Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивач посилається на те, що 14 березня 2011 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21063 ВА, по вул. Столярчука в м Хмільнику, створив перешкоду автомобілю «Шевроле-Авео», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, в результаті чого сталося ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля. Внаслідок ДТП пошкоджено належний позивачу, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 23 травня 2008 року, автомобіль «Шевроле-Авео», державний номер [NUMBER]. Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 4 квітня 2011 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Внаслідок зіткнення у автомобіля позивача були пошкодженні переднє та заднє крила, деформовані передня та задня дверки автомобіля та інше. Згідно акта виконання робіт МИП-000014 від 27 квітня 2011 року СПД [PERSON] СТО «Авто АС» загальна вартість ремонту становить 7719 грн., а страхового відшкодування позивачу виплачено 5203 грн. 19 коп. Отже позивачу залишилися не відшкодованими 2516 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь 2516 грн. заподіяної матеріальної шкоди, 5000 грн. заподіяної моральної шкоди, 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 1300 грн. витрат на правову допомогу адвоката. Позивач посилається на те, що постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 4 квітня 2011 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпП за те, що він 14 березня 2011 року, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 ВА по вул. Столярчука в м. Хмільнику, створив перешкоду автомобілю «Шевроле-Авео», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, в результаті чого сталося ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля, а саме були пошкоджені переднє та заднє крила, деформовані передня та задня дверки та інше. Крім того, в результаті пошкодження автомобіля, невиплати відповідачем належних грошових сум, позивачу завдана моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав в результаті пошкодження його майна, що призвело до відчутного порушення нормального режиму його життєдіяльності та до значних негативних змін у його житті. Він не мав можливості користуватись своїм автомобілем, перебував у пригніченому стані, вимушений гаяти свій час на вирішення питань, пов'язаних з ремонтом автомобіля, збір необхідних матеріалів для звернення до суду. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 5000 грн. На послуги адвоката позивач витратив 1300 грн., що підтверджується договором про надання правових послуг адвоката та довідкою про отримання коштів, виданою адвокатом [PERSON] Представник відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, оскільки в позовній заяві зазначено, що шкода [PERSON] була завдана внаслідок ДТП, що сталася 14.03.2011 року, про що зазначає сам позивач, та відмічено в постанові Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2011 року. Отже, позивач [PERSON] дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила 14.03.2011 року, так як він особисто керував автомобілем Шевроле Авео, державний номерний знак [NUMBER], під час ДТП. Вину [PERSON] було визнано Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2011 року, де повторно фіксуються усі необхідні дані для початку перебігу позовної давності, яка є загальною та встановлюється тривалістю у три роки. Тобто строк позовної давності спливає 14.03.2014 року, а позовна заява [PERSON] була передана до суду 23.04.2014 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Крім того, представник відповідача [PERSON] подав до суду заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку із необґрунтованістю вимог, так як позивач не надав доказів пов'язаних із спеціальним чи експертним дослідженням, щодо встановлення вартості відшкодування, заподіяних саме внаслідок ДТП, що сталося 14 березня 2011 року, а не внаслідок технічного чи амортизаційного зносу автомобіля. Компенсації підлягає саме завдана шкода, а не будь-які пошкодження, що знаходились в, чи на автомобілі позивача до або на момент ДТП. Позивач не обґрунтовує причину та необхідність заміни деталей, цього не зроблено і СПД [PERSON], як підрядником на виконання зазначених робіт, що викликає сумніви щодо необхідності саме заміни деталей, а не ремонту чи певного роду відновлення. В акті виконаних робіт необґрунтованим способом зазначені об'єми виконаних робіт, без пояснення того, що розуміється за одиницю виконаної роботи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди та в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково по наступних підставах: В судовому засіданні представник відповідача визнав факт, що [PERSON], 14 березня 2011 року керуючи автомобілем ВАЗ 21063 ВА, рухаючись по вул. Столярчука в м. Хмільнику, створив перешкоду автомобілю «Шевроле-Авео», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, в результаті чого сталося ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, а тому ця обставина для суду є доведеною. Крім цього, дана обставина підтверджується постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області № 3-510/11 від 4 квітня 2011 року (а.с.8). Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ДТП мала місце 14.03.2011 року, однак саме про розмір завданого збитку позивач [PERSON], дізнався 27 квітня 2011 року, що підтверджується актом виконання робіт МИП-000014 СПД [PERSON] СТО «Авто АС», відповідно до якого загальна вартість ремонту становить 7719 грн. (а.с.11). Оскільки позивач в позові ставить питання про відшкодування шкоди, строк позовної давності, який просить застосувати відповідач, починає свій перебіг з моменту, коли позивач дізнався про фактичний розмір шкоди, яка в разі задоволення позову має бути йому відшкодована, а не з моменту ДТП. Випискою за особовим рахунком від 01.06.2011 року доведено, що позивачу було виплачено 5203 грн. 19 коп. страхового відшкодування (а.с.12). Тобто строк позовної давності в даному випадку спливає 01.06.2014 року. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при зверненні до суду з даним позовом, позивачем не було пропущено строків позовної давності. Дані правовідносини регулюються наступним: відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати і страхове відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно, доданого в судовому засіданні, звіту № 11/47 оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку, завданого власникові ДТЗ марки Шевроле Авео [PERSON], номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження під час ДТП від 17 березня 2011 року вартість відновлювального ремонту та розмір матеріального збитку складає 7335 грн. 84 коп. Пошкодження вищевказаного автомобіля та вартість відновлювального ремонту також підтверджуються дефектною відомістю огляду колісного транспортного засобу від 14.03.2011 року та ремонт-калькуляцією № 11/47 від 16.03.2011 року. Отже, позивачу залишилися не відшкодованими: 7335, 84 грн. (фактичний розмір шкоди) - 5203,19 (страхова виплата)=2132 грн. 65 коп. Оскільки між діями відповідача, спричиненими наслідками та заподіянням позивачу [PERSON] матеріальної шкоди є прямий причинний зв'язок, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню в межах суми витрат на проведення відновлювального ремонту згідно звіту № 11/47 оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку від 17 березня 2011 року та ремонт-калькуляції № 11/47 від 16.03.2011 року . Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Показами позивача [PERSON] доведено, що внаслідок пошкодження автомобіля, невиплати відповідачем належних грошових сум, йому завдана моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав в результаті пошкодження його майна, що призвело до відчутного порушення нормального режиму його життєдіяльності та до значних негативних змін у його житті. Він не мав можливості користуватись своїм автомобілем, перебував у пригніченому стані, вимушений гаяти свій час на вирішення питань, пов'язаних з ремонтом автомобіля, збір необхідних матеріалів для звернення до суду. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 5000 грн. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати шкоду не захотів, що ще більше посилило моральні страждання позивача. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та засадами, на яких має ґрунтуватись зобов'язання між сторонами, є добросовісність, розумність та справедливість. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. З огляду на вищевикладене суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначеної позивачем, підлягає стягненню з відповідача частково в сумі 2000 грн.. Довідкою адвоката [PERSON] від 21 жовтня 2009 року доведено, що [PERSON] витратив на юридичні послуги 1300 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Задоволення позову не суперечить правам та інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 23,1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року,

Outcome: partial