Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

Позивач, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів в порядку регресу сплачене страхове відшкодування в сумі 88200 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що між ТДВ «СК`Альфа-гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля ГАЗ д.н. [NUMBER] . 22.09.2018року сталась ДТП за участю автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ГАЗ д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харків від 29.11.2018року [PERSON] було визнано винним за ст.. 122-4, ст.. 124 КУпАП. ПрАТ СК «Арсенал Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу було виплачено страхове відшкодування власнику постраждалого автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] , після чого ПрАТ СК «Арсена Страхування» в звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в порядку суброгації за сплатою виплаченого страхового відшкодування оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобілю ГАЗ д.н. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-гарант». 18.12.2018року між ТДВ «СК «Альфа-гарант» та ПрАТ СК «Арсенал Страхування» укладено угоду про виконання зобов`язання та сплачено страхове відшкодування в сумі 88200 грн., в наслідок чого у позивача з`явилось право регресної вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити оскільки законом не передбачена солідарна відповідальність страхувальника та водія забезпеченого транспортного засобу. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити оскільки залучення у даній справі двох відповідачів не відповідає вимогам закону. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши надані докази приходить до наступних висновків. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.09.2018 р. о 21 год. 45 хв. в м. Харкові на перехресті з виїзду з прилеглої території при повороті ліворуч по вул. Командарма Корка, буд. 48, водій [PERSON] керував автомобілем ГАЗ д.н. [NUMBER] та не надав переваги у русі автомобілю Toyota д.н. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення. Після чого покинув місце пригоди. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим отримані матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 122-4, ст..124 КУпАП. Відповідно до ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент вказаного ДТП цивльно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ д.н. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Альфа- Гарант», що підтверджується полісом № АМ/381582, страхувальник [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ власником автомобілью Toyota д.н. [NUMBER] є ТОВ «АГРО-ЮА». На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобілью Toyota д.н. [NUMBER] була затрахована у ПрАТ СК « Арсенал Страхування», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту №382/18-Тз/х/01 від 18.04.2018року. Згідно страхового акту №006.01346818-1 за договором страхування №382/18-Тз/х/01 від 18.04.2018року сума страхового відшкодування складає 179506,29 грн. Власник постраждалого автомобілю ТОВ "Агро-ЮА" звернувся за виплатою страхового відшкодування та ПрАТ СК «Арсенал Страхування» було сплачено ТОВ «Агро-ЮА» страхове відшкодування в сумі 179506,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9739294 від 15.11.2018року. Після чого ПрАТ СК «Арсенал страхування» звернувся до ДТВ СК «Альфагарнт» з вимогою про плату виплаченого страхового відшкодування в розмірі 179506, 29 грн. оскільки цивільно-правова відповідальність водія ГАЗ д.н. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». 18.12.2018року між ТДВ «Страхова компанія «Альфа- Гарант» та ПрАТ «Страхова компанія» Арсенал Страхування» було укладено угоду про виконання зобов`язання, відповідно до умов якої сторони узгодили, що ТДВ «СК «Альфа Гарант» здійснює виплату страхового відшкодування у розмірі 88200 грн. Сторони визнають вказану суму та вважають її остаточною та такою, що коригуванню не підлягає. Згідно платіжного доручення від 19.12.20218року узгоджена сума виплати була перерахована ТДВ СК «Альфа Гарант» на рахунок ПрАТ СК «Арсенал Страхування». Відповідно до частини першої\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно п п.п. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1\~ст. 38 ЗУ\~\~«Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З наданої постанови суду від 29.11.2018року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП вбачається, що після скоєння ДТП [PERSON] самовільно залишив місце ДТП, до якої він був причетне, в наслідок чого останнього також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 122-4 КУпАП. Тобто факт залишення місця ДТП водієм забезпеченого транспортного засобу є доведеним у постанові від 29.11.2018року та доказуванню не підлягає. Відповідно до\~статті 541 ЦК України\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або\~законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3815182 солідарний обов`язок відповідачів не встановлений. Також, пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону не передбачена солідарна відповідальність страхувальника та водія, причетного до ДТП, а чітко передбачено що регресна вимога пред`являється або до страхувальника, або до водія, який причетний до ДТП. Виходячи із загальних норм ст. ст.\~1166,\~1187,\~1190 ЦК, підстави для цивільної відповідальності відповідача [PERSON] перед ТДВ СК «Альфа-Гарант» лише через те, що він є страховиком транспортного засобу ГАЗ д.н. [NUMBER] , відсутні. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності в таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП. Так, відповідач [PERSON] скоїв ДТП та самовільно\~залишив місце пригоди, в наслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.. 122-4, ст..124 КУпАП, тому у позивача після здійснення страхової виплати на користь третіх осіб виникло право на пред`явлення вимоги до винуватця ДТП про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] (водія забезпеченого транспортного засобу) на користь позивача страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 88200 грн., вимоги до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають. Також, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані наступні документи: витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019року між ТДВ « Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери», ордер про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданої правничої допомоги від 10.03.2020року, детальний розрахунок та опис робіт за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019року,, згідно якого сума витрат на надання правової допомоги по дані й справі склала 5000 грн., також надано платіжне доручення від 04.09.2019року № 9405 про сплату позивачем АБ «Грідін і Партнери» коштів за надання правничої допомоги. Враховуючи, надані документи, суд вважає доведеною суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверення до суду з даним позом було сплачено судовий збір в сумі 2101 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7038 від 04.03.2020року. Таким чином, підлягає стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати в загальній сумі 7102 грн.

Outcome: partial