Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 13503,35 грн. та судових витрат у розмірі 1921 грн. Вимоги обґрунтовує\~тим,\~що [PERSON]\~ звернувся\~до ПАТ\~КБ «ПРИВАТБАНК» \~з метою\~отримання банківських\~послуг,\~ підписав заяву\~б/н\~від 30.03.2017\~року,\~згідно з\~якою отримав\~ кредит\~у розмірі\~500\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України. Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обовязок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. Станом на 17.12.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 13503,35 грн., яка складається, як зазначає позивач, з наступного: 3054,49 грн. тіло кредиту 1769,50 грн. заборгованість за відсоткам за користування кредитом 7560,15 грн. заборгованість за пенею. 500 грн. штраф (фіксована частина) 619,21 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на ст.ст. 509,525,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] 13503,35 грн. заборгованості за кредитним договором від 30.03.2017 року без номера та 1921,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень [PERSON] отримав судові повістки 06.02.2019 року та 21.02.2019 року, однак в судове засідання жодного разу не зявився. За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані докази, з урахуванням позиції сторін та заяв по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 3054,49 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 1769,50 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 30.03.2007 року [PERSON] підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, у якій не зазначено розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки та типу банківської платіжної картки (а.с.6) У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 30.03.2007 року заяву відповідач приєднався до запропонованих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 30.03.2007 року, з 04.07.2017 року у [PERSON] виникла непогашена заборгованість за наданим кредитом у розмірі 1657,72 грн., яка змінювалась, що дає підстави для висновку про те, що він дійсно отримав кредит у розмірі зазначеному позивачем (а.с. 5). Тіло кредиту станом на 17.12.2018 становить 3054,49 грн. Нараховані відсотки 1769,50 грн. Сума пені була нарахована в розмірі 7560,15 грн. Сума штрафів нарахована у розмірі 1119,21 грн. У розрахунку зазначено, що місячна процентна ставка становила 3,6%. Висновок суду про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом ґрунтується на вимогах ЦК України: Згідно зі ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ч.\~1,2,3\~ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 61 Конституції України \~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача одночасно штрафу і пені не ґрунтуються на законі. Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року у справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Стягнення фіксованої частини штрафу ст. 549 ЦК України не передбачено. При перевірці розміру нарахованої процентної складової штрафу суд дійшов висновку, що вона складається з суми заявлених до стягнення процентів та пені, тобто позивач нарахував неустойку на неустойку (штраф на пеню), що на думку суду є також подвійною відповідальністю та не відповідає засадам розумності та справедливості. В порушення вимог ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, позивач нарахував відповідачу два види пені: «Пеня за прострочене зобовязання» та «пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень», що також є також подвійною відповідальністю та не відповідає засадам розумності та справедливості. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу суд вважає за неможливе довільно обирати, яку з заявлених неустойок слід застосувати до простроченого зобовязання. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру, що становить 1921,00 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial