Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

До апеляційного суду звернувся представник банку з апеляційною скаргою на рішення суду, яким позовні вимоги банку були задоволені частково: суд стягнув заборгованість за кредитом у сумі 22 776 грн. 85 коп., заборгованість по сплаті процентів у сумі 464 грн. 95 коп., пеню за прострочення виконання грошових зобов»язань у сумі 1 138 грн. 85 коп., відповідальність за порушення грошових зобов»язань згідно зі ст. 625 ЦК України у сумі 2 197 грн. 36 коп. та судові витрати. Суд першої інстанції виходив з того, що 30 липня 2007 року сторони уклали кредитний договір, за яким відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти у сумі 7 274 долари США на придбання автомобіля під 12,5% річних з кінцевим терміном повернення коштів не пізніше 27 липня 2012 року. Оскільки позичальник нерегулярно на не у повному обсязі повертав кредитні кошти, утворилась заборгованість, яку суд і стягнув з нього на користь кредитної установи. При цьому, суд першої інстанції з посиланням на ст. 551 ЦК України, враховуючи сімейний та матеріальний стан боржника, зменшив розмір пені з 18 289 грн. 53 коп., як вимагав позивач, до 1 138 грн. 85 коп. Крім того, пославшись на ч.2 ст.625 ЦК України, суд стягнув 3% річних за прострочення виконання зобов»язань по своєчасному поверненню безпосередньо кредиту у сумі 2 134 грн. 65 коп. та нарахованих відсотків у сумі 62 грн. 71 коп., а усього: 2 197 грн. 36 коп. В апеляційній скарзі представник банку просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та відсотках не у національній валюті, а у доларах США, оскільки саме у цій валюті був укладений кредитний договір. Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно зменшив розмір пені, оскільки нарахована банком пеня не перевищує розміру збитків, як це передбачено правовою нормою ст.551 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду частково змінити, з таких підстав. Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим у відповідності до вимог процесуального судочинства на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об"єктивно дослідив надані сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зробив правильні правові висновки про те, що вимоги банку є підставними та обґрунтованими у тій частині, яка була задоволена судом. У рішенні наведені відповідні мотиви, з яких він його ухвалив. Ці мотиви не суперечать закону та не спростовуються доводами скарги. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 30 липня 2007 року уклали кредитний договір, за яким відповідач отримав споживчий кредит у сумі 7 274 долари США на придбання автомобіля ВАЗ 21104. Сторони узгодили, що кредит виданий по 27 липня 2012 року під 12,5% річних (а.с.5-10). З наданого банком розрахунку боргу вбачається, що позичальник порушував свої зобов»язання по поверненню кредитних коштів, тому дійсно утворилась заборгованість, вказана банком у позовній заяві. Зі справи вбачається, що кредит був наданий в іноземній валюті, кредитодавець просить стягнути кошти також в іноземній валюті, однак суд першої інстанції правомірно стягнув суму боргу у національній грошовій одиниці, оскільки відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня; законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є гривня (ч.2 ст.192 ЦК України). Разом з тим, апеляційний суд вважає можливим в цій частині апеляційну скаргу частково задовольнити та доповнити резолютивну частину рішення суду вказівкою про розмір стягнутої заборгованості по тілу кредиту та прострочених процентах, окрім національної грошової одиниці, також у доларах США. Що стосується доводів апеляції про зменшення розміру нарахованої неустойки, то апеляційний суд вважає, що в цій частині рішення суду відповідає вимогам закону, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зменшуючи розмір неустойки, суд першої інстанції врахував сімейний та матеріальний стан боржника, що не суперечить вказаній правовій нормі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті апеляційним судом. Усі інші доводи апеляційної скарги також були предметом дослідження у суді, на правильність висновків суду по суті спору вони не впливають та зроблених судом висновків не спростовують, тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити у наведеній вище частині, а в решті рішення суду залишити без змін.

Outcome: partial