overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

позивач звернулась до суду до відповідача з уточненим у подальшому позовом та просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" на її користь 40 000 грн. депозитного вкладу, 757 грн. 11 коп. відсотків, 2 121 грн. 16 коп. за зберіганння коштів без достатньої правової підстави за період з 17 липня 2014 по 01 жовтня 2014 року, 1 018 грн. 40 коп. інфляційних за період з 17 липня 2014 по 01 жовтня 2014 року, 250 грн. 40 коп. три проценти річних за період з 17 липня 2014 по 01 жовтня 2014 року та 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 липня 2013 року між сторонами був укладений депозитний договір № 619123/2013 (далі Договір). Предметом Договору є розміщення позивачем у відповідача строкового депозитного вкладу в сумі 40000 грн. 00 коп. під 21 % річних строком на 6 місяців, з щомісячною виплатою відсотків кожного місяця, через касу банка відповідача. Відповідно до п. 1.7 договору строк дії договору - з 17. 07. 2013р. до 17.01.2014 р . 17 січня 2014 р. договір був пролонгований на 6 місяців під 23 % річних. Дата повернення вкладу за депозитом - 17 липня 2014р. В день повернення вкладу 17 липня 2014р. при письмовому зверненні позивача до банку для отримання коштів за депозитом в сумі 40000 грн. та відсотків, відповідач відмовився повертати вклад і відсотки, чим порушив п.4.7 правил банку, умови договору та вимоги чинного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточненого позову від 27 липня 2015 року зазначила, що 26 листопада 2013 року помер її чоловік [PERSON]. На праві власності йому належала квартира за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Гірницький, 47/31, яка придбана на спільні кошти в шлюбі. Після його смерті відкрилась спадщина. За час шлюбу її чоловік визнав її безвісно відсутньою та розірвав з нею шлюб на цій підставі даного рішення. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/7093/14 анульований запис про розірвання шлюбу, про що є повідомлення Саксаганського відділу реєстрації актів цивільного стану. Позивач зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову. Іншими спадкоємцями за законом є сини померлого [PERSON] - відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі перешкоджають їй у користуванні квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Гірницький, 47/31. Отже позивач просить визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Гірницький, 47/31; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири в порядку спадкування за законом; усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження своїм майном - квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Гірницький, 47/31, та зобов"язати відповідачів не здійснювати перешкод у користуванні квартирою. Позивач в судове засідання не з"явилась, про день і час проведення слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити уточнений позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове\~засідання не з'явились, про дату, час, місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Третя особа у справі - державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] - про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005 року. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її забезпеченні. Сімейне життя не склалось по тій причині, що у подружжя різні характери, різні погляди на життя у зв"язку з чим виникають сварки, між ними втрачено почуття любові та поваги. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.10.2016 року, просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно починаючи з 26.02.2016 р. і до повноліття дитини включно. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Позивач в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що шлюб сторонами укладено 18.11.2005 року та зареєстровано виконкомом Гурзуфської селищної ради, актовий запис №28. Сторони не проживають однією сімєю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сімї. Майнового спору між сторонами немає. На думку суду подальше збереження сімї неможливе, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КГ №062829 від 29.01.2008 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №91. Дитина знаходяться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище відповідача та приходить до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 190 Сімейного кодексу України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.10.2002 року. За час перебування у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не приймає участі у утриманні дитини. Зароблені кошти витрачає тільки на власні потреби, не дивлячись на те, що дитина потребувала і потребує догляду і піклування. Відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, інших працездатних осіб чи утриманців, крім спільної дитини у нього не має. Також відповідач є матеріально забезпеченою особою, має нерегулярний дохід, так як виїжджає на заробітки. У зв"язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач не з'явився в судове засідання, належним чином повідомлений про розгляд справи, причин неявки суду не повідомив, заяв не надійшло. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.2). Дитина знаходиться на утриманні матері, оскільки відповідач участі в її утриманні не приймає (а.с.4). Також з матеріалів справи вбачається, що особи, які перебували на утриманні відповідача відсутні. Відповідач офіційно не працевлаштований, але виїзжає на сезонні роботи маючи періодичний заробіток. За встановлених обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у останнього інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки у матеріалах справи відстуні відомості, які б вказували на те, що заробіток відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. Поряд з цим, на переконання суду відсутність стабільного заробітку відповідача не звільняє його від обов"язку утримувати власну дитину. А тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 700 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина від шлюбу з відповідачем проживає з нею, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судове засідання позивач не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримала заявлені вимоги і не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач є працездатним. Згідно зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги частково, оскільки при стягненні аліментів в твердій грошовій сумі, визначення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку законом не передбачено. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина від шлюбу з відповідачем проживає з нею, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає і має мінливий дохід. В судове засідання позивач не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі і не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач є працездатним, має мінливий, нерегулярний дохід. Згідно зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги частково і стягує аліменти у зазначеному в позові розмірі з часу звернення позивача до суду, оскільки для стягнення аліментів з 01.09.2014 року не має правових підстав. Також суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу та в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 11.09.2002 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння, вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, переконались, що не мають спільних інтересів і не бажають бути разом, в даний час вони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, залишивши їй прізвище " [PERSON] ". Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.09.2002 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №332. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , судом не визначається, оскільки відповідно до ст.160 ч.3 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 23 липня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 293. Зазначає, що від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з відповідачем спільне життя не склалось, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя. Вказує, що можливості зберегти сім`ю немає. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », неповнолітнього сина просить залишити проживати з нею. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов про розірвання шлюбу між сторонами підтримав, з мотивів наведених у позовній заяві, однак просив суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] », але неповнолітнього сина просив залишити з відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнали щодо розірвання шлюбу, однак просили неповнолітнього сина залишити проживати з відповідачем. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 23 липня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 293 (а.с.5). У сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім`я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину слід залишити проживати з батьком, позивачці слід залишити прізвище " [PERSON] ". \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просила розірвати шлюб укладений між сторонами 10 жовтня 2008 року, зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 939. В судове засідання сторони по справі не з'явились, але до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутність та телеграма від позивача аналогічного змісту. Позивач позов підтримує. Відповідач позов визнає. За таких обставин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову в частині вимоги про розірвання шлюбу без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 150 гривень на правову допомогу, суд вирішує, відмовити на підставі наступного. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Окрім вказаного, так як позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, на підставі приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи у вигляді судового збору в розмірі 243,60 гривні, На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial