Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], КУ «[PERSON] клінічна лікарня №1» міста [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.01.2009 року приблизно о 17 годині він був доставлений до Міської клінічної лікарні №1 з діагнозом «пневматична ампутація І-го, ІІ-го пальців, рвана рана ІІІ-го пальця лівої кисті», де йому зробили рентгенографію кисті для проведення операції. Пальці були відсічені на пресі 315 при штампі №2 (обрубка леміша), гільотина, сила обрізки 315 тонн на см. кв. та перевозились до лікарні у спеціальному контейнері, згідно медичних ГОСТів, та були надані лікарю-травматологу [PERSON] Лікар [PERSON] зробивши рентген знімок лівої кисті, намагався викинути сегменти пальців у відро для сміття, не порадившись із провідним хірургом МКЛ №1 для узгодження тактики проведення операції, не зателефонував до Обласної клінічної лікарні м. Одеси, згідно інструкції та інформаційного листа. Лікар [PERSON] прийняв одноособово рішення та сформував культі, позбавивши позивача шансу на реплантацію І та ІІ пальців лівої кисті, порушивши його невідємне право на охорону здоровя та на кваліфіковану медичну допомогу. Не сповістив МВС та управління охорони здоровя про пацієнта з таким видом травми, позбавив його кваліфікованої медичної допомоги. Позивач зазначив, що [PERSON], як лікар травматолог порушив клятву Гіппократа, він зобовязаний був до останнього моменту намагатися врятувати пальці позивача, чим позбавив позивача хвата руки та працездатності на 60%, порушивши при цьому Конституцію України, інші Закони свою посадову інструкцію. Тому за захистом своїх порушених прав та відшкодування завданої шкоди позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В звязку з заявленими відводами позивачем всьому складу Саратського районного суду Одеської області, Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14.06.2013 року цивільну справу [PERSON] до [PERSON], КУ «[PERSON] клінічна лікарня №1» міста [PERSON] про відшкодування моральної шкоди передано на розгляд Малиновському районному суду м. Одеси. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] установи «[PERSON] клінічна лікарня №1» за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, враховуючи подані заперечення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 31.10.2008 року відбував покарання в Південній виправній колонії управління ДДУПВП в Одеській області (№51), був працевлаштований в цеху сільгоспмашин з листопада 2008 року, пресувальником преса механічного зусилля 315 т/с. 14.01.2009 року, згідно щотижневої рознарядки виводу на роботу засуджених [PERSON] разом з іншими засудженими цеху сільгоспмашин з листопада 2008 року пресувальником преса механічного зусилля 315 т/с. Первинний інструктаж з охорони праці та техніки безпеки одержав на робочому місці 17.11.2008 року. Навчання та стажування проходив на робочому місці пресувальника преса механічного зусиллям 315 т/с з 17.11.2008 року по 01.12.2008 року. [PERSON] тижневої рознарядки виводу на роботу засуджений [PERSON] разом з іншими засудженими цеху сільгоспмашин був виведений для роботи у першу зміну 14.01.2009 року в цех сільгоспмашин. Та приблизно о 14 годині 30 хвилин засуджений [PERSON], користуючись відсутністю старшого зміни та інших засуджених вирішив виготовити для своїх потреб металеві косинки, для чого взяв металеву стрічку та включив електропостачання кнопкою на пункті управління пресом, вставив стрічку в направляючі штампу та тримаючи її лівою рукою, почав ногою нажимати на педаль подання зжатого повітря для приведення в дію маховика, однак під час натискування на педаль, ліва рука засудженого [PERSON] зісковзнула та він отримав травму: - «Травматична ампутація І-ІІ пальців лівої кисті на рівні основних фаланг. Рвана рана ІІІ-го пальця лівої кисті». По вказаному факту Південною виправною колонією управління ДДУПВП в Одеській області було проведено розслідування та згідно Висновку від 17.01.2009 року встановлено, що травма, отримана засудженим [PERSON] 14.01.2009 року не може бути кваліфікована як нещасний випадок виробничого характеру, так як засуджений [PERSON] грубо порушив встановлений режим утримання. [PERSON] №2/7-7441 Південної виправної колонії управління в Одеській області (№51) від 29.10.2010 року, зазначено, що після отриманої 14.01.2009 року [PERSON] травми, його вивезли на транспорті закладу до КУ «МКЛ №1», також залишки розтрощених пальців були запаяні в пластиковий пакет та доставлені в приймальне відділення КУ "МКЛ №1". Травма з [PERSON] настала внаслідок самовільного, без дозволу адміністрації, використання потерпілим з особистою метою обладнання та матеріалів підприємства установи і, в самовільному виконанні роботи по не передбаченій змінним завданням і не порученої адміністрацією установи. За наслідками розслідування акт по формі Н-1 не складався і даний випадок не враховувався в службі охорони праці установи. [PERSON] письмових пояснень лікаря хірурга МКЛ №1 [PERSON] від 16.04.2012 р., вказано, що ним був оглянутий потерпілий [PERSON] та при обстеженні встановлено, відсутність 1-го и 2-го пальців, рвано-розтрощені рани на рівні залишившихся основ проксимальних фаланг 1-го та 2-го пальці, проксимальної фаланги 3 пальця. Тактика лікування узгоджена черговим лікарем-травматологом з ним як лікарем хірургом, та в доступній формі розяснена потерпілому, після проведеного лікування хворий покинув відділення. В звязку з розтрощенням відрубаних пальців і ран кисті реплантація неможлива, спірних питань з цього приводу не виникало, підстав для направлення до ангіомікрохірурга не було. Вказані обставини наведені в поясненнях, у судовому засіданні [PERSON] підтвердив суду при дачі пояснень в якості свідка під присягою. В своїх поясненнях від 28.10.2010 р. лікар [PERSON] вказав, що 14.01.2009 р. в приймальне відділення ГКБ №1 був доставлений [PERSON] з травматичною ампутацією 1, 2 пальців на рівні основних фаланг, рвана рана 3 пальця лівої кисті. Потерпілому під місцевою анестезією проведена операція по формуванню культів 1, 2 пальця, ПХО 3 пальця лівої кисті. Накладена асептична повязка, проведена профілактика стовбняка. Зазначене в письмових поясненнях [PERSON] також підтвердив у судовому засіданні під присягою при дачі показань в якості свідка. Свідок [PERSON] допитаний судом під присягою пояснив, що [PERSON] звернувся до нього як лікаря ангіохірурга із скаргою на болі в кисті, та він проводив йому операцію по розчищенню рани та обезболюванні. Свідок вказав, що якби така травма мала характер гільйотини, то її загоєння пройшло б легше. [PERSON] диплома спеціаліста [PERSON] у 1999 році отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря, 07.06.2011 року йому видано посвідчення про присвоєння кваліфікації лікаря ортопеда травматолога 2-ї категорії. За посадовою інструкцією лікаря ортопеда-травматолога для надання екстреної допомоги травматологічного відділення КУ «МЛК №1» [PERSON], зазначено його функцію якісне виконання та організація кваліфікованої лікувальної та консультативної ортопедо-травматологічної допомоги стаціонарним та амбулаторним хворим, вміння використовувати на практиці сучасні (апробовані) методи і засоби обстеження, діагностики і лікування. Позивачем до справи додано копія Висновку №27 від 23.12.2011 року, комісійної судово-медичної експертизи [PERSON],[INFO], складеного експертною комісією Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, згідно ухвали Саратського районного суду, в якому вказано: «[PERSON] довідки МКЛ №1 від 14.01.2009 року [PERSON] звернувся за медичною допомогою 14.01.2009 року о 15 год. 50 хв; Встановлено діагноз: Травматична ампутація І, ІІ пальця лівої кисті на рівні основних фаланг, рвана рана ІІІ пальця лівої кисті. Здійснено: огляд, рентгенограму, первинну хірургічну обробку, формування культей, накладена асептична повязка. Медична допомога гр. [PERSON] при зверненні до МКЛ №1 була надана не в повному обсязі, так як в м. Одесі в ОКЛ цілодобово працює спеціалізована мікроангіохірургічне відділення, в якому є можливість здійснити реплантацію ампутованих пальців. Черговий лікар травматолог [PERSON] обмежився лише наданням кваліфікованої хірургічної допомоги у вигляді хірургічної обробки ран та формування культів, так як в лікарні №1 обладнання та спеціалістів для виконання реплантації пальців немає. При надходженні в лікарню [PERSON], який спеціально привіз із собою в контейнері відрублені пальці, розраховуючи на можливість їх реплантації, черговий лікар травматолог повинен був вжити заходів для надання потерпілому спеціалізованої хірургічної допомоги у повному обсязі, тобто він повинен був повідомити відповідального хірурга та направити [PERSON] в Одеську обласну клінічну лікарню, для консультації мікроангіохірурга. Черговий лікар-травматолог [PERSON] не виконав вимоги перераховані вище та не спробував зберегти шанс на реплантацію пальців з допомогою консультації мікроангіохірурга». В процесі розгляду справи позивач заявив клопотання про проведення судової медичної експертизи, яка була призначена Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року та була проведена комісією експертів Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. [PERSON] висновку експерта №396 від 09.07.2015 року, вказано: «14.01.2009 року [PERSON] проведено операцію: ревізія рани, гемостаз, оброблення кісток, формування культей 1 та 2 пальців лівої кисті (згідно записів в журналі амбулаторних операцій: «ампутовані 1 та 2 пальців розтрощені, судини, нерви, сухожилля пошкоджені на протязі»), що було обумовлено характером травми, яка мала місце, а саме травматичної ампутації 1 та 2 пальців лівої кисті та рани 3 пальця лівої кисті в результаті роздавлювання пресом штамповочного механізму. Таким чином, в умовах МКЛ №1 лікар [PERSON] в ургентному порядку вжив всіх необхідних заходів та надав кваліфіковану медичну допомогу потерпілому з приводу даної травми, тобто допомога [PERSON] була надана 14.01.2009 року в обємі, що відповідає діючим стандартам якості надання медичної допомоги МОЗ України. Зокрема, були дотримані всі правила по первинній хірургічній обробці розтрощених ран та заходи по профілактиці можливих важких інфекційних ускладнень. Реплантація пальців була неможливою, на що вказує характер пошкоджень, наявних у [PERSON], а саме: «ампутовані 1 та 2 пальців