Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У жовтні 2012 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому зазначили, що проживають у приватизованій квартирі [ADDRESS]. Між [PERSON] та КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» укладено договір про надання жотлово-комунальних послуг від 30 жовтня 2008 року. З 2007 року квартиру позивачів неодноразово заливало водою через незадовільний стан труб системи центрального опалення будинку (внутрішньої системи теплопостачання), що знаходяться на горищі їх будинку, а також атмосферними опадами, що протікають крізь дах будинку і заливають квартиру. 29 грудня 2007 року із за аварії на комунікаціях системи центрального опалення будинку, що сталася на горищі будинку, було залито їх квартиру, що підтверджується актом від 30 грудня 2007 року, складеного працівниками ЖЕУ № 8. Така ж аварія сталася в жовтні 2008 року, що підтверджується відповідним актом від 21 жовтня 2008 року. З причин протікання даху будинку квартиру позивачів заливало водою в період з 15 по 19 жовтня 2009 року, про що складено акт від 19 жовтня 2009 року. Під час дощу 23 липня 2011 року квартиру позивачів знову залило водою. Звернення позивачів до керівництва ЖЕУ № 8 про проведення ремонту квартири було залишено без відповіді. Актом від 11 лютого 2012 року зафіксоване чергове залиття квартири позивачів через протікання даху житлового будинку. 25 травня 2012 та 13 серпня 2012 року звернення позивачів до ЖЕУ № 8 про ремонт даху будинку залишено без відповіді. Уточнивши під час розгляду справи свої вимоги, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь грошове відшкодування за завдану майнову шкоду по 13 088 грн. 50 коп. кожному, а також грошову компенсацію за завдану моральну шкоду по 10 000 грн. кожному. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 07 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» задоволено частково. З відповідача на користь кожного позивача на відшкодування матеріальної шкоди стягнуто по 13 088 грн. 50 коп., а також по 5 000 грн. грошової компенсації за завдану моральну шкоду, вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. З вказаним рішенням не погодився відповідач КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» та подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, через порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт вказав, що відповідно до «Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд» КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» має право усувати лише протікання труб і не може передбачити виникнення таких ситуацій і як наслідок не може нести відповідальність за невиконання робіт, які не передбачені її Статутом та діючими нормативно-правовими актами. У разі залиття квартир складається відповідний акт, а підприємство-відповідач усуває течії лише після надходження відповідних повідомлень і не може передбачити, де відбудеться наступна аварія. Крім того, товарознавча експертиза № 230/26 від 08.04.2013 року була проведена приблизно через рік після останнього залиття (11.02.2012 року) квартири позивачів, тому висновок експерта стосовно пошкодження диван-кроваті не може вважатися судом об'єктивним. Факт забруднення килимів саме внаслідок залиття квартири також матеріалами справи не підтверджується. Позивачі пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Крім того, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій не передбачено відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неналежним утриманням будинку. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» - Бойцова Ю.А. підтримала доводи апеляційної скарги. Позивачі [PERSON] і [PERSON] проти скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом першої інстанції встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають у приватизованій квартирі [ADDRESS]. Вони є співвласниками зазначеної квартири, що підтверджено відповідним свідоцтвом про право власності і несуть всі витрати по утриманню цієї квартири (а.с. 6). Між позивачем [PERSON] та КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» укладений письмовий договір «На надання житлово-комунальних послуг» від 30 жовтня 2008 року (а.с. 16-22), згідно якого будинок [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні відповідача. Починаючи з 2007 року квартира позивачів неодноразово підвергалась залиттю. Актом працівників ЖЕУ № 8 від 30 грудня 2007 року зафіксовано залиття квартири позивачів з причини аварії на комунікаціях системи центрального опалення будинку яка сталася на горищі будинку (а.с. 7). Актом працівників ЖЕУ № 8 від 21 жовтня 2008 року зафіксовано залиття квартири позивачів з причини аварії на комунікаціях системи центрального опалення будинку яка сталася на горищі будинку (а.с. 8). Актом працівників ЖЕУ № 8 від 19 жовтня 2009 року зафіксовано залиття квартири позивачів, причиною залиття квартири в акті вказано протікання даху житлового будинку(а.с. 9). Актом працівників ЖЕУ № 8 від 11 лютого 2012 року зафіксовано черговий факт залиття квартири позивачів, причиною якого в акті вказано протікання даху житлового будинку (а.с. 10). Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 230/26 від 08.04.2013 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникам майна квартири позивачів внаслідок її залиття становить 6 718 грн. 50 грн. (а.с. 127-129). При цьому експертом не було чітко визначено яка саме шкода майну позивачів була завдана у результаті аварії на комунікаціях системи центрального опалення, що сталася на горищі будинку, а яка завдана внаслідок протіканням даху будинку. Відповідно до висновків будівельно-технічної експертизи № 229/23 від 21.05.2013 року при обстеженні квартири позивачів встановлені пошкодження оздоблення приміщення, пов'язані із впливом води на оздоблені покриття (залиття). Між затопленням (залиттям) квартири позивачів та поривом трубопроводів центрального опалення на даху будинку над квартирою позивачів існує прямий причинний зв'язок. Між затопленням (залиттям) квартири позивачів та протіканням даху над квартирою позивачів також існує прямий причинний зв'язок. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі позивачів, внаслідок залиття квартири, згідно висновку експертизи становить 18 695 грн.(а.с. 131-132). Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності вини комунального підприємства наявними доказами та зробив висновок про неналежне виконання відповідачем умов договору про надання житлово-комунальних послуг та нормативно-правових актів, які регулюють його діяльність. Неодноразовим залиттям квартири [ADDRESS] завдано шкоду у сумі 26 177 грн., яку суд у повному обсязі стягнув на користь обох позивачів. Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна. Суд установив, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до п.п. 1.1.1.; п.п. 7.4.11 договору про надання житлово-комунальних послуг від 30 жовтня 2008 року, укладеного між сторонами, предметом договору є надання КП «Керуючою компанією Калінінського району м. Донецька» Споживачеві серед інших житлово-комунальних послуг також послуг з обслуговування внутрішньобудинкових мереж, забезпечення утримання їх в належному технічному стані. (а.с. 16-22). Крім того, на виконавця комунальних послуг частиною 2 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" покладено обов'язок, зокрема, щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та утримання в належному технічному стані, здійсненні технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж. Згідно із статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Виконавцем послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу згідно до умов договору (стаття 1 вказаного Закону і Правила утримання жилих будинків та прибудинкової територій). Таким чином, відповідач надає житлово-комунальні послуги жильцям будинку, в якому проживають позивачі, а позивачі оплачують вказані послуги, що свідчить про наявність між сторонами договірних відносин. Згідно із Правилами утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року на виконавців житлово-комунальних послуг покладений обов'язок по технічному обслуговуванню жилого будинку, а саме: відповідно до пункту 2.8.2 під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи: усунення несправностей: стін, фасадів, дахів, віконних і дверних заповнень та інш. Відповідно до пункту 4.4.1 пункту 4.4 (розділ Дах) Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність: - дефектів металевих з'єднань у сполученнях дерев'яних конструкцій крокв, гідроізоляції; ураження деревини дереворуйнувальними комахами і будинковим грибком, наднормативний прогин риштування, крокв, прогонів; - у залізобетонних дахах - руйнування поверхні бетону, корозії оголеної арматури, тріщин, патьоків, висолів та ін.; - у металевих дахах - пошкодження фарбування і корозії металу, особливо у вузлах з'єднання (болти, зварювальні шви, косинки тощо). Таким чином, здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинку, утримання його в належному технічному стані, здійсненні технічного обслуговування, ремонту внутрішньобудинкових мереж, утримання даху у належному стані відноситься до технічного обслуговування житлового будинку під час його експлуатації, що також закріплено у п.п. 7.3.6.; 7.4.9 договору про надання житлово-комунальних послуг від 30 жовтня 2008 року. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, апеляційний суд вважає, що відповідальність за завдану позивачам матеріальну та моральну шкоду повинен нести відповідач через неналежне виконання ним своїх обов'язків по утриманню будинку. Однак, стягнувши на користь [PERSON] і [PERSON] зазначену матеріальну шкоду у повному її розмірі, суд не звернув належної уваги на те, що право власності на вказану квартиру належить також і іншім особам. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 188 від 29 січня 1997 року вказана квартира на праві спільної часткової власності в рівних частках належить [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Повноважень на ведення справи від інших співвласників позивачам не надавалось, відтак, виходячи із правил здійснення права спільної часткової власності та утримання майна, що є спільною сумісною власністю (ст.ст. 358, 360 УК України), позивач вправі вимагати відшкодування збитків лише у розмірі своєї частки. Таким чином, враховуючи рівність часток позивачів у праві спільної часткової власності, то кожен з них має право на відшкодування від відповідача заподіяної майнової шкоди в сумі 3 630 грн. 50 коп. ((6 718 грн. 50 грн + 18 695 грн.) : 7). У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що серед вимог позивачів не стояло питання про відшкодування витрат, понесених за чистку килимів, суд першої інстанції вийшов за межі позову, стягнувши з відповідача ці витрати у сумі 763 грн. 50 коп. у якості компенсації завданої матеріальної шкоди, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає нормам ЦПК України (а.с. 166,167). Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити що доводи апеляційної скарги щодо того, що КП «Керуючою компанією Калінінського району м. Донецька» не може нести відповідальність за невиконання робіт, які не передбачені статутом, не відповідають наявним у справі доказам. Апеляційний суд також не погоджується з доводом апеляційної скарги про те, що законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди при вирішення спірних правовідносин, оскільки вини витікають із завдання майнової шкоди, відшкодування якої покладено на винну особу. У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч. 2 названої статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про те, що матеріальна шкода підлягає задоволенню лише у розмірі часток двох власників квартири ( позивачів по справі), то моральна шкода також повинна бути відшкодована із урахуванням часткової власності позивачів. Встановлюючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд враховує неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню будинку, характер душевних страждань позивачів від тривалого порушення їх прав та ушкодження майна колегія суддів вважає можливим визначити грошове відшкодування моральної шкоди по 2 000 грy. кожному. Посилання відповідача на те, що товарознавча експертиза проведена через рік після останнього залиття не спростовує висновку експерта про механізм та причини виявлених ушкоджень. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що мало місце порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Під час звернення з позовом до суду позивачів було звільнено від сплати судового збору, з огляду на що з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України апеляційний суд стягує мінімальну ставку судового збору з відповідача на користь Держави. У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо. Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з неправильним застосування норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню в частині розміру стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної і моральної шкоди та розподілу судових витрат, з ухваленням в цій частині нового рішення.

Outcome: partial