Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області 18.03.2021 року надійшла цивільна справа [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: профспілковий комітет КНП «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач працювала на посаді лікаря ЗПСМ в Комунальному некомерційному підприємстві «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області з 01.10.2013 р., а з 19.01.1996 р. працювала на посаді лікаря-педіатра в Василівській центральній районній лікарні (тобто майже 25 р. на одному робочому місці). Наказом № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» були змінені умови праці, а саме з 07.12.2020 р. було встановлено 6-ти годинний (замість 4-х годинного) амбулаторний прийом сімейного лікаря на період карантину. З цим наказом позивач була ознайомлена 04.12.2020 р., 07.12.2020 р. подано на ім`я директора Тищенко Т.М. відмову про виконання вище вказаного наказу, так як він суперечить ч.3 ст.32 КЗпП України. Позивач вважає, що наказ № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» не відповідає та суперечить ч. 3 ст. 32 КЗпП України, Правилам внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Василівський ЦПМСДН», а також винесений з перевищенням службових повноважень, без узгодження з профспілковим комітетом, без внесення відповідних змін до Правил внутрішнього трудового розпорядку та без завчасного (за 2 місяці) повідомлення позивача про істотні зміни умов праці. Наказом №18-ктр від 15 січня 2021 року позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни (невиконання розпоряджень керівника), в якому не зазначено за невиконання якого саме розпорядження керівника позивачу оголошена догана та з 14 січня 2021 р. позивачу припинено виплату премії до зняття дисциплінарного стягнення. На підтвердження нібито порушення позивачем трудової дисципліни були складені акти службової перевірки зміст яких вказує на те, що у них викладено трактування бачення осіб, які їх підписали, виниклої ситуації з урахуванням обставин призначення проведення перевірки, але при цьому особи, які склали акти, не вдавалися до оцінки неправомірності істотної зміни умов праці одноособово наказом директора підприємства. Наказом № 21-ктр від 19 січня 2021 року директора Комунального некомерційного підприємства «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області Т.М.Тищенка позивача було звільнено з роботи за прогул на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказ про звільнення та трудову книжку позивачу було вручено 19.01.2021 р. після 10-ої години, незважаючи на це вона допрацювала до кінця робочого дня. Повернувшись додому з роботи позивач повідомила сім`ю про її звільнення, та через переживання та внаслідок моральних страждань, вона стала себе погано почувати, у зв`язку з чим була госпіталізована в неврологічне відділення Василівської БЛІЛ з діагнозом «ТІА ВБС гострий вестибулярний атоксичний синдром, що підтверджується лікарняним листом АДУ №774996 від 19 січня 2021 року. У наказі підставами звільнення позивача зазначені наказ «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності працівника на роботі» від 24 грудня 2020 року №444-ктр; акт про відсутність на робочому місці №1 від 24 грудня 2020 року; акт про відсутність на робочому місці №1 від 28 грудня 2020 року; акт про відсутність на робочому місці №1 від 30 грудня 2020 року; протокол комісії про проведення службового засідання за фактом відсутності працівника на роботі від 05 січня 2021 року; подання «Про отримання згоди на звільнення» від 06 січня 2021 року; витяг з протоколу засідання профспілкового комітету від 16 січня 2021 року №1. З наказом № 21-ктр від 19 січня 2021 року позивач не згодна оскільки він порушує її конституційні права на працю, на достатній життєвий рівень, та право на медичну допомогу її пацієнтів. Причини відсутності позивача на роботі 24 та 28 грудня 2020 р. були поважні причини. Позивач у ці дні перебувала в с.Привільне, Баштанського району, Миколаївської області де доглядала за хворими на COVID-19 мамою [PERSON] та сестрою [PERSON] .. Позивач 23 грудня 2020 р. подала директору Т.М. Тищенко через секретаріат КНП Василівського центру ПМСД заяву про надання відпустки без утримання на 24,28 та 29 грудня 2020 р. за сімейними обставинами. Заступник директора підприємства [PERSON] вважала, що хвороба родичів позивача не є поважними та запропонувала чекати директора. На телефонні дзвінки позивача 23 грудня 2020 р. з 17 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. ні директор, ні заступник директора, ні завідуюча Василівською АЗПСМ не відповідали. У зв`язку з цим та тим, що позивач знала важкість хвороби COVID-19 вона не мала часу чекати наступної доби, а тому 23 грудня 2020 р. придбала квитки та виїхала до родичів. Знаючи, що в позивача залишився один день невикористаної щорічної відпустки за 2020 р. позивач 23 грудня 2020 р. написала дві заяви: про надання відпустки без збереження заробітної плати на 24, 28 та 29 грудня 2020 р. та на 30 грудня 2020 р. - за рахунок невикористаної оплачуваної відпустки, про яку вже була домовленість із інспектором відділу кадрів. Повернувшись від родичів позивач 29 грудня 2020 р. відпрацювала повний робочий день, а 30 грудня 2020 р. вона залишилася вдома, оскільки вважала, що цей день в неї відпустка. Профком на звільнення позивача згоди не надав, про що свідчать протоколи: №1 від 14 січня 2021 р. засідання профспілкових зборів колективу Василівської амбулаторії ЗПСМ та №1 від 15 січня 2021 р. профспілкового комітету підприємства. На теперішній час з боку адміністрації не повідомлена позивачу причина дисциплінарного стягнення, накладеного Наказом №18-ктр від 15 січня 2021 року «Про оголошення догани сімейному лікарю [PERSON] », не отримувалось на нього згоди двох профспілкових органів, згідно вимог ст.252 КЗпП України, про що не було повідомлено позивача особисто, згідно ст.149 КЗпП України. При отриманні трудової книжки 19 січня 2021 р. остаточного розрахунку з позивачем проведено не було, тому що по-перше розрахункової відомості позивачем не отримано; по-друге на розрахунковий рахунок у день звільнення позивача 19 січня 2021 року надійшли кошти у сумі 3173,28 грн., з приписом «Зарплата КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО»; по-третє 28 січня 2021 року знову на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти у сумі 722,75 грн. також з приписом «Зарплата КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО». Відповідно до довідки про розмір заробітної плати позивача за останні два місяці до звільнення, заробітна плата у листопаді-грудні 2020 року становила відповідно: 23 427 грн. 59 коп. та 8622 грн. 79 коп., тому середня заробітна плата за вказані два місяці (за 30 робочих днів) становила: 23 427 грн. 59 коп. + 8622 грн. 79 коп. = 32050.38:30= 1068 грн. 34 коп. Кількість днів вимушеного прогулу, при тому, що після 19 січня 2021 року позивач не працює на теперішній час, станом на 10 лютого 2021 року (з дати звільнення по день подання позову включно) становить 22 календарних днів, з них 16 робочих днів. Загальна сума заробітку за час вимушеного прогулу становить, відповідно до п.п. «з» п.1 розділу 1, п.5, п.8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1995 року (з наступними змінами) (16 днів х 1068.43) 17 093 грн. 44 коп. У зв`язку з підступними діями адміністрації пов`язаними з ганебними звільненням стали для позивача важкою моральною травмою, що призвело до призвело до значного погіршення стану здоров`я позивача, постійно пригніченого стану, душевних страждань в наслідок незаконних дій та рішень з боку відповідача та у приниженні її честі та достоїнства. Відповідач перед пацієнтами позивача, крім оголошення наказу про звільнення під час прийому пацієнтів та розповсюдив брехливу та перекручену інформацію на офіційній сторінці підприємства КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО, в соціальній мережі Фейсбук, зганьбив професійну гідність та ділову репутацію перед пацієнтами та перед всіма знайомими та незнайомими тисячами читачів соціальних мереж. Внаслідок незаконного звільнення позивача з роботи в неї був змінений звичайний спосіб життя, втрати нормальних життєвих зв`язків між колегами та пацієнтами. У зв`язку чим позивач вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та сім`ї, морально страждає та позбавлена коштів існування. Таким чином, позивач вважає, що сума моральної шкоди спричиненої порушення прав позивача, що призвело до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв`язків становить 10 000 гривень. Ухвалою суду від 18.03.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 08.04.2021 р. за клопотанням позивача у справі був замінений неналежний відповідач комунальне некомерційне підприємство «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області на належного відповідача комунальне некомерційне підприємство «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської міської ради Запорізької області. 20.04.2021 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне. 04.12.2020 р. був виданий наказ № 115-од «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями», яким з 07.12.2020 року було встановлено 6- ти годинний амбулаторний прийом сімейних лікарів на період карантину. З цим наказом позивач був дійсно ознайомлений 4 грудня 2020 року. Згідно затверджених правил ВТР КНП «ВАСИЛЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПМСД» ВРР ЗО працівник, що займає посаду сімейного лікаря, має працювати 7 год. 42 хв, в день. Саме в ці години сімейні лікарі зобов`язані виконувати свої посадові обов`язки, згідно яких проводити амбулаторно поліклінічний прийом громадян, санітарно-протиепідемічну роботу на дільниці, організовують надання медичної допомоги населенню в екстремальних ситуаціях та ін. Наказом директора, про який йде мова, не передбачено збільшення норми тривалості робочого часу на протязі робочого дня (тижня), а лише здійснено перерозподіл часу виконання певних посадових обов`язків, а саме: збільшено на 2 години амбулаторний прийом громадян у межах норм робочого часу на протязі робочого дня, встановлених Правилами ВТР на час особливого періоду - ліквідації епідемії СОVІD-19. Окрім того, наказ № 115-од «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» від 04.12.2020 р. був скасований наказом № 22-од від 26.02.2021 р. (Про скасування наказу № 115-од «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» від 04.12.2020 р.). 17.12.2020 р. адміністрації від завідувача Василівської АЗПСМ [PERSON] надійшла доповідна записка у якій повідомлялось, що сімейний лікар [PERSON] відмовляється надавати екстрене повідомлення. Наказом директора від 22.12.2021 року № 415-ктр «Про проведення службового розслідування щодо порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] » було створено комісію з проведення службового розслідування щодо порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] .. 14.01.2021 р. комісією розглядалась пояснювальна записка [PERSON] від 12.01.2021 року, у якій не було надано пояснень щодо відмови виконання доручень завідуючої Василівської АЗПСМ. Щодо відмови у наданні екстреного повідомлення сімейний лікар [PERSON] повідомила, що у неї було відсуне повідомлення, тому вона в телефонному режимі прохала завідуючу надати зразок екстреного повідомлення. Форму та порядок екстреного повідомлення затверджену наказом директора № 60-од від 02.07.2020 сімейний лікар [PERSON] мала можливість отримати у секретаря КНП «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ВРР ЗО який знаходиться за адресою вул. Державна,6. Там де безпосередньо знаходиться робоче місце сімейного лікаря [PERSON] , також є форма екстреного повідомлення, яка затверджена наказом МОЗ №1 від 10.01.2006 року, яку можна було знайти за допомогою інтернет ресурсів, які доступні на робочому місці сімейного лікаря. Завідувач Василівської АЗПСМ [PERSON] повідомила, що неодноразово прохала сімейного лікаря отримати зразки екстреного повідомлення, які затверджені наказом 60-од від 02.07.2020 року. Також повідомляє що сімейний лікар [PERSON] систематично порушує трудову дисципліну та відмовляється виконувати розпорядження керівництва, а саме безпосереднього керівника завідувача Василівської АЗПСМ. У зв`язку з вище викладеним комісією було прийнято рішення запропонувати директору накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани. 23.12.2020 р. позивачем було написано дві заяви, а саме заява про надання їй відпустки без збереження заробітної плати 24, 28, 29 грудня 2020 р. за сімейними обставинами та заява про надання частини щорічної відпустки тривалістю 1 календарний день 30.12.2020; та зареєстровано у секретаря підприємства. На дані заяви було проставлено резолюції щодо неможливості надання зазначених відпусток у зв`язку з виробничою необхідністю. 23.12.2020 р. заступник директора відповідача повідомила позивача про те, що директор не задовольнив жодної з її заяв. Ця інформація підтверджується службовою запискою старшого інспектора з кадрів [PERSON] від 04.02.2021 року. 24.12.2020 р. до директора надійшли доповідні записки від старшої сестри медичної Василівської АЗПСМ у першій повідомлялося, що позивач відсутня на робочому місці, у другій - старшою медичною сестрою було зроблено телефону розмову з позивачем у якій вона повідомила щодо на роботу вийти не може. 24.12.2020 р наказом директора № 444-ктр «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності працівника на роботі» створена комісія. За результатом проведеного службового розслідування було вирішено, що сімейним лікарем [PERSON] не одноразово порушувалась трудова дисципліна, а саме у грудні 2020 року не надано письмові пояснення щодо ухилення від надання екстренного повідомлення завідувачу Василівської АЗПСМ та не надано нею, як сімейним лікарем екстреного повідомлення про підтверджений діагноз СОVІD-19 у медичної сестри [PERSON] . У зв`язку з цим комісія вирішила винести пропозиції директору щодо застосування до сімейного лікаря Василівської АЗПСМ [PERSON] , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, за пунктом 4 статті 40 КЗпП України (за прогули). 06.01.2021 р. директором КНП «Василівський центр ПМСД» ВРР ЗО було подано подання голові первинної профспілкової організації «Про отримання згоди на звільнення працівника, який вчинив прогул» з усіма додатками. 18.01.2021 р. на ім`я директора КНП «Василівський центр ПМСД» ВРР ЗО надійшов лист-заперечення від голови первинної профспілкової організації, до вище зазначеного листа було додано копію витягу з протоколу №1 від 15.01.2021 року та копію виписки з протоколу засідання членів первинної профспілкової організації Василівської АЗПСМ від 14.01.2021 року. У цих протоколах зафіксована незгоді зі звільненням [PERSON] , але незгода не обґрунтована. Виплата всіх належних позивачу при звільнені сум не в повному обсязі була здійснена з вини працівників позивача. Щодо діагнозу позивача відповідач зазначив, що такого діагнозу як «ТІА ВБС гострий вестибулярний, атоксичний синдром» не існує у медичній практиці. Також позивач у день звільнення 19.01.2021 року пірнала в ополонку, про що свідчить відео з особистої сторінки позивача у Фейсбук. Відповідач заперечуємо щодо моральних страждань позивача, оскільки уся позовна заява позивача складена із завідомо неправдивої інформації, яка порочить честь та гідність колективу КНП «Василівський центр ПМСД» BMP ЗО. На цих підставах відповідач у відзиві просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. 21.04.2021 р. до суду від третьої особи - первинна профспілкова організація КНП «Василівський центр ПМСД» BMP ЗО, надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено наступне. 14 січня 2021 р. у приміщені Василівської АЗПСМ у складі 15 чоловік розглядалось подання . директора КНП «Василівський Центр ПМСД» ВМР ЗО «Про отримання згоди на звільнення працівника, який вчинив прогул» на засіданні була присутня [PERSON] . У зв`язку із тим, що членами профспілкового комітету Василівської АЗПСМ не було надано клопотання на голову первинної профспілкової організації, та всі Присутні на зборах, які голосували за залишення на роботі [PERSON] , але не мали права голосу так як не являються членами профспілки, тому даний протокол не був розглянутий на засіданні членів первинної профспілкової організації КНП «Василівський центр ПМСД» ВМР ЗО. 15 січня 2021 року на засіданні членів профспілкового комітету також була присутня [PERSON] , яка відмовилась надавати підтвердження поважності своєї відсутності на роботі 24, 28 та 30 грудня, але з огляду на те, що на засіданні більшість проголосували проти звільнення сімейного лікаря [PERSON] тому профспілковим комітетом було підготовлено клопотання про не надання згоди на звільнення обґрунтувавши заперечення із людських факторів. Третя особа вважала вимоги позивача щодо визнання незаконним наказу № 21-ктр від 19 січня 2021 р. директора «Про звільнення сімейного лікаря [PERSON] за прогул» необґрунтованими, та безпідставними так як позивачем не здійснено жодної дії щодо підтвердження поважності своєї відсутності на роботі. На цих підставах третьої особи - первинна профспілкова організація КНП «Василівський центр ПМСД» BMP ЗО вважала, що позивачу в задоволені позову про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу необхідно відмовити. 26 квітня 2021 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача в якому зазначено, що у відзиві відповідача містяться заяви представника відповідача на адресу позивача, які є доказами упередженого ставлення до позивача та ці заяви є доказом спланованого переслідування позивача з боку [PERSON] . У відзиві не обґрунтовано підстави відмови позивачу у наданні відпустки без збереження зарплати. Не надана відповідь у відзиві якими нормативними актами керувалась [PERSON] при вчиненні наступних дій: щодо надання відпусток працівникам без збереження зарплати для догляду за хворим рідним по крові; не довела до відома директора про незаконність не надання позивачу відпустки без збереження зарплати; не повідомила директору підприємства при підготовці наказу про службове розслідування щодо прогулу про причини та підстави надання позивачу відпусток; маючи повноваження надати відпустку позивачу не надала її. 26 квітня 2021 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив третьої особи - первинна профспілкова організація КНП «Василівський центр ПМСД» BMP ЗО в якому зазначено, що у своєму відзиві третя особа фактично підтверджує незаконні дії відповідача щодо ненадання позивачу відпуски для догляду за хворими родичами. 26 квітня 2021 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено наступне. Представник позивача не згоден з доводами відповідача про законність наказу № 115-од «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» від 04.12.2020 р. оскільки зміна тривалості амбулаторного поліклінічного прийому сімейним лікарем є істотною зміною в організації праці, яка допускається за умови повідомлення працівника за 2 місяці. Безпідставними є твердження відповідача про те, що позивачу невідомо про наказ № 18-ктр від 15.01.2021 р. Обов`язок працівника виконувати законні накази керівників кореспондується з обов`язком керівників здійснювати керівництво відповідно до законодавства. Доказів законності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідачем не надано. 23 грудня 2020 р. позивач вчинила всі можливі дії для попередження своїх безпосередніх керівників про наявні в неї причини для надання відпустки. Роботодавцем не були враховані потреби і запити працівника при розгляді її заяв про відпустки. Залишаючи заяви про відпустку позивач вважала, о роботодавець як завжди видасть наказ про відпустку. Вважала, що догляд за хворою матір`ю є поважною причиною для надання відпустки, а тому причини відсутності позивача на роботі були поважними. На засідання комісії 05.01.2021 р. з проведення службового розслідування за фактом відсутності позивача на роботі [PERSON] ні хто не запрошував. Таким чином вважає, що інкримінувати позивачу прогул не можливо оскільки відповідач сам порушує трудове законодавство. Непогодження профспілковим комітетом звільнення [PERSON] з чисто людських факторів є цілком обґрунтованим. 13 травня 2021 р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача. У своєму запереченні відповідач не погоджується з доводами позивача та представника позивача, викладеним ними у своїх відповідях на відзив. Доводи відповідача аналогічні доводам, викладеним ним у відзиві. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 28.07.2021 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача було залучено Василівську районну організацію профспілки працівників охорони здоров`я України в Запорізькій області. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Просили його задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить до наступного. Судом встановлено, що позивач з 01.02.2014 р. працювала на посаді лікаря загальної практики сімейної медицини Василівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області (про що свідчить наказ КЗ «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ВРР ЗО (т.1 а.с. 249) та запис № 15 від 01.02.2014 р. в трудовій книжці [NUMBER] (т. 1 а.с. 16)). Комунальний заклад «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області перейменовано в комунальне некомерційне підприємство «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області (про що свідчить запис № 16 від 03.12.2018 р. в трудовій книжці [NUMBER] (т. 1 а.с. 16)). В подальшому назва комунального некомерційного підприємства «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області була змінена на комунальне некомерційне підприємство «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської міської ради Запорізької області (про що свідчить Виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с. 103, 211, 237, т. 2 а.с. 189) та статут КНП «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ВМР ЗО (т. 2 а.с. 135-149)). В своєму позові позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями». Відповідно до п. 2.1.19 колективного договору, укладеного між КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО профспілки працівників охорони здоров`я України на 2020 - 2023 роки (т. 1 а.с. 121-146, 238-248) роботодавець зобов`язується встановлювати тривалість робочого часу, перерви для відпочинку і харчування згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, графіками роботи (змінності), затвердженими роботодавцем за узгодженням профспілковою стороною, з урахуванням специфіки процесів, режиму роботи структурних підрозділів із розрахунку нормальної тривалості робочого дня (тижня). Згідно з п. 1 розділу V Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО (т. 1 а.с. 117 - 120) в амбулаторіях загальної практики сімейної медицини здійснюється ведення амбулаторного прийому безперервно протягом 4 годин. Робочі дні з понеділка по п`ятницю з 08 год. 00 хв. до 16 год. 42 хв, з обідньою перервою 30 хв. В матеріалах справи містяться Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО, які схвалені загальними зборами трудового колективу 25.08.2019 р. (т. 1 а.с. 28 - 31). Враховуючи те, що вказані правила схвалені до укладення колективного договору, укладеного між КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО профспілки працівників охорони здоров`я України на 2020 - 2023 роки, то суд не приймає їх до уваги, оскільки на 2020 - 2023 роки були затверджені інші Правила внутрішнього трудового розпорядку (т. 1 а.с. 117 - 120). Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Таким чином робочий час позивача був встановлений з понеділка по п`ятницю з 08 год. 00 хв. до 16 год. 42 хв, з обідньою перервою 30 хв. При цьому час ведення амбулаторного прийому становив безперервно протягом 4 годин. З протоколу № 37 від 23.11.2020 р. наради заступника директора з медичного обслуговування населення щодо збільшення амбулаторного прийому КНП «Василівський Центр ПМСД» ВРР ЗО вбачається, що за результатами наради було прийняте рішення запропонувати директору встановити з 07.12.2020 р. 6-ти годинний амбулаторний прийом пацієнтів сімейними лікарями АЗПСМ на період карантину (т. 1 а.с. 251). Наказом № 115-од від 04.12.2020 р. по КНП «Василівський Центр ПМСД» ВРР ЗО «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» було встановлено з 07.12.2020 р. 6 годинний амбулаторний прийом пацієнтів сімейними лікарями АЗПС на період карантину. (т. 1 а.с.32, 250). Своєю заявою від 07.12.2020 р. на ім`я директора КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО позивач відмовилась виконувати наказ № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» оскільки на думку позивача від суперечить ч. 3 ст. 32 КЗпП України (т. 1 а.с. 33). Зі службових записок медичних реєстраторів [PERSON] та [PERSON] на ім`я директора КНП «Василівський Центр ПМСД» ВМР ЗО (т. 2 а.с. 217, 218) вбачається, що з початку 2020 р. по 19.01.2021 р. [PERSON] вела амбулаторний прийом пацієнтів чотири години на день. За вказівкою [PERSON] реєстратура вела запис пацієнтів на амбулаторний прийом до неї не більше чотирьох годин на день. Директор КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО листом № 936/01-11 від 09.12.2020 р. надав відповідь на заяву позивача від 07.12.2020 р.. Цим листом роботодавець зазначив, що у позивача після введення в дію наказу № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» не змінилися істотні умови праці оскільки загальна тривалість робочого дня не змінилася та становить 7 год. 42 хв., а тому позивач зобов`язана виконувати цей наказ. Невиконання наказу є грубим порушенням трудової дисципліни, що тягне за собою дисциплінарну відповідальність (т. 1 а.с. 34). 22.02.2021 р. завідувач Василівської АЗПСМ звернулася до директора відповідача з клопотанням про зміну до 4-х годин час амбулаторного прийому у зв`язку зі зменшенням звернень пацієнтів за медичною допомогою. Наказом відповідача № 22-од від 26.02.2021 р. «Про скасування наказу № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» з 26.02.2021 р. наказ № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» був скасований. З акту від 04.03.2021 р. № ЗП691/129/АВ Головного управління Держпраці у Запорізькій області вбачається, що за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання КНП «Василівський ЦПМСД» ВМР ЗО вимог законодавства у сфері праці виявлено, що наказ № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» (який відмінений наказом № 22-од від 26.02.2021 р.) був виданий з порушенням чинного законодавства, а саме ч. 3 ст. 32 КЗпП України (т. 1 а.с. 198-200). На підставі вказаного акту від 04.03.2021 р. № ЗП691/129/АВ Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області відповідачу був направлений припис від 04.03.2021 р. в якому, зокрема, зазначено, що наказ № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» (який відмінений наказом № 22-од від 26.02.2021 р.) був виданий з порушенням чинного законодавства, а саме ч. 3 ст. 32 КЗпП України. В подальшому не допускати порушень ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Строк усунення порушень - до 04.04.2021 р. (т. 1 а.с. 201-202). Отже судом встановлено, що наказом № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» відповідач змінив істотні умови праці позивача, які визначені Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО (а саме був змінений режим роботи: з 4 годин амбулаторно прийому до 6 годин). При цьому відповідач не повідомив позивача про ці зміни за два місяці. У зв`язку з цим наказ № 115-од від 04.12.2020 р. «Про збільшення амбулаторного прийому сімейними лікарями» виданий з порушенням ч. 3 ст. 32 КЗпП України. В зв`язку з тим, що вказаний наказ виданий з порушенням ч. 3 ст. 32 КЗпП України та на час розгляду справи скасований відповідачем, то ця позовна вимога підлягає задоволенню в частині визнання зазначеного наказу незаконним. В своєму позові позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 18-ктр від 15.01.2021 р. «Про оголошення догани сімейному лікарю [PERSON] ». Наказом КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО № 60-од від 02.07.2020 р. «Про направлення екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19» був затверджений «Порядок направлень екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19» (з додатками №№ 1 та 2 якими затверджені зразки екстрених повідомлень та порядок його заповнення) (т. 1 а.с. 160, т.2 а.с. 13, 14). Підставою для видачі цього наказу була вимога п. 6 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337) відповідно до якої заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком 1: підприємству (установі, організації), де працює потерпілий або на якому він виконував роботу; територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування за місцем настання нещасного випадку. З наказом № 60-од від 02.07.2020 р. «Про направлення екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19» позивач була ознайомлена 20.07.2020 р. (про що свідчить протокол № 8 від 20.07.2020 р. (т.1 а.с.162, т. 2 а.с. 15)) та 21.12.2020 р. (про що свідчить протокол наради № 20 від 21.12.2020 р. (т.1 а.с.162, т. 2 а.с. 16)). Відповідно до «Порядку направлень екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19» сімейні лікарі повинні негайно повідомити завідуючого АЗПСМ у разі видачі листка непрацездатності пацієнту (медичному працівнику) на корона вірусну інфекцію. Протягом двох годин направити екстрене повідомлення на електронну адресу: Василівського відділення Фонду соціального страхування, головного управління Держпраці у Запорізькій області, підприємству (установі, організації) де працює медичний працівник, або на якому він виконував роботу. Протягом доби направити екстренне повідомлення на паперових носіях на поштові адреси: Василівського відділення Фонду соціального страхування, головного управління Держпраці у Запорізькій області, підприємства, де працює захворілий (медичний працівник). 17.12.2020 р. завідувач Василівського АЗПСМ Запорожець Ю.С. направила на ім`я директора КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО доповідну записку в якій повідомила, що позивач ухиляється від направлення екстреного повідомлення на хворого COVID-19 медичного працівника медичну сестру [PERSON] , яка працює у Василівському АЗПСМ та з 01.12.2020 р. знаходиться на лікарняному з діагнозом корона вірусна інфекція (т.1 а.с. 152, т.2 а.с. 3). Доповідною запискою від 18.12.2020 р. завідувач Василівського АЗПСМ [PERSON] повідомила заступника директора з правових питань КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО, що позивач відмовляється писати пояснення щодо невиконання розпоряджень завідуючої Василівського АЗПСМ. (т.1 а.с. 152, т.2 а.с. 4). На підставі доповідної записки завідувача Василівського АЗПСМ [PERSON] від 17.12.2020 р. КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО був виданий наказ № 415-ктр від 22.12.2020 р. «Про проведення службового розслідування щодо порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] ». Цим наказом була створена комісія з проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] . Провести розслідування доручено до 17.01.2021 р. (т. 1 а.с. 150, т.2. а.с. 1). Комісія з проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] на своєму засіданні 23.12.2020 р. вирішила відібрати пояснення у позивача. Пояснення позивач повинен надати до 15 год. 00 хв. 23.12.2020 р. (акт про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] № 1 від 23.12.2020 р. (т. 1 а.с. 151, т.2 а.с. 2)). 23.12.2020 р. о 13 год. 10 хв. позивач отримала письмове повідомлення за підписом заступника директора з правових питань [PERSON] в якому міститься прохання надати пояснення щодо обставин, викладених у доповідних записках завідувача Василівського АЗПСМ [PERSON] від 17 та 18 грудня 2020 р. Ознайомилась з цим повідомленням позивач о 15 год. 15 хв. 23.12.2020 р.(т.1 а.с. 154, т. 2 а.с. 5). 23.12.2020 р. молодша медична сестра [PERSON] повідомила заступника директора з правових питань [PERSON] про те, що нею позивачу о 13 год. 00 хв. було вручене повідомлення, яке вона отримала, але відмовилася підписувати до ознайомлення з ним (т.1 а.с. 155, т. 2 а.с. 7). Комісія з проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] на своєму засіданні 24.12.2020 р. вирішила повторно надати позивачу повідомлення щодо отримання пояснень (акт про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] № 2 від 24.12.2020 р. (т.1 а.с. 153, т.2 а.с. 6)). Комісія з проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] на своєму засіданні 11.01.2021 р. вирішила повторно надати позивачу повідомлення щодо отримання пояснень, які слід надати до 12 год. 00 хв. 12.01.2021 р. (акт про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] № 3 від 12.01.2021 р. (т.1 а.с. 156, т.2 а.с. 8)). 11.01.2021 р. об 11 год. 55 хв. позивач отримала письмове повідомлення за підписом заступника директора з правових питань [PERSON] в якому міститься прохання надати до 12 год. 00 хв. 12.01.2021 р. пояснення щодо обставин, викладених у доповідних записках завідувача Василівського АЗПСМ [PERSON] від 17 та 18 грудня 2020 р. (т.1 а.с. 157, т. 2 а.с. 9). В своїй пояснювальній записці від 12.01.2021 р. позивач зазначила, що медична сестра [PERSON] знаходилась на лікарняному з 01.12.2020 р. Позитивний результат тесту став відомий 07.12.2020 р. Екстрене повідомлення необхідно подавати на спеціальному бланку, якого в неї не було. На її прохання завідувач Василівського АЗПСМ [PERSON] надала вказаний бланк екстреного повідомлення лише 18.12.2020 р. В саме в цей день позивач подала екстрене повідомлення (т. 1 а.с. 159, т. 2 а.с. 11). Комісія з проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] на своєму засіданні 14.01.2021 р. встановила, що позивач неодноразово отримувала повідомлення щодо надання нею пояснень. Позивач з порядком направлення екстрених повідомлень була ознайомлена 20.07.2020 р. та 21.12.2020 р. Форму екстреного повідомлення позивач мала можливість отримати у секретаря КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО. У зв`язку з цим комісія прийняла рішення запропонувати директору накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани (акт про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] № 4 від 14.01.2021 р. (т. 1 а.с. 158, т.2 а.с. 10)). Наказом № 18-ктр від 15.01.2021 р. «Про оголошення догани сімейному лікарю [PERSON] » позивачу оголошена догана за порушення трудової дисципліни (невиконання розпоряджень керівника). Підставою оголошення догани слугували результати проведення службового розслідування, яке проводилося на підставі наказу № 415-ктр від 22.12.2020 р. «Про проведення службового розслідування щодо порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] », результати якого викладені в актах про проведення службового розслідування порушення трудової дисципліни сімейного лікаря [PERSON] № 1 від 23.12.2020 р., № 2 від 24.12.2020 р., № 3 від 12.01.2021 р., № 4 від 14.01.2021 р. (т.1 а.с. 35, т. 2 а.с. 17). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює у відповідача сімейним лікарем. Зазначила, зокрема, що з наказом про направлення екстрених повідомлень свідок знайома. Бланки в неї є, а також вони є в мережі інтернет. Цими бланками лікарів повинна забезпечити завідувач амбулаторією. Оргтехніка у [PERSON] є. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює у відповідача медичною сестрою лікаря [PERSON] . Зазначила, зокрема, що забезпечити всім необхідним лікарів є обов`язком адміністрації. Бланки екстрених повідомлень їм давала завідувач [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює у відповідача завідувачем амбулаторії. З наказом про екстрені повідомлення ознайомила [PERSON] під підпис. Друге ознайомлення з цим наказом 21.12.2020 р. пов`язане з тим, що працівники інколи забувають про накази. [PERSON] бланк екстреного повідомлення бачила при ознайомленні з наказ. Всі 10 лікарів підходили до неї та брали та копіювали бланки екстрених повідомлень. [PERSON] не зверталася за отримання цих бланків. Бланки вона також передавала на інший корпус. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з п. 2 розділу III Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО (т. 1 а.с. 117 - 120) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження та доручення керівника. Відповідно до п. 2.1 посадової інструкції лікаря загальної практики - сімейної медицини (т.2 а.с. 27-29) лікар загальної практики - сімейної медицини зобов`язаний керуватися у своїй роботі чинним законодавством України про охорону здоров`я, кодексом законів про працю та нормативно - правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію сімейної медицини. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 1471 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В порушення вимог ст. 139 КЗпП України, п. 2 розділу III Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Василівський ЦПМСД» ВРР ЗО, п. 2.1 посадової інструкції лікаря загальної практики - сімейної медицини позивач несвоєчасно виконала вимоги «Порядку направлень екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19», який затверджений наказом № 60-од від 02.07.2020 р. «Про направлення екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19», а саме несвоєчасно направила екстрене повідомлення щодо хворої на коронавірусну інфекцію медичної сестри [PERSON] .. Обґрунтовуючи несвоєчасне направлення екстреного повідомлення позивач пояснила, що в неї не було бланка цього екстреного повідомлення, а коли вона цей бланк отримала тоді і направила екстрене повідомлення. На думку суду вказана причина неналежного виконання позивачем «Порядку направлень екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19», який затверджений наказом № 60-од від 02.07.2020 р. «Про направлення екстрених повідомлень при зверненні медичних працівників, які захворіли на COVID-19» не є поважною. Позивач двічі була ознайомлена зі змістом наказу № 60-од від 02.07.2020 р. та формою екстрених повідомлень, бланки цих повідомлень знаходилися у її безпосереднього керівника завідуючої амбулаторією [PERSON] , які позивач мала можливість безперешкодно отримати, а тому зобов`язана була сумлінно, своєчасно і точно виконувати вказаний наказ, однак безпідставно не зробила цього. Суд звертає увагу на те, що подання екстрених повідомлень передбачені чинним законодавством, а саме п. 6 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337). Відповідно до п. 2.1 посадової інструкції лікаря загальної практики - сімейної медицини [PERSON] в своїй роботі повинна була керуватися в тому числі і вказаним нормативно-правовим актом. Однак, безпідставно не зробила цього. Таким чином судом встановлено, що в діях позивача мало місце порушення трудової дисципліни, позивач надала свої письмові пояснення відповідачу щодо невиконання наказу, дисциплінарне стягнення було застосовано у встановлений строк, а тому наказ № 18-ктр від 15.01.2021 р. «Про оголошення догани сімейному лікарю [PERSON] » виданий у відповідності до чинного законодавства. Враховуючи викладене суд доходить до висновку, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 18-ктр від 15.01.2021 р. «Про оголошення догани сімейному лікарю [PERSON] » не підлягає задоволенню. В своєму позові позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 21-ктр від 19.01.2021 р. «Про звільнення сімейного лікаря [PERSON] за прогул» на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновити позивача на посаді сімейного лікаря Василівського АЗПСМ з 19 січня 2021 р.. 23.12.2020 р. позивач звернулася до відповідача із двома заявами. В одній прохала надати їй відпустку без збереження заробітної плати на 24, 28, 29 грудня 2020 р. за сімейними обставинами (т. 1 а.с. 36, т.2 а.с. 36). В другій просила надати їй щорічну тарифну відпустку строком на 1 день на 30.12.2020 р. (т. 1 а.с. 37, т.2 а.с. 37). У задоволенні цих заяв директором відповідача було відмовлено. Відповідно до графіку відпусток Василівської АЗПСМ (затвердженої директором відповідача 01.04.2020 р.) (т.2 а.с.60) відпустка позивача в 2020 р. була запланована в період з 01.09.2020 р. по 05.10.2020 р. На підставі заяви позивача від 17.08.2020 р. (т.2 а.с. 61) їй наказом № 282-в/тм про надання відпустки від 17.08.2020 р. була надана відпустка з 02.09.2020 р. по 02.10.2020 р. (т.2. а.с. 62). В період знаходження у відпустці позивач хворіла (про що свідчить листок непрацездатності серії АДУ № 774366 (т.2 а.с. 63, 64). Наказом № 360-в/тм про надання відпустки від 17.11.2020 р. була надана відпустка з 18.11.2020 р. по 19.11.2020 р. (т.2. а.с. 67). З довідки відповідача (т.1 а.с.172) вбачається, що позивач за 2020 р. використала всі 34 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки. З 24 по 28 грудня 2020 р. позивач перебувала в с. Привільному Миколаївської області (про що свідчать посадочний документ (т.1 а.с. 53), посадочний документ (т.1 а.с. 54), квиток на автобус від 28.12.2020 р. та чек № 469766 (т. 1 а.с. 55)). В цьому населеному пункті проживають мати позивача [PERSON] (про що свідчать: свідоцтво про народження [NUMBER] (т.1 а.с. 17); свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] (т.1 а.с. 18); заява від 18.05.2021 р. (т.2 а.с. 203); свідоцтво про народження, видане 29.07.2021 р.) та сестра [PERSON] (про що свідчать: свідоцтво про народження [NUMBER] (т.1 а.с. 22); свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] (т.1 а.с. 23)). [PERSON] в період з 13.12.2020 р. по 28.12.2020 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Новобузька центральна районна лікарня» НРР з діагнозом коронавірусна інфекція COVID-19 (про що свідчать: виписка із медичної карти (т.1 а.с. 38); листок непрацездатності АДШ № 543379 (т. 1 а.с. 40); листок непрацездатності АДН № 047923 (т. 1 а.с. 41)). [PERSON] в період з 25.12.2020 р. по 06.01.2021 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня № 1» ММР з діагнозом коронавірусна інфекція COVID-19 (про що свідчать: виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 5893 (т.1 а.с. 39); довідка № 1161 від 28.12.2020 р. та довідка № 31 від 06.01.2021 р. (т. 1 а.с. 42)). Старша медична сестра відповідача [PERSON] повідомила директора про відсутність на роботі позивача станом на 10 год. 00 хв. 24.12.2020 р. (т.1 а.с. 170, т.2 а.с. 38). На підставі цієї доповідної записки відповідачем був виданий наказ № 444-р від 24.12.2020 р. «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності працівника на роботі», яким була створена комісія з проведення службового розслідування щодо відсутності позивача на робочому місці та доручено комісії провести розслідування до 08.01.2021 р. (т.1 а.