Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що вона до 13.10.2014 року працювала у КДНВП «Кварсит». Після звільнення розрахунок з нею не був проведений у повному обсязі, заборгованість по заробітній платі було виплачено лише 04.12.2014 року. Просила стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку, тобто за період з 14.10.2014 року по 04.12.2014 року в сумі 6074,42 грн. Крім того зазначила, що в зв'язку із затримкою виплати заборгованості по заробітній платі їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у тому, що протягом усього часу затримки вона нервувала з приводу неотримання належних до виплати сум, вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обмежуючи себе у придбанні звичних продуктів харчування, ліків, необхідного одягу, тощо. Завдану відповідачем моральну шкоду оцінює у 5000 грн., які також просить стягнути на свою користь. Представник відповідача Ляховський О.П., який діє на підставі довіреності від 05.12.2014 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що затримка виплати заборгованості по зарплаті позивачу виникла в зв'язку з обставинами форс-мажору. Так, основним джерелом фінансування КДНВП «Кварсит» було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувались на територію Російської Федерації. Через проведення на території Донецької області АТО у другому кварталі 2014 року КДНВП «Кварсит» тимчасово припинило відвантаження продукції військового та подвійного призначення до Російської Федерації, тому на підприємстві утворилося тяжке матеріальне становище. Обставина форс-мажору підтверджується висновком Донецької торгово-промислової палати від 27.05.2014 року №ЮО-28/12-12/03. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю через відсутність вини відповідача у затримці розрахунку. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Трудовою книжкою позивача [PERSON], [INFO], підтверджено, що вона з 08.01.2004 року по 13.10.2014 року працювала у Костянтинівському науково-виробничому підприємстві «Кварсит» на посаді інженера-конструктора. Звільнена з зв'язку з розірванням строкового трудового договору на підставі наказу №266 від 13.10.2014 року. Довідкою КДНВП «Кварсит» №1-25 від 19.01.2015 року підтверджено, що розрахунок при звільненні у сумі 6536,00 грн. з [PERSON] було проведено 05.12.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки КДНВП «Кварсит» № 1-33 від 20.01.2015 року середньоденна заробітна плата [PERSON] на день звільненні складала 183,92 грн. Відповідно до наказу по КДНВП «Кварсит» №191 від 03.09.2014 року, на підприємстві подовжено режим неповного робочого тижня, визначений у наказі від 01.08.2014 року №176 до покращення фінансової ситуації. Робочими днями визнано понеділок, вівторок, середу з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. Довідкою КДНВП «Кварсит» №1-15 від 14.01.2015 року підтверджено, що в період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року підприємство працювало за графіком триденного робочого тижня відповідно до наказу по підприємству від 01.08.2014 року №176. Таким чином, достовірно встановлено, що мала місце затримка виплати відповідачем КДНВП «Кварсит» заборгованості по заробітній платі при звільненні в сумі 6536,00 грн. в період з 14.10.2014 року по 04.12.2014 року, кількість робочих днів в цей період складає 23 дня. Суд не може врахувати посилання представника відповідача на те, що у затримці розрахунку з позивачем немає вини підприємства, оскільки відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 постанови від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з такого розрахунку: · 183,92 грн. * 23 робочих дня = 4230,16 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд погоджується з доводами позивача про те, що в зв'язку із затримкою виплати заробітної плати було порушено нормальні умови її життя, в зв'язку з чим вона повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого побуту, відчувала душевні хвилювання з приводу побоювання за своє майбутнє, але вважає, що розмір такої шкоди позивачем завищено, тому визнає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково, зменшивши її розмір до 500,00 грн. Крім того, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial