Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк», в якому просить стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Міський Комерційний Банк» заборгованість за Договором [NUMBER] банківського вкладу (депозиту) «ВАШ СТАБІЛЬНИЙ» у доларах США у розмірі 13054, 00 доларів США (Тринадцять тисяч п'ятдесят чотири долари США), що складається з тіло депозиту 13 000 доларів США (тринадцять тисяч доларів США) та нарахованих на нього відсотків у розмірі 54 долари США (п'ятдесят чотири долари США); стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «міський Комерційний Банк» 5 000, 00 (п'ять тисяч) гривень витрат юридичних, поштових та інших для відновлення порушеного права та 1 000, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.06.2014 року між позивачем та відповідачем, було укладено договір [NUMBER] банківського вкладу (депозиту) «ВАШ СТАБІЛЬНИЙ» у доларах США. Згідно умов договору позивач передав Банку 13 000 доларів США на строковий депозитний рахунок в сумі та на умовах дійсного Договору, на строк з «24 червня 2014 року по 24 липня, зі сплатою Банком Вкладнику процентів за заначений період в розмірі та порядку, що визначені п.1.3 статі № частини № 1». 24 липня 2014 року згідно п. 1.3 частини № 2 « Якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії Договору, то договір вважається продовженим, на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Договір був автоматично пролонгований до 24 серпня 2014 року. 24 серпня 2014 року позивач, особисто з'явився до банку, де йому було відмовлено у видачі суми депозиту разом із нарахованими процентами без пояснень причин відмови. 30 вересня 2014 року повторно з'явився до банку, із вимогою про видачу коштів однак йому було в цьому відмовлено, також працівники банку відмовили у реєстрації будь-якої заяви вимоги. 16 січня 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою і вимогою надати йому виписку по договору банківського вкладу (депозиту) «ВАШ СТАБІЛЬНИЙ» у доларах США. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Міський Комерційний Банк» в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне проводити судовий розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2014 року між Публічним Акціонерним Товариством «Міський Комерційний Банк» та [PERSON], укладений договір строкового банківського вкладу [NUMBER] Ваш Стабільний. У відповідності із п. 1.3 ст. 1 Частини № 1 договору, банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок у розмірі 13 000 доларів США строком на 30 днів. Свої зобов'язання за договором строкового банківського вкладу [NUMBER] Ваш Стабільний від 24.06.2014 року, позивач виконав, що стверджується випискою по угоді [NUMBER] від 24.06.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є законним та обґрунтованими та підлягають до задоволення у розмірі, 13 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.04.2015 року за 1 долар США - 22,8986 грн., становить 297 681, 35 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В частині стягнення з відповідача відсотків за банківським вкладок, слід відмовити оскільки позивачем не представлено суд виписку по рахунку банківського вкладу [NUMBER] Ваш Стабільний від 24.06.2014 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень п. 5 ППВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки суду не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди, не доведено душевних та фізичних страждань, екстраординарності та стресовості ситуації, а також причинового зв'язку між діями відповідача та описаних позивачем обставинами, у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Положеннями ст. 79 ЦПК України, встановлено, що до судових витрат відносяться витрати з оплати судового збору, витрати на правову допомогу та витрати пов'язанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак, позивач не надав жодного доказу на підтвердження, того що він поніс витрати на правову допомогу та явку до суду. Відтак, позовні вимоги в тій частині задоволенню не підлягають. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави поропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача в доход держави слід стягнути судові витрати в розмірі 2 976,81 грн., відповідно до частини позовних вимог, яка була позивачеві задоволена.

Outcome: partial