Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є батьком їх спільної доньки [PERSON] [INFO] , яка на даний момент є повнолітньою та навчається на першому курсі денного відділення Ставропольського крайового художнього училища. У зв`язку із отриманням освіти донька сторін по справі, більшість часу навчається, тож вона позбавлена можливості влаштуватися на роботу та самостійно себе забезпечувати. Матеріальну допомогу на навчання надає позивач по справі, яка на даний момент проживає разом з донькою на території РФ, однак одна вона в повній мірі не може забезпечити усі витрати пов`язані з навчанням. Оскільки в добровільному порядку сторонами у справі не досягнуто угоди про сплату аліментів на утримання доньки на період її навчання, то в позові ставиться питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця на період її навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 23 років. В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі. Представник позивача - адвокат Саєнко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позовній заяві. Представником відповідача 24 квітня 2020 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. По-перше, довідка «Ставропольського крайового художнього училища» Міністерства культури Ставропольського краю ГБПОУ СК Міністерства культури РФ від 16.12.2019 року, в якій зазначено що [PERSON] є студентом І курсу денного відділення зазначеного вище учбового закладу, строком з 02.09.2019 року по 30.06.2023 року, не є оригіналом, не засвідчена належним чином як офіційний документ, та печатка на довідці практично не проглядається, що викликає сумніви в достовірності вказаного документу, який підтверджує факт навчання доньки. Крім того, відповідач звернув увагу на те що до матеріалів справи не додано копію паспорту доньки, яка на даний момент є повнолітньою особою, що не дає змогу встановити взагалі факт її навчання та факт потреби в наданні матеріальної допомоги від батька, який проживає на території розмежування в зоні проведення ООС в умовах регулярної виплати заробітної плати частинами. До того ж відповідач зазначив, що його матеріальний стан значно погіршує наявність хронічної хвороби «ревматоїдний поліартрит суставів», на лікування якої потрібні значні матеріальні витрати, а також знаходження на піклуванні престарілих батьків, які страждають хронічними хворобами та потребують сторонньої допомоги від сина. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що не згоден з вимогами, вказаними в позовній заяві з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Уповноважений представник відповідача - адвокат Карнаухов А.О. в судовому засіданні підтримав позицію відповідача. Суд, вислухав пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 січня 2002 року (а.с.4). Згідно з дослідженим у судовому засіданні оригіналом довідки «Ставропольського крайового художнього училища» Міністерства культури Ставропольського краю ГБПОУ СК Міністерства культури РФ від 16.12.2019 року, [PERSON] є студентом І курсу денного відділення зазначеного вище учбового закладу, строк навчання з 02.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с.7). У зв`язку із отриманням освіти денної форми, донька сторін по справі, більшість часу навчається, тож вона позбавлена можливості влаштуватися на роботу та самостійно себе забезпечувати, тож позивачем в позові ставиться питання про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі ј частини на утримання доньки [PERSON] , яка є студенткою першого курсу Ставропольського крайового художнього училища. З огляду на викладене суд зазначає таке: Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд відмічає, що стороною відповідача не надано доказів на підтвердження обставин відсутності потреби в утриманні на час навчання доньки сторін по справі. Отже, донька відповідача потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, вік дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, батьків, дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі працює на шахті «Центральна» гірничим майстром дільниці ВТБ, та його середній заробіток за 6 місяців складає 11742,62 грн (а.с.29). Поряд із цим, відповідно до виписки за картковим рахунком [PERSON] , відкритого для отримання виплат заробітної плати в АТ «Альфа-Банк», убачається, що за період з 28.09.2017 року по 27.02.2020 року, заробітна плата відповідачу сплачується не регулярно та не в повному обсязі (частинами) (а.с.31-34). У відповідності до інформації, наданої на адресу представника відповідача головним лікарем КНП «ЦПМСД» м.Торецька, Кошелев І.В. перебуває на обліку у сімейного лікаря амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1 з діагнозом «ревматоїдний поліартрит суставів» та періодично перебуває на амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с.35). Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач, як батько може надавати донці, яка на даний момент є студентом першого курсу денної форми навчання «Ставропольського крайового художнього училища» Міністерства культури Ставропольського краю ГБПОУ СК Міністерства культури РФ , матеріальну допомогу. Суд, врахуваши матерільний стан відповідача та стан його здоров`я і необхідність здійснення ним витрат з власного лікування, вважає, що розмір такої матеріальної допомоги донці повинен становити 1/25 частину з усіх видів доходу щомісяця, на період її навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23 - річного віку. Суд вважає таке рішення не тільки законним і обґрунтованим, а й справедливим, оскільки, з урахуванням всіх обставин справи, саме такий розмір грошового утримання доньки відповідача забезпечить баланс між забезпеченням права дитини на утримання від батька, та можливостями відповідача матеріально забезпечувати себе. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд доходить висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору в розмірі 134,53 грн. на користь держави.

Outcome: partial