Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.04.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 9100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконала умови кредитного договору, не сплатила відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснила часткове, а згодом і повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення станом на 30.11.2016 року заборгованості в сумі 64682,90 грн., що складається з заборгованості за кредитом 7940,17 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 50289,06 грн., заборгованості за пенею та комісією 2897,34 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 3056,33 грн. В зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Відповідач позов визнала частково та пояснила, що 24.04.2011 року отримала кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» разом із зарплатною карткою, перебуваючи на посаді менеджера з продажу в ПрАТ «Телесистеми України». По кредитній картці було встановлено ліміт у 2000 грн. та підключено автоматичне погашення кредиту з зарплатної картки. Банк самовільно підвищив кредитний ліміт, не повідомивши про це відповідача. У березні 2014 року відповідача було звільнено з роботи у звязку із чим припинились автоматичні перерахування заборгованості на кредитну картку. Також відповідач просить застосувати спеціальну позовну давність до вимог позивача про стягнення пені (неустойки, штрафу). Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.04.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 9100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором базова процентна ставка по кредитній картці змінювалась: з 01.04.2015 року 43,20%. Відповідач підтвердила свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі (відсотки нараховуються за кожен день на залишок поточної заборгованості за кредитом, та залишок простроченої заборгованості за кредитом), встановленому "Тарифами Банку" з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.12.2 передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операції за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Із наданих виписок по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором мав місце\~02.06.2014 року в сумі 288,983 грн., що визнала відповідач у судовому засіданні. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1 ст.634 ЦК\~України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Проте відповідач свого зобовязання по погашенню кредиту не виконує і станом на 30.11.2016 року має заборгованість в сумі 61285,56 грн., що складається з заборгованості за кредитом 7940,17 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 50289,06 грн., штрафу (процентна складова) 3056,33 грн., яку слід стягнути на користь позивача. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання. Одночасно, пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов?язань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов?язань за кредитним договором не допускається, що відповідає правовій позиції висловленій у Постанову ВСУ від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. За таких обставин позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та пені в розмірі 2897,34 грн. не може бути задоволений, а з відповідача слід стягнути штраф (процентна складова) у розмірі 3056,33 грн. Суд відхилив вимоги позивача щодо стягнення штрафу (фіксованої частини) та пені, тому не вбачає підстав для застосування до них строків позовної давності, як просить відповідач. Між тим відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки проценти відповідачу нараховуються за весь час користування кредитними коштами і нараховувались до часу звернення позивача до суду, відповідно останній має право вимоги про стягнення штрафу (процентної складової). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1515,20 грн. (задоволено 94,7% вимог).

Outcome: partial