Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що здійснює постачання теплової енергії. Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01.11.2017 по 31.05.2021 у сумі 31446,22 грн., інфляційні втрати в сумі 3426,26 грн., 3% річних у сумі 1605,29 грн. Ухвалою судді Інгулецького районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі. 08 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду суддею Князєвою Н.В. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідачів відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.17,18) та є споживачами послуг, які надає позивач за зазначеною адресою. Місце проживання відповідача [PERSON] з 24 травня 2021 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Споживачі вчасно оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01 листопада 2017 року по 31 травня 2021 року становить 31446,22 грн. Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 3426,26 грн. та 3% річних у розмірі 1605,29 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками. (а.с.5,6). Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі, з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Разом з тим обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів належності квартири [ADDRESS] відповідачам по справі та не доведено факт надання послуг з централізованого опалення за вказаною адресою відповідачу [PERSON] , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню лише стосовно відповідачів [PERSON] і [PERSON] . В стягненні заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних солідарно з відповідача [PERSON] слід відмовити. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial