Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 24 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому на власні потреби кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 500 грн. з можливістю одностороннього збільшення кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач отримав право на неодноразове використання кредитних коштів в межах ліміту та зобов'язався щомісячно частинами повертати кредитні кошти, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 36 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати проценти в подвійному розмірі (72 % річних) та неустойку (штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості). Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним виконував не належним чином в зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 11 313,47 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 2 742,03 грн.; - заборгованість по процентам - 7 556,51 грн.; - нарахованих штрафів в загальному розмірі 1 014,93 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав необхідним розглянути справу в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 24 травня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов та Правил надання банківських послуг (далі -Умов), банківських тарифів. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 500 грн. з можливістю одностороннього збільшення кредитодавцем розміру ліміту (п.п. 3.2, 3.3, 5.3 Умов), а відповідач отримав право на неодноразове використання кредитних коштів в межах ліміту та зобов'язався щомісячно частинами (7% від заборгованості) повертати кредитні кошти, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць (36 % річних) від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати проценти в подвійному розмірі, а саме 72 % річних (тарифи) та неустойку - штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості (заява позичальника). На виконання умов договору 24 травня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» передав [PERSON] кредитну картку та ПІН-код до неї (заява позичальника). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема: - заборгованість по кредиту - 2 742,03 грн.; - заборгованість по процентам - 7 556,51 грн. Що стосується неустойки, то суд вважає безпідставним нарахування банком фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн., оскільки між сторонами в заяві позичальника узгоджено інший його розмір - 250 грн. Вказана заява на противагу Умов та Правил надання банківських послуг, а також банківських тарифів, які є частиною договору та містять інший розмір неустойки, тобто суперечать заяві, не погоджені позичальником його підписом, а тому не приймаються в цій частині судом до уваги. Таким чином з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню заборгованість по кредиту - 2 742,03 грн., заборгованість по процентам - 7 556,51 грн., штраф - 250 грн. + 514,93 грн., а всього 11 063,47 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню відповідно до розміру задоволених вимог понесені останнім судові витрати, а саме 224,35 грн. судового збору.

Outcome: partial