Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи, що вона є співвласником домоволодіння [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2015 року, іншим співвласником є [PERSON]. Також в даній квартирі зареєстрований їх син [PERSON], [INFO], однак за вказаною адресою він не проживає понад шість років. В зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вважав позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] є співввласником будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2015 року. Іншим співвласником будинку є [PERSON]. Також в даній квартирі зареєстрований їх син [PERSON], 1982 р.н., що підтверджується довідкою Суворовського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області № 4707 від 25.09.2015 року. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою понад шість років був підтверджений підписами сусідів, завіреними квартальним комітетом №7 27.11.2015 року. Згідно ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст.319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, таким чином без поважних причин відповідач не проживає за вказаною адресою понад один рік, як член сім'ї власника квартири є таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316,317,319,321 ЦК України). Крім зазначеного, згідно зі ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зважаючи на зазначене, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття з реєстраційного обліку особи за адресою за якою її визнано втратившою право користування, з огляду на що позов в частині анулювання реєстраційного запису відповідача за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає. За викладених обставин, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial