Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», в якій просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні, а саме з 10.02.2015 року по день ухвалення судового рішення, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 91,09 грн.; компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 1 240, 27 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В судове засідання позивач не з»явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, надав до суду заперечення, в яких заперечив проти стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Крім того, представник відповідача надав розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з 10.02.2015 року по 06.10.2015 року та не заперечив проти стягнення середнього заробітку в сумі 14 756, 58 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, [PERSON] працював з 01.07.2011 року по 31.05.2012 року у відокремленому підрозділі ПАТ »Мостобуд» - управлінні механізації ПАТ «Мостобуд» машиністом гусеничного крану 6 розряду. З 01.06.2012 року звільнився з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 7-10/. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, як того вимагають положення ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2015 року стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі - 1 699 грн. 00 коп., компенсацію за невикористану відпустку - 3 845 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі - 61 667 грн. 93 коп. та 1 000 грн. - на відшкодування моральної шкоди, а всього: 68 211 грн. 93 коп. В решті вимог - відмовлено /а.с. 11-12/. Відповідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» пунктом 20 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з копії рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2015 року, з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.06.2012 року по 09.02.2015 року. Середньоденна заробітна плата складає 91 грн. 09 коп. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З 10.02.2015 року по день винесення рішення, 08.12.2015 року 207 робочих днів, тому середній заробіток за цей період становить 18855 грн. 63 коп. /91 грн. 09 коп. х 207 = 18855 грн. 63 коп./. Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати в сумі 1 240 грн. 27 коп. Відповідно до ст.24 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати « за яким компенсація громадянам втрати частини доходів проводиться у разі затримки на один і більше календарний місяць виплати доходів. Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Згідно даного Порядку сума компенсації становить 1 240 грн. 27 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди, яку зазнав внаслідок невиплати відповідачем заробітної плати. Вимогу мотивує тим, що він постійно перебуває у стресовому стані, його сім'ї не вистачає грошей на життя. Внаслідок невиплати позивачу заробітної плати, він змушений постійно позичати гроші на проживання у рідних та друзів. Згідно з ч.І ст.237-1КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати йому моральну шкоду. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, вирішуючи питання про стягнення з відповідача моральної шкоди суд приймає до уваги те, що позивач дійсно пережив моральні страждання внаслідок неправомірних дій відповідача по невиплаті заробітної плати, оскільки її неотримання не могло не позначитися негативно на його звичайному способі життя та вимагало додаткових зусиль для його організації. Проте, позивачем необґрунтовано вказаний розмір цієї моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо її відшкодування та, враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу, слід визначити в сумі 2 000 грн. За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial