Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

До Генічеського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди , судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договорів дарування від 06.08.2009 року є власником житлового будинку за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, 63 та земельної ділянки на який розташовано цей будинок розміром 0,0438 га кадастровий номер 6522110100:01:024:0004. Власником сусідньої земельної ділянки за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, буд. 61 були відповідачі [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради № 1155 від 27 листопада 2009 року про передачу у власність [PERSON] та [PERSON] олені Рустемівни земельної ділянки площею 0,0686 га за адресою м. Генічеськ Херсонської області вул. Петровського, буд. 61. На підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 11 липня 1956 року між земельними ділянками на яких розташовувались будинки 61 та 63 по вул. Петровського в м. Генічеську було влаштовано проїзд загального користування розміром 26,3 кв. метри, що підтверджується Актом обстеження земельних ділянок від 25 липня 2008 року та схемою встановлення меж землекористування від 06.07.1966 року. Вказує, що цей загальний проїзд існував декілька десятків років до 10.12.2011 року, коли відповідачі перекрили загальний проїзд, встановивши ворота зі сторони вул. Петровського, мотивуючи тим, що рішенням [PERSON] міської ради № 1155 від 27.11.2009 року їм у власність передано земельну ділянку разом з проїздом загального користування. Таким чином, проїзд та прохід до будинку позивача з вулиці Петровського є неможливим. Єдина можливість потрапити до свого домоволодіння є незручний прохід зі сторони провулка Петровського. У звязку з тим, що ця обставина створює перешкоди в користуванні домом та земельною ділянкою, позивач змушений звернутися до суду. У звязку з цим просить суд: -визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0686 га за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Петровського, буд. 61, серія ЯИ № 220455 від 10.12.2011 року на імя [PERSON] та [PERSON];(Б,Р,) -Усунути перешкоди користування земельною ділянкою за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Петровського, 63, площею 0,0438 га кадастровий номер 6522110100:01:024:0004; -Зобовязати [PERSON] і.н. [NUMBER] та [PERSON] і.н. [NUMBER] звільнити земельну ділянку загального користування площею 26,3 кв. метри за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Петровського, буд. 61 шляхом знесення за рахунок відповідачів [PERSON] та [PERSON] воріт зі сторони вул. Петровського, буд. 61 в м.Генічеську Херсонської області; -Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно моральну шкоду в розмірі 10\~000 гривень, витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 4000 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. 21.01.2016 року представником позивача, адвокатом [PERSON] була надана заява з уточненими позовними вимогами, в якій просить позовні вимоги в частині визнання державного акту недійсним залишити без розгляду, також встановити безкоштовний постійний земельний сервітут власнику земельної ділянки № 63 по вул. Петровського, м. Генічеськ право проходу та проїзду через земельну ділянку № 61 по вул. Петровського в м. Генічеську. Решту позовних вимог підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні 19.02.2016 року представник позивача, просив залишити позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності та про встановлення безкоштовного постійного земельного сервітуту - без розгляду. Крім того, змінив вимоги, в частині зобовязання відповідачів звільнити земельну ділянку загального користування. Таким чином, із зміненими та уточнюючими позовними вимогами, позивач просить: -Усунути перешкоди користування земельною ділянкою за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Петровського, 63 площею 0,0438 га, кадастровий номер 6522110100:01:024:0004; -Зобовязати [PERSON] та [PERSON] звільнити земельну ділянку загального користування площею 26,3 кв. метри за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Петровського, буд. 61 шляхом знесення за рахунок відповідачів [PERSON] та [PERSON] воріт зі сторони південної межі земельної ділянки загального користування між будинками 61 та 63 по вул. Петровського, м. Генічеськ Херсонської області; -Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно моральну шкоду в розмірі 10\~000 гривень, витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 4000 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, та за проведення експертизи. В свою чергу, 06.02.2015 року відповідачами по первісному позову надано зустрічний позов, в якому позивачі по зустрічному позову [PERSON], [PERSON] просять суд: -Визнати Рішення [PERSON] міської ради Херсонської області № 786 від 27.11.2008 року в частині затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови [PERSON] міської ради площею 0,0438 га за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, 63 та передачу безоплатно у власність цієї земельної ділянки, недійсним; -Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,0438 га виданий [PERSON] на підставі Рішення [PERSON] міської ради Херсонської області № 786 від 27.11.2008 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 6522110100:01:024:0004. Крім того позивачами по зустрічному позову заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити з викладених підстав. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним позовом в судовому засіданні\~\~позов [PERSON] не визнали, просять відмовити в задоволенні позову [PERSON], зустрічний позов підтримали з викладених в ньому підстав та просять задовольнити, з огляду на те, що вони не можуть погодитись із заявленими у первісному позові вимогами, оскільки його задоволення без вирішення питання про законність наявного у [PERSON] державного акту потягне за собою порушення прав позивачів по зустрічному позову. Вважають, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, а також виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Петровського, 63 в м. Генічеську не відображають фактичного землекористування землекористувачів суміжними земельними ділянками № 61 і № 63 по вул. Петровського в м. Геніческу і порушують їх права, а тому вважають, що це рішення і акт підлягають визнанню судом недійсними. Представник відповідача [PERSON] міська рада по зустрічному позову, згідно наданої заяви заперечує проти зустрічного позову, вказує, що оскаржуване рішення приймалось на підставі наданих [PERSON] документів, а тому вважає що рішення [PERSON] міської ради Херсонської області № 786 від 27.11.2008 року в частині затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови [PERSON] міської ради площею 0,0438 га за адресою м.Генічеськ, вул. Петровського, 63 та передачі безоплатно у власність цієї земельної ділянки є законним та дійсним. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на підставі договорів дарування від 06.08.2009 року є власником житлового будинку за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, 63 та земельної ділянки на який розташовано цей будинок розміром 0,0438 га кадастровий номер 6522110100:01:024:0004. Згідно витягу з рішення [PERSON] міської ради від 27.11.2008 року, [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови [PERSON] міської ради, площею 0,0438 га за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, 63, вирішено передати безоплатно у власність земельні ділянки, зазначені у п.1 з видачею державних актів на право власності. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON], яка на підставі рішення сесії [PERSON] міської ради від 27.11.2008 року № 786 є власником земельної ділянки площею 0,0438 га, яка розташована по вул. Петровського, 63, м. Генічеськ, Херсонської області. Відповідно до схеми встановлення меж конкретного користування на земельній ділянці по вул. Петровського в м. Генічеську від 06.07.1966 року площа земельної ділянки загального користування становить 26,3 м. Проїзд із західної сторони подовжений на 8,5 метри, зі східної сторони 9,0 метри, відповідно до акту обстеження від 25 липня 2008 року ширина проїду становить 3 метри. Актом обстеження земельної ділянки по вул. Петровського, 61, 63 встановлено, що згідно рішення виконкому від 11 липня 1956 року земельної ділянки № 61 по вул. Петровського у м. Генічеську був виділений проїзд загального користування розміром 3х9 для користування житловим будинком № 63 та № 61. Встановлено, що у звязку з тим, що відсутня можливість організації проїзду до житлового будинку № 63 по вул. Петровського у м. Генічеську з цієї земельної ділянки користування раніше виділеним проходом та проїздом залишається без змін для будинків №61,63 по вул. Петровського у м. Генічеськ. Згідно Рішення міської ради Херсонської області № 1155 від 17.11.2009 року, затверджено [PERSON], [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0686 га за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, 61 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із земель житлової та громадської забудови [PERSON] міської ради, та передати вищезазначену земельну ділянку громадянам України [PERSON], [PERSON] безоплатно у власність з видачею державного акта. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] яка на підставі рішення сесії [PERSON] міської ради від 27.11.2009 року № 1155 є власником земельної ділянки площею 0,0686 га, яка розташована по вул. Петровського, 61, м. Генічеськ, Херсонської області Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року, вищевказане рішення [PERSON] міської ради № 1155 було скасовано. Згідно відповіді [PERSON] міської ради від 29.10.2014 року № 1002, за результатами розгляду питання про визначення лінійних розмірів загального проїзду по вул. Петровського між домоволодіннями 61 та 63 був здійснений виїзд на місцевість та складений відповідний акт щодо розгляду заяви, згідно якого встановлення лінійних розмірів загального проїзду неможливо через суперечність документів, рекомендовано звернутися до суду. Згідно відповіді з відділу держземагенства у Генічеському районі Херсонської області від 03.04.2015 року №9-28-0.2-925/2-15 технічна документація на земельну ділянку, яка розташована за адресою м. Генічеськ, вул. Петровського, 63, Херсонської області на імя [PERSON]І, до Державного фонду документації із землеустрою не передавалась та згідно журналу обліку документації із землеустрою не обліковується. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 84 від 14.11.2015 року, фактичні лінійні заміри, площа та конфігурація існуючого проїзда спільного користування між домоволодіннями № 61 та № 63 по вул. Петровського, м. Генічеська, Херсонської області відповідають «Схемі встановлення меж конкретного користування на земельній ділянці №61 по вул. Петровского, м. Генічеська між співвласниками від 06.07.1966 року. Довжина існуючого проїзду менше лінейного розміру відрізка суміжної межі між ділянкою №63 та проїздом спільного користування на 3,52 м. Безперешкодний вихід з ділянки № 63 на вулицю Петровського в м. Генічеськ відповідно до вимог державних будівельних норм можливо лише через ділянку земельного користування. Згідно п. г, е ч. 1\~ст. 96 Земельного кодексу України\~одними із обовязків землекористувачів є: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1, 2\~ст. 103 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1\~ст. 106 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Приймаючи до уваги думку сторін у справі та висновок будівельно-технічної експертизи, судом встановлено, що оскільки безперешкодний вихід з ділянки № 63 на вулицю Петровського в м. Генічеськ відповідно до вимог державних будівельних норм можливо лише через ділянку земельного користування, що і було встановлено в схемі встановлення меж конкретного користування на земельній ділянки від 06.07.1966 року, приймаючи факт, що відповідачі по первісному позову перекрили загальний проїзд, що приводить до значних незручностей позивача по первісному позову щодо користування належним йому житловим будинком та земельною ділянкою через незручний вхід до своєї власності зі сторони Петровського, суд вважає що вимога щодо усунення перешкод користування земельною ділянкою підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, судом враховуються вимоги\~ст. 95 ЗК України\~про права землекористувачів, а також\~ст. 152 ЗК України\~про способи захисту прав на земельну ділянку, за якими власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з порушенням права володіння земельною ділянкою та зобовязання відповідачів по первісному позову звільнити земельну ділянку загального користування шляхом знесення за свій рахунок воріт з південної межі земельної ділянки загального користування. Статтею 126 ЗК України\~( в редакції до 05.03.2009 року) передбачається, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою\~\~посвідчується державними актами. Редакцією ст.120 ЗК передбачено, (яка діяла на момент спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ст.377 ЦК і ст.120 ЗК в редакції закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5.11.2009 №1702-VІ). Отже, відповідач по зустрічному позову в установленому законом порядку набув право користування на земельну ділянку в тому обсязі, який належав попередньому власнику житлового будинку та користувачу земельної ділянки. Крім того, відповідно до вимог ч.1\~ст.377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч.2\~ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 1\~ст. 30 ЗК України\~(в редакції 1991р.) