Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою: с. Слобода-Селець Житомирського району Житомирської області, вул. Молодіжна, 97 та зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказала, що у 2013 році відповідач виїхав за невідомою позивачу адресою і з того часу за вищевказаною адресою не проживає, а його реєстрація у належному їй житловому будинку перешкоджає розпоряджатись в повній мірі зазначеним нерухомим майном. В судове засідання по розгляду даної справи сторони не зявились. Представник позивача спрямувала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити, а також не заперечувала проти заочного порядку вирішення справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про розгляд справи, беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є власником житлового будинку № 97, що розташований за адресою: с. Слобода-Селець Житомирського району Житомирської області, вул. Молодіжна (а.с.13). Згідно довідки виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області за № 1503 від 27 жовтня 2015 року (а.с.5) відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, однак фактично не проживає. Актом від 27 жовтня 2015 року, складеним комісією сільської ради та сусідами позивача, встановлено, що відповідач більше одного року не проживає у названому житловому будинку (а.с.7). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Підставами заявленого позову, виходячи із суті заяви, є положення ст. ст. 319, 391 ЦК України та ст. ст. 71-72 ЖК України. Даними положеннями передбачено наступне. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 Кодексу). При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК України). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Кодексу). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч. ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку позивач мав звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Разом з тим, судом встановлено факт порушення прав позивача з боку відповідача, а відтак останні підлягають судовому захисту саме шляхом усунення відповідачем перешкод у користуванні правом власності позивача. шляхом його виселення. Більше того, приписи статей Житлового кодексу України, що на них посилається представник позивача, передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, до яких належний позивачу житловий будинок не належить. Також, на переконання суду, підстави для задоволення вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку відсутні і така вимога є передчасною, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду. Окрім зазначеного, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи що відповідач має пільги щодо сплати судового збору, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, такий збір, у розмірі 487,20 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial