Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у позивачки народився син - [PERSON], відомості про батька в свідоцтві про народження зазначений зі слів матері, через те, що відповідач не визнав свого батьківства. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року [PERSON] визнано батьком [PERSON]. На даний час дитина проживає з матір"ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча і зобов"язаний. Крім того, позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною і не має змоги працевлаштуватися. Тому вона просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку до досягнення сином повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 500 грн., до досягнення сином трирічного віку. Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що при ухваленні рішення необхідно врахувати сплату відповідачем в листопада 2016 року 600 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від його доходу, але у зв'язку з тим, що у нього є дружина, яка вагітна, він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. на утримання [PERSON], так як він отримує мінімальну заробітну плату. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: в свідоцтві про народження серія [NUMBER] (а.с. 8), вбачається, що [INFO] народився [PERSON], його батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року у справі № 580/1750/15-ц (а.с. 9), визнано [PERSON] [INFO], уродженця і мешканця с. Великий Вистороп Лебединського району Сумської області батьком [PERSON], що народився [INFO] у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. [PERSON] зареєстрована та фактично проживає по [ADDRESS] разом з сином [PERSON] 2014 року народження, який знаходиться на її утриманні, що стверджується копією акту від 15.11.2016 року № 1/04-2109 (а.с. 11). Крім того, з копії довідки про склад сім'ї від 22.12.2016 (а.с. 28), вбачається, що за вищевказаною адресою проживає ще мати позивачки - [PERSON], яка є власницею квартири, та син позивачки - [PERSON] [INFO]. З копії довідки від 23.11.2016 р. за вих. № 15 (а.с. 29), вбачається, що [PERSON] працює менеджером з постачання в ТОВ «Фрадізіс Ай.Ді.Сі», відповідно наказу № 11 від 03.06.2014 року їй надано відпустку по догляду за дитиною віком до 3-х років з 03.06.2014 року по 12.04.2017 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 СК України передбачає, що суд при визначенні розміру аліментів враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення для справи. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з вищевказаного суд вважає за можливе позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити i стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку на час сплати аліментів. Згідно ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. [PERSON] працює художнім керівником сільського будинку культури, що стверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с. 37) та довідкою Великовисторопської сільської ради № 02-35/469 від 06.12.16 року (а.с. 39). [PERSON] зареєстрований та постійно проживає по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] [INFO], що стверджується довідкою № 02-35/467 від 06.12.16 року (а.с. 38). З довідки про доходи (а.с. 40) вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.06.2016 року по 31.11.2016 року становить 16907,97 грн., в середньому йому нараховується заробітна плата в розмірі 2334 грн. З врахуванням того, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 2334 грн., однак це сума без відрахувань податків і обов'язкових платежів, після сплати аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини, дохід платника аліментів буде менше прожиткового мінімуму, тому суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 500 грн., наявності інших доходів у [PERSON] встановлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмiрi 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial