Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась 06.09.2018 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2018 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відповідач не надає матеріальної допомоги, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачам у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам, 18.12.2018 року у справі було ухвалено заочне рішення, скасоване ухвалою суду від 13.02.2019 року. Відповідач надав 27.02.2019 року до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав, повідомив про сплату аліментів щомісячно понад 2000 гривень, на утримання дружини вважав достатнім стягнення по 100 гривень щомісячно, та просив звільнити від заборгованості з аліментів з моменту звернення до суду позивачки, посилаючись на необхідність грошових коштів для свого утримання, сплати кредиту тощо, та просив врахувати, що він має на утриманні онкохворого діда, позивачка також працює в ГУНП Одеської області і отримує заробітну плату, розмір якої інколи перевищує його заробітну плату. 06.03.2019 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, згідно якої з обґрунтуванням відзиву не погодилась та просила позов задовольнити повністю. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та, з урахуванням наданого відзиву, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2018 року розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сторони на час звернення до суду сумісно не проживають, відповідач працює в ГУНП Одеської області та отримує заробітну плату, сплачує аліменти у добровільному порядку, однак розмір аліментів позивачку не влаштовує. Позивачка на даний час також працює в ГУНП Одеської області та отримує заробітну плату. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \Частина третя статті 181 в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017\. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017\. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. \Частина перша статті 191 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017\. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, суд вважає, що заявлений позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у розмірі по ј частки від усіх видів заробітку відповідача щомісяця, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років... Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає, що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років підлягає частковому задоволенню та їх стягненню у розмірі по 1/20 частки з усіх видів його заробітку щомісячно. Визначення таких аліментів у твердій грошовій сумі по 100 гривень, на що звертав увагу відповідач у відзиві, суперечить ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, згідно якої розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача, тому такі вимоги відповідача не відповідають зазначеній нормі. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial