Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача кошти за договором № Т/к21837-20.09.07, укладеним між [PERSON] та відповідачем 20.09.2007 р. в розмірі 15000,00 грн. суми вкладу, 26% річних за користування кредитом у розмірі 3900,00 грн., 3% річних від простроченої суми за період з 22.09.2008 року по 13.01.2014 року в розмірі 2894,05 грн., інфляційні нарахування за період з 22.09.2008 року по 01.01.2014 року в розмірі 6298,05 грн. та моральну шкоду, посилаючись на те, що за вказаним договором [PERSON] вніс кошти на депозит в розмірі 15000,00 грн. строком до 20.09.2008 р. зі сплатою 26 % річних. Відповідач частково повернув позивачу суму депозиту в розмірі 750,00 грн. Позивач є спадкоємцем за законом [PERSON], а тому звернулася до суду з проханням стягнути кошти з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, провівши заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 20.09.2007 р. [PERSON] уклав з відповідачем договір депозитного вкладу № Т/к21837-20.09.07, відповідно до якого відповідач повинен був 20.09.2008 р. виплатити [PERSON] депозитні кошти в розмірі 15000,00 грн. та 26 % річних, що складають 3900,00 грн., а загалом 18 900,00 грн. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 8). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Протягом 2011-2012 років позивачу, як спадкоємцю померлого [PERSON], було виплачено 750, 00 грн., тобто залишок коштів, яку повинен виплатити відповідач складає 18150,00 грн., На даний час відповідач свої обов'язки за договором не виконав, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, в частині стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 2894,05 грн. та інфляційних нарахувань за весь час прострочення в сумі 6298,05 грн. позов також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в стравах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім цього, даною постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. В даному випадку мають місце договірні відносини, які склалися між сторонами, а укладеними договорами не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial