Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.04.2012, посилаючись на те, що 17.04.2012 між АТ КБ " ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 17.01.2019 у нього виникла заборгованість у сумі 27054,67 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1080,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2328,51 грн., пені за невиконання зобов'язань - 21880,68 грн., та штрафів - 500 грн.(фіксована частина) та 1264,51 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 27054,67 грн. та сплачену суму судового збору 1921 грн. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, у позові просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 смт. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредиту, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 17.04.2012. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідачки в заяві. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідачці банком було встановлено кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до умов договору, при непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на ссуму від 100 грн. відповідач зобов'язалась сплачувати пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17.01.2019 у відповідача існує заборгованість за кредитом в сумі 27054 грн. 67 коп., з яких: - 1080,97 грн. - тіло кредиту; - 2328,51 грн - відсотки за користування кредитом; - 21880,68 грн. - пеня; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1264,51 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктами 3 і 4 частини першої статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановленому договором. Відповідач в порушення умов договору не повернув суму кредиту, не сплатив передбачені умовами договору проценти за його користування. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості (тіло кредиту), відсотків за користування кредитом та нарахованої пені є обґрунтованими. Однак, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений судом за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом вказаної норми, зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розмірі неустойки за власною ініціативою. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постанові № 6-100цс14 від 03.09.2014 року. Суд, враховуючи занадто високий розмір неустойки, не співмірність розміру боргу з розміром штрафних санкцій, розмір пені, порівняно зі збитками позивача, яких він зазнав, враховуючи позицію, що неустойка не повинна перетворюватися на джерело збагачення, з урахуванням принципів розумності та справедливості приходить до висновку про необхідність зменшення визначеної позивачем пені, що підлягає стягненню, та визначає її в розмірі заборгованості (тіло кредиту). Таким чином, з відповідача слід стягнути: 1080,97 грн. - тіло кредиту; 2328,51 грн - відсотки за користування кредитом та 1080,97 грн. пені. Щодо заявлених вимог про стягнення сум штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 договору суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Пунктом 2.1.1.7.6 договору передбачено два види штрафів за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, у вигляді фіксованої частини та процентної складової. Тому, одночасне стягнення пені за непогашення суми простроченого кредиту та штрафів за порушення строків платежів, є фактично подвійним стягненням за одне і те саме порушення умов договору, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають. В цій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитом в сумі 1080,97 грн., заборгованість за процентами в сумі 2328,51грн., пеня - 1080,97 грн., а всього заборгованість в розмірі 4490 грн. 45 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути 318 грн. 89 коп. витрат по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial