Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час фактичних шлюбних відносин спільною сумісною власністю, виділення часток у спільному сумісному майні та визнання права власності, мотивуючи свою заяву тим, що з січня 1996 року по січень 2014 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], тривалий час мешкали в найманих квартирах, вели спільне господарство, разом займались бізнесом. Ві сумісного проживання [INFO] року у них народилась донька - [PERSON]. Під час фактичних шлюбних відносин вони придбали декілька об'єктів нерухомості, а саме : 11.03.2005 року, двокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 32, 4 кв.м; 17.10.2007 року, однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17, 2 кв.м;31.03.2010 року однокімнатну [ADDRESS] загальною площею 31, 3 кв.м, житловою площею 17, 4 кв.м. У січні 2014 року [PERSON] залишив її з донькою у квартирі [ADDRESS], де вони і зареєстровані. У добровільному порядку розділити майно [PERSON] не бажає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. 01.11.2016 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON], та [PERSON] у період: з січня 1996 року по 08.08.2013 року; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно набуте під час фактичних шлюбних відносин:двокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 32, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 31,3 кв.м, житловою площею 17, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17, 2 кв.м;розподілити спільне сумісне майно наступним чином: визнати за [PERSON], право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 32, 4 кв.м; залишити у власності [PERSON], однокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 31,3 кв.м, житловою площею 17, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17, 2 кв.м. 06.05.2016 року за заявою позивача було вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 32, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,3кв.м, житловою площею 17, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 110-111; т.1). Позивач до суду не з'явилася, разом зі своїм представником [PERSON] надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, також просили скасувати заходи забезпечення позову, які було вжито під час розгляду справи (а.с.1; т.2). Відповідач до суду не з'явився, спільно з своїм представником [PERSON], звернулася до суду із заявою в якій просила розглянути справу в їх відсутність, уточнені позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили скасувати заходи забезпечення позову, які було вжито під час розгляду справи (а.с.241; т.1). Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до довідки ЖБК «Жовтень - 2» зареєстровані за адресою: [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON].( а.с.18). [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] . ( а.с.11). Згідно Актів з місця проживання виданих ТОВ «УЮТ 2011» підтверджено факт проживання однією сім'єю [PERSON] до [PERSON]. ( а.с.12-15). Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2005 року зареєстрованого в реєстрі № 894 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу належить [PERSON].; однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-800 Другої криворізькою державною нотаріальною конторою належить [PERSON]; однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3500 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Растєгаєвим В.М., належить [PERSON].( а.с.16-17). 06.05.2016 року за заявою [PERSON] було вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 32, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,3кв.м, житловою площею 17, 4 кв.м; однокімнатну квартиру [ADDRESS].( а.с.110-111). Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1996 року до січня 2014 року. Факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з січня 1996 року по січень 2014 року набув юридичного значення після набрання чинності Сімейним та Цивільним Кодексами України з 01.01.2004 року, а чинний на час виникнення спірних правовідносин Кодекс про шлюб та сім'ю України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, таким чином в частині встановлення факти позов підлягає частковому задоволенню з 01.01.2004 року. Суд вважає, доведеним факт проживання як однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу [PERSON] із [PERSON], в період з 01 січня 2004 року по 08.08.2013 року, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також підтверджується факт проживання сім'єю відеозаписом та фотоматеріалами (а.с.137-144) та іншими письмовими доказами: актом про сумісне проживання (а.с. 12-15) та довідкою ЖБК «Жовтень-2» (а.с. 18). Не заперечується вказаний факт і відповідачем. Згідно із ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. [PERSON] на праві приватної власності були зареєстровані:двокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2005 року зареєстрованого в реєстрі № 894 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу належить; однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-800 Другої криворізькою державною нотаріальною конторою ; однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3500 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Растєгаєвим В.М. (а.с.2-8; т.2). Сторони визнали, що спірні квартири набуті ними під час спільного проживання, а отже є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1, 2 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності частко подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову частково. Виходячи із роз'яснення наданого постановою №14 від 18.12.2009 року пленумом Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6 у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідач [PERSON] позов визнав, судом встановлено, що дане визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що визнання відповідачем уточненого позову слід прийняти. На підставі ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71, 72 СК України, ст. 3, 364, 365, 377 ЦК України,

Outcome: partial