Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди. На обґрунтування вимог зазначив, що з 2 лютого 2005 року до 26 березня 2015 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Красноармійськвугілля», працюючи на Відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова». 26 березня 2015 року наказом № 94к від 25.03.2015 року на підставі ч.1 ст.38 КЗпП його було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. При звільненні з роботи підприємство в порушення вимог трудового законодавства своєчасно не провело з ним остаточного розрахунку, здійснивши його лише 02.06.2015року. Вказуючи на те, що затримка розрахунку склала 43 робочих дні, позивач, посилаючись на норми ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6329,60 грн., виходячи з його середньоденного заробітку в розмірі 147,20 грн. Окрім того, вказуючи на те, що несвоєчасним здійсненням розрахунку він від дій відповідача зазнав моральних страждань, що призвело до порушення його звичайного життєвого укладу, так як він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, позичати гроші для забезпечення нормального життєвого рівня, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 6329,60 грн. моральної шкоди. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач на позовних вимогах наполягає, а представник відповідача визнає позов частково, вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за 43 дні затримки розрахунку, що в грошовому виразі складає 6329,60 грн., є обґрунтованими. Разом з тим, вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає не доведеними, в звязку з чим просить суд в їх задоволенні відмовити. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2 лютого 2005 року до 26 березня 2015 року перебував в трудових відносинах з Державним підприємством «Красноармійськвугілля», працюючи на Відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова». 26.03.2015 року він був звільнений з роботи на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується його трудовою книжкою (арк.спр.5-7). Як вбачається з наданої суду довідки від 20.07.2015 року, при звільненні з роботи позивачу не була виплачена заробітна плата за березень 2015 року, а також допомога у звязку з виходом на пенсію. Заборгованість, відповідно довідки відповідача, виплачувалась позивачу частками і була виплачена остаточно 02.06.2015 року (а.с.19). Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до п.1 ст.117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, при чому нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку). Згідно довідки відповідача, середньоденний заробіток позивача, розрахований за зазначеною в Порядку формулою, складає 147,20 грн. (арк.спр.18). Кількість днів затримки розрахунку становить 43 робочих дні, отже сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 27.03.2015року по 02.06.2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 6329,60 грн. Представником відповідача даний розрахунок визнано. Вирішуючи вимогу щодо моральної шкоди, заявленої позивачем, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає доведеним, що невиплатою заробітної плати та несвоєчасним розрахунком позивач дійсно отримав моральні страждання, оскільки змінився його життєвий уклад та йому довелося докладати додаткових зусиль для належної організації свого життя. Враховуючи вищенаведене та вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 400 грн., що на думку суду, з врахуванням досліджених обставин та доказів буде в достатній мірі буде компенсувати спричинені позивачу моральні страждання і відповідатиме їх ступеню. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до ст. 2, п/п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у разі подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а у разі подання заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року №80-VIIIмінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складає 1218 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог майнового характеру на суму 6329,60грн., з цих задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. (1218 грн. х 0,2), та з задоволених позовних вимог немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди 243,60 грн., а всього 487,20 грн. На підставі ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial