Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 січня 2014 року з відповідача, в сумі 18450,95 грн., з яких заборгованість за кредитом - 574,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13321,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3200 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 854,81 грн., а також судового збору в розмірі 1600 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 225 грн. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії: розрахунку заборгованості, анкети-заяви, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, повідомив, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на виклики до суду, в тому числі і через оголошення в газеті «Слобідський край» не з'явилась. Повідомлень про причини неявки та заяв від неї до суду не надходило. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 14 січня 2014 року, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач порушила договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших витрат, банк просив стягнути із неї заборгованість, що утворилась станом на 06 липня 2017 року за кредитним договором на загальну суму 18450,95 грн., з яких заборгованість за кредитом - 574,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13321,27 грн., заборгованість за пенею та комісією -3200 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 854,81 грн. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору (а.с.4-5), копія анкети-заяви (а.с.6), копія витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.7), копія витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8-31), копія паспорта [PERSON] (а.с.32), копія довіреності (а.с.33), копія довідки з ЄДРПОУ (а.с.34), копія банківської ліцензії (а.с.35), копія виписки з ЄДРЮОФОП (а.с.36) копія статуту (а.с.37). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Встановлено, що 14 січня 2014 року між сторонами укладено договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір укладено відповідно до вимог ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до умов, запропонованих банком, в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви 14 січня 2014 року. Відповідно до якої вона погодилась із тим, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між Відповідачем та Позивачем Договір про надання банківських послуг. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку. Також пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. На виконання умов Договору про надання банківських послуг Позивач свої зобов'язання, виконав, здійснивши обслуговування кредитної картки та надавши кредитний ліміт в розмірі 600 грн. Натомість відповідач повернення грошових коштів, наданих у кредит та відсотків за їх користування у відповідності до вимог договору про надання банківських послуг не здійснила, чим порушила порядок виконання покладених на неї зобов'язань. Внаслідок зазначених дій відповідача за кредитним договором станом на 06 липня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 18450,95 грн., з яких заборгованість за кредитом - 574,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13321,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3200 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 854,81 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформували другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Останнє погашення за наданим кредитом відповідачем здійснено 29 серпня 2014 року (а.с.4-5). Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів - 500 грн. та 854,81 грн. за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. Так, за прострочення виконання зобов'язання кредитним договором передбачено як стягнення пені, так і два виду штрафу - 500 грн. та 854,81 грн., що є порушенням ст. 61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 500 грн. та 854,81 грн. суд вважає не підлягає до стягнення. На підставі вищевикладеного, у відповідності з умовами договору та наданим Банком розрахунком з відповідача на користь банку підлягає стягненню 17096,14 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 574,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13321,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3200 грн. Відповідно до ч.1, п.6 ч.3 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача підлягає присудженню на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 грн. а також понесені витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 225 грн., що разом становить 1825 грн. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 17096,14 грн. *100% : 18450,95 грн. ціни позову = 92,65%), тобто 92,65 % від ціни позову (92,65 % *(1600 грн. + 225 грн.) :100%), що складає 1690,86 грн.

Outcome: partial