Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19 вересня 2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. на автодорозі при під'їзду до аеропорту Дніпропетровська, в районі перехрестя з вулицею Яснополянською сталася дорожньо транспортна пригода, в якій приймали участь транспортний засіб NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортний засіб OPEL VECTRA державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В результаті вищезазначеної ДТП транспортний засіб NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, отримав значну кількість механічних ушкоджень. 30 листопада 2015 року постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області № 175/4650/15 - п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В зв'язку тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу OPEL VECTRA державний реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована по діючому на дату ДТП полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ /5437244 виданого ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ГЛОБУС». 22 вересня 2015 року з метою визначення вартості шкоди нанесеної транспортному засобу NISSAN TUDA державний реєстраційний номер [NUMBER] під час вищезазначеної ДТП, Позивач замовив проведення авто товарознавчої експертизи у експерта [PERSON], за що було сплачено 1 500,00 грн., та підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Для належного проведення експертного дослідження позивач за допомогою телеграми повідомив Відповідача про дату, час та місце проведення експертного дослідження, за що сплатив 93,80 грн. (дев'яносто три грн. 80 коп.), це підтверджується копією телеграми, повідомленням про вручення телеграми та фіскальним чеком про надання послуг телеграфного зв'язку. Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця № 231/15 по визначенню матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ складеного 04 листопада 2015 року: а) ринкова вартість транспортного засобу NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП, без врахування пошкоджень КТЗ при ДТП становить 356 003,10 грн. (триста п'ятдесят шість тисяч три грн. 10 коп.) б) вартість відновлювального ремонту транспортного засобу NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER], без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу запчастин КТЗ становить 403100,12 грн. в)ринкова вартість аварійно пошкодженого транспортного засобу NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 75341,28 грн. (сімдесят п'ять тисяч триста сорок одна грн. 28 коп.). Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування...» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаними аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п. 30. 2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування...» згідно якого, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди. Враховуючи п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування...» розмір шкоди заподіяний транспортному засобу NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 280661,62 грн. (двісті вісімдесят тисяч шістсот шістдесят одна грн. 62 коп.): 356 003,10 грн. - 75 341,28 грн. = 280 661,62 грн. (вартість автомобіля до дтп) (вартість залишків) (майнова шкода). Розмір страхового відшкодування по Полісу враховуючи п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування ...» в якому передбачено, що якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою та абзац другий і 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування ...» в якому зазначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка становить по Полісу 1 000, 00 грн., становить 49 000 грн. (сорок дев'ять тисяч грн. 00 коп.). В зв'язку з тим, що у позивача не вистачало часу та досвіду врегулювання страхових подій, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ельса» було укладено договір доручення № 27/15 від 24.09.2015 р. відповідно до якого Позивач доручив ТОВ «Ельса» виконати всі необхідні дії пов'язанні з отриманням на реквізити Позивача належного страхового відшкодування по Полісу, за що позивач зобов'язується сплатити винагороду у розмірі 10 % від сум отриманих від Страховика. Після надання Страховику всіх необхідних документів, 16 січня 2016 року позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. Отримавши страхове відшкодування по Полісу, Позивач сплатив TOB «ЕЛЬСА» винагороду по договору доручення № 27/15 від 24.09.2015 р. у розмірі 5 041,76 грн. Відповідач на підставі ч. 1. ст. 1194 ЦК України повинен відшкодувати Позивачу суму коштів у розмірі 231 661, 82 грн. (двісті тридцять одну тисячу шістсот шістдесят одну грн. 82 коп.): 280 661,62 грн. - 49 000,00 грн. = 231 661,82 грн. = 230 661, 82 грн. + 1 000 грн. (франшиза). Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням без врахування франшизи у розмірі 230 661, 82 грн. (двісті тридцять тисяч шістсот шістдесят одна грн. 82 коп.); франшизу по Полісу в розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.); витрати на проведення експертизи (дослідження) в розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот грн. 00 коп.); витрати на послуги телеграфного зв'язку в розмірі 93,80 грн. (дев'яносто три грн. 80 коп.); витрати на винагороду по договору доручення № 27/15 від 24.09.2015 р. 5 041,76 грн. (п'ять тисяч сорок одна грн. 76 коп.); витрати на суповий збір в розмірі 2 382,97 грн. (дві тисячі триста вісімдесят дві грн. 97 коп.). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав надані заперечення на позов та додав, що продажем транспортного засобу позивачка на свій розсуд відшкодувала собі витрати, яких вона зазнала у звязку з його пошкодженням, крім того страхова компанія виплатила їй відшкодування, крім того додав, що висновок експерта за судовою авто товарознавчою експертизою є неналежним доказом, оскільки експерт не надав чітких відповідей на запитання згідно ухвали суду. Вважає що на сьогоднішній день збитки в позивача відсутні, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належав автомобіль [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.12). 19 вересня 2015 року о 15.00 год. на автодорозі при підїзді до аеропорту м. Дніпропетровська, в районі перехрестя з вулицею Яснопольською відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивач надав суду докази на підтвердження факту заподіяння йому матеріальної шкоди та її розмір, про що свідчить постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, яка в силу частини 4 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення в цій справі, встановлено вину [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди за ст.124 КпАП України та висновок експерта про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу від 04 листопада 2015 року. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1\~ст. 1166 ЦК України). За частинами 2, 5 статі 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини 1\~статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця № 231/15 від 04 листопада 2015 року матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, станом на 19.09.2015 року (дату ДТП) складає 356003 грн. 10 коп., вартість відновлювального ремонту станом на 19.09.2015 року складає 403100,12 грн., ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП 19.09.2015 року складає 75341,28 грн., отже відновлювати даний транспортний засіб економічно недоцільно. Слід відзначити, що за клопотанням представника позивача судом призначалася по справі автотоварознавча експертиза, яка була проведена на підставі наявних у справі матеріалах, оскільки автомобіль на час проведення експертизи був проданий. (а.с.133-145). Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентується ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначеною статтею в редакції Закону № 5090-VІ від 05.07.2012 року передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Положення цієї норми на підставі\~ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за заподіяння шкоди. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ (пункт 7.17). Відповідно до п. 7.18 даної Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. При цьому пунктом 7.19 цієї ж Методики передбачено, що у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Позивачем транспортний засіб NISSAN TІІDA державний реєстраційний номер [NUMBER] був проданий за 70000,00 грн. згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №1241/2016 від 08.02.2016 року. (а.с.127). Та обставина, що на час розгляду справи пошкоджений автомобіль проданий, яким на час скоєння ДТП керував [PERSON], не впливає на правову кваліфікацію обставин щодо наявності підстав для відшкодування потерпілому матеріальної шкоди. Отже, оскільки на сьогодні пошкоджений в результаті ДТП автомобіль відчужений і визначити ринкову вартість його технічно справних складників та металобрухту складників, які залишилися, неможливо, суд приймає за вартість утилізації транспортного засобу ціну, яка була визначена висновком автотоварознавця № 231/15 від 04 листопада 2015 року, а саме 75341,28 грн. Таким чином, враховуючи, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, суд вважає, що позивачу має бути відшкодована відповідачем різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, виходячи з вартості транспортного засобу до ДТП - 356003,10 грн. та вартості залишків транспортного засобу 75341,28 грн. з урахуванням сплаченого страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн., а саме у розмірі 230661,82 грн. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про те, що висновок автотоварознавця № 231/15 від 04 листопада 2015 року не має сили доказу обґрунтованості вимог позивача, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту відповідачем не надано, а тому суд розцінює невизнання відповідачем даного висновку, як можливість уникнути від відповідальності, яка полягає у відшкодуванні завданої шкоди. Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» - франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до статті 12.1 обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Позовні вимоги щодо стягнення розміру франшизи у сумі 1000,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки дані витрати передбачені договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 16.09.2015 року Поліс №АЕ/5437244. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 57-60 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно зі статтею 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн. (а.с.17), та витрати на послуги телеграфного зв'язку про повідомлення відповідача про проведення експортного дослідження в розмірі 93,80 грн. (а.с.18), оскільки ці витрати пов'язані з розглядом справи, суд присуджує стягнути їх з відповідача на користь позивача. Підстави для стягнення витрат на винагороду по договору доручення № 27/15 від 24.09.2015 р. у розмірі 5 041,76 грн., яку позивач сплатила TOB «ЕЛЬСА» за вчинення ним всіх необхідних дій пов'язаних з отриманням позивачем страхового відшкодування по Полісу, суд вважає відсутні, оскільки позивач в такий спосіб вирішив отримати страхове відшкодування через брак часу, а тому відповідач не має відшкодовувати вартість даних послуг. Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2382,97 грн. У зв'язку з частковим задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 322,55 грн.

Outcome: partial