Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору LVTRGA0000000040 від 16 вересня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 58062,50 доларів США на термін до 16 вересня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Виконання вищевказаного зобов'язання забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON]. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість 240331,50 доларів США (що за курсом 21,31 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 5121464,27 грн.), з яких: 39734,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 21198,28 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; заборгованість по комісії за користування кредитом - 5759,43 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 162183,65 доларів США; а також штрафи відповідно до умов договору: 11,73 доларів США - фіксована частина, 11443,80 доларів США - процентна складова. Просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] договір поруки не підписувала, що підтверджується відповідним висновком експертизи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як підстави своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору LVTRGA0000000040 від 16 вересня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 58062,50 доларів США на термін до 16 вересня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Виконання вищевказаного зобов'язання було забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON]. Відповідно до заяви на видачу готівки відповідачем [PERSON] отримано від позивача кошти у сумі 53000доларів США /арк. справи 16/. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник стверджували, що підпис на договорі поруки виконаний не нею. З метою перевірки такої обставини судом призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку № 3136 криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цивільної справи № 457/1052/15-ц підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Поручитель» в договорі поруки від 16 вересня 2008 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою з намаганням його виконавця наслідувати справжній підпис [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] за вказаним кредитним договором, оскільки відповідно до висновків судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені [PERSON] на наданому експерту оригіналу договору поруки виконані не нею, а іншою особою. Таким чином, відповідачкою [PERSON] доведено ту обставину, що вона не укладала та не підписувала договір поруки з позивачем, про який зазначає банк у своєму позові. За таких обставин, оскільки відповідачка [PERSON] не підписувала договору поруки, а тому вона не повинна сплачувати банку будь-які грошові суми за кредитним договором солідарно з іншим відповідачем по справі, який отримував кредит від позивача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань відповідно до умов кредитного договору відносно позивача не виконував. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість 240331,50 доларів США (що відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 28 серпня 2015 року складає 5121464,27 грн.), з яких: 39734,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 21198,28 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; заборгованість по комісії за користування кредитом - 5759,43 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 162183,65 доларів США; а також штрафи відповідно до умов договору: 11,73 доларів США - фіксована частина, 11443,80 доларів США - процентна складова. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач порушив умови підписаного ним договору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України у разі невиконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором щодо забезпечення повернення кредиту кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). У даному випадку п. 5.1 укладеного кредитного договору визначено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожен день прострочки (відповідно до п. 8.4 договору при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні). При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені не нараховуються. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. З урахуванням вказаної правової позиції суд вважає, що у вимозі про стягнення з відповідача штрафу слід відмовити. З огляду на викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 228875,97 доларів США грн. заборгованості за кредитним договором (39734,61 + 21198,28 + 5759,43 + 162183,65 = 228875,97). Відповідно до ст. 88 ЦПК України утороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 73184,58 грн. судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог та 3095 грн. судових витрат за проведення експертизи на користь [PERSON] На підставі наведного та

Outcome: partial