с. 163, т. 2 а.с. 41). Актами № 1 від 24.12.2020 р., № 2 від 28.12.2020 р. та № 3 від 30.12.2020 р. була зафіксована відсутність позивач на робочому місці 24, 28, 30 грудня 2020 р. (т. 1. а.с. 164 - 166, т. 2 а.с. 42, 44, 50). З Доповідної записки старшої медичної сестри відповідача [PERSON] від 24.12.2020 р. (т.2 а.с. 39) вбачається, що вона в телефонному режиму з`ясувала у відповідача причини її відсутності на робочому місці, а саме, що вона за межами міста та написала заяви, які залишила у відділі кадрів. З пояснювальної медичної сестри відповідача [PERSON] від 24.12.2020 р. (т.2 а.с. 43) вбачається, що позивач повідомив їй напередодні, що її не буде на робочому місці у зв`язку із захворюванням матері і сестри, та необхідністю від`їзду до лікарні до них. З графіку амбулаторного прийому сімейних лікарів Василівського АЗПСМ на грудень з 28 по 31 грудня 2020 р. (т.2 а.с. 40, 70) вбачається, що у позивача 28, 29, 30 та 31 грудня 2020 р. був запланований амбулаторний прийом пацієнтів. З журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів (т.2 а.с. 45 - 49) вбачається, що позивач амбулаторний прийом не вела 24, 28 та 30 грудня 2020 р., а, відповідно, 29 та 31 грудня 2020 р. вела амбулаторний прийом. За час відсутності позивача її обов`язки виконувала лікар [PERSON] (про що свідчать наказ № 416-к/тр від 24.12.2020 р. (т.2 а.с. 52) та заява від 24.12.2020 р. (т.2 а.с. 51)). Повідомленнями від 28.12.2020 р. та від 30.12.2020 р. (т.2 а.с. 53, 54) відповідач пропонував позивачу надати пояснення з приводу її відсутності на робочому місці 28 та 30 грудня 2020 р. Ці повідомлення позивач отримала 31.12.2020 р. В своїй пояснювальній записці від 04.01.2021 р. (т.2 а.с. 55) позивач виклала свої пояснення з приводу її відсутності на робочому місці 28.12.2020 р. Позивач зазначила, що 23.12.2020 р. написала заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з необхідністю допомогти хворим на корона вірусну інфекцію мами та сестри, які мешкають в Миколаївській області. Оскільки ні в кого з керівництва 23.12.2020 р. вона не змогла підписати цю заяву, то залишила її в секретаря та уїхала. В своїй пояснювальній записці від 04.01.2021 р. (т.2 а.с. 55) позивач виклала свої пояснення з приводу її відсутності на робочому місці 30.12.2020 р. Позивач зазначила, що з начальником відділу кадрів вона узгодила, що 30.12.2020 р. вона використає один день своєї відпустки. 23.12.2020 р. написала заяву про надання їй 30.12.2020 р. відпустки та залишила цю заяву у секретаря. Протоколом № 1 від 05.01.2021 р. комісії з проведення службового розслідування щодо відсутності позивача на робочому місці (т. 1 а.с. 167, т.2 а.с. 58) вирішено внести пропозицію директору щодо звільнення позивача за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. З листа від 29.04.2021 р. голови первинної профспілкової організації позивача (т. 2 а.с. 160) вбачається, що станом на 04.06.2020 р. позивач була членом профспілки КНП «Василівський Центр ПМСД» ВРР ЗО. З листа голови Василівської районної організації ППОЗУ від 23.06.2021 р. вбачається, що позивач станом насічень 2021 р. була членом профспілки працівників охорони здоровя України (т. 3 а.с. 4). З листа голови Василівської районної організації ППОЗУ від 21.09.2021 р. вбачається, що позивач була членом первинної профспілкової організації КНП «Василівський Центр ПМСД» ВМР ЗО 11.01.2021 р. відповідач направив голові профспілкового комітету КНП «Василівський Центр ПМСД» ВРР ЗО подання від 06.01.2021 р. «Про отримання згоди на звільнення працівника, який вчинив прогул» (т. 1 а.с. 169, т.2 а.с. 71). В цьому поданні відповідач просив надати згоду на звільнення позивача за прогули, які вона вчинила 24, 28, 30 грудня 2020 р. З Протоколу № 1 засідання профспілкових зборів колективу Василівської амбулаторії ЗПСМ від 14.01.2021 р. (т.1 а.с. 43, т.2 а.с. 75, а.с.111) вбачається, що цих зборах розглядалося питання надання згоди на звільнення позивача. За результатом зборів було прийняте рішення звільнення позивача не погоджувати та просити профспілковий комітет клопотати перед відповідачем про перегляд рішення про звільнення позивача. Однак обґрунтування прийнятого рішення в цьому протоколі не зазначено. З Протоколу № 1 від 15.01.2021 р. зборів профспілкового комітету КНП «Василівський Центр ПМСД» ВРР ЗО (т.1 а.с. 44, 45) вбачається, що цих зборах розглядалося подання відповідача про отримання згоди на звільнення позивача. За результатом зборів було прийняте рішення звільнення позивача не погоджувати. При цьому цей протокол не містить обґрунтування прийнятого рішення. З виписки із протоколу № 1 засідання профспілкового комітету КНП «Василівський Центр ПМСД» ВРР ЗО від 15.01.2021 р. (т.1 а.с. 171, т.2 а.с. 76, 110) вбачається, що за результатом розгляду подання відповідача про отримання згоди на звільнення відповідача було прийняте рішення не погоджуватися зі звільненням позивача з чисто людських факторів. Більше ніяких обґрунтувань непогодження звільнення позивача в цьому протоколі не міститься. Листом - запереченням від 18.01.2021 р. голова первинної профспілкової організації повідомила відповідача про результати розгляду його подання щодо надання згоди на звільнення позивача (т.2 а.с. 74, 109) Наказом відповідача № 21-ктр від 19.01.2021 р. «Про звільнення сімейного лікаря [PERSON] за прогул» (т. 1 а.с. 48, т.2 а.с. 77) позивач була звільнена відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за відсутність на робочому місці без поважних причин. Підставою для видачі наказу були: наказ № 444-р від 24.12.2020 р. «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності працівника на роботі»; акти про відсутність на робочому місці від 24, 28, 30 грудня 2020 р.; протокол від 05.01.2021 р. комісії з проведення службового розслідування щодо відсутності позивача на робочому місці; подання від 06.01.2021 р. «Про отримання згоди на звільнення працівника, який вчинив прогул»; витяг з протоколу засідання профспілкового комітету. З цим наказом позивач ознайомлена 19.01.2021 р. о 10 год. 55 хв. Трудову книжку позивач отримала 19.01.2021 р. (про що свідчить розписка позивача від 19.01.2021 р. (т.2 а.с. 79)). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює у відповідача сімейним лікарем. 14.01.2021 р. була присутня на засідання профспілки на якому розглядалося питання щодо надання згоди на звільнення [PERSON] за прогули. На цьому засіданні була присутня [PERSON] , яка пояснила, що була відсутня на роботі 24 та 28 грудня 2020 р., тому, що їздила до матері та сестри оскільки вони обидві захворіли на ковід. 30 грудня 2020 р. була відсутня на роботі так як була відпустка. Документів [PERSON] на засіданні профспілки не надавала, але сказала, що вони в неї є. 23 грудня 2020 р. [PERSON] намагалася підписати у керівництва свої заяви на відпустки, але завідувача амбулаторією та директора не було, а заступник директора не підписала її заяви. На засіданні було прийняте рішення не давати згоду на звільнення оскільки догляд за хворими родичами це поважна причина відсутності на роботі. Про відсутність [PERSON] на роботі 30 грудня 2020 р. ні чого сказати не може. За період відсутності тертиці її пацієнтів прийняли інші лікарі. Жоден пацієнт не залишився без уваги. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює у відповідача медичною сестрою лікаря [PERSON] 14.01.2021 р. була присутня на засідання профспілки на якому розглядалося питання щодо надання згоди на звільнення [PERSON] за прогули. В які дні [PERSON] не була на роботі вона не пам`ятає. [PERSON] пояснила, що 23 грудня 2020 р. провела прийом, а ввечері в неї запланований виїзд до родичів та куплені були квитки. Сестра була в реанімації, а мати захворіла. Обидві захворіли на ковід. Про відсутність 30 грудня 2020 р. пояснила, що написала заяву на відпустку. На засіданні з`ясовувалося питання чому [PERSON] не з`ясувала чи підписана її заява на відпустку 30 грудня 2020 р. За результатами прийняте рішення клопотати перед керівництвом не звільняти [PERSON] . За час відсутності [PERSON] її пацієнтів 24, 28, 30 грудня 2020 р. прийняли інші лікарі. Про що пізніше був виданий відповідний наказ. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що графік відпусток затверджується у грудні на наступний рік. Графік відпусток на 2020 р. був затверджений в грудні 2019 р. Після чого завідувач амбулаторією знайомить працівників з цим графіком. Для надання відпустки працівник пише заяву, погоджує її з безпосереднім керівником, потім заява передається у відділ кадрів, готується наказ та передається на підпис директору. Після підписання наказу працівник ознайомлюється з наказом. Заяви, які 23 грудня 2020 р. написала [PERSON] були передані одразу секретарю директора. В цей же день ці заяви повернулися до неї з візами директора про непогодження їх. 23 грудня 2020 р. після обіду до неї в кабінет зайшла [PERSON] де свідок повідомив їй про те, що жодна її заява не погоджена директором. На що [PERSON] відповіла, що їй все одно потрібно їхати. Про причини відмови у наданні [PERSON] відпусток їй ні чого не відомо. Відпустка 30 грудня 2020 р. не була за графіком. Один день відпустки у [PERSON] був не використаний. Цей день у неї з`явився тому, що при перебуванні в основній відпустці вона хворіла. Про використання цього одного дня відпустки вона з [PERSON] розмовляла в листопаді 2020 р. на що [PERSON] повідомила, що використає його в грудні 2020 р.. 19 січня 2021 р. вона вручила [PERSON] наказ про звільнення, трудову книжку. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Установлюються, зокрема, такі види відпусток: щорічні відпустки ( основна відпустка (стаття 6 цього Закону); відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону) (п. 1 та п. 5 ч. 1 ЗУ «Про відпустки). Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку (ст. 10 ЗУ «Про відпустки). За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік (ст. 26 ЗУ «Про відпустки»). Як встановлено судом позивач 23.12.2020 р. зверталася до відповідача із заявою про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на 24, 28, 29 грудня 2020 р. за сімейними обставинами. Відповідач відмовив позивачу в наданні цієї відпустки. Незважаючи на це позивач була відсутня на робочому місці 24 та 28 грудня 2020 р. Відсутність позивача була обумовлена тим, що вона перебувала в с. Привільному Миколаївської області у зв`язку з необхідністю допомогти матері та рідній сестрі, які були хворі на коронавірусну інфекцію. Враховуючи похилий вік матері позивача, враховуючи можливі наслідки хвороби на коронавірусну інфекцію у виді смерті хворого (які загально відомі) суд вважає поважними причинами відсутність позивача на робочому місці 24 та 28 грудня 2020 р. Разом з тим, позивач була відсутня на робочому місці 30.12.2020 р. вважаючи, що вона має право на один день щорічної основної відпустки. При цьому позивач з 23.12.2020 р. знала, що відповідачем їй не надана щорічна основна відпустка на 30.12.2020 р. та що в цей день за графіком відпусток в неї не було запланована відпустка. Не зважаючи на це позивач 30.12.2020 р. не вийшла на роботу. На думку суду невихід позивача 30.12.2020 р. на роботу у зв`язку з самовільним використанням нею відпустки не є поважною причиною відсутності позивача на роботі та є прогулом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно зі ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Згідно із частиною сьомою статті 43 КЗпП України та частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-104цс14, від 01 липня 2015 року у справі № 703цс15, у постановах Верховного Суду 20 червня 2019 року у справі № 226/1664/18 (провадження № 61-6930св19), у справі № 338/259/20 (провадження № 61-16736св20). Таким чином судом встановлено, що позивач 30.12.2020 р. була відсутня на роботі без поважних причин (тобто вчинила прогул), позивач надавала свої письмові пояснення відповідачу щодо прогулу, відповідач запитував згоду первинної профспілкової організації на звільнення позивача, первинна профспілкова організація не надала згоди на звільнення позивача (однак ця незгода не була ні як обґрунтована), звільнення було здійснене у встановлений строк. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що звільнення позивача було здійснене відповідачем відповідно до чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 21-ктр від 19.01.2021 р. «Про звільнення сімейного лікаря [PERSON] за прогул» на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України та про поновлення позивача на посаді сімейного лікаря Василівського АЗПСМ з 19 січня 2021 р. не підлягають задоволенню. В своєму позові позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 січня 2021 р. до дня поновлення на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що звільнення позивача було здійснене у відповідності до чинного законодавства, враховуючи відсутність підстав для її поновлення на попередній роботі, суд доходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 січня 2021 р. до дня поновлення на роботі не підлягає задоволенню. В своєму позові позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Обґрунтовуючи цю вимогу позивач посилалася на те, що моральна шкода завдана їй відповідачем незаконним звільненням з роботи. Однак, як встановлено судом звільнення позивача з роботи було здійснено відповідно до чинного законодавства, тобто дії відповідача були правомірними, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Враховуючи викладене суд доходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. не підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 КПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що одна позовна вимога підлягає задоволенню, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На професійну правничу допомогу позивач витратила 900 грн. (про що свідчить акт виконаних робіт від 10.02.2021 р. (т. 1 а.с. 63)). З шести позовних вимог позивача задоволенню підлягає одна, відповідно з відповідача на користь позивача слід стягнути, в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 150 грн. (900 грн. : 6 = 150 грн.).

Outcome: partial