Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Посилалася на те, що 14.02.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя у них є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. З [PERSON] вони припинили спільно проживати одразу після народження доньки, відповідач на даний час проживає окремо. Малолітня [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вона перебуває в декретній відпустці та однак самостійно не в змозі матеріально утримувати дитину. Також вказувала на те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, добровільно між сторонами домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було. [PERSON] ухиляється від участі у фінансовому забезпеченні життя доньки. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1000 гривень щомісячно. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що у нього на утриманні є ще одна малолітня дитина, на утримання якої з нього стягуються аліменти. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі по 500-600 гривень щомісячно. Представник відповідача також позов визнав частково. Зазначив, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у розмірі запропонованому відповідачем, оскільки має ще одну малолітню дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 14 лютого 2013 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем. Зазначену обставину відповідач не заперечував, а тому на підставі ст.61 ЦПК України суд визнає її такою, що не підлягає доказуванню. Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із наданих сторонами пояснень та досліджених матеріалів справи видно, що відповідач офіційно не працює, однак підробляє, має мінливий нерегулярний дохід. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач щомісячно сплачує по 500 гривень. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1167 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі по 650 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: partial