Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 06 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення сімейного господарства, несумісність характерів. Різні погляди на життя призвели до розладу сім`ї. Однією сім`єю не мешкають вже три роки, кожен живе своїм особистим життям, шлюбні відносини припинені, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору з приводу поділу спільного майна не має /т.1, а.с.3-4/. 18 березня 2021 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позов. Зазначає, що від шлюбу з позивачем у них народилось троє дітей, а саме: [PERSON] , 1999 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2005 р.н., останні три роки діти проживають разом із нею в м. Ужгороді Закарпатської області. Відповідачка тимчасово безробітна, самостійно та за рахунок власних коштів виховує та утримує дітей, забезпечує побут, вживає заходи щодо надання освіти своїм дітям. Діти є абітурієнтами начальних закладів, відповідачка з дітьми мешкають в орендованому житлі, яке [PERSON] оплачує без допомоги позивача. Починаючи з 2018 року позивач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, по відношенню до відповідачки та їх спільних дітей поводиться грубо, цинічно та безвідповідально. Відповідачка розцінює подання позивачем позову про розірвання шлюбу як спосіб ухилення від виконання сімейних обов`язків перед нею та дітьми. Зазначає, що за час шлюбу з позивачем ними набутий об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира [ADDRESS] . Починаючи з 2016 року позивач не бере участі в утриманні зазначеного майна, підтриманні його в належному стані. Відповідачка самостійно, при наявності інших витрат, пов`язаних із проживанням та навчанням дітей, вживає заходи по утриманні їхнього спільного майна. Будь - якої угоди або договору про сплату аліментів, утримання дітей між ними не укладено. На її пропозицію укласти такі правочини позивач реагує негативно. Розірвання шлюбу між нею та позивачем не відповідає інтересам сім`ї, оскільки діти потребують виховання та утримання. Розірвання шлюбу між ними можливе лише у випадку встановлення позивачу обов`язку по сплаті аліментів. Просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви позивача; допитати в якості свідків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /т.1, а.с.85-88/. 23 березня 2021 року [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] , з залученням в якості третіх осіб дітей, що народилися від шлюбу, /повнолітніх та неповнолітніх/ [PERSON] , 1999 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2005 р.н./, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн. щомісяця з моменту пред`явлення зустрічного позову, стягнути з [PERSON] на її користь безстрокове утримання (аліменти) у зв`язку із непрацездатністю в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн. щомісяця, з моменту пред`явлення даного зустрічного позову. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] в м. Ужгороді. 01.09.2020 року [PERSON] прийнята на навчання до ВСП «Ужгородського торгівельно-економічного фахового коледжу КНТЕУ» за спеціальністю «харчові технології», донька повністю перебуває на утриманні матері [PERSON] . Батько [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Також в зустрічному позові [PERSON] заявлено позовну вимогу стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безстрокове утримання (аліменти) у зв`язку із її непрацездатністю в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн. щомісяця з моменту пред`явлення даного зустрічного позову. Обґрунтовує дану вимогу тим, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] їй було діагностовано захворювання білявушної слинної залози, перенесла операцію з її видалення, а також пройшла реабілітацію у вигляді хіміотерапії, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Харкові. За результатами вказаного лікування [PERSON] встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності, протягом тривалого лікування [PERSON] морально та матеріально не підтримував її, ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, також [PERSON] була змушена протягом 2016-2019 років утримувати та брати участь в лікуванні матері позивача по первісному позову [PERSON] /т.1, а.с.125-130/. 28 квітня 2021 року відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовує тим, що при поданні заяви про розірвання шлюбу ним ніякі питання щодо утримання дітей та дружини не піднімались, як і не піднімались питання щодо поділу спільного майна подружжя. Зберегти шлюб він не бажає, [PERSON] налаштовує дітей проти нього, а тому спілкування між ними є мінімальним. Після припинення відносин з [PERSON] він як батько відправляв грошові кошти сину [PERSON] та доньці [PERSON] , а також дружині [PERSON] , і ніколи не відмовлявся від їх утримання. Зазначає, що з 2020 року кожного тижня відправляє кошти на особисту банківську картку неповнолітньої доньки [PERSON] . Вважає, що предмет спору відносно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] відсутній, оскільки [PERSON] самостійно утримує свою доньку і не має наміру ухилятися від цього питання до її повноліття. Додав роздруківки з онлайн-сервісу міжнародних грошових переказів із прямою конвертацією валют за фіксованим курсом TransferGO LTD. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] зазначає, що остання отримує пенсію по інвалідності, також отримує допомогу як внутрішньо переміщена особа, а ще й можливо допомогу по безробіттю, тому в будь якому випадку дохід [PERSON] не є нижчим від прожиткового рівня матеріального забезпечення. Просить у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. /а.