Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до суду з вищевказаним позовом в якому зазначається, що 13.06.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5002-13-00068, предметом якого є страхування транспортного засобу «Хонда» д.н. [NUMBER]. 30.10.2013 року по пр.. Палладіна вул.. Булаховського в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Рено Трафік» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Відповідно до довідки та постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2013 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 31.10.2013 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 25.11.2013 року позивачем на підставі експертизи № 0711, заяви було складено страховий акт № ДККА 32102 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 207\~913 грн. 54 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «АСКО Донбас Північний» 19.12.2013 року позивач звернувся з заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу до ПрАТ СК «АСКО Донбас Північний». 16.01.2014 року ПрАТ СК «АСКО Донбас Північний» сплатила ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму в розмірі 49\~000 грн., тобто ліміт відповідальності страховика згідно полісу з урахуванням франшизи. Для повного відшкодування шкоди позивачем 24.03.2014 р. було направлено досудове попередження № 20737 відповідачу з проханням в добровільному порядку виплатити залишок страхового відшкодування в порядку регресу, в розмірі 158\~913, 54 грн., Однак останній залишив її без задоволення. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 158913,54 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що до суми ремонту автомобіля безпідставно було включено ПДВ, а також, що у звіті № 0711 дослідження спеціаліста автотоварознавця автомобіля вартість пошкодження та відновлювального ремонту помилково визначена без урахування фактичного зносу, оскільки у звіті визначений коефіцієнт фактичного зносу Ез 0,0496, а при розрахунку вартості відновлювального ремонту при розрахунку у формулі помилково вказаний коефіцієнт фактичного зносу 0. Крім того в матеріалах справи наявні документи, а саме заява [PERSON] на імя позивача про прийняття пропозиції придбати пошкоджений автомобіль за 126000 грн. від 15.11.2013 р., але при цьому звіт № 0711 датований 14.11.2013 р., тому є очевидним , що оплата страхового відшкодування мала місце після вирішення питання про продаж автомобіля або проведення його ремонту, а тому розрахована відповідно до звіту сума була не актуальною. Крім того зазначила, що розмір позовних вимог розрахований з порушенням порядку, встановленого Договором страхування, а саме п. 12.2 Договору, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (ДТП) або пізнішу дату, але не пізніше 10 календарних днів з моменту настання страхового випадку відповідно до калькуляції СТО, рекомендованої або погодженої страховиком. Але відповідно до звіту № 0711 ціни були взяті станом на 13.11.213 р. та 22.10.2013 р., а ДТП страховий випадок стався (ДТП) стався 30.10.2013 р. На підставі викладеного вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень не надала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенн виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Ч. 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із загальними вимогами, встановленими ст.1191 ЦК України , особа , яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Факт скоєння ДТП відповідачем, підтверджується копією постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2013 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, копією розгорнутої довідки ДАІ № 9293274, копією довідки ДАІ в якій вказано характер пошкоджень автомобілю «Хонда», копією протоколу огляду транспортного засобу «Хонда» від 04.11.2013 р., копіями фотознімків, копіями ремонтної калькуляції. Факт сплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 207\~913, 54 грн., підтверджується насамперед копією платіжного доручення № 21427 від 26.11.2013 року, крім того копією заяви про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування, копією страхового акту № ДККА-32102, копією розрахунку суми страхового відшкодування. Як вбачається з звіту № 0711 (а.с.53) до вартості відновлювального ремонту було включено ПДВ у сумі 34894, 60 грн. На думку суду, включення ПДВ до вартості ремонтних робіт є неправомірним, у звязку з наступним. Відповідно до оглядового листа Верховного суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», розділ «Визначення розміру страхової виплати та шкоди, заподіяної застрахованому майну» зазначено: "Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість (далі ПДВ). Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати.\~Судам у таких випадках слід зясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування." Відповідно до Положення про порядок та умови проведення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкодження деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартості нових деталей». Отже, право включати у вартість позовних вимог ПДВ можливо лише у випадку проведення реального ремонту пошкодження автомобілю гр.. [PERSON] і проведення такого ремонту саме особою платником ПДВ. На думку суму ПДВ у сумі 34894, 60 грн., що була включена до вартості відновлювального ремонту, не підлягає задоволенню, оскіфльки доказів про проведення ремонту суду не надано. До посилань представника відповідача стосовно неправильності визначення коефіцієнта зносу у звіті № 0711 та не правильності розрахунку ремонту п. 12.2 Договору, то суд вважає їх безпідставними, оскільки пошкоджений автомобіль був новим і тому коефіціент зносу в цьому випадку не повинен застосовуватися. Правильність таких висновків підтвердив в суді спеціаліст, який проводив огляд пошкодженого автомобіля та робив звіт про вартість відновлювального ремонту. Доказів того, що до виплати страхового відшкодування було вирішено питання про продаж автомобіля або проведення його ремонту, і такий продаж або ремонт відбулися суду надано не було. На підставі викладеного суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування без врахування ПДВ. В порядку ст.ст.86, 88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial