Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з вище вказаною заявою в якій просить встановити факт, того, що він проживає в України з 23.10.1991 року по наступний час та підтвердити факт наявності у нього українського громадянства. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його сім'я у складі чотирьох осіб: він - [PERSON], [INFO], брат - [PERSON], [INFO], батько - [PERSON]., [INFO] та мати - [PERSON], [INFO], уродженці м. Цхінвалі, із-за грузино-осетинського конфлікту, прибули на постійне місце проживання в м.Харків, де проживають з вересня 1991 року по теперішній час. Так відповідно до клопотання №59/401 від 16.09.1991року, за підписом начальника КР Фрунзенського РВВС м.Харкова з 19.09.1991року його батьку разом із сім'єю було надано житлову площу по [ADDRESS]. Однак батько був зареєстрований 23.10.1991року, оскільки Форму-А батька, в яку були вписані він і його брат, з відміткою про виписку із Цхінвалі по прибуттю разом із ним і братом в м.Харків, привезла мати. За клопотанням батька і зі згоди матері, він та його брат були зареєстровані 11.02.1992року, мати була зареєстрована 14.10.1992року за вище вказаною адресою, так як відмітка у її паспорті громадянина СРСР зразка 1974року про її виписку із м.Цхінвалі стала можливою лише у жовтні 1992року. Факт його проживання з 23.10.1991року на території України підтверджується довідками ЖЕУ, Харківської дитячої поліклініки №1, приватизаційним чеком та довідкою про отримання ідентифікаційного номеру. По досягненню 16-ти річного віку, він звернувся за отриманням паспорту громадянина України, однак паспортний стіл Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України у Харківській області у видачі паспорту громадянина України відмовив, в зв'язку з тим, що в 2003році його матері із-за закінчення строку дії її паспорту зразка СРСР 1974р. був наданий статус біженця, і в її посвідченні біженця і проїзному документі були внесені відомості про дітей з фотографіями. На цій підставі, про те, що дані про нього були внесені в посвідчення біженця матері, паспортний стіл Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України у Харківській області у 2004році позначив його із братом особами, які набули в 2003році статус біженця в Україні. Було рекомендовано звернутися в Управління міграційної служби у Харківській області. Відділ Управління міграційної служби у Харківській області в 2005році видав йому посвідчення біженця. Про те, що відносно нього в 2003році наказ про надання статусу біженця не було прийнято, міграційна служба його не повідомляла. 09.09.2010року він з братом і матір'ю подали документи на отримання громадянства України в паспортний стіл Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України у Харківській області, як особа, отримавши статус біженця в Україні. Однак громадянство в 2013році надано тільки його брату [PERSON], 1989року народження. Документи його матері втрачено міграційною службою. Відносно його документів ГУ ГІРФО у Харківській області повідомив про необхідність продовжити строк дії його посвідчення біженця. В очікуванні отримання громадянства, замість отримання паспорту громадянина України, з 11.03.2016року він втратив і ті документи, які мав, оскільки надав їх до ГУ ДМС в Харківській області для щорічного продовження строку дії свого посвідчення біженця. 15.04.2016року йому було відмовлено в продовженні строку дії посвідчення та у поверненні документів , які посвідчують його особистість та повідомлено, що в 2003році статус біженця в Україні надано тільки його матері, а йому такий статус не був наданий та посвідчення видано з порушення законодавства України міграційною службою. Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник зацікавлених осіб Державної міграційної служби України та Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області Кезля М.Д. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, з підстав викладених у запереченнях. Згодом, в судових дебатах, з врахуванням показів свідків, просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Цхінвалі, Грузія та мав в Україні статус біженця, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією посвідчення біженця /а.с.15,21/. На даний час заявник з 20.04.2013року проживає та зареєстрований разом із братом - [PERSON], батьком - [PERSON]., та матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 13/. Відповідно до довідки Форми А, [PERSON]. (батько заявника) був 23.10.1991року зареєстрований за адресо.: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1», [PERSON], [INFO], спостерігався у ХМДП №1 з 29.10.1991 року по 11.03.1997 рік. Проживав за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку КП «Жилкомсервіс» Дільниця №30 від 29.10.2010року, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації /а.с.12а/. [PERSON] 01.09.1995року був виданий приватизаційний майновий сертифікат серія [NUMBER] /а.с.16/. Відповідно до картки фізичної особи - платника податків, [PERSON] 07.03.2006року отримав ідентифікаційний номер, наданий Державною податковою адміністрацією України /а.с.17/. З повідомлення Головного управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Харківській області №71/6327 від 22.06.2011року вбачається, що документи відносно прийняття до громадянства України [PERSON] та [PERSON] були розглянуті в УГІРФО ГУМВС України в Харківській області та 09.06.2011року за вих..№17/5990 справа про прийняття до громадянства України [PERSON] надіслана для подальшого розгляду до ДД ГІРФО МВС України. [PERSON] необхідно продовжити термін дії посвідчення біженця в Управлінні міграційної служби Харківської області та терміново надати його до УГІРФО ГУМВС України в Харківській області. Після надання вище вказаного документу, матеріали про прийняття до громадянства України [PERSON] будуть надіслані до ДД ГІРФО МВС України /а.с.23/. Як вбачається з довідки Державного комітету України у справах національностей та релігій Управління міграційної служби у Харківській області №17/01-04-875 від 17.06.2011року, адресованої начальнику управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВСУ в Харківській області, [PERSON], як неповнолітня особа разом з матір'ю [PERSON] рішенням Державного комітету України у справах національностей та міграцій від 25.12.2003року №590 отримав статус біженця в Україні. Після досягнення 16-ти річного віку, наказом начальника управління міграційної служби у Харківській області від 02.02.2005року №11-о [PERSON] видано посвідчення біженця з терміном дії до 14.03.2006року. Термін дії посвідчення біженця [PERSON] продовжувався наказами начальника управління міграційної служби у Харківській області до 14.03.2012року /а.с.24/. Відповідно до повідомлення Головного управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Харківській області від 28.11.2011року за №17/13278 вбачається, що для подальшого розгляду справу про прийняття до громадянства України [PERSON] 08.08.2011року надіслано до ДДГІРФО МВС України а.с.25/. Згідно повідомлення Головного управління державної міграційної служби України від 13.04.2016року за №04/4-6349, Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України листом №8.6/2092-16 від 04.04.2016року на № 04/4-3371 від 12.03.2016року повернуто з відмовою від 28.03.2016року в обміні оригінал заяви-анкети на обмін посвідчення біженця ОБГ [PERSON] у зв'язку з тим, що рішенням Держкомнацміграції від 25.12.2003року №590 статус біженця в Україні було надано лише матері фігуранта /а.с.28/. З повідомлення секретаріату уповноваженої Верховної ради України з прав людини №3/9-Т268940.16/20-03 від 14.07.2016року вбачається, що [PERSON] рекомендовано звернутися до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявою про визначення його належності до громадянства України на підставі п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», подавши, зокрема судове рішення про встановлення юридичного факту його проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13.11.1991року /а.с.39-40/. Свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], кожен окремо підтвердили факт проживання [PERSON] в України з 23.10.1991 року по наступний час. Згідно вимог ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Враховуючи вище викладене суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині встановлення факту проживання на території України [PERSON], [INFO] з 23.10.1991року по теперішній час, оскільки вказаний факт встановлено в судовому засіданні. Вимоги про підтвердження факту наявності у [PERSON] українського громадянства задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Outcome: partial