Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до районного суду з позовом та просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 45 035,0 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,0 грн. та упущену вигоду в розмірі 7 381,5 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13 травня 2016 року сталося дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП визнано [PERSON]. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу № [NUMBER] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у ПАТ «СК «Країна», позивачем було подано 16 травня 2016 року до ПАТ «СК «Країна» повідомлення про настання ДТП за участю застрахованого автомобілю [NUMBER], та 19.06.2016 р. - заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 07.06.2016 р. вартість матеріального збитку, завданого їй як власнику автомобілю [NUMBER], становить 40 940,59 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 21.06.2016 р. позивачем було за власні кошти відремонтовано даний автомобіль та сплачено кошти в розмірі 45 035,0 грн., а тому просить стягнути суму страхового відшкодування з ПАТ «СК «Країна» саме в розмірі 45035,0 грн. Крім того, позивач стверджує, що їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 5 000,0 грн., та просить стягнути з відповідача [PERSON], як особи, винної в ДТП. Також стверджує, що в зв'язку з пошкодження транспортного засобу їй було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 7 381,5 грн., оскільки відповідно до договору підряду від 01.07.2015 р., укладеного між ПАТ «Концерн Галнафтогаз» та чоловіком позивача - [PERSON], автомобіль позивача використовувався в роботі останнього, а з 13.05.2016 р. по 21.06.2016 р. автомобіль не використовувся в взяьзку з його пошкодженням. До початку розгляду справи по суті позивач уточнила свої позовні вимоги, та просила стягнути зі Страхова компанія «Країна» - пеню в розмірі 612,62 грн, інфляційні збитки в розмірі 904,82 грн., 3% річних в сумі 64,0 грн., посилаючись на вищевказані обставини, посилаючись при цьому, що 11.11.2016 р. відповідачем СК «Країна» позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 32 315,3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, тим самим було прострочену його виплату за період з 18.10.по 11.11.2016 р. З відповідача [PERSON] просила стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 12 719,7 грн. Вимоги про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди з відповідача [PERSON] залишено без змін. В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримала в повному обсязі, за вказаних в ньому підстав, поросила його задовольнити, пояснила, що ДТП сталася 13.05.2016 р., а вже 16.05.2016 р. вона звернулась до страхової компанії за встановленою формою. Представник відповідача СК «Країна» - Ястреб Т.І. в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що прострочення у виплаті позивачу страхового відшкодування з боку СК не було. Через канцелярію суду подала заперечення, посилаючись на те, що 18.02.2016 року між ПАТ СК «Країна» та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9326446, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль [NUMBER] 13 травня 2016 року в місті Києві по вул. О. Довженка, 16, відбулась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «Rande Rover», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль «[NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Згідно з Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року винною особою в даній ДТП визнано [PERSON] 16 травня 2016 року ПАТ «СК «Країна» отримала та зареєструвала за вхідним № 2997 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від водія Страхувальника. 16 травня 2016 року ПАТ «СК «Країна» отримала та зареєструвала за вхідним № 2981 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи - Позивача, який надав до Страховика копію Висновку про оцінку пошкодженого ТЗ №226/5-16 від 25.05.2016 року, складену ФОП [PERSON], акт виконаних робіт №0100578 від 21.06.2016 року, складеного ФОП [PERSON] та квитанцію №1 від 21.06.2016 року про оплату проведеного ремонту. Відповідно до ст. 34.4 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. 16 травня 2016 року представником ПАТ «СК «Країна», в присутності водія [PERSON], було оглянуто пошкоджений транспортний засіб «Dacia Logan», д/н [NUMBER], що підтверджується Актом огляду ТЗ від 16.05.2016 року. ПАТ «СК «Країна» зазначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно наданого Позивачем свідоцтва про реєстрацію ТЗ «Dacia Logan», д/н [NUMBER], вбачається, що автомобіль 2007 року випуску, тобто на момент ДТП автомобілю більше 7 років, що відповідно до Методики є підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу. ПАТ «СК «Країна» було визначено знос транспортного засобу на 10 листопада 2015 року, який становить 0,54, а вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 32 315,30 грн., що розраховувалось з урахуванням, акту виконаних робіт №0100578 від 21.06.2016 року, складеного ФОП [PERSON] та Висновку про оцінку пошкодженого ТЗ №226/5-16 від 25.05.2016 року, складену ФОП [PERSON], які були надані Позивачем, наступним чином: 21 480,00 грн. + (23 555,00 грн. х (1- 0,54)) = 32 315,30 грн., де: 21 480,00 грн. - вартість робіт та матеріалів, згідно акту виконаних робіт №0100578 з ід 21.06.2016 року; 23 555,00 грн. - вартість складових КТЗ, що підлягають заміні згідно акту виконаних робіт №0100578 від 21.06.2016 року; 0,54 - коефіцієнт фізичного зносу; 32 315,30 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу. Зазначає, що в своєму Висновку про оцінку пошкодженого ТЗ №226/5- 16 від 25.05.2016 року, яку надав Позивач, суб'єкт оціночної діяльності - ФОП [PERSON]., також визначив коефіцієнт фізичного зносу, який становить - 0,54, що вказує на достовірність розрахунків коефіцієнту фізичного зносу з боку Страховика. 19.07.2016 року до Страховика звернувся Позивач із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована за вх. №7014, в якій зазначила що хоче отримати відшкодування через банківську на власний рахунок. За умовами Полісу №АІ/9326446, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих становить 0,00 гривень. Отже, розмір страхового відшкодування було розраховано Страховиком наступним чином: 32 315,30 грн. - 0,00 грн. = 32 315,30 грн., де: 32 315,30 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням КФЗ; 0,00 грн. - розмір франшизи за Полісом №АІ/9326446; 32 315,30 грн. - сума страхового відшкодування належна до виплати. 11.11.2016 року ПАТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування Позивачці у розмірі 32 315,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №14766 від 11.11.2016 року. А тому вважають, що ПАТ «СК «Країна» виконала свої зобов'язання за Полісом та Законом ОСЦПВ перед Позивачем та страхувальником в повному обсязі. Крім того. Подали додаткові заперечення за уточнену позовну заяву, де повністю підтримали попередньо подані заперечення. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечувала, подала до суду заперечення, де пояснила, що 13.05.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] (належить [PERSON].) та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винною у вказаному ДТП та піддано адміністративному стягненню. Вартість матеріального збитку завданого автомобілю [NUMBER] внаслідок ДТП становить 45 035,00 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», що підтверджується полісом № [NUMBER]. Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «Країна» повинно сплатити на користь Позивача 45 035,00 гри. страхової виплати. В своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 5 000,00 гри. та упущену вигоду в розмірі 7 381,5 грн. Єдиною підставою для відшкодування моральної шкоди позивач називає те, що тривалий час автомобіль не міг бути відремонтований внаслідок несвоєчасної сплати страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Країна», проте вказані обставин жодним чином не залежать від відповідача та не можуть бути враховані як підстави стягнення з неї моральної шкоди на користь позивача. Вважає незрозумілим на підставі чого [PERSON] стягує упущену вигоду [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, вважає, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того подала додаткові заперечення, де пояснила, що позивач вбачає розмір грошового відшкодування моральної шкоди справедливим та розумним у розмірі 5000 грн. Проте, вважає такі вимоги необгрунтованими з огляду на наступне: позивачу та третій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) не були нанесені тілесні ушкодження. Вважає вимоги Позивача щодо виплати моральної шкоди у розмірі 5000 гри. необгрунтованими та безпідставними у повному обсязі. Для обґрунтування упущеної вигоди надані копії договорів підряду та додатки до них, за якими гр. України - [PERSON] зобов'язується на свій ризик та за завданням Замовника здійснювати технічне обслуговування та ремонт обладнання АЗС. У наданих Позивачем договорах не міститься інформації про те, що Позивач, або її чоловік буде виконувати умови договору пересуваючись на власному автомобілі. Більше того, не відомо на якому автомобілі це здійснювала Третя сторона, у договорах не вказано про це. Більше того, власником ТЗ є Позивач [PERSON], а підписантом договору є [PERSON] що ніяк не сприяє нашому розумінню причиново-наслідкового зв'язку між збитками, протиправною поведінкою та виною Відповідача. З огляду на зазначене вище, вважають позовні вимоги щодо відшкодування упущеної вигоди необґрунтованими та безпідставними. Вважає, що втрата товарної вартості ТЗ з юридичної, а не технічної точки зору, не підпадає під ознаки реальних збитків, які наведені в ст. 22 ЦК України, так як є умовною величиною, визначається для технічних цілей, зокрема при визначенні вартості проведення ремонтних робіт ТЗ, та не може вважатися реальними втратами, які фактично поніс позивач у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає його необґрунтованим, оскільки страхове відшкодування виплачено потерпілій стороні повністю. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 13 травня 2016 р. відповідач у справі [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Києві, по вул. О.Довженка, 16, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER] внаслідок чого останній отримав пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року, яка набула законної сили, у справі №761/19391/16-п за наслідками розгляду адміністративного матеріалу за фактом вищевказаної дорожньо-транспортною пригодою відповідача визнано винним у скоєнні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що позивач є власником пошкодженого автомобілями [NUMBER]. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, факт завдання матеріальної шкоди позивачу з вини відповідача є встановленим і доказуванню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2016 р. між [PERSON], як власником «Rande Rover», д.н. [NUMBER], та ПАТ «СК «Країна» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/9326446), відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого встановлений в розмірі 50 000,00 грн. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №226/5-16 від 07 червня 2016 р., проведеного суб*єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON], що має у встановленому законом порядку право на проведення такої діяльності, розмір заподіяної в результаті ДТП 13.05.2016 р. шкоди майну позивача (з урахуванням коефіцієнту зносу 0,54) становить 40 940,59 грн. Відповідно до акту виконаних робіт № 0100578 від 21 червня 2016 року позивачем було відремонтовано автомобіль [NUMBER] та сплачено кошти в розмірі 45 035,00 грн. на рахунок ФОП «[PERSON], що підтверджується рахунком на оплату № 0100578 від 25 травня 2016 року. На підставі ст.22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 п. 32 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМ України № 1440 від 10.09.2003 року, для застосованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував , транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійсненні ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із ст. 34.2. Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 34.4 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. 16 травня 2016 року ПАТ «СК «Країна», в присутності водія [PERSON], було оглянуто пошкоджений транспортний засіб «Dacia Logan», д/н [NUMBER], що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 16.05.2016 року. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна; розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 42/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395). Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), значення коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років, однак винятком стосовно використання зазначених вимог є випадки, якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. У відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика) фізичний знос КТЗ (його складників) це утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Для КТЗ, який раніше був у ремонті, фізичний знос складників, що піддавалися заміні (якщо встановлення такої ремонтної дії є можливим), може бути визначений окремо. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Dacia Logan», д/н [NUMBER], що вказаний автомобіль 2007 року випуску, що є підставою (відповідно до Методики) для застосування коефіцієнту фізичного зносу. А тому вартість відновлювального ремонту визначалась з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, який становить 0,54, та складає 32 315,30 грн., при здійсненні такого розрахунку, ПАТ «СК «Країна» виходило з акту виконаних робіт №0100578 від 21.06.2016 року, складеного ФОП [PERSON] та Висновку про оцінку пошкодженого ТЗ №226/5-16 від 25.05.2016 року, складену ФОП [PERSON], які відповідно були надані позивачем. 19.07.2016 року до ПАТ «СК «Країна» звернувся позивач із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначила що хоче отримати відшкодування через банківську на власний рахунок. Відповідно до ст. 9.1. Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як вже зазначалося, за умовами полісу №АІ/9326446, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих становить 0,00 гривень, а тому розмір страхового відшкодування було розраховано Пат «СК «Країна» наступним чином: 32 315,30 грн. - 0,00 грн. = 32 315,30 грн., де: 32 315,30 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням КФЗ; 0,00 грн. - розмір франшизи за Полісом №АІ/9326446; 32 315,30 грн. - сума страхового відшкодування належна до виплати. Відповідно до ч. 35.1. ст. 35 Закону 35.1. для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Судом встановлено, 19 липня 2016 року позивач звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до Страховика. Відповідно до ч. 36.2. ст. 36 Закону Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. При цьому згідно абзацу 5 ч. 36.2. ст. 36 Закону уразі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням, строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Судом встановлено, що з урахуванням викладеного, позивач порушила строк звернення до ПАТ «СК «Країна» на 33 дні, а тому, відповідно до абзацу 5 ч. 36.2. ст. 36 Закону , у відповідача 1 строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшився на кількість днів такого прострочення, а тому кінцевим строком такої виплати є 21 листопада 2016 року (90 днів, починаючи з дня отримання Заяви про здійснення страхового відшкодування 19 липня 2016 року) + 33 дні прострочення). Відповідно до страхового акту №36/39875/3.2.29 від 11.11.2016 року ПАТ « СК «Країна» було проведено виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 32 315, 30 грн. Отримання страхового відшкодування в розмірі 32 315, 30 грн. позивач не заперечує. Аналізуючи викладене, у суду є всі підстави вважати, що виплата страхового відшкодування позивачу ПАТ «СК «Країна» була здійснена завчасно, з повним дотриманням строків та процедур, передбачених Законом. Суд не приймає до уваги надані позивачем конверт про направлення 13.07.2016 р. заяви на виплату страхового відшкодування, оскільки ця заява не була отримана відповідачем СК. З урахуванням викладеного, суд, дійшов висновку про безпідставність заявлений позивачем вимог до ПАТ «СК «Країна» про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% відсотків річних, а тому вирішив в цій частині позивачу відмовити. Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про Практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування збитків повинно здійснюватись винною особою відповідно до реальної вартості втраченого майна. Крім того відповідно колегія суддів Верховного суду України у справі № 6-49цс14 від 04.06.2014 року, при розгляді справи про відшкодування майнової та моральної шкоди, прийшла до висновку, що оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Як вже зазначалося, позивач понесла збитки по ремонту власного автомобіля в розмірі 45 035,00 грн., що підтверджено актом виконаних робіт № 0100578 від 21.06.2016 р., 11.11.2016 року позивачу була виплачена СК «Країна» сума страхового відшкодування в розмірі 32 315, 30 грн., тому різниця між вказаними сумами становить 12 719,7 грн. Тому, суд погоджується з доводами позивача стосовно стягнення з [PERSON] даної суми на відшкодування матеріальної шкоди, вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON], суд виходить з такого. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду при наявності її провини. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим .для держав-учасниць Конвенції. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд вважає, що позивачеві винниями діями відповідача [PERSON] заподіяна моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням характеру й тривалості страждання позивача, викликаних ушкодженням автомобіля, моральних страждань позивача з приводу пошкодження його власності та неможливістю користування автомобілем, періоду страждань (з 13.05.2016 р. по 21.06.2016 р.), порушення укладу життя позивача, внаслідок чого позивачу заподіяна моральна шкода. Відповідно до ст.57 ч.2 ЦПК України пояснення сторони є джерелом доказів у цивільних справах. Таким чином, суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. У зв'язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000,0 грн. Вказану суму суд вважає співмірною та такою, що відповідає принципу розумності. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування упущеної вигоди, суд виходить з такого. Відповідно до ст.22 ч.1, ч.2 п.2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором. Як вбачається з наданих позивачем документів, невикористання автомобіля мало місце чоловіком позивача - [PERSON], який використостовував транспортний засіб у роботі, і заявлена позивачем сума є, по розрахункам позивача, не отриманою заоплатою [PERSON] за договором підряду. А відтак суд не бере до уваги твердження позивача про завдання їй збитків у вигляді упущеної вигоди. В зв'язку з чим, в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на законі. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. А відтак на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на відшкодування матеріально шкоди - 12 719,7 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000,0 грн., а всього - 14 719,7 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, з урахуванням пропорційно задоволених вимог, у розмірі 1 102,4 грн., в т.ч. 551,2 грн. - за вимоги по відшкодуванню матеріальної шкоди, 551,2 грн. - за вимоги по відшкодуванню моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial