Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 15 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № BLaЖГА00043643, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 500 грн., із сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути всю суму позики до 15.03.2014 р. Відповідач, в порушення умов договору у встановлений строк кошти не повернув. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення проведення платежів. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 10.08.2015 р. , складає 49 624,82 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № BLaЖГА00043643, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 500 грн., із сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути всю суму позики до 15.03.2014 р. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, не повернув їх в повному обсязі у визначений договором строк. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань. Таким чином внаслідок неповернення коштів у відповідача утворилась заборгованість станом на 10.08.2015 р., що складає: прострочена до повернення сума кредиту у розмірі 5 822,88 грн.; прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 2 359,02 грн.; прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 3 447,29 грн. Також позивач просить стягнути пеню з відповідача за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 37 995,63 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так суд дійшов висновку, що розмір пені у сумі 37 995,63 грн. значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором. Як роз'яснено в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2013 року №5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Аналізуючи вищевикладене, та враховуючи, що нарахована позивачем пеня за неналежне виконання умов договору, значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, суд вважає за наявним застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до розміру заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором з 37 995,63 грн. до розміру заборгованості 5 822,88 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 10.08.2015 р., що складає: прострочена до повернення сума кредиту у розмірі 5 822,88 грн.; прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 2 359,02 грн.; прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 3 447,29 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 5 822,88 грн., а всього стягнути 17 452(сімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят два) грн. 07 коп. При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial