Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина у звязку з його навчанням. Свій позов обґрунтовувала тим, що до 2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у них народився син: [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на вихованні та утриманні позивачки. Син [PERSON] навчається в Івано-Франківському базовому медичному коледжі на третьому курсі за спеціальністю «Лікувальна справа» за державним замовленням. Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітнього сина, який навчається в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення сином 23-х річного віку. У судове засідання позивачка не зявилася, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що відповідач ніде не працює. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає повнолітній син, який продовжує навчання. Судом встановлено, що повнолітній син [PERSON] проживає з матірю, [PERSON] та навчається на третьому курсі стаціонарної форми навчання Івано-Франківського базового медичного коледжу, що підтверджується довідкою № 439 від 05.03.2015 року (а.с.3), у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Факт того, що сторони є батьками дитини підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 083087 від 15.04.1997 року (а.с.4). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Проте він є працездатною особою, сину [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчатись, тому з відповідача слід стягувати аліменти на його утримання за час його навчання. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не працює, однак є працездатним, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, починаючи з 17 березня 2015 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial