Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, обгрунтовуючи який позивач посилався не невиконання відповідачами цивільно-правових зобов'язань за кредитним договором, просив з врахуванням уточнень: 1. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIO0GA00000486 від 05.12.2007 року в розмірі 234 151,35 доларів США, що за курсом 9,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2014 року становить 2 217 413 грн. 25 коп., звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,90 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 05.12.2007 року) публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-0яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 2. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача Мазуренко Т.В. позов з врахуванням уточнень підтримала повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлялись належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 05 грудня 2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачеві було видано кредит в розмірі 84 000 доларів США, що підтверджується копією договору. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. 05 грудня 2007 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого за рахунок належного їм нерухомого майна - квартири [ADDRESS], забезпечено зобов'язання відповідача [PERSON] за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується копією договору. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу за кредитним договором в сумі 234 151,35 доларів США, що за курсом 9,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2014 року становить 2 217 413 грн. 25 коп., яка станом на 14.03.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 84 673,27 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 49 472,58 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 8 568 доларів США, пені в розмірі 80 262,29 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 26,40 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 11 148,81 доларів США. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договорні зобов'язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов'язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до умов договору та вказаної норми законодавства позивач має право вимоги дострокової сплати йому всіх передбачених договором коштів, оскільки позичальником було прострочено графік погашення заборгованості. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Частиною 2 статті 592 ЦК України передбаченно, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави, зокрема і у випадках, встановлених договором. Укладеним сторонами договором передбачена така можливість. Аналогічні положення містяться також і в інших нормах права, зокрема в ст.19, ч.ч.1,6 ст.20, ст.21 Закону України "Про заставу", ч.2 ст.25, п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частина 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» надає право позивачу ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов'язання за кредитним договором позивач вправі вимагати звернення стягнення на майно, передбачене договором іпотеки, а також вимагати реалізації такого майна шляхом продажу. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не представив заперечень проти позову та не спростував їх будь-якими доказами. Таким чином, під час розгляду справи доводи позову про наявність боргу та необхідність його стягнення в судовому порядку знайшли підтвердження, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на нерухоме майно грунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню. Однак при наданні правової оцінки обраному позивачем способу захисту своїх інтересів суд приймає до уваги, що таких спосбі лише частково грунтується на законі, оскільки умовами укладеного між сторонами договору іпотеки та Законом України «Про іпотеку» визначено іншщий спосіб продажу спірного нерухомого майна як предмету іпотеки. Тому суд вважає можливим задовольнити в цій частині позов лише частково, а саме слід У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIO0GA00000486 від 05.12.2007 року в розмірі 234 151,35 доларів США, що за курсом 9,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2014 року становить 2 217 413 грн. 25 коп., яка станом на 14.03.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 84 673,27 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 49 472,58 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 8 568 доларів США, пені в розмірі 80 262,29 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 26,40 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 11 148,81 доларів США, на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,90 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом продажу будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною і та на умовах на власний розсуд публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», для чого йому надаються повноваження здійснити від імені власників (іпотекодавців) всі необхідні дії, необхідні для продажу предмету іпотеки. Також не грунтуються на законі та суперечать фактичним встановленим судлом обставинами справи позовні вимоги про виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі [ADDRESS], оскільки наявність таких осіб судом під час розгляду цієї справи не встановлено, а рішення суду не може виконуватись стосовно необмеженого невизначеного кола осіб, тому виселити слід лише відповідачів. Таким чином, позов слід задовольнити частково. На підставі ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати в рівних частинах.

Outcome: partial