Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свій позов мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням суду від 09.04.2008 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Внаслідок невиконання рішення відповідачем щодо сплати аліментів утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2017 року складає 37825,59 гривень. Згідно її розрахунку, за період з червня 2014 року по вересень 2017 року включно сума пені за несплату аліментів складає 8631,30 гривень. Позивачка [PERSON] прохає суд стягнути з відповідача на її користь борг по аліментах в розмірі 37825,59 гривень, а також пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 8631,30 гривень за період з червня 2014 року по вересень 2017 року включно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохають задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснивши, що сума заборгованості по аліментам стягнення не підлягає, оскільки аліменти вже стягнуті, а суму пені прохає зменшити, оскільки він перебував кілька років у місцях позбавлення волі, звідки аліменти позивачці не перераховувались не з його вини. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8-9), мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). 09.04.2008 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2008 року і до повноліття дитини (а.с.13). Як вбачається з довідки Лубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, станом на 01.10.2017 року розмір заборгованості по аліментах [PERSON] складає 37825,59 гривень (а.с.16). Відповідно до розяснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON], будучи достовірно обізнаний про існування судового рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею 18 років, аліменти фактично не сплачував, у зв»язку з чим позивачка набула права на стягнення неустойки (пені). Разом з тим, як встановлено в ході судового слухання справи, відповідач [PERSON] за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області був засуджений до 5 років позбавлення волі, строк покарання [PERSON] рахувати з 10.03.2011 року. Згідно ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.06.2014 року, [PERSON] було звільнено від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році». Тобто, відповідач з 10.03.2011 року по червень 2014 року перебував у місцях позбавлення волі, і суд погоджується з тим, що за вказаний період аліменти він сплачувати не міг по незалежним від нього обставинам. Пеня, передбачена ст. 196 СК України, нараховується за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. У відповідності дост. 12 СК України, строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. За положеннямист. 252 ЦК Українистрок визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. При цьому, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 251 ЦК України), а згідно з правилами, регламентованими цивільним законодавством щодо закінчення строків, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку; якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. З вказаними правилами обчислення строків також кореспондуються і вимоги щодо обчислення процесуальних строків, визначеніглавою 6 ЦПК України. Виходячи з контекстного аналізу вищенаведених норм законодавства строком, з якого належить здійснювати розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, є наступний день після останнього дня місяця, в якому слід було сплатити щомісячний платіж по аліментам. Нарахування 1% неустойки (пені) від суми несплачених аліментів має проводитись на суму заборгованості за місяць (щомісячного платежу) за кожен день прострочення за весь період прострочення до повного погашення боргу, або до дня звернення в суд особи, права якої порушені. У постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1ст. 196 СК Українипені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14. Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15 при касаційному перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року у справі про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та пені за прострочення сплати аліментів констатовано правильність застосування судом касаційної інстанції наступних норм матеріального права при вирахуванні пені від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та при її обчисленні в межах одного місяця. Так, у згаданій постанові зазначено, що за змістомст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За посиланням Верховного Суду України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, а її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14, від 01.06.2016 року в справі № 6-535цс16. За приписамист. 360-7 ЦПК України щодо обов'язковості судових рішень Верховного Суду України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першоїст. 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. З урахуванням вищенаведеного, у відповідності до скоригованого судом розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданому позивачкою, суд зазначає наступне. За червень 2014 року розрахунок пені не проводиться, оскільки в даному місяці аліменти відповідач сплачувати не міг по незалежним від нього причинам, за липень 2014 року (538х1%х31=166,78); за серпень 2014 року (538х1%х31=166,78); за вересень 2014 року (538х1%х30=161,40); за жовтень 2014 року (538х1%х31=166,78); за листопад 2014 року (538х1%х30=161,40); за грудень 2014 року (567,75х1%х31=176); за січень 2015 року (567,75х1%х31=176); лютий 2015 року (567,75х1%х28=158,97); за березень 2015 року (567,75х1%х31=176); за квітень 2015 року (600,75х1%х30=180,22); за травень 2015 року (600,75х1%х31=186,23); за червень 2015 року (600,75х1%х30=180,22); за липень 2015 року (600,75х1%х31=186,23); за серпень 2015 року (600,75х1%х31=186,23); за вересень 2015 року (600,75х1%х30=180,22); за жовтень 2015 року (600,75х1%х31=186,23); за листопад 2015 року (639,75х1%х30=191,92); за грудень 2015 року (639,75х1%х31=198,32); за січень 2016 року (639,75х1%х31=198,32); лютий 2016 року (684х1%х29=198,36); за березень 2016 року (684х1%х31=212,04); за квітень 2016 року (684х1%х30=205,20); за травень 2016 року (723х1%х31=224,13); за червень 2016 року (723х1%х30=216,90); за липень 2016 року (723х1:х31=224,13); за серпень 2016 року (723х1%х31=224,13); за вересень 2016 року (723х1%х30=216,90); за жовтень 2016 року (723х1%х31=224,13); за листопад 2016 року (831х1%х30=249,30); за грудень 2016 року (831х1%х31=257,61); за січень 2017 року (831х1%х31=257,61); лютий 2017 року (989х1%х28=276,92); за березень 2017 року (989х1%х31=306,59); за квітень 2017 року (989х1%х30=296,70); за травень 2017 року (989х1%х31=306,59); за червень 2017 року (989х1%х30=296,70); за липень 2017 року (989х1:х31=306,59); за серпень 2017 року (989х1%х31=306,59); за вересень 2017 року (1161х1%х30=348,30); Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за невиконання зобов»язань по сплаті аліментів за період з липня 2014 року по вересень 2017 року складає 8539,67 гривень. Суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь суму заборгованості по аліментах в розмірі 37825,59 гривень слід відмовити, оскільки аліменти на користь позивачки вже стягнуті за рішенням суду і законом не передбачено повторне стягнення аліментів. Позивачкою при подачі до суду матеріалів позовної заяви було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень, які, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial