Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що [INFO] у її доньки [PERSON] та її чоловіка (шлюб зареєстровано 06.09.2011 року в м. Синельникове міським відділом ДРАЦС) [PERSON] народилася донька [PERSON]. Коли дитині було майже 9 місяців, а саме у серпні 2012 року [PERSON], посварилася зі своїм чоловіком [PERSON] та донька прийшла з дитиною проживати до неї, через деякий час вони знов помирилися і донька пішла проживати за місцем реєстрації чоловіка, а дитину [PERSON] залишила з позивачкою. Фактично з 2012 року позивачка виховує онуку сама, оскільки її батьки не приймають жодної участі у її вихованні та утриманні, не виконують своїх батьківських обов'язків. Увесь цей час, вже майже чотири роки позивачка створює дитині належні умови виховання, утримує її, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує її дошкільне навчання. Так, за час відвідування дитячого садочку онукою, її батьки жодного разу у садочку не з'являлися, вихованням дитини не цікавляться. Таким чином, батьки свідомо нехтують своїми обов'язками. На підставі викладеного просила суд позбавити [PERSON] [INFO] та її чоловіка [PERSON], [INFO] , батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; призначити її- [PERSON] [INFO] опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO] . В судове засідання позивачка і її представник [PERSON]- не з'явилися, надали суду заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити на підставах, які викладені в позовній заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення яке є в матеріалах справи. Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник органу опіки і піклування Синельниківської міської ради в судове засідання не з'явився, направили на адресу суду заяву про проведення судового розгляду за їх відсутності. В висновку, який третя особа направила на адресу суду- зазначили, що з врахуванням обставин вважають доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO], актовий запис № 373 від 06 грудня 2011 року, вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], яке було видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського МРУЮ у Дніпропетровській області. Згідно довідки №38 від 05.04.2016 року, яка була видана ТОВ « АВ Сервіс Груп» [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Мати [PERSON]- [PERSON] зареєстрована, але не проживає за цією адресою. В логопедичній характеристиці [PERSON] зазначено про те, що вона відвідує ДНЗ№11 з вересня 2016 року, діагноз: легка розумова відсталість. В довідці №4 від 19.09.2016 року ДНЗ№11 вказано, що бабуся [PERSON] приводить свою онуку [PERSON] в дитячий заклад і забирає її до дому. Відповідно до характеристики №10 від 05.04.2016 року [PERSON] і [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] , зі слів сусідів їхня донька [PERSON] разом з ними не проживає; батьки не приймають участь у вихованні дитини, матеріально не допомагають; [PERSON] [INFO] увесь час проживає разом з бабусею, яка здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням. Відповідач [PERSON] двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків , що підтверджується постановами Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2016 р. ( справа №191/5036/16) та 01.02.2017 р.( справа №191/33/17) . Матеріалами вказаних справ про адміністративне правопорушення підтверджується те, що відповідачі свідомо ухилилися від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], в 2012 році передали її на виховання бабусі і з цього часу не приймають участі у вихованні дитини, забезпеченні її матеріальних та духовних потреб. Висновком органу опіки та піклування Синельниківської міської ради визначено про доцільність позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] її батьків [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов'язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом було встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] самоусунулися від виховання доньки, протягом тривалого часу не спілкуються з нею, не піклуються про її виховання та матеріальне забезпечення, що суд розцінює як злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків стосовно своєї малолітньої дитини. Позивачка піклується про виховання, всебічний розвиток та матеріальне забезпечення дитини. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що на момент розгляду органом опіки і піклування Синельниківської міської ради питання про позбавлення відповідачів батьківських прав і призначення позивача опікуном- позивачка не надала всі документи, необхідні для затвердження висновку про призначення її опікуном. У зв'язку з цим- питання про призначення опікуном органом опіки і піклування не вирішено, про що зазначено в висновку. Оскільки суду не наданий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності призначення позивача [PERSON] опікуном її малолітньої онуки [PERSON], [INFO] народження- суд позбавлений можливості ухвалити обґрунтоване рішення в цій частині. Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що позивач не надав суду докази. Це не позбавляє позивача права в подальшому, після отримання всіх необхідних документів, вирішити питання про призначення її опікуном у встановленому законом порядку, шляхом звернення до органу опіки та піклування з відповідною заявою. Крім того, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що малолітня [PERSON] , [INFO] фактично проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS], то слід зробити висновок , що спору по цьому питанню між сторонами у справі не має , отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Аналізуючидосліджені обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленою в судовому засіданні, позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтверджені документально в частині не виконання відповідачами батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного ,

Outcome: partial