Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 28 лютого 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, сину встановлено діагноз: «Вогнищева алопеція. Бронхіальна астма в стані ремісії. Атопічний дерматит. Функціональні порушення міліарного тракту. Порушення мікроколонізації кишківника. Лактозна недостатність. Непереносимість глютена», у зв`язку з чим дитина потребує постійного медикаментозного лікування, особливого догляду, дієтичного харчування, періодичної консультації лікарів, медичної діагностики та санаторного лікування. Дитина відвідує дитячий садок, курси англійської мови та хореографію. Також, позивач витрачає 1 000,00 грн. на послуги няні, яка забирає дитину із дитячого садочка та приводить додому. Окрім цього, позивач несе додаткові витрати у розмірі 1000,00 грн. на придбання одягу, 3000,00 грн. на придбання сезонного одягу, 700,00 грн. на придбання засобів особистої гігієни, 300,00 грн. на придбання дитячої літератури та 2000,00 грн. на відвідування розважальних закладів. Щомісячно позивач також витрачає на оплату електроенергії 1000,00 грн., на оплату послуг інтернету - 100,00 грн., на оплату послуг з водопостачання - 500,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача додаткові витрати на оздоровлення малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 11 000 грн. 00 коп. щорічно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 28 лютого 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року було розірвано (а.с. 13-14). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а.с. 12). Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, зазначив, що не має постійного працевлаштування та регулярного доходу. Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини не визнав повністю, оскільки не має фінансової можливості їх сплачувати. На підтвердження відзиву відповідач надав суду свідоцтво про народження [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 106), свідоцтва про шлюб з [PERSON] (а.с. 107), квитанції про перерахування на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 108-112). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування, має на утриманні малолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Малолітня дитина проживає разом з позивачем, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Однак позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 7500,00 грн. щомісячно, а також не доведено, працевлаштування відповідача, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, наявність у відповідача на утриманні малолітнього сина та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково: стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог відмовити. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на оздоровлення малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 11 000 грн. 00 коп. щорічно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про наявність у малолітнього сина діагнозу «Вогнищева алопеція. Бронхіальна астма в стані ремісії. Атопічний дерматит. Функціональні порушення міліарного тракту. Порушення мікроколонізації кишківника. Лактозна недостатність. Непереносимість глютена», у зв`язку з чим дитина потребує постійного медикаментозного лікування, особливого догляду, дієтичного харчування, періодичної консультації лікарів. медичної діагностики та санаторного лікування. Дитина відвідує дитячий садок, курси англійської мови та хореографію. Також, позивач витрачає 1 000,00 грн. на послуги няні, яка забирає дитину із дитячого садочка та приводить додому. Окрім цього, позивач несе додаткові витрати у розмірі 1000,00 грн. на придбання одягу, 3000,00 грн. на придбання сезонного одягу, 700,00 грн. на придбання засобів особистої гігієни, 300,00 грн. на придбання дитячої літератури та 2000,00 грн. на відвідування розважальних закладів. Щомісячно позивач також витрачає на оплату електроенергії 1000,00 грн., на оплату послуг інтернету - 100,00 грн., на оплату послуг з водопостачання - 500,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку з особового рахунку позивача про надходження по картці за період з 01 січня по 31 грудня 2017 року (а.с. 15-17), виписку з особового рахунку позивача про надходження по картці за період з 01 січня по 31 грудня 2018 року (а.с. 18-22), виписку з особового рахунку позивача про надходження по картці за період з 01 січня по 31 грудня 2019 року (а.с. 23-27), довідку про сплату позивачем грошових кошти за відвідування англійської мови у розмірі 420,00 грн. та хореографії - 540,00 грн. (а.с. 28), квитанції про оплату вартості харчування дитини у дитячому садку (а.с. 29-33), письмову розписку [PERSON] від 10 березня 2020 року, відповідно до якої остання за грошову винагороду у розмірі 1000,00 грн. на місяць заводить додому та забирає з дитячого садка [PERSON] (а.с. 34), виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 999 [PERSON] із заключенням «Функціональні порушення міліарного тракту по гиперкинетичному типу. Порушення обміну речовин. Атопічний дерматит. Порушення мікроколонізації кишківника. Лактозна недостатність. Непереносимість глютена ? Глисна інвазія?» (а.с. 36-37), результати бактеріологічного дослідження (а.с. 38, 51), направлення на мікробіологічне дослідження (а.с. 39, 52), результати лабораторних досліджень (а.с. 40-43, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 88), копію амбулаторної карти [PERSON] (а.с. 44-50, 53-67, 71-75, 82-85, 89-91), консультативний висновок лікаря (а.с. 68, 69, 70). За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами частини першої статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів витрат на постійне медикаментозне лікування, особливий догляд, дієтичне харчування, періодичної консультації лікарів, медичної діагностики та санаторного лікування дитини, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Додаткові витрати на зайняття англійською мовою та відвідування хореографії, придбання дитячої літератури, одягу, сезонного одягу, засобів гігієни та відвідування розважальних закладів, на оплату житлово-комунальних послуг не є обставинами, які підтверджують необхідність додаткових витрат на оздоровлення. При цьому, суд також враховує ті обставини, що домовленості про добровільну сплату додаткових витрат між сторонами у справі не досягнуто. За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини частково: стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог відмовити. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial