Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 30.03.2021 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь до закінчення навчання чи досягнення дитиноюдвадцятитрьохрічного віку, тобто до [INFO] включно - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою: аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 5 502 грн. 92 коп., щомісячно, від дня пред`явлення позову. Стягнути з Відповідача на її користь понесені нею судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29 червня 2002 року у Стебнівській сільській раді с. Стебне Звенигородського району Черкаській області вона зареєструвала шлюб із Відповідачем в зв`язку з чим вона змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ».Від цього шлюбу мають двох спільних дітей :сина [PERSON] , який народився [INFO] ;сина [PERSON] , який народився [INFO] . Спільне життя з Відповідачем не склалося, тому рішенням Звенигородського районного суду від 04.10.2018 року у справі № 694/362/18 шлюб між нею та Відповідачем був розірваний.Рішенням Звенигородського районного суду від 11.02.2020 року у справі № 694/207/19 було визначене місце проживання молодшого сина [PERSON] з матір`ю, тобто з нею.Старший син - [PERSON] , якому на час винесення судового рішення виповнилось 17 років, самостійно визначив своє місце проживання разом із матір`ю, тобто з нею. Рішенням Звенигородського районного суду від 15.09.2020 року у справі 694/363/18 відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на мою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час дитина - старший син [PERSON] [INFO] , являється повнолітнім. Він продовжує навчатись на умовах договору, на денній формі у Національному університеті біоресурсівіприродокористування України (м. Київ).Дата вступу 15.09.2020 року - дата закінчення 30.06.2024 року.Термін навчання 4 роки. Згідно з умовами цього договору, загальна вартість освітніх послуг за весь термін навчання становить 99 000 грн. без урахування рівня інфляції. Відповідно, вартість одного року навчання визначена в договорі - 24 750 грн.Будучи стороною цього договору, за перший рік навчання сина [PERSON] вона сплатила на рахунок навчального закладу :за перший семестр кошти в сумі 12375 грн. «+» 123 грн. 75 коп.(банківської комісії) = 12498 грн. 75 коп., за другий семестр кошти в сумі 12375 грн. «+» 123 грн. 75 коп. (банківської комісії) = 12498 грн. 75 коп.А всього сплатила кошти за навчання сина [PERSON] на 1-му курсі 24997 грн. 50 коп. Крім цього, вона сплачуєвитрати за проживання дитини у гуртожиткуцього навчального закладу, розташованому в [ADDRESS] . Згідно з умовами договору № 263 від 21.09.2020 року, за період проживання із 18 вересня 2020 року до 30 червня 2021 року нею сплачені кошти в сумі 5373 грн.. Також, вона сплачуєвитрати на щоденне харчуваннясина [PERSON] . Станом на березень 2021 року такі щоденні витрати на його харчування в умовах проживання у місті Київ складають у межах 250 грн. на одну добу. Що в перерахунку на один календарний рік становить :вартість добового харчування 250 грн. «х» 365 днів =91 250 грн./ на рік. Відповідно, витрати на харчування сина [PERSON] упродовж одного місяця становлять :91 250 грн. «:» 12 місяців = 7 604 грн./ на місяць. Крім цього, вона сплачуєвитрати на проїзд до навчального закладу.Оскільки син [PERSON] не працює і не має самостійного заробітку, то він періодично, двічі на місяць, на вихідні та у святкові дні вимушений приїздити рейсовим автобусом із міста Київ - у місто Звенигородку Черкаської області, для того, щоб отримати від неї матеріальну та грошову допомогу. Перебуваючи в колі своєї сім`ї, він отримує від неї матеріальну допомогу у вигляді продуктів харчування, змінного взуття та одягу, речей першої необхідності, а також отримує певну грошову допомогу на свої щоденні витрати. Після чого син [PERSON] знову повертається на навчання у м. Київ. Станом на березень 2021 року вартість проїзду рейсовим міжміським автобусом по маршруту із м. Звенигородка - до м. Київ становить 217 грн. 70 коп. Відповідно, витрати на проїзд до навчального закладу за один календарний місяць становлять :вартість поїздки в одному напрямку 217 грн. 70 коп. «х» 4 = 870 грн. 80 коп.Відповідно, витрати на проїзд до навчального закладу упродовж календарного року становлять :870 грн. 70 коп. «х» 12 місяців = 10 449 грн. 60 коп./ на рік. Таким чином, їївитрати за перший рік навчаннясина [PERSON] у Національному університеті біоресурсів і природокористування України (м. Київ) складають таку суму :оплата за навчання 24 997 грн. 50 коп.«+»оплата за проживання в гуртожитку 5 373 грн.«+»добове харчування 91 250 грн.«+»проїзд до навчального закладу 10 449 грн. 60 коп.всього = 132 070 грн. 10 коп./нарік. Оскільки дитина [PERSON] , який досяг повноліття, навчається в навчальному закладі, в даний час ніде не працює, а тому він матеріально не забезпечений і потребує матеріальної допомоги. З того часу, як їхній спільний син [PERSON] поступив на навчання до вищого навчального закладу, то вона - як відповідальна мама, зі свого боку, надає сину матеріальну допомогу. Будучи фізичною особою-підприємцем, вона має певний дохід від своєї підприємницької діяльності, за рахунок чого утримує сина-студента. Натомість відповідач, являючись батьком дитини [PERSON] , самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку утримувати сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги. Відповідач являється працездатною особою, він здійснює підприємницьку діяльність - має бізнес у галузі торгівлі будівельними матеріалами, від чого отримує значний дохід. Відповідач матеріально забезпечений. Згідно ухвали Звенигородського районного суду від 21.02.2020 у справі № 694/364/18, якою затверджено мирову угоду розподілу спільного майна, відповідач володіє 1/2 частиною нежитлової споруди по [ADDRESS] , де розташований належний відповідачу магазин буд. матеріалів, а також автомобіль марки Mercedes- BenzSprinter. Матеріальне становище відповідача дозволяє надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у спосіб сплати аліментів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 року головуючою обрано суддю Сакун Д.І. Ухвалою судді від 12.04.2021 року відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справищо підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, а також відповідач був повідомлений про розгляд справишляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Разом з тим на адресу суду надійшло клопотання про перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін Ухвалою суду від 14.05.2021 було задоволено клопотання позивача про витребовування доказів. На виконання вказаної ухвали з ГУ ДПС у Черкаській області надійшли відомості про суми доходів відповідача. Від представника відповідача 22.07.2021 року надійшла заява про поновлення строку на подачу заперечення на заявлений позов, проте суд не вбачає підстав для її задоволення у зв`язку з її необгрунтованістю, крім того разом з вказаною заявою такі заперечення подані не були. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволеннячастково. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області 04.10.2018 року було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають двох спільних дітей :сина [PERSON] , який народився [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 17.01.2003 р.);сина [PERSON] , який народився [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.03.2018 р.) Відповідно до Довідки ГУ ДПС у Черкаській області ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) знаходиться на спрощеній системі оподаткування (2 група єдиного податку), відповідно до поданих декларацій платника єдиного податку за 2019-2020 р.р., сума доходу за 2019 рік становить 589464 грн., за 2020 рік - 993784 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18. За положеннямист.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надав, є чоловіком працездатного віку, не надав доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Натомість суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів про матеріальний стан відповідача, в т.ч. наявність майна та розмір доходів, які вказують на можливість надання ним матеріальної допомоги дитині. Позивачем надано належні докази вартості навчання, проживання у гуртожитку, разом з тим вартість харчування та необхдності проїзду суд вважає недоведеною. Відтак суд приходить до висновку, що достатньою сумою аліментів буде сума в 5000,00грн.. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст. 198-199 СК України,

Outcome: partial