Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 14 травня 2016 року, близько 16 години, [PERSON] та [PERSON], перебуваючи на межі земельних ділянок між домоволодіннями [ADDRESS] на грунті неприязних відносин з приводу встановлення в натурі меж земельних ділянок, нанесли [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою грудної клітини, синця шкіри тулубу справа. Відразу після-конфлікту та побиття позивача [PERSON] та [PERSON] остання викликала працівників поліції, а працівниками поліції була викликана бригада «Швидкої медичної допомоги», лікарі якої надали позивачу первинну медичну допомогу. В цей же день, після огляду лікарями травмпункту Першої міської клінічної лікарні м. Полтава, позивач була госпіталізована до травматологічного відділення цієї лікарні для стаціонарного лікування. В травматологічному відділенні Першої МКЛ м. Полтава позивач перебувала на лікуванні з 14 по 17 травня 2016 року включно, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3510, виданою 17.05.2016р. Після виписки з травматологічного відділення Першої Полтавської міської клінічної лікарні [PERSON] з 19 по 23 травня 2016 р. була госпіталізована у неврологічне відділення ЦРКЛ з діагнозом ЗЧМТ (14.05.2016 р.), струс головного мозку, забій шийного, попереково-крижового відділів хребта, забій грудної клітини,- що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 534 від 23.05.2016р., Після виписки з ЦРКЛ була поставлена на «Д» нагляд лікаря-невролога. Восени 2016 р. стан її здоров»я погіршився і її було госціталізовацо в неврологічне відділення Полтавської центральної клінічної лікарні, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 03 по 11 жовтня 2016 року включно з діагнозом: «Стан після перенесеної ЗЧМТ, струсу головного мозку 14.05.2016 з цефалгічним синдромом, вегето-судинна дистонія», що підтверджується випискою № 990, виданою 11.10.2016р. За час стаціонарного лікування позивачу було проведено СКТ головного мозку, вартість цієї медичної послуги відповідно до рахунку № 75978 від 16.05.2016 р. становила 530 грн. Крім того, придбано ліків на загальну, підтверджену касовими чеками на суму 2727,41 грн. Таким чином, матеріальні витрати на лікування наслідків її побиття подружжям [PERSON], склали 3257 (Три тисячі двісті п»ятдесят сім) гривень ,41 коп. Крім тілесних ушкоджень, фізичного болю зазнала ще й моральних страждань. [PERSON] були її сусідами в с. Тахтаулово Полтавського району, коли виник спір з приводу земельних меж, вона надавала їм відповідні документи, що підтверджували її права на конкретну земельну ділянку і ніяк не чекала, що буде ними побита. Позивач самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, вся відповідальність за них лежить на ній, і коли вона потрапила в лікарню з черепно-мозковою травмою, їй було дуже страшно, що її діти можуть залишитися самі, або вона стане неспроможною їх ростити та виховувати. Перебуваючи на лікуванні не могла працювати, а від цього залежав і фінансовий стан її родини, матеріальне забезпечення дітей, можливість сплачувати обов»язкові платежі, тощо. Позивач була змушена брати кошти у борг, щоб мати можливість придбавати необхідні для неї ліки та оплачувати медичні дослідження щодо стану здоров»я. Всі ці події і досі викликають у неї страх та знервованість, безсоння. Позивач страждає на часті головні болі, підвищується тиск, паморочиться свідомість, що впливає на якість її життя, спілкування ,з дітьми та рідними, на якість виконуваної роботи ( працює перукарем). Її моральні страждання тривають довгий час, бо розгляд кримінального провадження був тривалим, але більш ніж за два з половиною роки [PERSON] не вибачилися, не поговорили з нею, жодним чином не намагалися компенсувати їй витрати на лікування та відновлення здоров»я, вони не визнавали своєї вини у вчиненні злочинів, хоча їхня вина доведена. Розмір заподіяної їй моральної шкоди позивач оцінює в 30000 (Тридцять тисяч) грн. За заявою позивача було порушено кримінальне провадження № 120161703000000660 відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України, відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України. Вироком Полтавського районного суду Полтавської обл. від 12.01.2018 р. (справа № 545/3157/16-к; провадження № 1-кп/545/12/18; суддя Шелудяков Л.В.) [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п»ятидесяти неоподатковуваних мінімумів, доходів громадян. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 12 вересня 2018 р. вирок Полтавського районного суду Полтавської обл. залишено без змін; [PERSON] звільнено від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році»; [PERSON] звільнено від покарання в зв»язку із закінченням строків давності відповідно до положень ст.49 КК України. Прохала стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 3257грн. 41 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала та прохала задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позові та наданих доказів. Представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, підтримав надані раніше заперечення письмові заперечення відповідачів. В яких зокрема не визнання позову аргументовано тим, що в позові позивачка зазначає, що вона проходила лікування 03 по 11 жовтня 2016 року та надала чеки на придбання ліків, які датовані жовтнем місяцем 2016 року на загальну суму 1019грн.05коп. Згідно вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 12.01.2018 року по справі №545/3157/16-к було встановлено, що відповідачі спричинили тілесні ушкодження [PERSON] 14 травня 2016 року. Згідно медичної документації [PERSON] проходила лікування в травні 2016 року за результатами отримання тілесних ушкоджень. Щодо проходження лікування в жовтні 2016 року та надання чеків на покупку ліків за жовтень 2016 року то вони ніяким чином не пов'язанні та не мають ніякого причинного зв»язку з отриманням тілесних ушкоджень в травні 2016 року, тому в цій частині не визнають позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 гривень, то зазначили , що відповідно до п. п 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 12.01.2018 року по справі №545/3157/16-к відповідачів було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 КК України. Згідно ст. 12 КК України даний злочин є не великої тяжкості. Тілесні ушкодження [PERSON] в результаті даного злочину отримала не значні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тому, в даному випадку заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн. є неспівмірна з характером та обсягом страждань. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд при стягненні моральної шкоди має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14 травня 2016 року, близько 16 год.00хв., [PERSON] та [PERSON], перебуваючи на межі земельних ділянок між домоволодіннями [ADDRESS] на грунті неприязних відносин з приводу встановлення в натурі меж земельних ділянок, нанесли [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою грудної клітини, синця шкіри тулубу справа. Після конфлікту та побиття позивачка викликала працівників поліції, а останніми була викликана бригада «Швидкої медичної допомоги», лікарі якої надали позивачу первинну медичну допомогу. В цей же день, після огляду лікарями травмпункту Першої міської клінічної лікарні м. Полтава, позивач була госпіталізована до травматологічного відділення цієї лікарні для стаціонарного лікування. В травматологічному відділенні Першої МКЛ м. Полтава позивач перебувала на лікуванні з 14 по 17 травня 2016 року включно, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3510, виданою 17.05.2016р. Після виписки з травматологічного відділення Першої Полтавської міської клінічної лікарні [PERSON] з 19 по 23 травня 2016 р. була госпіталізована у неврологічне відділення ЦРКЛ з діагнозом ЗЧМТ (14.05.2016 р.), струс головного мозку, забій шийного, попереково-крижового відділів хребта, забій грудної клітини- що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 534 від 23.05.2016р. Після виписки з ЦРКЛ [PERSON] була поставлена на «Д» нагляд лікаря-невролога. Восени 2016 р. стан здоров»я позивачки погіршився і її було госціталізовацо в неврологічне відділення Полтавської центральної клінічної лікарні, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 03 по 11 жовтня 2016 року включно з діагнозом: «Стан після перенесеної ЗЧМТ, струсу головного мозку 14.05.2016 з цефалгічним синдромом, вегето-судинна дистонія», що підтверджується випискою № 990, виданою 11.10.2016р. За заявою позивача було порушено кримінальне провадження № 120161703000000660 відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України, відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України. Вироком Полтавського районного суду Полтавської обл. від 12.01.2018 р. (справа № 545/3157/16-к; провадження № 1-кп/545/12/18; суддя Шелудяков Л.В.) [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п»ятидесяти неоподатковуваних мінімумів, доходів громадян. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 12 вересня 2018 р. вирок Полтавського районного суду Полтавської області залишено без змін а [PERSON] звільнено від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», [PERSON] звільнено від покарання в зв»язку із закінченням строків давності, відповідно до положень ст.49 КК України. За час стаціонарного лікування позивачу було проведено СКТ головного мозку, вартість цієї медичної послуги відповідно до рахунку № 75978 від 16.05.2016 р. становила 530 грн. Крім того, придбано ліків підтверджену касовими чеками на суму 2727,41 грн. Таким чином, матеріальні витрати на лікування наслідків побиття відповідачами позивачки, склали 3257 грн.41 коп. Крім тілесних ушкоджень, фізичного болю позивачка зазнала ще й моральних страждань. [PERSON] самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, вся відповідальність за них лежить на ній, і коли вона потрапила в лікарню з черепно-мозковою травмою, їй було страшно, що її діти можуть залишитися самі, або вона стане неспроможною їх ростити та виховувати. Всі ці події і досі викликають у позивачки страх, знервованість та безсоння. Моральні переживання позивачки тривали довгий час оскільки розгляд кримінального провадження відносно відповідачів був тривалим, більш ніж два з половиною роки. Відповідачі не вибачилися перед позивачкою, жодним чином не намагалися компенсувати їй витрати на лікування та відновлення здоров»я, не визнавали своєї вини у вчиненні злочинів. Відповідно до положення ч.1 ст.81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом., та положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає доведеним факт понесення позивачем матеріальних збитків на лікування, внаслідок нанесених тілесних ушкоджень відповідачами, та одночасно вважає не доведеним належними доказами спричинення відповідачами моральної шкоди позивачу на суму 30 000 грн. Вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" де вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з'ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру. Враховуючи вище викладене, суд вважає належним чином доведені позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачки завданої матеріальної шкоди , яка виразилась у витратах на лікування внаслідок злочину в розмірі 3257 грн. 41 коп., а також враховуючи характер та обсяг завданих позивачці страждань суд вважає співмірним відшкодування моральних страждань позивачці в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст..141ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог майнового характеру в розмірі 768 грн. 40коп. та не майнового характеру (моральної шкоди) , а саме 303 грн. 60 коп.

Outcome: partial