Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального закладу Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: головний лікар Комунального закладу Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON], мотивуючі позовні вимоги тим, що [PERSON] працює в комунальному закладі Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаді лікаря стоматолога Остерської міської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 02.06.2014 року. До цього закладу була переведена на роботу в порядку переведення з Остерської районної лікарні. [PERSON] працює в КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» на посаді сестри медичної стоматологічного кабінету Остерська МЛА ЗПСМ з 02.06.2014 року. До цього закладу була прийнята на роботу в порядку переведення з Остерської районної лікарні. Тому, з 1991 року і по теперішній час перебуває у складі профспілки Остерської районної лікарні. Переведення позивачів з Остерської районної лікарні до КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» здійснювалось на підставі клопотання керівництва останнього від 30.05.2014 року № 24. 05.08.2014 року головний лікар КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» [PERSON] прийняла наказ за № 36-ко. Відповідно до цього наказу для покращення медичної допомоги населенню м. Остер та зони обслуговування Остерської МЛА ЗПСМ суботу було визнано для працівників робочим днем у режимі чергування згідно графіку з 09.08.2014 року. Цей наказ було доведено до відома позивачів 08.08.2014 року. Графіки чергувань за цим наказом розробляються [PERSON], завідуючою Остерської МЛА ЗПСМ та затверджуються [PERSON], головним лікарем КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» на кожний місяць окремо. На прохання позивачів профком профспілки Остерської міської лікарні 22 серпня 2014 року звернувся до КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» з поданням, в якому зазначило роботодавцю про незаконність наказу № 36-ко від 05.08.2014 року та про необхідність усунення таких порушень трудового законодавства відносно працівників. Профком Остерської міської лікарні надав позивачам довідку, що зазначений наказ не погоджував. Розуміючи незаконність наказу відповідача № 36-ко від 05.08.2014 року, 06.09.2014 року до чергування вони не приступили. За це відповідач наказом № 49-ко від 8 вересня 2014 року притягнув нас до відповідальності та застосував дисциплінарне стягнення у вигляді догани. При вирішенні питання притягнення їх до дисциплінарної відповідальності наказом № 49-ко від 08.09.2014 року думку профспілки також не запитували. Накази відповідача за № 36-ко від 05.08.2014 року та за № 49-ко від 08.09.2014 року вони вважають незаконними та такими, що порушують їхні права. Тому, позивачі просять суд визнати незаконними та скасувати накази комунального закладу Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 36-ко від 05.08.2014 року та № 49-ко від 08.09.2014 року. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали ініційований позов та просили суд його задовольнити з підстав, викладених в ньому. На уточнююче запитання суду позивачі та представник позивачів повідомили, що вимога про визнання незаконним та скасування наказу № 49-ко від 08.09.2014 року стосується лише питання щодо притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності. Головний лікар Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилася та пояснила, що наказ № 36-ко був прийнятий у зв'язку з необхідністю поліпшення обслуговування населення, оскільки були неодноразові усні звернення до головного лікаря з побажаннями, щоб лікарі працювали також в суботу. З наказом № 36-ко були ознайомлені всі працівники, що підтверджується їхніми підписами. Профспілка КЗ КРР «Козелецький районний центр первинної медико-санітраної допомоги» не має ніякого відношення та не відноситься до профспілки Остерської міської лікарні, так як вважають позивачі, оскільки КЗ КРР «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» та ЦРЛ - дві різні організації. В вересні місяці 2014 року [PERSON] було подано заяву про членство у профспілці та утримання з неї 1% від заробітної плати на користь профспілки, тобто з цього часу вона являлась членом профспілки. Згідно колективного договору між Первинною профспілковою організацією та адміністрацією КЗ за погодженням з профспілковим комітетом була встановлена інша тривалість робочого тижня з урахуванням специфіки їх роботи. Лікар [PERSON] та медична сестра стоматологічного кабінету [PERSON] дійсно не з'явились на чергування у відведений графіком день, за що і були піддані накладенню дисциплінарного стягнення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів та позивачів, представника відповідача та третьої особи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] працює в комунальному закладі Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаді лікаря стоматолога Остерської міської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 02 червня 2014 року, що підтверджується записами трудової книжки та відповідним наказом. [PERSON] працює в КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» на посаді сестри медичної стоматологічного кабінету Остерська МЛА ЗПСМ з 02 червня 2014 року, що також підтверджується записами трудової книжки та наказом. Вони були прийняті на роботу в порядку переведення з Остерської районної лікарні до КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД». Відповідно до Рішення Козелецької районної ради Чернігівської області (13 сесія 6 скликання) від 21 червня 2013 року було створено комунальний заклад Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» /а.с. 58/, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 59/. 05 серпня 2014 року головним лікарем КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» [PERSON] було прийнято наказ за № 36-ко. Відповідно до цього наказу для покращення медичної допомоги населенню м. Остер та зони обслуговування Остерської МЛА ЗПСМ суботу було визнано робочим днем згідно графіка чергування (графік додається) з 09 серпня 2014 року з подальшим скороченим робочим днем протягом тижня /а.с. 53-54/. Цей наказ було доведено до відома позивачів 08 серпня 2014 року, про що в Журналі обліку наказів з кадрових питань (особового складу) містяться підписи останніх. В судовому засіданні [PERSON]. пояснила, що до наказу № 36-ко додавався графік чергувань на серпень 2014 року, з подальшим затвердженням графіка щомісяця. Аналіз графіка за серпень місяць 2014 року дає підстави суду стверджувати, що вказаний наказ затверджений [PERSON] як головним лікарем КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД», проте в ньому відсутня інформація про час, протягом якого особи, які визначені в ньому, повинні перебувати на своєму робочому місці, час перерви та час початку роботи /а.с. 12/. В судовому засіданні [PERSON] повідомила, що вказаний графік до відома працівників доводиться завідуючою амбулаторії [PERSON], проте надати суду докази на підтвердження факту доведення до відома позивачів графіку суду не надано. Крім того, позивач [PERSON] про те, що вона має чергувати 23 серпня 2014 року випадково дізналася ввечері 22 серпня 2014 року. Аналогічна ситуація і стосовно графіків чергувань за вересень-жовтень 2014 року (в них також не відображена інформація про час, протягом якого особи, які визначені в ньому, повинні перебувати на своєму робочому місці, час перерви та час початку роботи) - а.с. 12, зворот, 13. Таким чином, за станом на час звернення до суду та розгляду справи в суді в КЗ КРР «Козелецький РЦ ПМСД» існує наказ про визнання суботи робочим днем згідно з графіками чергування, які затверджуються щомісяця, починаючи з 09 серпня 2014 року з подальшим скороченим робочим днем протягом тижня. Проте в наказі № 36-ко не міститься інформація про час, протягом якого особи, які визначені в ньому, повинні перебувати на своєму робочому місці, час перерви та час початку роботи, як і не відображена вона в графіках. Встановлюючи правову природу оспорюваного наказу № 36-ко, суд виходить з наступного. Кодексом законів про працю України поняття чергування не визначено. У главі IV «Робочий час» КЗпП (ст.ст. 50-65) про правову конструкцію чергування не згадується. В сучасний період правове регулювання залучення працівників до чергування здійснюється постановою Секретаріату ВЦРПС від 02.04.54 р. N 233 «Про чергування на підприємствах і в установах» (надалі - Постанова №233), яка діє в Україні відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу СРСР" від 12.09.91 р. N 1545 в частині, яка не врегульована законодавством України. Відповідно до Постанови № 233, чергування працівників після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові дні можуть запроваджуватись у виняткових випадках і лише за погодженням з профспілковим органом. Чергування полягає в обов'язку працівника знаходитися на визначеному роботодавцем робочому місці (як безпосередньо на роботі, так і вдома) з метою вирішення невідкладних питань, не пов'язаних з трудовими обов'язками цього працівника, а також передачі інформації. При цьому не допускається залучення працівників до чергування частіше одного разу на місяць.Тривалість чергування або роботи разом із чергуванням не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу. Якщо ж працівник залучається до чергування у вихідний чи святковий день, йому повинен бути наданий відгул протягом найближчих 10 днів. Тривалість відгулу повинна дорівнювати тривалості чергування. Тобто, чергування - це завжди робота, яка не обумовлена трудовим договором; законодавством не визначені виняткові випадки залучення до чергувань; чергування компенсуються лише відгулом. Виходячи з викладеного вище, чергування передбачає залучення осіб для чергування з метою виконання інших, не передбачених трудовим договором обов'язків. В судовому засіданні всі учасники процесу підтвердили, що метою залучення до роботи в суботу в порядку чергування [PERSON] та [PERSON] було та є виконання ними своїх професійних обов'язків, передбачених трудовим договором. Тобто, запроваджені новації в наказі № 36-ко не є чергування в розумінні діючого законодавства. Крім того, той факт, що [PERSON] в вересні 2014 року відповідно до графіка залучалася до так званого чергування двічи на місяць також підтверджує той факт, що встановлені наказом № 36-ко чергування не є такими в розумінні положень діючого в Україні законодавства, які регулюють питання чергувань. Відповідно до ч. 1 ст. 67 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день.

Outcome: partial