розтрощені, судини, нерви, сухожилля пошкоджені на протязі). При наданні допомоги потерпілому лікар [PERSON] виконав вимоги, зазначені в його посадових інструкціях, на основі існуючих наказів МОЗ України. Повторна операція не є наслідком первинної хірургічної обробки ран та формування культей пошкоджених пальців 14.02.2009 року.» У звязку з існуванням протиріч між висновками експертних медичних комісій: згідно наданого до матеріалів справи Висновку експертів №27 від 23.12.2011 року та Висновку експертів №396 від 09.07.2015 року, Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.07.2016 року, за клопотанням позивача була призначена повторна комісійна судово-медична експертиза у відношенні [PERSON], яка була доручена експертам ДУ «Головного бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України». Та відповідно до Висновку експерта №113/16, повторної комісійної судово-медична експертизи, складеного 29.09.2016 року експертами ДУ «Головного бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України», зазначено, що комісія експертів прийшла до таких підсумків: [PERSON] матеріалів справи, після події, що сталася 14.01.2009 року гр. [PERSON] того ж дня був доставлений до приймального відділення МКЛ №1 м. Одеси та згідно ксерокопій сторінок «амбулаторного журналу», що містяться в матеріалах справи, йому було встановлено діагноз «Травматична ампутація І, ІІ пальців лівої кисті на рівні основних фаланг, рвана рана ІІІ пальця лівої кисті». З приводу цих ушкоджень гр. [PERSON] був оглянути, йому було виконано рентгенологічне дослідження, проведено первинну хірургічну обробку ран, сформовано культі, накладено асептичну повязку, введено правцевий анатоксин. Слід зауважити, що згідно ст. 54 розділу «Хірургія» «Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України», затверджених наказом МОЗ України від 27.07.1990 року №226, пацієнтам з травматичною ампутацією великого пальця і більше пальців кисті медична допомога надається в лікарняних закладах ІІІ та ІV рівня, при цьому пацієнтам проводяться клінічні та інструментальні дослідження, ПХО ран, реваскуляризація, реплантація. Надання медичної допомоги в медичних закладах ІІ рівня, до яких відноситься міські клінічні лікарні (в умовах стаціонару чи в умовах амбулаторії) нормативними документами не передбачено. Тобто, в даному випадку, лікарю-травматологу МКЛ слід було вжити заходи до зупинки кровотечі, накласти стерильну повязку, ввести анатоксин та направити хворого в обласну лікарню чи інший медичний заклад ІІІ та ІV рівня для вирішення питання про можливість реплантації, що не було зроблено. Будь-який опис відділених І і ІІ пальців та ран кисті (стан мяких тканин, судин, кісток, тощо), за якими можна було б судити про можливість проведення реплантації, не наведений. Тобто встановити, чи підлягали відділені пальці реплантації, неможливо. Розяснення принципу дії технічних засобів виробництва, не відноситься до компетенції судово-медичних експертиз. За даними медичної документації, гр. [PERSON], 10.06.2010 року було проведено резекцію неврином пальцевих нервів, культей І і ІІ пальців лівої кисті. Невриноми можуть виникати після будь-яких хірургічних операцій та є наслідком заживлення ран. Отже, немає підстав вважати, що розвиток неврином та необхідність проведення повторної операції знаходиться в прямому причинному звязку з наданням медичної допомоги гр. [PERSON] лікарем-травматологом міської клінічної лікарні.» Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що моральна шкода позивачу [PERSON] була завдана внаслідок відповідних дій лікаря [PERSON] КУ «[PERSON] клінічна лікарня №1», які полягли в незабезпеченні можливості повної реалізації права [PERSON] на отримання повної кваліфікованої спеціалізованої хірургічної допомоги, з урахуванням характеру травми, тобто йому не було рекомендовано звернутися за додатковою консультацією до лікаря мікроангіохірурга, та внаслідок цього втрачено шанс на можливу реплантацію відчленованих пальців. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] ст. 1166 ч.3 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Як регламентує ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. [PERSON] п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Та відповідно доп. 8 вказаного Пленуму за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132 - 134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.) Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Водночас, згідно ст. 1168 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Отже зважаючи на відповідні вимоги суд вважає, що [PERSON] лікарем КУ «[PERSON] клінічна лікарня №1» дійсно було заподіяно певної моральної шкоди, однак суму компенсації, яку заявив до стягнення позивач у розмірі 500000,00 (пятсот тисяч) гривень, суд вбачає надмірною. Враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, а також обставини завдання шкоди, суд вважає обґрунтованим стягнути з КУ «[PERSON] клінічна лікарня №1» на користь [PERSON] суму компенсації заподіяної моральної шкоди у розмірі 35000,00 (тридцять пять тисяч) гривень. З підстав наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial