Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, у зв"язку з чим в сім"ї відбувалися постійні конфлікти та суперечки. Зазначила, що припинила з відповідачем шлюбні стосунки та перестала вести з останнім спільне господарство. Просила суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення нею повноліття, вказуючи що останній працює не офіційно та одержує понад 4000 грн. заробітку, а також просила відновити її дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивач у своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити, неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року, просила залишити проживати з нею. Термін на примирення просила не надавати. Відповідач у ході судового розгляду справи проти задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу та проживання дитини разом із матір'ю не заперечив, а вимогу про стягнення аліментів визнав частково, а саме просив стягувати з нього аліменти в розмірі 1000 грн. Термін на примирення просив не надавати. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 вересня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Кам'янецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 112. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено у ході розгляду справи, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам та може негативно відображатися на їх здоров'ї, та здоров'ї їх дитини, на підставі чого суд прийшов до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати, примирення між сторонами є неможливим. Що стосується вимоги позивача про стягнення з аліментів, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18 грудня 2009 року за актовим записом № 1528. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Щодо вимоги позивача про залишення малолітньої дитини проживати з матір'ю, суд прийшов до висновку, що вимога позивача є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: partial