с.2, т.2/. 06 травня 2021 року позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] подано відповідь на відзив [PERSON] в межах зустрічного позову. Вказує, що [PERSON] є працевлаштованим за кордоном, що вона пропонувала [PERSON] вирішити питання щодо утримання спільних дітей та припинити шлюбні відносини в органі РАЦСу, однак вказані наміри [PERSON] були прийняті з грубістю з боку [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] маніпулює фактами щодо її впливу на спільних дітей. Кошти, які надає [PERSON] , не дозволяють забезпечити утримання дітей. Зазначає, що докази сплати [PERSON] грошових коштів не завірені належним чином, не наведені конкретні докази направлення та надходження грошових коштів з використанням відповідних платіжних систем. Зазначає, що [PERSON] вкрай цинічно відноситься до обставин її хвороби. Враховуючи вищезазначене, просить відхилити заперечення [PERSON] як безпідставні, а вимоги по зустрічному позові задовольнити в повному обсязі. Додала електронні докази,\~а саме\~-\~листування з\~ [PERSON] \~із використанням\~месенджеру Viber /т.2, а.с.47-91/. 12 травня 2021 року відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Вказує, що [PERSON] має до нього образи, налаштовує їх спільних дітей проти нього. Зазначив, що на даний час постійної роботи не має, кошти на утримання доньки [PERSON] відправляє. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , в задоволенні зустрічного позову відмовити /т.2, а.с.118-119/. Заяви (клопотання) учасників справи. 21 березня 2021 року /зареєстровано канцелярією суду 22.03.2021/ відповідачкою за первісним позовом [PERSON] подано до суду клопотання про витребування доказів /т.1, а.с.118-119/. 22 березня 2021 року відповідачкою за первісним позовом [PERSON] подано заяву про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, дітей, що народилися від шлюбу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мотивуючи тим, що розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою безпосередньо стосуються їх прав та обов`язки /т.1, а.с.120-121/. 22 березня 2021 року відповідачкою за первісним позовом [PERSON] подано до суду клопотання, в якому просить суд допитати в якості свідка позивача по справі [PERSON] /т.1, а.с.123/. 23 березня 2021 року відповідачкою за первісним позовом [PERSON] подано до суду клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, розгляд справи проводити у її присутності, а також у присутності її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /т.1, а.с.157-158/. 24.03.2021 року /зареєстрована канцелярією суду 25.03.2021/ позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив суд не надавати сторонам строк на примирення /т.1, а.с.163/. 25 березня 2021 року позивачем за первісним позовом [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. [INFO] повнолітньою дитиною, яка народилася від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , було пред`явлено зустрічний позов до [PERSON] , в рамках якого просить стягнути з батька [PERSON] на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000, 00 грн. щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до моменту встановлення [PERSON] працездатності /а.с.179-199, т.1/. [INFO] повнолітньою дитиною, яка народилася від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , було пред`явлено зустрічний позов до [PERSON] , в рамках якого просить стягнути з батька [PERSON] на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000, 00 грн. щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до моменту встановлення [PERSON] працездатності. /т.1, а.с.201-230/. Інші процесуальні дії у справі. 16 січня 2021 ухвалою Северодонецького міського суду Луганської області цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. 17 лютого 2021 року за протоколом автоматизованого розподілу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області судової справи між суддями вищевказану справу передано на розгляд судді Голяні О.В. 18 лютого 2021 року\~\~ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. 12.04.2021 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. При прийнятті зустрічного позову у зв`язку недоведеністю позивачкою по зустрічному позову [PERSON] необхідні залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, дітей /повнолітніх та неповнолітніх/ [PERSON] , 1999 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2005 р.н., судом відмовлено в залученні останніх в якості третіх осіб. 06.05.2021 року ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відмовлено в задоволенні клопотань [PERSON] : 1.про допит позивача за первісним позовом [PERSON] в якості свідка; 2.про витребування доказів; 3.про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, дітей, що народилися від шлюбу /повнолітніх та неповнолітніх/ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 06.05.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зустрічні позовні заяви третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , [PERSON] повернуто, закрито підготовче провадження за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку з визнанням в судовому засіданні 11.06.2021 відповідачем за первісним позовом [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу, суд, перевіривши чи не суперечить визнання позову закону, чи не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає визнання позову відповідачем в зазначеній частині. Пояснення сторін в судовому засіданні В судове засідання позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON] первісний позов [PERSON] визнала, подала відповідну письмову заяву /а.с.131, т.2/. Зустрічний позов підтримала, пояснила, що [PERSON] офіційно працевлаштований за кордоном, в 2017 році його офіційна заробітна плата становила 24\~000 гривень, також [PERSON] отримує щомісячну допомогу в Республіці Польщі на 1 дитину в розмірі 500 злотих, має у власності автомобіль марки «Пасат Фольксваген» вартістю приблизно 3\~000 дол., придбав в Одесі нерухомість. Також пояснила, що її щомісячний дохід складається з пенсії по інвалідності в розмірі 2100 грн. та з щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 1700 грн. Витрати на оренду квартири становлять 4\~000 грн. щомісяця. Від заявленого клопотання про допит в якості свідків дітей /повнолітніх та неповнолітніх/ [PERSON] , 1999 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2005 р.н., відмовилася. Фактичні обставини, встановлені судом 12.02.1999 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, зареєстрований Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №52 /оригінал свідоцтва про одруження серії [NUMBER] / /а.с.132, т.2/. У заявників від шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження [NUMBER] /, /а.с.91, т.1/; [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження [NUMBER] /, /а.с.92, т.1/, [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження [NUMBER] //а.с.91-93, т.1/. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 15.02.2019, виданого ДПСЗНУМС, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІІ гр. з дитинства, що підтверджується копією свідоцтва та копією довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією (що видається інваліду) /а.с.109-110, т.1/. Відповідно до довідки Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» № 82 від 22.09.2020 року [PERSON] , є студентом 1 курсу магістратури спеціальності «Правоохоронна діяльність» денної форми навчання юридичного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет» /а.с.53, т.1/. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 23.11.2020, виданого ДПСЗН м. Ужгород, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІІ гр. з дитинства, що підтверджується копією свідоцтва та копією довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією (що видається інваліду) /а.с.111-112, т.1/. Відповідно до довідки Ужгородського вищого комерційного училища КНТЕУ № 611 від 10.12.2020 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в Ужгородському вищому комерційному училищі КНТЕУ за регіональним замовленням з 01.09.2019 по 05.04.2021 за професією перукар (перукар-модельєр) /а.с.54, т.1/. Відповідно до довідки відокремленого структурного підрозділу «Ужгородський торгівельно-економічним фаховий коледж Київського національного торговельно економічного університету» №155/01-18 від 10.12.2020 року [PERSON] , 2005 р.н., навчається на 1 му курсі денної форми навчання ВСП «Ужгородського торговельного економічного фахового коледжу КНТЕУ» за спеціальністю «Харчові технології» з 01.09.2020 за державним замовленням /а.с.55, т.1/. Роздруківками з онлайн-сервісу міжнародних грошових переказів із прямою конвертацією валют за фіксованим курсом TransferGO LTD стверджено, що отримувачу [PERSON] було перераховано 4280,52 грн. у жовтні 2020, 5580,98 грн. у листопаді 2020, 3408,12 грн. у грудні 2020, 4086,76грн. у січні 2021, 5034,21 грн. у лютому 2021, 4541,66 грн. у березні 2021, 1052,75 грн. у квітні 2021 /6-30, т.2/. Відповідно до довідки № 2106-5000230008 від 13.11.2019 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] має спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи /а.с.56, т.1/. Довідкою до акту огляду медико соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров`я України м. Сєверодонецьк № 140822 [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності з 01.08.2019 у зв`язку з загальним захворюванням /а.с.152-153, т.1/. [PERSON] являється пенсіонером, вид пенсії: по інвалідності, загальне захворювання, термін дії довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 25.09.2019 року /а.с.154, т.1/. Відповідно до довідки, виданої Ужгородською районною філією Державного центру зайнятості без дати та номеру [PERSON] зареєстрована як безробітна в Ужгородській районній філії Державного центру зайнятості з 01.06.2020 року; за період з червня 2020 по січень 2021 отримала допомогу в розмірі 4838 грн. /а.с.94, т.1/. [PERSON] в судове засідання доказів про свій матеріальний стан не надав. На підтвердження своєї позиції [PERSON] надала електронні докази, а саме - листування з [PERSON] із використанням месенджеру Viber /а.с.54-91, т.2/. Оцінка Суду. Щодо розірвання шлюбу Підлягає задоволенню первісний позов [PERSON] про розірвання шлюбу, так як відповідач по первісному позову [PERSON] позовні вимоги визнала, а суд прийняв визнання позову відповідачем в зазначеній частині. Таке визнання позову ґрунтується на законі. Частиною другою\~статті 112 СК\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до\~статті 51 Конституції України, частини першої\~статті 24 СК\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1\~ст. 141 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] \~ не проживає разом з відповідачкою за первісним позовом (позивачкою за зустрічним позовом) та донькою [PERSON] , 2005 р.н. Вказані обставини сторонами не оспорювалися. За твердження обох сторін [PERSON] проживає за межами України. Оскільки на теперішній час неповнолітня дитина [PERSON] , 2005р.н., постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] , суд вважає, що позивач по зустрічному позову має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до статті 182\~СК враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Законом України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2021\~рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2395 грн. При цьому, статтею 184\~СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] у відзиві на зустрічний позов заперечив фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 6\~000, 00 грн. щомісячно, визнав, що має нерегулярні заробітки на різних роботах на території іноземної держави, надав докази того, що в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] шляхом перерахування коштів особисто дитині на її банківську картку. В якості доказів [PERSON] було надано роздруківки з онлайн-сервісу міжнародних грошових переказів із прямою конвертацією валют за фіксованим курсом TransferGO LTD,відповідно до яких вбачається, що отримувачу [PERSON] було перераховано 4280,52 грн. у жовтні 2020, 5580,98 грн. у листопаді 2020, 3408,12 грн. у грудні 2020, 4086,76грн. у січні 2021, 5034,21 грн. у лютому 2021, 4541,66 грн. у березні 2021, 1052,75 у квітні 2021. Визначаючи розмір\~стягуваних аліментів,\~суд враховує\~матеріальне становище\~сторін та\~неповнолітньої дитини,\~задовільний стан\~здоров`я дитини,\~стан здоров`я\~матері дитини\~ [PERSON] ,\~яка перенесла\~онкологічне захворювання,\~є інвалідом\~ІІІ групи\~безстроково,\~ а\~також враховує\~стан здоров`я\~відповідача по\~зустрічному позову,\~який є\~працездатним чоловіком,\~має можливість\~заробляти своєю\~працею на\~утримання у\~відповідній мірі\~своєї дитини,\~не позбавлений\~вживати активних\~заходів для\~постійного працевлаштування,\~інших утриманців\~не має.\~Доказів належності\~ [PERSON] \~ рухомого\~та нерухомого\~майна суду\~не надано. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття і відповідач по зустрічному позову зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою по зустрічному позову. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, розмір аліментів в розмірі 5000 грн. щомісяця буде узгоджуватися з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей. Посилання [PERSON] на перерахування своїй доньці щомісячно грошових сум у різних розмірах /див. вище/ вказує на його спроможність сплачувати визначений судом розмір аліментів. Необхідно також враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України. Судом не\~застосовуються \~положення ч.5\~ст.71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~відповідно до\~якої у\~разі виїзду\~боржника на\~постійне проживання\~до держави,\~з якою\~Україна не\~уклала договорів\~про надання\~правової допомоги,\~за рішенням\~суду до\~виїзду боржника\~за кордон\~стягнення аліментів\~здійснюється за\~весь період\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~так як\~Постановою ВР N 3941-XII (3941-12) від 04.02.94 ратифіковано Договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах. Згідно ч.1 ст.\~430\~ЦПК України рішення\~суду в\~частині стягнення\~аліментів підлягає\~негайному виконанню\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць. Щодо безстрокового утримання другого з подружжя у зв`язку з непрацездатністю Згідно ч.1, 2, 3\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Частиною 4\~ст. 75 СК України\~передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується\~статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Відповідно до аналізу вказаних норм матеріального права є підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу, якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17, 11 жовтня 2018 року у справі №161/16931/16-ц. Згідно з медичних карток [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Харкові, яким встановлено діагноз: аденома правої білявушної слинної залози. Виписками з історій хвороби №47495 з 03.09.2018 по 10.09.2018 року та з 11.02.2019 по 19.02.2019 року проходила лікування хіміотерапією в ГУ «Інститут медичної радіології мені Григорьєва С.П. НАМНУ. Відповідно до довідки акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №140822 від 12.08.2019 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності з 01.08.2019 року безстроково. Причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці: важка фізична праця, гіперінсоляція. Отже, судом встановлено, що позивачка є непрацездатною особою, інвалідність нею отримана під час перебування у шлюбі з відповідачем, а тому в розумінні ч. 3\~ст. 75 СК України\~є непрацездатною дружиною. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] з червня 2020 по січень 2021 отримувала допомогу по безробіттю, середній щомісячний розмір якої дорівнює 806, 45 грн. /4838.7 грн/ 6 міс./. З власних пояснень [PERSON] , наданих в судовому засіданні, випливає, що така отримує дохід щомісячний дохід, який складається з пенсії по інвалідності /2100 грн/ та адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі /1700 грн/. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Суд приходить до висновку, що дохід [PERSON] забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої\~статті 75 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в цій частині зустрічного позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по первісному позову [PERSON] на користь позивача по первісному позову [PERSON] 908 грн сплаченого останнім судового збору. При цьому суд не застосовує положення ч.2 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, так як заява про визнання первісного позову була подана відповідачем на стадії з`ясування обставин справи, а не до початку розгляду справи по суті. Також з відповідача по зустрічному позову [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial