Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У вересні 2021 року адвокат Жуков В.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 117546,83 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 06 квітня 2021 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль MAN 18.224, д.н. [NUMBER] , належний на праві власності позивачу. Загальні витрати, понесені позивачем внаслідок ДТП становлять 120370,00 грн. Оскільки пошкоджений транспортний засіб використовувся у комерційних цілях, сума упущеної вигоди складає 36800,20 грн. 02 липня 2021 року позивачу, із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля було виплачено страхове відшкодування в розмірі 39623,37 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та сумою реальних збитків у розмірі 117546,83 грн (120370,00 + 36800,20 - 39623,37). Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача позовні вимоги підтримав. В подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов, письмових заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням статей 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року (справа № 185/2685/21), встановлено, що 06.04.2021 року о 05 год. 10 хв. в с. Богуслав по вул. Лінійна, 3 по Донецькій трасі М-04 [PERSON] керував автомобілем Вольксваген «Пассат» д.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем MAN д.н. [NUMBER] , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями гр. [PERSON] порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Постанова набрала законної сили 08 травня 2021 року. Як вбачається з копії рахунку-фактури № 0505-5 від 05 травня 2021 року, рахунку-фактури № 0804-1 від 08 квітня 2021 року, акту виконаних робіт №26 від 17.04.2021 року, рахунку-фактури № 0505-3 від 05 травня 2021 року, понесені витрати позивача на ремонт автомобіля MAN д.н. [NUMBER] складають 120370,00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТОВ СК "Альфа-Гарант", що підтверджується наданою позивачем копією страхового полісу №АР/7493079 обов`язкового страхування циільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, з полісу вбачається, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну складає сто тридцять тисяч грн, а розмір франшизи дві тисячі. Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. При відшкодуванні шкоди страхова повинна відшкодувати збиток, який повинен бути розрахований у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування….». Якщо ці розрахунки повністю не покривають відновлювальний ремонт, то різницю повинен відшкодувати винуватець. Вказаний висновок походить з постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц де зазначено, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди на винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність буде суперечити інституту страхування відповідальності. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 369/11812/18 від 11.11.2020 року; № 753/10416/17 від 05.11.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 755/7666/19 від 15.10.2020 року; № 131/709/18 від 30.09.2020 року; № 583/3159/18 від 23.07.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року; № 200/12295/17 від 30.06.2020 року; № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року; № 201/12712/16-ц від 20.05.2020 року; № 756/2632/17 від 22.04.2020 року; № 447/819/16-ц від 08.04.2020 року; № 643/2224/17 від 18.03.2020 року; № 761/2941/17 від 10.03.2020 року; № 450/446/16-ц від 04.03.2020 року; № 755/5374/18 від 21.02.2020 року; № 648/4308/16-ц від 17.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року. Сторонами не надано суду доказів того, що відповідачем була відшкодована позивачу франшиза у розмірі 2000 грн. Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхова компанія не відповідає за завдану відповідачем шкоду в частині франшизи, а тому остання підлягає стягненню з відповідача. Позивачем не пред`явлено позовних вимог до страхової компанії, а тому суд розглядає справу в межах позовних вимог. За таких обставин, суд, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом та те, що зазначений позивачем розмір шкоди не перевищує страхової суми, вважає за необхідне відмовити у стягненні шкоди з відповідача, за винятком розміру франшизи - 2000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, у тому числі відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. З огляду на необхідність надання оцінки обраному позивачем способу захисту в кожній справі підлягає з`ясуванню характер спірних правовідносин сторін (предмет і підстава позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, чому нажаль не приділяється увага сторонами достатньою мірою. Аналогічної позицією послідовно дотримується Верховний Суд (постанови від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18). При цьому, як вже було зазначено, обрання позивачем неефективного способу захисту є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19). Різні способи захисту вимагають застосування різних механізмів доведення обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України). Відшкодування майнової шкоди є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) позивача в наслідок порушення боржником свого зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnum emergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода (lucrum cessans)). Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи. Другою складовою збитків є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17). Обов`язок відшкодування збитків регулюється главою 3, 51 ЦК України та главою 25 ГК України. Упущена вигода - це втрати очікуваного приросту в майні, на підставі беззастережних доказів реальної можливості їх отримання, у разі недопущення правопорушення. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Cтягнення збитків вимагає наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Позивачем не надано суду беззастережних доказів реальної можливості отримання сум упущеної вигоди. Його доводи зводяться до припущень щодо ймовірних доходів, які б можливо позивач міг отримати, якщо б його автомобіль не був пошкоджений. Жодних реальних договорів суду не надано. Отже, у задоволенні вимог щодо стягнення упущеної вигоди слід відмовити за недоведеністю. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення з відповідача франшизи, в іншій частині слід відмовити. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам, у відповідності до ст.141 ЦПК України. Представником позивача було заявлено клопотання про надання часу, не більше п`яти днів, для надання доказів щодо розміру судових витрат. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити окреме судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: partial