Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач 1), [PERSON] (далі - Відповідач 2), [PERSON] (далі - Відповідач 3) з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На прилюдних торгах 10.08.2012 року Позивач придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], оформивши та зареєструвавши за собою право власності на вказаний вище будинок, що підтверджується свідоцтвом від 15.02.2012 року виданим приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON] та витягом про державну реєстрацію прав. Зазначений будинок було реалізовано з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження з примусового виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2011 року, яким задоволено позов ПАТ «Західінкомбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок за адресою: [ADDRESS]) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22.04.2004 року. Попри те, що попередній власник будинку, а саме [PERSON] внаслідок звернення стягнення на майно втратила право власності на нього, вона та члени її сім'ї, які зареєстровані за цією ж адресою, на неодноразові прохання не звільняють будинок, перешкоджають ним користуватись та розпоряджатись, не визнають за Позивачем право власності, не зважаючи на наявність у останнього правовстановлюючих документів. У вересні 2012 року [PERSON] звернулась з позовом до ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] (Позивач), в якому просила суд визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації будинку. Позивач, відповідно, був змушений звернутись із зустрічним позовом про виселення всіх Відповідачів із будинку. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 25.03.2013 року задоволено зустрічний позов Позивача у справі № 0603/6390/12 про виселення ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2013 року зазначене рішення залишено без змін. 12.07.2013 року Бердичівський міськрайонний суд своїм рішенням відмовив у задоволенні позовних вимог [PERSON] за безпідставністю. Попри те, що рішення суду про виселення набрало законної сили, Відповідачі не звільняють вказаний вище будинок. В примусовому порядку державному виконавцю рішення суду виконати не вдалось, що підтверджується актом від 06.02.2014 року. Крім того, Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення. Таким чином, з моменту придбання Позивачем будинку та по сьогоднішній день він внаслідок дій Відповідачів позбавлений можливості користуватись та розпоряджатись власним нерухомим майном. Такі дії Відповідачів завдають Позивачу моральних страждань, оскільки грубо та тривалий час порушуються його права як власника шляхом вчинення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні будинком, а також вчиняються дії, які свідчать про відверте невизнання Відповідачами права власності на будинок за ним. Позивач придбав будинок 10.08.2012 року та сплатив за нього значну суму, а саме 11.4200,00 гривень. Придбання будинку для нього було пов'язано із конкретними життєвими планами. Проте, з моменту придбання, він і досі не може реалізувати свої права щодо будинку, а також не може ні користуватись, ні розпоряджатись своїм майном. Зазначене призвело до порушення життєвих планів Позивача, вивело його з душевної рівноваги та призвело до матеріальних втрат. Таким чином, оскільки Позивач, будучи єдиним законним власником будинку, фактично позбавлений можливості володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном вже протягом тривалого часу це призвело до нанесення йому моральної шкоди. При цьому інші обставини, які надають Відповідачам право користування квартирою відсутні. А тому, з моменту набрання вказаним рішенням суду законної сили, враховуючи зазначені вище приписи законодавства, Відповідачі займають будинок незаконно, без відповідної правової підстави. Крім того, Відповідачі не виконують рішення Бердичівського міськрайонного суду від 25.03.2013 року у справі № 0603/6390/12 про виселення. Таким чином, Відповідачі безпідставно, незаконно, протиправно, всупереч волі власника володіють та користуються будинком, залишаються там зареєстрованими та не допускають законного власника до будинку. Очевидно, що права позивача порушено, відповідно йому завдана моральна шкода, саме внаслідок протиправних дій Відповідачів, оскільки останні проживаючи у будинку, зберігаючи там свої особисті речі, фізично не допускаючи Позивача та членів його сім'ї до будинку, протиправно чинять перешкоди у користуванні та розпорядженні моїм майном. Про вину Відповідачів також свідчить те, що вони жодного разу не звернулись до Позивача як власника будинку з метою мирного врегулювання спірних відносин, а навпаки - не бажають йти на будь-який компроміс, уникають спілкування з ним. Позивач посилається на те, що довго збирав кошти на придбання будинку в м. Бердичеві, при тому взяв для його купівлі кредит, оскільки у нього є діти та онуки. Проте, придбавши будинок, він так і зміг ним скористатись тривалий час. Таким чином, на думку Позивача, кожен з Відповідачів в однаковій мірі завдав йому моральну шкоду, яка оцінюється ним на загальну суму 60.000,00 (шістдесят тисяч) гривень, тобто, з кожного з Відповідачів стягнути по 20.000,00 (двадцять тисяч) гривень. При цьому, Позивач просить суд врахувати тривалість його моральних страждань у зв'язку з неможливістю проживати, користуватись, володіти та розпоряджатись належним йому на права власності будинком, що порушує його конституційні права. В судове засідання Позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце були належним чином повідомлені згідно ст.74-78 ЦК України, причини їх неявки суду не відомі, заперечень на позов до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та вимоги ст. 1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку із невиконанням рішення суду, Позивач, звичайно, мав переживання і душевні страждання, також був змушений звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду, що тягло за собою як матеріальні, так і моральні затрати. Порушення прав Позивача і зміна режиму його життя має також між собою причинний зв'язок. Проте, розмір моральної шкоди, який вказаний Позивачем в позові, не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу. Факт моральних втрат, щодо яких була б доцільною грошова компенсація в розмірі по 20.000,00 (двадцять тисяч) гривень з кожного Відповідача є недоведеним позивачем. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі по 3.000,00 (три тисячі) гривень з кожного Відповідача відповідатиме засадам розумності і справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з Відповідачів на користь Позивача необхідно стягнути 90 (дев'яносто) гривень судового збору, а саме по 30 (тридцять) гривень з кожного.

Outcome: partial