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених\~статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Як вбачається з п.7\~постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою\~статті 152 ЗК\~шляхом: визнання прав. При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. За таких умов суд вважає, що користування земельними ділянками, яке склалось між співвласниками будинків № 61 та № 63 по вул. Петровського, м. Генічеська, Херсонської області згідно схеми встановлення меж користування на земельній ділянці №81 ( пізніше 61) по вул. Петровского, м. Генічеська між співвласниками від 06.07.1966 року є обовязковим для інших власників житлових будинків у разі їх зміни. Щодо заявлених вимог щодо стягнення з відповідачів судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 79 ЦПК України\~\~\~\~передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Виходячи із змісту ст. ст.\~\~\~\~56,\~\~\~\~84 ЦПК України\~\~\~\~ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Разом з тим слід зазначити, що відповідно до ч. 1\~ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Крім того, відповідно до\~\~ст. 1 Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах "\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем відповідно до\~ст. 60 ЦПК України надано, розрахунок вартості послуг адвоката [PERSON], який згідно договору про надання правових послуг є представником послуг. Вказаний розрахунок містить дані про кількість годин, які останній затратив на підготовку позову, розгляд матеріалів справи та участь в судових засіданнях. Відповідно до ст.13 ЗУ «Про державний бюджет на 2014 рік» мінімальна заробітна плата на 2014 рік та 40% за годину роботи адвоката становлять відповідно 1218,00 та 487,20 гривень. Стосовно позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Фізичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, що є важливою гарантією захисту.\~\~ Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1\~ст. 23 ЦК України\~закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач вимагає стягнути моральну шкоду з відповідачів, яку він оцінює о 10\~000 гривень, але суд вважає, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження своїх страждань та вимоги. Частинами 1, 2\~ст. 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, відповідно до ст.ст.79,\~81,\~88 ЦПК України\~з відповідачів по первісному позову підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду та документально підтверджені судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору - в розмірі 243,60 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 4000 гривень, що відповідає граничному розміру компенсації і встановлено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5180,00. Стосовно зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, третя особа реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, про скасування рішення сесії міської ради та визнання державного акту недійсним суд виходить з наступного. \~Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 7\~постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3\~ст. 152 ЗК України\~шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК). При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Наявність проходу загального користування підтверджується схемою встановлення меж конкретного користування від 06.07.1966 року на земельній ділянці № 61 (81) по вулиці Петровського в м. Генічеськ та планом меж земельної ділянки до державного акту на право власності. Відповідно до положень\~Земельного кодексу України\~(ст. 81) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі :\~\~придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодам; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;прийняття спадщини;виділення в натурі належної їм земельної частки (паю). Отже порушені права землекористувачів повинні підлягати захисту способами, передбаченими\~ст. 152 ЗК України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Відповідно до вказаної норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, за змістом\~ст. 152 ЗК України\~передбачено спосіб захисту саме шляхом визнання\~\~недійсними\~\~рішень\~\~органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Така вимога щодо захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним, що також передбачено і в\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або\~\~за результатами\~\~аукціону. Перевіривши обставин, які свідчать про наявність спору між сторонами, суд вважає, що позивачами не доведено, що відповідачем порушуються права позивачів щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою, тобто про наявність підстав для визнання такого рішення та акту недійсним, оскільки відповідач набув право власності на земельну ділянку та житловий будинок у розмірах \~та на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. З урахуванням наведених норм, судом не встановлено підстав для визнання незаконним рішення Рішення [PERSON] міської ради Херсонської області № 786 від 27.11.2008 року та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку пл. 0,0438 га , а тому в задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Генічеського районного суду від 09.02.2015 року клопотання позивачів по зустрічному позову задоволено та відстрочено сплату судового збору до розгляду справи по суті задоволено, тому з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути відстрочений судовий збір.

Outcome: partial