Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» м. Львів подано в суд позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позивачем зазначено, що ДТЕК Ладижинська ТЕС, яка є відокремленим підрозділом ПАТ «ДТЕК Західенерго», відповідачу у відповідності до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, надаються житлово-комунальні послуги (центральне опалення, постачання води і водовідведення), за які має вноситись плата у відповідності до затверджених (погоджених) рішенням органу місцевого самоврядування тарифів. Відповідач належним чином не сплачує надані йому позивачем комунальні послуги, в зв'язку з чим за період з 01.08.2014 року по 01.10.2017 року утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 4062 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що про те, що відповідач не проживав у квартирі, ним не повідомлялось позивача. Тому вважає, що оскільки відповідач користувався послугами, зокрема, теплопостачання, тому повинен оплачувати надані послуги. Особовий рахунок було поділено на двох користувачів - [PERSON] та [PERSON], які були повнолітніми. Про рішення суду щодо того, що особові рахунки по квартирі були поділені на трьох осіб позивач дізнався лише під час судового розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що визнає позов в частині оплати за теплопостачання, в іншій частині не визнає, оскільки відповідач не проживав у квартирі. Відповідач [PERSON] та [PERSON] є його онуками та весь час проживали разом з ним та дружиною в їхній квартирі, потім відповідач навчався, а зараз працює в іншому місті, а в квартирі весь час проживала [PERSON], яка обмежила доступ своїх братів до квартири. Також зазначив, що рахунки по сплаті комунальних платежів по квартирі були розділені між трьома дітьми. Коли [PERSON] та [PERSON] не проживали в квартирі, вони не повідомляли позивача про те, що не проживають. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 19.03.2018 року пояснив, що він весь час проживав разом з дідом та бабою в їх квартирі. Проти часткового визнання відповідачем позов не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є одним із трьох користувачів квартири, тому сплачувала комунальні послуги як користувач 1/3 частини квартири. На даний час в квартирі не проживає, останні кілька місяців там живуть її знайомі. Покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] З копії рішення №622 від 03.10.2005 року та копії рішення №351 від 03.07.2006 року виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що [PERSON] призначено опікуном над малолітніми онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [ADDRESS] З копії рішення №609 від 27.10.2006 року виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що виконком міської ради вирішив видати ордер на житлову кімнату [NUMBER], загальною площею 18,9 кв.м. [ADDRESS] на громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та закріпити дане житло за ними. З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.01.2010 року вбачається, що було розділено особові рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS], надавши [PERSON], [PERSON] та [PERSON] окремі особові рахунки з визначенням 1/3 частки оплати таких послуг для кожного з них. Відтак, встановлено, що відповідач [PERSON], є одним із трьох наймачів квартири [ADDRESS]. Інші двоє наймачів - [PERSON], [PERSON], які є його братом та сестрою. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно з ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 14, 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, плата використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартири (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифу пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. Відповідно до змісту ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Стаття 156 ЖК України покладає на власника та повнолітніх членів його сім'ї обов'язок по сплаті витрат по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території. Між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, проте, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем. Згідно ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.10.2017 року позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги. Згідно виписки з особового рахунка [NUMBER] по квартирі [ADDRESS], станом на 01.12.2017 року значиться заборгованість по комунальним послугам в сумі 4062 грн.. Із вказаної виписки з рахунка та пояснень сторін по справі встановлено, що по оплаті житлово-комунальних послуг за квартиру, а саме послуг по опаленню, гарячому і холодному водопостачанню (із стоками), особові рахунки по квартирі поділено на двох споживачів: [PERSON] та [PERSON] При цьому видно, що наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] по особовому рахунку [NUMBER] проведено виходячи із двох проживаючих в квартирі. При цьому представник позивача пояснив, що по іншому рахунку оплату послуг покладено на [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що розрахунок заборгованості, який обґрунтовує борг, який пред'явлено згідно даного позову [PERSON] проведено, виходячи із двох користувачів послуг: [PERSON] та його брата [PERSON] Разом з тим, відповідно до рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.01.2010 року вбачається, що було розділено особові рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] на трьох осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому, на день подачі позову [PERSON] досяг повноліття. Відтак, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що відповідач [PERSON] має оплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, які нараховувались його неповнолітньому брату [PERSON] Тому, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування всіх послуг проводилось на двох осіб (фактично [PERSON] та [PERSON]), а судом встановлено, що відповідач [PERSON] не зобов'язаний нести відповідальність по оплаті житлово-комунальних послуг свого брата, тому суд вважає, що заборгованість [PERSON] становить половину боргу, що зазначена в розрахунку. Правильність проведення розрахунку відповідачем не оспорюється. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню, а саме - в сумі стягнення боргу 2031 грн., що становить половину від розрахованої позивачем заборгованості. З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] протягом останнього часу постійно проживали із своїми дідом та бабою в їх квартирі. Разом з тим, такі покази свідків не спростовують те, що наймачі житла повинні були нести витрати по утриманню квартири, її опаленню, оскільки послуга з опалення в будинку надається централізовано. При цьому підлягає врахуванню й те, що відповідач жодним чином не повідомляв ПАТ «ДТЕК Західенерго» про припинення проживання у квартирі, чи тимчасове проживання за іншою адресою. Крім того, представник відповідача пояснив, що відповідач не змінював місце реєстрації, щоб не втратити право користування квартирою. Підстав для звільнення відповідача від сплати нарахованої заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території судом не встановлено. Судом встановлено, що відповідач своєчасно не вносив плату за комунальні послуги, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 2031 грн.. При цьому суд вважає, що відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Західенерго» частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому є всі підстави для часткового задоволення позову. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред'явив позов на загальну суму 4062 грн.. Позов задоволено на загальну суму 2031 грн.. Відтак на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме - 800 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial