Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що реалізуючи своє законне право на звернення і отримання обґрунтованої відповіді на нього, 04.02.2016 року звернувся з письмовою скаргою № 30 до Сумської обласної організації Українське товариство мисливців і рибалок і просив розглянути ряд питань , надати конкретну інформацію з приводу участі у полюванні гр. [PERSON] та інших з ним осіб : чи мають вони відповідні реєстраційні і дозвільні документи. На скаргу голова Сумської обласної організації УТМР [PERSON] надіслав листа № 16 від 09.02.2016 р., однак відповіді та інформації у повному обсязі отримано не було та не по суті поставлених запитань, а саме: -не названо статтю закону, яка встановлює граничну кількість «своїх» та «чужих» мисливців на конкретну площу лісів чи полів; -про кількість проданих [PERSON] у 2015 р. - 2016 р. дозволів на полювання на полях та в лісах , розміщених на території Будильської та Боровенської сільських рад місцевим мисливцям, окремо мисливцям з інших районів Сумської області. Тому вдруге звернувся до відповідача зі скаргою № 46 від 15.02.2016 р. , в які просив повторно повідомити про наявність у кожного з зазначених ним громадян державного посвідчення мисливця, щорічної контрольної картки добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита, дозвіл на добування мисливських тварин відстрільна карта , відповідний дозвіл на користування вогнепальною зброєю, документи про можливість полювання на території Будильської та Боровенської сільських рад та просив назвати причини , за яких не надано інформацію на попередню заяву, про кількість проданих [PERSON] у 2015р. - 2016 р. дозволів на полювання ,та надати інформацію на п.п.3 і 3.1. скарги. У відповідь отримав листа № 21 від19.02.2016 р. та у якому зазначено, що його питання не входять до повноважень відповідача , з рекомендацією звернутись до Лебединської організації УТМР. Таким чином відповідач порушив вимоги Закону України « Про звернення громадян « щодо отримання ним запитуваної інформації , обгрунтованої відповіді на звернення. Враховуючи зазначені вище обставини, просить ухвалити рішення, яким: - визнати протиправними дії Сумської обласної організації УТМР, як такі, що порушили Закон УКраїни «Про звернення громадян» щодо прав на розгляд та отримання інформації; - зобовязати Сумську обласну організацію УТМР розглянути скаргу № 46 від 15.02.2016 року, з наданням запитуваної інформації. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених у позові підстав і додатково пояснив, що у січні 2016 р. перебуваючи біля покинутого села Круте Лебединського району Сумської області зустрів дільничного інспектора Луценка О.А. разом з іншими громадянами, серед яких впізнав знайомого йому [PERSON] як працівника Сумської ВК-116. Всі особи мали при собі мисливські рушниці, розклали багаття і готували забиту дичину. Так як в цій місцевості були випадки бракон»єрства, виникла підозра щодо законності полювання цих осіб , наявності відповідних реєстраційних документів , та чи видавались дозвільні документи на відстріл дичини [PERSON] -головою Лебединської районної організації УТМР. Тому зазначені обставини були підставою для його письмового звернення у лютому 2016 р. до керівництва Сумської обласної організації Українське товариство мисливців і рибалок про перевірку зазначеного факту, законності полювання громадян, на що отримав відповіді не у повному обсязі на питання, вказаних ним у зверненнях. Просить задовольнити позов, з стягненням на його користь судових витрат,подавши відповідні розрахунки і документи: -транспортні витрати, пов»язані з явкою до суду , що становить 120 грн.; - добові, у зв»язку з переїздом до іншого населеного пункту, що становить 60 грн. - компенсації за втрачений заробіток , відрив від звичайних занять у сумі 134, 96 грн. Сумська обласна організація Українське товариство мисливців та рибалок повідомлена судовою кореспонденцією про час та місце розгляду справи. Однак до суду явку свого представника не забезпечила , не надавши з цього приводу ніяких клопотань чи заперечень, що не перешкоджає розгляду справи по наданим позивачем доказам. Суд, вислухавши доводи позивача, вивчивши і оцінивши надані ними письмові докази вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. 1/. Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України « Про \~звернення громадян» від 02.10.1996 р. з наступними змінами і доповненнями / надалі Закону / ,громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ст. 5 Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому\~статтею 23-1\~цього Закону. Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного звязку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного звязку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби звязку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Згідно приписів ст. 7 Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Стаття 11 Закону зазначає , що одержані об'єднаннями громадян звернення із зауваженнями і пропозиціями щодо їх діяльності розглядаються цими об'єднаннями та їх органами відповідно до статутів об'єднань, а заяви і скарги на ущемлення чи порушення ними прав громадян - згідно з цим Законом. Відповідно до вимог ст. ст.14 і 15 Закону,\~органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Пропозиції (зауваження) [PERSON] Союзу, [PERSON] Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) [PERSON] Союзу, [PERSON] Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Приписи ст.ст. 18, 19 Закону передбачають, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 04.02.2016 року звернувся з письмовою скаргою № 30 до Сумської обласної організації Українське товариство мисливців і рибалок з проханням розглянути ряд питань , надати конкретну інформацію з приводу участі у полюванні гр. [PERSON] - дільничного інспектора та інших осіб, які були разом з ним, що здійснювали полювання 31.01.2016 р. в районі розташування с. Круте Лебединського району Сумської області та серед яких впізнав [PERSON]- працівника Сумської ВК : чи мають ці особи відповідні реєстраційні і дозвільні документи ; дати оцінку діям голови Лебединської районної організації УТМР [PERSON] щодо продажу дозволів на полювання та повідомити кількість проданих таких дозволів ; перевірити інформацію про незаконний дозвіл одного з єгерів за плату на полювання. На скаргу голова Сумської обласної організації УТМР [PERSON] надіслав листа № 16 від 09.02.2016 р., однак відповіді та інформації в повному обсязі надано не було та не по суті поставлених запитань / а.с.4-5 /. Позивач [PERSON] вдруге звернувся до відповідача зі скаргою № 46 від 15.02.2016 р. та просив повторно повідомити про інформацію, зазначену у первісному зверненні за № 30 від 04.02.2016 року /наявність у кожного з зазначених ним громадян державного посвідчення мисливця, щорічної контрольної картки добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита, дозвіл на добування мисливських тварин відстрільна карта , відповідний дозвіл на користування вогнепальною зброєю, документи про можливість полювання на території Будильської та Бровенської сільських рад / та повідомити причини , за яких не надано інформацію на попередню заяву. У відповідь на скаргу позивач отримав листа № 21 від19.02.2016 р. голови Сумської обласної організації УТМР [PERSON] Однак відповіді та інформації в повному обсязі надано не було та не по суті поставлених запитань / а.с.6-7 /. Таким чином відповідач порушив вимоги Закону України « Про звернення громадян « щодо отримання заявником запитуваної інформації , обгрунтованої відповіді на звернення чи обгрунтованої відмови у задоволенні викладених у скаргах питань, не роз»яснено порядок оскарження прийнятого рішення, а також не прийнято заходів для пересилання скарги №46 [PERSON] за належністю підлеглій Лебединській організації УТМР при умові, що запитувана інформація повинна бути надана саме цією організацією. Тому немайнові права позивача на отримання запитуваної інформації порушені, які підлягають судовому захисту . 2/. Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Пункт 3 ч. 3 статті 79 ЦПК України передбачає перелік судових витрат / який є обмеженим / , до яких відносяться витрати сторін та їх представників , що пов»язані з явкою до суду. Приписи ч.1 і ч.2 ст. 85 ЦПК України зазначають, що витрати, пов»язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові / у разі переїзду до іншого населеного пункту / , а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять- пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позивач проживає в іншій місцевості- Лебединському районі Сумської області, то йому підлягають відшкодуванню транспортні витрати, пов»язані з явкою до суду на проведені два судові засідання , що становить 119, 71 грн. і підтверджується наданими квитками на сполучення автобусним транспортом. Участь позивача у справі пов»язана з переїздом до іншого населеного пункту - до м. Суми за місцем розташування Ковпаківського районного суду. Тому на користь [PERSON] підлягають стягненню з відповідача добові за два дні участі у судових засіданнях / 29.07. та 19.09.2016 р. / у розмірі 60 грн., сума яких у 30 грн. на день ухвалення судового рішення встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2011 р. за № 98 з наступними змінами /додаток за № 1 до постанови /. У судовому засіданні встановлено, що позивач на день ухвалення судового рішення офіційно не працевлаштований, коло його звичайних занять не відомо. Суд дійшов висновку, що участь [PERSON] у судових засіданнях не призвела до втрат грошового чи іншого матеріального характеру , щоб це було підставою для відшкодування таких сум згідно вимог ч.2 ст. 85 ЦПК України, заявлених до стягнення у розмірі 134, 96 грн. згідно наданого суду розрахунку. Тому суд вважає,що заявлена вимога про стягнення середнього заробітку, а також за відрив від звичайних занять , задоволенню не підлягає.

Outcome: partial