Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила, у мотивування своїх вимог вказала, що вона 24 липня 2014 року звернулась до ПП «Кривбассартстрой» з приводу придбати товар, а саме пластикові вікна у кредит, після чого було укладено договір №1838 від 24.07.2014 року, заповнили усі необхідні документи для відправки заяви у м. Києві у банк АО «ОТП Банк». Згідно п.4.1 договору строк передачі товару «замовнику» протягом 25 робочих днів, однак умови договору так і не виконано. Тому вона просить стягнути з відповідача 6120 гривень - загальна сума, яку сплачено за товар по договору №1838 від 24.07.2014 року; 2203,20 гривень - згідно п.5.2 договору за прострочення доставки товару, а також моральну шкоду 2 000 гривень. У судове засідання сторони не з'явились, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що 24.07.2014 року між [PERSON] та ПП «Кривбассартстрой» в особі директора Заславського Артема Сергійовича укладено договір на виконання та доставку ПВХ конструкцій протягом 25 робочих днів. На виконання умов договору позивачем було сплачено 6120 гривень авансу (а.с.11). однак відповідач свої зобов'язання по договору не виконав. Згідно із вимогами ст..655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі вимог ст..509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст..526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст..610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання. А також на підставі ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з умов договору відповідач повинен був виконати договір протягом 25 робочих днів. Так, на підставі ст.. 693 п.2 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Крім того, відповідно до умов договору а саме п 5.2 за прострочку поставки товару виконавець виплачує компенсацію заказнику 0,3 % в день від суми заказу, не наданого в строк товару, при цьому загальна сума штрафу не може перевищувати 10% від суми договору. Таким чином відповідачем порушено вимоги зазначеного пункту договору, та він має сплатити компенсацію заявнику 61,20 гривень. В той же час, суд вважає за необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди оскільки, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах, що виникли між сторонами, оскільки відповідно ст. 711 ЦК України та п.5 ст.4 ЗУ "Про захист прав споживачів" передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати належать стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial