Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 26 184,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., які були заподіяні внаслідок ДТП, мотивуючи тим, що 11.07.2016 року о 10 год 55 хв. в м. Києві по вул. Спаська, 5, [PERSON], керуючи тролейбусом, бортовий номер [NUMBER], не дотрималась безпечного інтервалу, не врахувала габарити трамваю та траєуторію руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача. Відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 03.07.2015 року по справі №758/9221/16-п [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Внаслідок зіткнення автомобілю [NUMBER], завдано технічні пошкодження, згідно із звітом про оцінку автотранспортного засобу становить 25 184,39 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Також, позивачем було додатково понесені витрати, пов'язані з оплатою експертизи визначення матеріальних збитків в наслідок пошкодження автомобіля, що становить 1000,00 грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, позивач переніс душевні страждання, в зв'язку з чим заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 10 000,0 грн. В судове засідання позивач не з*явився, поштою надіслав заяву про розгляд справи за його відстуності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині відшкодування матеріальної шкоди, при цьому подано клопотання про повернення пошкоджених запчастин, проти стягнення моральної шкоди заперечувала, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог в цій частині. Залучений до участі в справі за ініціативою суду як третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судове засіданні не з*явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 11.07.2016 року о 10 год 55 хв. в м. Києві по вул. Спаська, 5, що у Подільському районі м.Києва, [PERSON], керуючи тролейбусом, бортовий номер [NUMBER], не дотрималась безпечного інтервалу, не врахувала габарити трамваю та траекторию руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «NISSAN PRIMERA» (д.н.з. [NUMBER]) під керуванням [PERSON] Згідно постанови Подільського районного суду міста Києва від 19.08.2016 року по справі №758/9221/16-п [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Своїми діями у вказаній дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] порушила вимоги п. 13.1, 2.3б ПДР України. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт пошкодження вищевказаного автомобіля марки «NISSAN PRIMERA» з вини третьої особи у справі [PERSON] є встановленим і доказуванню не підлягає. Як вбачається з наданих документів, позивач [PERSON] на час ДТП керував даним автомобілем марки «NISSAN PRIMERA» (д.н.з. [NUMBER]) на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02.02.2015 р., яка передбачала всі повноваження, пов'язані з його експлуатацію та відчуженням, виданої власником автомобіля - [PERSON] Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Власник автомобіля [PERSON], який був залучений до участі в справі як третя особа на стороні позивача відповідно до роз'яснень п.13 зазначеної вище постанови Пленуму ВССУ, в судове засідання не з'явився, свої вимоги як власник пошкодженого автомобіля не заявив, а тому суд вважає, що [PERSON] правомірно заявлені вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, що мала місце 11.07.2017 р., на його користь. Судом встановлено, що внаслідок ДТП автомобілю [NUMBER] завдано механічній пошкодження, згідно звіту № 257 від 28.09.2016 р., складеного ФОП [PERSON], у встановленому законом порядку, вартість матеріального збитку становить 25 184,39 грн. Відповідно до ст.1 п.1.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб відповідача не підлягає страхуванню. Тому правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. На підставі ст.22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні достовірно встановлено, що на момент ДТП третя особа у справі [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем по справі - КП «Київпастранс». Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що заподіяна позивачу [PERSON] з вини третьої особи [PERSON] шкода 25 184,39 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем - КП «Київпастранс. Крім того, позивачем сплачена вартість проведеного автотоварознавчого дослідження його пошкодженого автомобіля в розмірі 1000,0 грн., що підтверджено наданою квитанцією від 20.09.2016 р., тому вказана сума також підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача. Визнання представником відповідача позову в цій частині відповідає закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Суд, даючи оцінку вищезазначеним доказам, приходить висновку про обґрунтованість, вимог позивача про відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди в розмірі 26 184,39 грн. Як вбачається з ремонтної калькуляції від 28.09.2016 р., яка є невід'ємним додатком до складеного ФОП [PERSON] звіту № 257 від 28.09.2016 р., пошкодженими запасними частинами, які підлягають заміні на транспортний засіб марки «NISSAN PRIMERA» д.н.з. [NUMBER], є: кришка задня (КД 129311), ущільнювач дверей задніх (КД 2944), шарнір л кришки (КД 2953), шарнір пр. кришки (КД 2954), фіксатор замка з (КД 2973), замок кришки з (КД 2977), газовий амортизатор л кришки з (КД 2997), газовий амортизатор пр кришки з (КД 2998), емблема «PRIMERA» (КД 3017), ліхтар з л в зборі (КД 3281), ліхтар з пр. в зборі (КД 3282), облицювання пан з (КД 4985). В судовому засіданні представником відповідача подано письмове клопотання про повернення вказаних запчастин саме відповідачу, оскільки останнім буде відшкодована їх вартість. В зв'язку з чим, з врахуванням роз'яснень п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд вважає необхідним зобов'язати позивача передати відповідачу вищевказані пошкоджені запчастини Розглядаючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду при наявності її провини. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів та не доведені дані вимоги. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 551,2 грн. На підставі вищевикладенного, ст.ст.22, 1166, 1167, 1172 ЦК України,

Outcome: partial