Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 04.03.2020 року по 17.07.2021 року позивач працював на Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» стовбуровим 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. 20.02.2021р. з позивачем трапився нещасний випадок, а саме у другу зміну на своєму робочому місці у шахті: приймальний майданчик гор.815м. приблизно о 17 год. 35 хв. при виконанні наряду на спуск-підйом людей по стволу, перевезення (опуск) матеріалів по стволу з метою забезпечення виконання технологічного процесу. Проте самі обставини та події які передували настанню нещасного випадку позивач не пам`ятає, у зв`язку із відкритою важкою проникаючою черепно-мозковою травмою та втратою свідомості. Після травмування позивача несвідомого було доставлено до КНП «Мирноградська міська лікарня ММР», після чого госпіталізовано до КНП «Покровська лікарня інтенсивного лікування» ПМР, а 21.02.2021р. по лінії сан авіації його було транспортовано в м. Дніпро в лікарню ім. Мечнікова. В лікарню ім. Мечникова позивача було доставлено у край важкому стані, він знаходився у комі, було встановлено первинний наступний діагноз: травматичне руйнування правого ока, рвана рана до 12 см. від міжбрівної ділянки до правої нижньої щелепи, забої у лобових частках, субдуральна гематома малого об`єму ліворуч, багато уламковий перелом лобової кістки, пневмоцефалія, перелом кісток лицевого скелету, гемосинус, перелом кісток носу, рвана рана обличчя. За результатами операції 01.03.2021р., позивачу зроблено репозицію багато уламкового перелому лобної кістки, дахів орбіт, гратчасткої кістки, пластику основи черепу ауто тканинами, тахокомбом, пластика лобної кістки динамічною титановою пластиною та аутою кісткою та його стан покращився. 12.03.2021р. позивача було направлено для продовження лікування КНП «Мирноградська центральна міська лікарня». У КНП «МЦМЛ» він знаходився на лікуванні з 12.03.2021р. по 17.06.2021р., спостерігався у невролога та окуліста. 3 17.06.2021р. по даній травмі МСЗК первинно встановила позивачу 2 гр. інвалідності за трудовим каліцтвом та встановило первинно 70% втрати професійної працездатності безтерміново, рекомендовано медикаментозне стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, очний протез, протипоказана праця: в підземних умовах, важка фізпраця, з навантаженням на орган зору, нагляд невролога, офтальмолога. У зв`язку з цим нещасним випадком відповідачем було складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, за формою Н-1\\П від 13.05.2021р. 17.07.2021р. відповідач на підставі протипоказань МСЕК звільнив позивача за ст .40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я. Фондом ССНВВПЗ станом на цей час ще не призначена щомісячна грошова страхова сума та одноразова допомога не сплачена. Відповідачем моральна шкода в зв`язку з травмою позивачу не призначалася та не відшкодовувалась. Проте внаслідок травми на виробництві йому заподіяна моральна шкода, яку він відчуває до теперішнього часу з наступних підстав. У результаті зазначеної травми заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікуванні, позивач не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, почуття страху за майбутнє своє та своєї сім`ї, психологічний дискомфорт і значне порушення щиросердечного спокою яке, він випробовує до дійсного моменту. Втрата працездатності на 70%, 2 група інвалідності та безрезультатність лікування, викликають у нього додаткові переживання тому, що в ході лікування й по дійсний момент він випробовує негативні наслідки травм: постійні головні болі, постійні мігрені, запаморочення, хиткість при ходьбі, високий головний тиск під час незначних навантажень, постійна біль у орбіті відсутнього правого ока все це змінило звичайний уклад життя. Після травми позивач став обмежений у діях, при різких поворотах, невеликих навантажень, з`являється мігрень, не може виконувати всю роботу яку має виконувати чоловік по господарству. Порушився сон. Позивач вимушений постійно купувати ліки та звертатися до лікарів. До травми він самостійно виконував всю необхідну чоловічу роботу в побуті, однак зараз у зв`язку зі станом здоров`я він не може цього робити, йому доводиться звертатись до знайомих, що принижує його та жадає від позивача додаткових, моральних і матеріальних зусиль. Внаслідок травм не може здійснювати повноцінно свої захоплення (рибалка та активний відпочинок), від чого почуває постійний психологічний дискомфорт, став замкнутий, нетовариський, та після травми втратив професію якою пишався та за допомогою якої утримував свою сім`ю. Позивач став замкнутим, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації життя. Все це постійно негативно впливає на душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. До травми був рухливим та енергійним чоловіком. Внаслідок травми став інвалідом, що дуже морально пригнічує, через що був змінений життєвий уклад. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 700000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, виходив із тривалості й глибини душевних страждань, чисельності негативних наслідків, що викликані внаслідок травми, а також з фактичного значного погіршення стану здоров`я. Позивач просить суд стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь у відшкодування моральної шкоди, отриманої у зв`язку з травмою на виробництві 700000 грн. Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що заявлені позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим що, працював на підприємстві з 04 березня 2020 року по 17 липня 2021 року на посаді стовбурового 3 розряду підземного з повним робочим днем в шахті. 20.02.2021 з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. За результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 20.02.2021 о 17 годині 35 хвилин, складено акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 13.05.2021. За висновками комісії з розслідування нещасного випадку у пункті 8 Акту про нещасний випадок за формою Н - 1 від 13.05.2021р. встановлено вину позивача у нещасному випадку, а саме позивачем порушено вимоги безпеки під час експлуатації обладнання підіймального комплексу повітря подавального стволу №2 ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» та встановлено припущенні ним порушенням ст. 14 Закону України «Про охорону праці», ст.41 Гірничого Закону України, п.п.2 п.4 Положення про дисципліну працівників гірничих підприємств, затверджено постановою КМУ від 13.03.2002 №294, пункту 1 глави 5 розділу IV, пункту 11 глави 5 розділу IV, пункту 1 глави 1 розділу V «Правил безпеки у вугільних шахтах» (НПАОП 10.0-1.01-10). Позивач не виразив своєї незгоди з висновками комісії про обставини, причини нещасного випадку, і змістом акту розслідування нещасного випадку відносно встановлення і його провини в нещасному випадку, що стався, і не звертався в орган державного нагляду по охороні праці згідно ст. 22 Закону України "Про охорону праці". З наведеного вбачається, що основною причиною настання нещасного випадку є недотримання самим потерпілим правил безпеки у вугільних шахтах, внаслідок чого він отримав виробничу травму - відкриту важку проникаючу черепно-мозкову травму. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 23.06.2021, серія №092770 позивачу встановлено 70% втрати працездатності та II групу інвалідності. Слід зазначити, що в обґрунтування заявленого розміру відшкодування моральної шкоди та в порушення вимог н. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 1.03.1995р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем не зазначено у позові в чому саме виражена моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяно моральну шкоду позивачеві, ступінь вини відповідача та якими доказами це підтверджується. Теж саме закріплено і в ч.3 ст.23 ЦК України, у якій йдеться, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач, стверджуючи про заподіяння йому моральної шкоди, не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди, що наведений у позові розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. Крім того, єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у позивача в результаті виробничої травми є висновок експерта за наслідками відповідної експертизи. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи, або медично-консультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. Представник відповідача звертає увагу суду, що в матеріалах цивільної справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби. Таким чином, вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 700000,00 грн, враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (70%), не відповідає вимогам розумності і справедливості (ст. 22 ЦК України) та практиці. Вимога позивача про стягнення 700000,00 грн, як компенсації моральної шкоди з ПРАТ «Шахтоуправління «ПОКРОВСЬКЕ» є безпідставно завищеною, та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, представник відповідача просить суд звернути увагу, що відповідно до п.п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: - сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Також, п.п.16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово встановлюється військовий збір. Тож суд при винесенні рішення має зазначити в судовому рішенні про утримання податку у розмірі 18%, а також 1,5% військового збору від суми, що належить до виплати. На підставі вищезазначеного, вважає викладені обставини такими, що мають істотне значення для розгляду цієї справи, а позовні вимоги позивача про стягнення 700000 грн, як компенсації моральної шкоди з ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» є безпідставними та не підлягають задоволенню, тому представник відповідача просить суд врахувати викладені обставини при вирішенні справи. Позивач, представник позивача та представник відповідача до судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився. У наданих суду пояснення просять розглядати справу без участі представника відділення та винести рішення на розсуд суду. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] 04.03.2020 року прийнято стовбуровим 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті до ПРАТ «ШУ «Покровське», 17.07.2021 року звільнено за ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с.4-7). Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку від 12.05.2021 року, 20 лютого 2021 року о 17 годині 35 хвилин з [PERSON] стався нещасний випадок (а.с.9-24). Комісія з розслідування нещасного випадку оглянула місце нещасного випадку; опитала свідків і осіб, причетних до даного нещасного випадку; ознайомилася з організаційно-розпорядчою та нормативно-технічною документацією; ознайомилась з висновком про ступінь тяжкості виробничої травми № 1697 від 25.02.21 КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпровської обласної ради; висновок по важкості виробничих травм № 897/9 від 30.03.2121КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» ММР і дійшла висновку, що нещасний випадок, що стався 20.02.2021 року з [PERSON] пов`язаний з виробництвом. По даному нещасному випадку скласти акт розслідування за формою Н-1/П. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 092770 [PERSON] встановлено 70% втрати працездатності (а.с.25). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 223932 [PERSON] 23.06.2021 року встановлено другу групу інвалідності з 17.06.2021 р., безтерміново, причина інвалідності - трудове каліцтво. Протипоказана праця в підземних умовах, важка фізична праця з навантаженням на орган зору. Рекомендовано нагляд невролога, офтальмолога, медикаментозне, стаціонарне лікування (а.с.26). [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» з 21.02.2021 року по 12.03.2021 року. Основний діагноз: відкрита важка проникаюча черепно -мозкова травма. Забій головного мозку III ст. Геморагічні забої обох лобних часток головного мозку. Субдуральна гематома малого об`єму ліворуч. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Багатоуламковий перелом лобної кістки, передньої та задньої стінок лобової пазухи. Пневмоцефалія. Множинні злами кісток лицевого скелету. Перелом носу. Гемосинус. Травматичне розрушення OD, Анофтальм. Рвана рана обличчя праворуч. Множинні забоїм 'яких тканин обличчя. Стан після операції 21.02.21: Резекція, часткова репозиція багато уламкового перелома лобної кістки, дахів орбіт, гратчастої кістки. Пластика основи черепу ауто тканинами, тахокомбом. Пластика лобної кістки динамічною титановою пластиною а аутокісткою. Стан після ПХО 21.02.21: Ревізія рани орбіти праворуч. Деліріозний синдром. Зниження когнітивних функцій. Астено - вегетативний синдром (а.с.27). [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» з 12.03.21 р. по 19.03.2021 року (а.с.28). Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 907 [PERSON] потребує медикаментозного лікування, санаторного лікування, необхідність очного протезу (а.с.37-39). Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку отримання травми позивачем пов`язано з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, який є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами тощо. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному, санаторному лікуванні позивача, протезуванні, а також те, що відновлення здоров`я в даному випадку неможливе. Суд не бере до уваги наявність кредитних зобов`язань позивача, оскільки це не впливає на ступінь вини відповідача, але суд враховує наявність вини позивача у нещасному випадку, який з ним стався. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 100000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 129,84 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial