Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП посилаючись на те, що 17.11.2014 року о 14-00 годин на вул. Братиславській, 14 в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем «Чері-Амулет» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем Тойота д.н.з. [NUMBER], якій належить [PERSON] В наслідок зіткнення [PERSON] та його дружина [PERSON] зазнали травмування, а автомобіль отримав механічні пошкодження. Матеріальні збитки, які завдані [PERSON], як власнику пошкодженого транспортного засобу, становлять 213164 грн. З врахуванням того, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована і ПАТ «СК «Скайд» сплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50000 грн., тому вартість матеріального збитку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] становить 163164 грн. 82 коп. Крім матеріальної шкоди, позивачі зазнали матеріальних страждань, які виразились у негативних емоціях і переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу роботи, необхідності додаткових зусиль для його нормалізації. Позивач [PERSON] в наслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, була госпіталізована в Київську міську клінічну лікарню швидкої допомоги. Після цього ДТП [PERSON] боїться їздити в автомобілях. Свою моральну шкоду позивачі [PERSON] та [PERSON] оцінюють в 20000 грн. та 25000 грн. відповідно. Відповідач [PERSON], відповідач [PERSON] її представник в судовому засіданні позов підтримали та просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] 163164 грн. 82 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. витрат на виготовлення звіту про визначення вартості матеріального збитку, 2494 грн. 80 коп. витрат на проведення інспекції дефектування автомобіля та дефектування ходової частини, 20000 грн. моральної шкоди; на користь [PERSON] 25000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди, яка визначена висновком судової автотоварознавчої експертизи. В решті позову позов не визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника [PERSON], представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АІ/1391562 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «Страхова компанія «Скайд». 26 грудня 2014 року Деснянським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. в дохід держави. (а.с.15) Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «17.11.2014 року о 14год 00 хв. Водій [PERSON] по вул. Братиславській, 14 в м. Києві, керуючи автомобілем «Чері-Амулет» д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON].». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. (п.9.1, 9.2, 9.4 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») Виходячи зі змісту позовної заяви та пояснень позивачів та їх представника, які надані в судовому засіданні, позивач [PERSON] звертався до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» з заявою про відшкодування матеріального збитку по страховому випадку, який мав місце 17 грудня 2014 року за участю забезпеченого транспортного засобу - легкового автомобіля «Черрі Амулет», яким керував [PERSON], за результатами проведеного розслідування по факту настання страхового випадку страховиком прийнято рішення про виплату потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50000 грн., що підтверджується листом ПАТ «Страхова компанія «Скайд», який долучено до справи (а.с.19), факт отримання страхового відшкодування не заперечуються позивачем в межах даного спору. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої - п'ятої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Звертаючись з позовом до суду, позивачем пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування заподіяних збитків в розмірі 163164 грн. 82 коп., які складають різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, який визначений у розмірі 213164 грн. 84 коп., на підставі звіту № 1616 про визначення вартості матеріального збитку від 24.11.2014 року, який виготовлений суб'єктом підприємницької діяльності ФОП «[PERSON], на замовлення позивача [PERSON], та сумою виплаченого ПАТ «Страхова компанія «Скайд» страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., мотивуючи тим, що суми виплаченого страховою компанією страхового відшкодування не достатньо для відновлення пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності. Так, за клопотанням представника відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 18143\\15-54 від 04.03.2016 року вартість матеріальної шкоди, заданої автомобілю Тойота д.н.з. [NUMBER], 2011 року випуску, власником якого є [PERSON], в результаті його пошкодження при ДТП, що сталася 17.11.2014 року, складала 211461 грн. 93 коп. (а.с.145-155). Таким чином, на відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 161461 грн. 93 коп. матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. З урахуванням обставин, які наведені позивачем [PERSON] в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача [PERSON], як особи винної в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки з врахуванням вимог цивільного законодавства, яким передбачена відповідальність за відшкодування моральної шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини, в даному випадку саме діяльність джерела підвищеної небезпеки яким керував відповідач призвело до душевних страждань позивача [PERSON], внаслідок пошкодження його власного транспортного засобу. З урахуванням заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, яка завдана позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пов'язана з розладом нормального життя позивача, нервової напруги та переживань щодо втрачених якостей автомобіля, в порушенні його права використовувати транспортний засіб за призначенням, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково та присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на корись позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] 500 грн. витрат на виготовлення звіту про визначення вартості матеріального збитку та 2494 грн. 80 коп. витрат на проведення інспекції дефектування автомобіля та дефектування ходової частини, то дані витрати не піддягають стягненню оскільки судом даний звіт не взято до уваги та матеріальна шкода стягнута з врахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 161461 грн. 93 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат, позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ППВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пунктом 10 роз»яснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. У разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру. Так, з матеріалів справи вбачається, що судовий збір в розмірі 2111 грн. 60 коп. сплачено одним платежем від імені позивача [PERSON], що є порушенням. Так, звертаючись з позовом позивач [PERSON] пред»являючи позовні вимоги як немайнового, так й майнового характеру повинен був сплатити окремим платіжним документом судовий збір, а позивач [PERSON], пред»являючи вимоги немайнового характеру окремим платіжним документом. В порядку ст. 88 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з [PERSON] в дохід держави 1858 грн. 21 коп. судового збору (1614 грн. 61 коп. судовий збір за вимоги матеріального характеру та 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру). Роз»яснити позивачу [PERSON], що вона має право звернутись до суду з заявою про повернення їй надміру сплачених коштів. На підставі викладеного,

Outcome: partial