Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її чоловік [PERSON], громадянин України, [INFO] помер 20.01.2018 року в селіщі Старомихайлівка, у віці 63 років. Оскільки свідоцтво про смерть видано установою, яка знаходиться на території, яка не контролюється Україною, заявник змушена звернутися до суду та в судовому порядку встановити факт смерті фізичної особи. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті фізичної особи та отримання свідоцтва про смерть. 19.06.2018 року заявник звернулася до Марїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про державну реєстрацію смерті, проте отримала відмову у проведенні державної реєстрації, оскільки заявником на підтвердження факту смерті фізичної особи пред'явлено документи, форма яких не відповідає формі, встановленій законодавством України. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 18.10.1978 року, виданого РАЦС міста Донецька, копії паспорта заявника вбачається, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] Із довідки\~про причину\~смерті за\~№ 270\~від 20.01.2018\~року,\~свідоцтва про\~смерть вбачається,\~що [PERSON],\~[INFO]\~помер 20.01.2018\~року у\~місті Донецьку\~Донецької області.\~Причина смерті:\~атеросклеротична хвороба\~серця Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~\~надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена\~ Постановою ВР\~України №252-VIII\~від 17.03.2015\~року \~(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 додатку до \~\~розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року\~\~м. Донецьк\~Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до\~ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. За правилами п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~ ст.\~317\~ЦПК України \~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 13 \~Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за № 5 від 31.03.1995 року\~ суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. ст. \~3, \~8,\~ 9 Конституції України\~ в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Таким чином, з'ясувавши усі обставини справи суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню та вважає встановленим той факт, що чоловік заявника [PERSON], громадянин України, [INFO] помер 20.01.2018 року у місті Донецьку Донецької області України. Причина смерті: атеросклеротична хвороба серця. На підставі викладеного,

Outcome: partial