Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою по вул. Верхня Горова (Фрунзе), 21 в м. Черкаси. Частки кожного з співвласників розподілені: [PERSON] - частка 12/100 на підставі договору купівлі продажу дарування, [PERSON] 30/100 на підставі договору купівлі продажу, [PERSON] та [PERSON] частка 15/100 на підставі свідоцтва на право спадщину, [PERSON] - частка 32/100 на підставі свідоцтва на право спадщину, [PERSON] - частка 11/200 свідоцтва на право спадщину, [PERSON] - частка 11/200 свідоцтва на право спадщини. На даний час між нею та відповідачами склався порядок користування земельною ділянкоюи. Зазначила, що вона як співвласник, бажає виділити в натурі частину належного їй нерухомого майна. Просила суд виділити їй в натурі житловий будинок літ. А-1, літ. А2-1, що включає кімнати з 1-1, гараж літ. X, сараї літ. Р, Р, Т, вбиральню літ. Ж, огорожу № 1, за адресою: вул. Верхня Горова (Фрунзе), 21 в м. Черкаси та визнати право власності. Представник позивача адвокат [PERSON] - в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи уйого відсутність та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засіданні не зявилися, скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечували. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON]. І.І., [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою по вул. Верхня Горова (Фрунзе), 21 в м. Черкаси. Частки кожного з співвласників розподілені настуним чином: [PERSON] на підставі договору купівлі продажу дарування - частка 12/100, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу частка 30/100, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва на право спадщину - частка 15/100, [PERSON] на підставі свідоцтва на право спадщину - частка 32/100, [PERSON] свідоцтва на право спадщину - частка 11/200, [PERSON] свідоцтва на право спадщини - частка 11/200. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно із частиною першою статі 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, з моменту набуття сторонами по справі права спільної часткової власності на житловий будинок № 21, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені іншими співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу частина, що виділяється [PERSON] складається з житлового будинку літ. А-1, літ. А2-1, що включає кімнати з 1-1, гараж літ. X, сараї літ. Р, Р, Т, вбиральню літ. Ж, огорожу № 1. Дана частина є відокремлена, має окремий вхід та може бути виділена в натурі. Межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Верхня Горова (Фрунзе), між сторонами визначені та погоджені, про що свідчить акт від 10.01.2012. Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - роз'яснити судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено що між сторонами фактично відсутній спір щодо конкретних приміщень у спірному будинку, жоден з них не претендує на якусь частину площі, якою користується інша сторона, виділення часток сторін є офіційною фіксацією фактично використовуваних ними часток приміщення. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про виділення майна в натурі є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Вимоги в частині визнання права власності на виділенне майно підлягають до задоволення частково, оскільки в судвому порядку не може бути визнане право власності на незавершене будівництво літ.А2-1, так як існую інший порядок введення в експлуатацію об"єктів нерухомості.

Outcome: partial