Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 08 червня 2012 року перебуває з відповідачем в шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області був зроблений актовий запис №53, в період якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейно-шлюбних відносин в листопаді 2013 року відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, а домовленості щодо його участі в утриманні доньки між ними не досягнуто. Оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом, а відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, просила з посиланням на ст. 184 СК України стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.13), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.12), у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження відповідно до вимог ст.224 ЦПК України по наявним у справі доказах. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 08 червня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області був зроблений актовий запис №53 (а.с.4), в період якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка згідно довідки про склад сім'ї Солонянської селищної ради від 14 жовтня 2014 року проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6), а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні доньки без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, стан здоров'я як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 516 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" (ст.7 в редакції Закону № 1165-VII від 27.03.2014 року) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який становить 1032 гривні, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання доньки сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial