Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що відповідно укладеного договору від 19.04.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та складає між ним та банком договір. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.12.2013 р. відповідач має загальну заборгованість в розмірі 25451,74 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4841 грн., заборгованості по процентам - 20610,74 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна частина) - 946,37 грн. З цієї суми позивач відрахував заборгованість в розмірі 6524,43 грн., яка була задоволена судовим наказом Свердловського міського суду від 20.06.2008 р. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Приватбанк» утворену суму заборгованості за кредитним договором від 19.04.2007 р. у розмірі 20373,68 грн., а також сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте надав письмове заперечення, в якому зазначив, що укладеного договору від 19.04.2007 р. до позовної заяви не додано, отже сама підстава для стягнення заборгованості відсутня. Є тільки заява, яка не відповідає умовам параграфу 2 глави 71 ЦК України, позивач називає її заявою приєднання. В запереченні також зазначено, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. З огляду на вказане та посилаючись на ст.ст. 256, 257 ЦК України, відповідач зазначив, що строк дії договору закінчився 19.04.2009 р., як і закінчився строк погашення кредиту та процентів по кредиту, отже строк позовної давності, у межах якого позивач міг звернутись до суду з вимогою про стягнення процентів за користування кредитом сплив. Крім того, позивач фактично припинив дію кредитного договору, звернувшись до суду та отримавши судовий наказ від 20.06.2008 р. Відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити у позові. Відповідач також зазначив, що згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Крім того, відповідно до ст. 258, 264 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу) застосовується позовна давність в один рік, яка на цей час сплила, у зв'язку з чим відповідач просить суд застосувати позовну давність та відмовити у позові. Також, одночасне стягнення штрафів призведе до притягнення відповідача до подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Згідно судового наказу від 20.06.2008 р. стягнуто 6524,43 грн. заборгованості, проте не зазначено, з яких сум складається ця сума, у зв'язку з чим, на думку відповідача, позов направлений на притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] у призначені судові засідання не з'являвся, про дати та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що є в матеріалах справи, суд вважає неявку відповідача неповажною. Згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати процента. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідно заяви від 19.04.2007 р. (а.с. 8) ПАТ КБ "ПриватБанк" встановив [PERSON] кредитний ліміт у сумі 200 грн. з базовою процентною ставкою 3 % на місяць. Згідно даної заяви відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) (а.с. 9-12), які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Власним підписом клієнт виразив згоду з тим, що зазначена Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, у зв'язку з чим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність в матеріалах позову доказів укладення договору про надання кредиту. Згідно п. 2 Умов, овердрафтом є короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його картрахунку або встановленому ліміті кредитування. Відповідно п. 6.7 Умов, відповідач зобов'язався спостерігати за витратами коштів в межах платіжного ліміту с метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 6.9 Умов, у випадку виникнення заборгованості по картрахунку, відповідач зобов'язався погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта. Згідно п. 8.6 Умов, у випадку порушення клієнтом строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно п. 9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки жодних доказів про повідомлення сторонами один одного про бажання припинення дії договору, він є таким, дія якого продовжується по теперішній час. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 19.04.2007 р. (а.с. 6-7), заборгованість [PERSON] станом на 31.12.2013 р. становить 22717,93 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4841,00 грн., заборгованості за відсотками - 20610,74 грн., та штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 946,37 грн. (відсоток від суми заборгованості). Сума за кредитом, задоволена рішенням суду - 6524,43 грн. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про неналежне виконання з боку відповідача кредитного договору, який, відповідно до п. 9.12 Умов, продовжує діяти до теперішнього часу. Судом враховується, що згідно виписки по картковому рахунку відповідача, прострочена заборгованість виникла 01.06.2007 року в розмірі 4842,03 грн., яка останнім не погашалася. З урахуванням п. 8.6 Умов та виникненням простроченої заборгованості більш ніж на 120 днів, банком нарахований штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. З відповідача згідно судового наказу від 20.06.2008 року стягнуто суму заборгованості 6524,43 грн., до якої входила сума простроченого кредиту, штраф згідно п. 8.6 Умов, проценти за користування кредитом. Враховуючи звернення відповідача із заявою про застосування строків позовної давності, суд вважає необхідним стягнути відсотки за користування кредитом в межах трирічного строку загальної позовної давності, враховуючи останні три роки до дати звернення з цим позовом, тобто з 04.02.2011 р., та стягнути відсотки за прострочення кредиту в межах одного року, оскільки останні мають ознаки пені відповідно до положень ч. 3 ст. 549 ЦК України, враховуючи з 04.02.2013 р. В іншій частині позовних вимог суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, у зв'язку зі спливом строків позовної давності. З виписки заборгованості [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього за користування кредитом за період з 28.02.2011 р. по 31.12.2013 р. становить 13,7 грн. Заборгованість відповідача за прострочення кредиту за період з 28.02.2013 р. по 31.12.2013 р. становить 3233,79 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв'язку зі спливом строків позовної давності та наявністю заяви відповідача про її застосування. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі ст. 526, 625, 1046, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial