Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що із [PERSON] перебувала у шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON], 07.05.2000р. народження та [PERSON], 06.07.2011р. народження. Зазначено, що у позивача відсутні кошти для належного утримання дітей; на даний час вона не працює, оскільки здійснює виховання дітей. Відповідач по справі свій обов»язок по утриманню дітей не виконує і коштів не надає, хоча має таку можливість. Оскільки відповідач в добровільному порядку сплачувати аліменти на дітей не бажає, то посилаючись на ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, просить суд, - стягнути із відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку та інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] до їх повноліття. Крім того, до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 07.05.2000р. народження та [PERSON], 06.07.2011р. народження. [PERSON] проживає разом із матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає разом із батьком позивачем за зустрічним позовом, за адресою: [ADDRESS] і знаходиться на його утриманні. В даний час позивач [PERSON] не працює та перебуває на обліку як безробітний в Черкаському міському центрі зайнятості; в нього недостатньо коштів для належного утримання дітей. При цьому, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Про добровільне утримання сина, сторони домовитись не можуть. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, позивач просить суд, - стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON], 2000р. народження в розмір ? частини від усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21.10.2016р. дані позови об»єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги первісного позову та просили його задовольнити. Що стосується зустрічного позову, то його не визнають і вважають за необхідне відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив задовольнити зустрічний позов. Крім того, первісний позов визнав часткового, а саме, - не заперечує проти сплати ним аліментів на утримання дочки і згоден з розміром аліментів на її утримання - ? частини всіх видів його заробітку. Свідок [PERSON] показала, що відповідач є її сином, а позивач її бувшою невісткою. На даний час з серпня-вересня 2016р. невістка разом із онукою [PERSON], проживають разом із нею та її чоловіком. Вони не можуть жити за місцем реєстрації, оскільки син чинить їм перешкоди. [PERSON] постійно проживає разом із матір»ю, а онук [PERSON] (їхній син), якому 16 років, проживає із батьком в його квартирі. При цьому, [PERSON] цілий день у школі; потім приходить до матері, яка його годує, одягає, а потім іде ночувати додому до батька. Відповідач вихованням сина та дочки не займається; цими обов»язками займається матір дітей. Батько не цікавиться здоров»ям дітей, не піклується ними. Свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON] Його бувша дружина разом із дочкою [PERSON] проживають у їхніх батьків. [PERSON] кожного дня після шкоди приходить до своєї матері, яка ним піклується, одягає, харчує. Потім він іде ночувати до батька, оскільки у баби та діда немає де ночувати (квартира складається лише з двох кімнат). Батько не спілкується з дітьми. В судовому засіданні у присутності педагога, за відсутності батьків (сторони по справі) неповнолітній свідок [PERSON] показав, що з липня 2016р. він проживає у квартирі разом з батьком, а його матір з сестричкою [PERSON] проживають у діда та баби за іншою адресою. Він кожного дня після школи іде до матері, де з сестричкою проводить тривалий час, обідає, а потім повертається до батька ночувати, оскільки у квартирі діда та баби немає вільного місця для відпочинку. При цьому, як матір, так і батько дають йому «кишенькові» кошти; батьки оплачують навчання; годують його, купують речі тощо. Також допомагає баба матір його батька. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного: встановлено, що сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 07.05.2000р. народження (свідоцтво про народження від 23.08.2016р., актовий запис №507) та [PERSON], 06.07.2011р. народження (свідоцтво про народження від 23.08.2016р., актовий запис №763). Шлюб між сторонами розірвано на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відповідно до поквартирної картки, у квартирі №6, що по вул. Різдвяна, 43 в м. Черкаси зареєстровані: [PERSON], 2000р. народження з 05.07.2006р. та [PERSON], 2011р. народження з 23.08.2016р. Також у квартирі зареєстровані сторони по справі: [PERSON] з 11.07.2003р. та [PERSON] з 05.07.2006р. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що фактично [PERSON] разом із дочкою з серпня 2016р. проживають за адресою: [INFO], тобто за місцем проживання батьків відповідача. Неповнолітній [PERSON] до 08.03.2017р. проживав разом із батьком, а з 09.03.2017р. перейшов проживати разом із матір»ю, де і проживає на час розгляду справи. Дані обставини також підтверджуються актом опитування сусідів від 21.03.2017р., що посвідчений КСН «Припортовий». Як вбачається з довідки, наданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №30 «Вербиченька» 25.10.2016р. №32, [PERSON] відвідує даний заклад; вихованням дитини займається матір [PERSON], а батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, в дошкільному закладі жодного разу не був. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За приписами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до розяснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, згідно із правовим висновком, який викладено у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 у справі № 6-1798цс16, за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Під час розгляду справи, судом встановлено і підтверджено дослідженими доказами, що [PERSON], 2000р. народження, в т.ч. на час подачі до суду первісного позову 09.09.2016р. і до 08.03.2017р. проживав за місцем своєї реєстрації, разом з батьком. Між тим, у вказаний період його утримували як батько, так і матір в рівній мірі. Отже, підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у вказаний період, - немає. Відповідно, з цих же підстав, не підлягають до задоволення і позовні вимоги за зустрічним позовом. Крім того, сторони підтвердили факт того, що [PERSON] з 09.03.2017р. проживає за фактичним місцем проживання матері і, таким чином з цього часу перебуває на її утриманні. Також, судом встановлено, що відповідач є працездатним, інших осіб-утриманців, крім дітей, не має, а тому повинен їх утримувати. Слід зазначити, що [PERSON] в судовому засіданні погодився із вимогами щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON]. Таким чином, що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її користь з відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 2011р. народження, то за період часу з 09.09.2016р. до 08.03.2017р. слід стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 09.03.2017р. з відповідача за первісним позовом на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання їхніх дочки та сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, то судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial