Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти у розмірі ј частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, вихованням та його утриманням не займається, про фізичний, розумовий та моральний розвиток сина не піклується, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, вчасним медичним доглядом, лікуванням. Батько дитини записаний в свідоцтві про народженні зі слів матері на підставі ст.135 ч.1 СК України. Після того, як дитину було знайдено у сторонніх людей його було влаштовано за постановою Мелітопольського ВП ГУНП в КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Сама відповідачка двічі була притягнута до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. За місцем мешкання остання має незадовільні санітарно-побутові умови для проживання дитини. Рекомендації соціальних служб мати не завжди і не в повній мірі виконувала. Її попереджали про належне виконання своїх батьківських обов`язків, але вона висновків ніяких не зробила, жодних дій по відношенню до свого сина щодо належного виховання та утримання не зробила. Тому, є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, з відповідачки необхідно стягнути аліменти на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що про дитину турбується, переймається його станом здоров`я, але на даний час у неї не вистачає коштів, щоб зробити ремонт у будинку, постійного місця роботи вона не має, графік роботи буває таким, що дитину приходилось залишати на свого родича. Але вона планує відвезти дитину на операцію у м.Запоріжжя. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно сина [PERSON] , вона його любить. Але, вона розуміє, що на теперішній час вона не може в повній мірі опікуватись ним та надати належні умови для його життя та розвитку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. При цьому відомості про батька внесені за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с.9-10/. Судом встановлено, що сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом в Мелітопольському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на підставі наказу №64 від 02.08.2018 та рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради від 02.08.2018 №7 у зв`язку з низьким виховним потенціалом матері та влаштуванням дитини до КУ «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» за заявою матері /а.с.13, 18/. З долученої представником позивача до матеріалів справи інформації вбачається, що 19.07.2018 служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області повідомила про те, що працівниками поліції була виявлена [PERSON] , у якої знаходилась малолітня дитина [PERSON] . З письмових пояснень матері вона віддала дитину своїй знайомій [PERSON] , оскільки остання їхала на відпочинок у м.Генічеськ, але те, що її дитина в місті Авдіївка не знала. В подальшому на підставі заяви матері дитину було влаштовано до комунального закладу, оскільки матері необхідно було зробити ремонт у будинку, де вона мешкає. Дитину просила влаштувати на строк до 23.08.2018 /а.с.11,12/. У зв`язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини відповідачку 10.08.2018 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП /а.с.14/. Під час соціального супроводу відповідачка частково виконувала рекомендації фахівців із соціальної роботи задля мінімізації складних життєвих обставин. На підставі заяви матері дитина була повернута в родину. Але мати не забезпечила житлово-побутові умови для проживання дитини та не зробила заплановану [PERSON] операцію у зв`язку із відсутністю аналізів. За інформацією завідувача ДНЗ №29 «Золотий півник» дитина садочок не відвідує, на дзвінки адміністрації та співробітників закладу мати не відповідає /а.с.19/. В подальшому рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Мелітопольським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`ю [PERSON] було знято з соціального супроводу у зв`язку із закінченням строку договору та невиконання умов договору без поважних причин. За інформацією директора КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької області 28.04.2019 до їхнього комунального закладу був влаштований малолітній [PERSON] , [INFO] , згідно постанови Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 28.04.2019. За інформацією директора даного комунального закладу на момент влаштування дитини до Центру спостерігався вона мала пригнічений, плаксивий стан, а сама дитина мала неохайний вигляд, одяг брудний, одягнений не по сезону. Дитина мала ознаки енергетично-білкової недостатності /а.с.20/. За письмовою інформацією матері дитина була залишена нею на свого рідного брата за місцем мешкання, а коли вона повернулася через дві години, то вдома нікого не було. Після того, як вона знайшла п`яного брата на вокзалі без дитини, то звернулася до поліції /а.с.22/. Представник позивача вважає, що відповідачка тривалий час свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, не піклується про його життя і здоров`я, розумовий, духовний, фізичний розвиток, не забезпечує дитині належного рівня дошкільної освіти, медичного обстеження та лікування, догляду, харчування, умов проживання, що негативно впливає на його розвиток, а тому, доцільно позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до свого сина [PERSON] . Згідно з ч. 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки батьків. Як вбачається з наведеного вище суд встановив суперечливі фактичні обставини. Відповідач на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, працює неофіційно, притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Однак, посилання представника позивача на повторне притягнення відповідачки до адмінвідповідальності спростовується наявною в справі постановою судді від 23.05.2019, згідно якої [PERSON] було звільнено від адмінвідповідальності та справу закрито /а.с.36/. Акту обстеження умов проживання малолітньої дитини щодо неналежних для неї умов матеріали справи не містять. Також відсутня характеристика на відповідачку за місцем мешкання. За інформацією медичного закладу мати хоча і несвоєчасно, але з`являється на прийом до дільничного лікаря /а.с.23/. Як пояснила відповідачка дитина не відвідує садочок, так як її графік роботи з 07-00 год. до 21-00 год. Всі ці обставини свідчать, що відповідачкою не здійснювалось належного піклування за дитиною та остання не цікавилася про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також, позивачем не доведено в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу на те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року). Однак, відповідачка заперечує проти позбавлення її батьківських прав та зазначає, що любить свою дитину, хоче проживати разом з нею та виховувати її і цей факт свідчить про її інтерес до дитини. Крім того, є надія на відновлення нормальних, здорових стосунків матері з дитиною та на те, що з часом відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю. Так, відповідачка зазначає, що на теперішній час вона намагається знайти роботу, відвідує дитину в медичному закладі, планує провести необхідну операцію. Відповідно до вимог ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку передбаченому п.2-5 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, не погоджується з висновком органу опіки і піклування від 26.06.2019 № 128/17 щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина /а.с.36-39/. В даному висновку не наведено достатніх підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, лише зазначена констатація безспірних фактів щодо умов проживання [PERSON] та її дитини. Зокрема, органом опіки і піклування виконавчого комітету не зазначено, яка робота ним проведена щодо врегулювання даної ситуації, не наведено фактичних обставин, які свідчили б про свідоме систематичне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, в даному випадку, з урахуванням особи матері дитини, її поведінки, бажання відповідачки виховувати сина, спілкуватися із ним та проживати разом, суд вважає можливим вирішити питання про відібрання дитини у відповідачки без позбавлення її батьківських прав відповідно до вимог ст. 170 СК України та стягнути з неї на користь особи, або організації, під опіку якої буде передана дитина аліменти на її утримання в розмірі ј частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial