Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства « Об»єднана компанія « Укрвуглерестурктуризація» , третя особа: відокремлений підрозділ « Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 09.10.2014 року по 05.05.2015 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працювала на посаді начальника договірного відділу. Наказом № 106-к від 05.05.2015 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В день звільнення вона працювала, проте відповідач не провів з нею розрахунок. Остаточно відповідач розрахувався лише 03.07.2015 року. У зв»язку з цим просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, саме з 05.05.2015 року по 03.07.2015 року та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, зазначила, що остаточний розрахунок проведено 31.07. 2015 року, затримка по виплаті заробітній платі склала 60 днів, тому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12522 грн., та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу слухати без участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника. В наданих суду запереченнях пояснив, що у зв»язку з тим, що підприємству не було встановлено бюджетні асигнування на виконання у 2015 році проектів ліквідації збиткових гірничих підприємств, що б дало змогу здійснювати видатки на виплату заробітної плати працівникам, до вирішення цього питання підприємство не мало можливості провести розрахунок по заборгованості по заробітній платі , відсутність фінансування не є виною підприємства у своєчасній невиплаті заробітної плати. Вимоги про стягнення моральної шкоди також є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують втрату нормальних життєвих зв»язків. ( а. с. 22-24). В подальшому, на уточнену позовну заяву надав додаткові заперечення, в яких зазначив, що заборгованість по заробітній платі за другу половину квітня 2015 року була остаточно погашена 01.07.2015 року, наступна виплата позивачу проведена 30.07.2015 року в сумі 40 грн. 97 коп. як індексація за несвоєчасну виплату заробітної плати за другу половину квітня 2015 року, тому до суми заборгованості не входить. У зв»язку з чим просять відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а.с. 40). Суд, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка з 09.10.2014 року по 05.05.2015 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працювала на посаді начальника договірного відділу. Наказом № 106-к від 05.05.2015 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. ( а. с. 10-11). Як вбачається підприємство розрахувалось із заборгованістю по заробітній плати 29.04.2015 року ( дата передачі відповідачем списку осіб на зарахування у АТ Ощадбанк по ВП «Донецька ВДЛШ ДП «ОК»Укрвуглереструктуризація» за квітень) та 31.07.2015 року дата передачі відповідачем списку осіб на зарахування у АТ Ощадбанк по ВП «Донецька ВДЛШ ДП «ОК»Укрвуглереструктуризація» за липень) ( а.с. 45-46). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень\~ст. 115 КЗпП України,\~ст. 24 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Уточнюючі позовні вимоги, позивачка просив стягнути саме середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку з 05.05.2015 року по 31.07.2015 року, тобто по день фактичного розрахунку. Доводи представника відповідача про те, що 40,97 грн. це не є заборгованість по заробітній платі, а відноситься до компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за другу половину квітня 2015 року, тому остаточний розрахунок по заробітній платі відбувся 01.07.2015 року, спростовується наступним. Структуру заробітної плати\~визначено у статті 2\~Закону України « Про оплату праці» , якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата\~- це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2\~Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ст. 34 Закону України « Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення\~- встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1\~Закону України « Про індексація грошових доходів населення». Суми виплат, пов'язаних з компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати\~ є складовою частиною заробітної плати - додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому суми заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку , а статтею 237-1 відшкодувати працівникові завдану моральну шкоду. Підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у зв»язку із звільненням, згідно ст.. 117 КЗпП України відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд приходить до висновку і погоджується з доводами позивачки, викладеними в уточнюючій позовній в заяві про те, що остаточний розрахунок був здійснений відповідачем саме 31.07.2015 року. Середній заробіток за час затримання розрахунку при звільненні становить 12936,92 грн., виходячи з середньоденного заробітку 208,66 грн., періоду затримки розрахунку при звільненні з 05.05.2015 року по 31.07.2015 року 62 кількість днів затримки розрахунку ( 208,66 х 62=12936,92 грн.). Проте суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог вирішує питання про стягнення середнього заробітку за час затримання розрахунку у розмірі 12522, 00 грн. \~\~\~\~\~ \~ Як зазначено в рішенні\~\~Конституційного Суду\~\~України\~\~ у\~\~справі\~\~1-5/2012 від\~\~22 лютого 2012 року\~\~№ 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення\~\~статті 233 Кодексу законів\~\~про працю України\~у взаємозв'язку\~\~з положеннями\~\~статей\~\~117,237-1\~цього\~кодексу, -\~\~інститут моральної шкоди\~\~має\~\~міжгалузевий характер, а тому особливості\~\~його застосування\~\~можуть\~\~встановлюватися\~\~галузевим законодавством. \~\~\~\~ \~\~ У трудовому законодавстві\~\~право працівника\~\~на відшкодування моральної шкоди, завданої\~\~порушенням його трудових правв, визначено в статті 237-1 Кодексу, відповідно до якої відшкодування\~\~власником\~\~або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться\~\~у разі, якщо\~\~порушення\~\~його законних\~\~прав призвели до моральних страждань, втрати\~\~нормальних життєвих зв'язків і вимагають\~\~від нього\~\~додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~\~\~\~\~ Суд вважає, що позивачеві спричинена моральна шкода, оскільки порушення його трудових прав\~\~на протязі декількох місяців стосовно\~\~своєчасного отримання\~\~заробітної плати стало\~\~ причиною\~її\~душевних страждань. Враховуючи вищезазначені норми права, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача в сумі 300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial