Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в Жовтневий районний суд до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та просила стягнути з підприємства - Відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я 229000,00 гривень. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка в позовній заяві зазначила на те, що працювала на шахті «Орджонікідзе» в Виробничому об'єданні «Кривбасруда» (правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») з 14 квітня 1992 року по 01 січня 1999 року по професії - поверхневим гірничим робітником, машиністом конвеєру. 02 жовтня 2012 року (протокол № 1727) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини їй встановлено професійні захворювання за діагнозом: радикулопатія шийна і попереково - крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово - тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу другого ступеня, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів першого - другого ступеня; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії). За висновком медико - соціально експертною комісією 15 січня 2013 року їй встановлено первинно 35% втрати професійної працездатності, 25% по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ, з наступним переосвідченням 01.02.2014 року. Вона вважає, що їй була спричинена моральна шкода по вині підприємства - Відповідача, внаслідок втрати професійної працездатності в зв'язку з профзахворюванням, у неї виникли негативні зміни в організації життєвої діяльності: по причині приступів болю в попереку не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки їй жінці потрібно виконувати всі домашні обов'язки, скаржиться, що навіть незначні фізичні нагрузки ініціюють приступи болю в спині та тазовому поясі, їй важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникає гострий біль в суглобах в результаті відчуває постійний дискомфорт, постійно приймає медикаменти, у неї часто виникає загострення стану здоров'я. Вказує, що незначні фізичні рухи ініціюють кашель, виникає задишка, не має змоги вдихнути повітря, постійно приймає бронхолітики та антибактеріальні препарати, змушена проходити лікування по декілька разів на рік, для підтримання залишкового відсотку працездатності. Все вищевказане завдає їй нервові потрясіння, відчуває неповноцінність та безпорадність. В зв'язку з цим, вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 229000,00 гривень. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному розмірі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві зазначив, що з вини підприємства - Відповідача, позивачці заподіяна шкода здоров'ю, вона втратила працездатність в розмірі 35 відсотків, отримала професійні захворювання, постійно звертається за допомогою лікарів, в зв'язку з постійними приступати кашлю та болями в грудній клітці, скаргами на часті простудні захворювання, болі в спині та суглобах, що підтверджується виписними епікризами. Представник позивачки зазначив, що внаслідок отримання професійних захворювань змінився ритм життя позивачки, зменшилась активність її життєвої діяльності, вона змушена прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Представник пояснила, що позивачка знала про шкідливі умови праці, проте не знала і не повинна була знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких вона захворіла, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання. Представник відповідача представник Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» Некрасова К.О. позовні вимоги [PERSON] не визнала і пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Крім того зазначила на ту обставину, що позивачка вже отримала відшкодування моральної шкоди з підприємства ПАТ «ЦГЗК» за весь період роботи на шахті «Орджонікідзе». Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» не повинно виплачувати позивачці моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, згідно записів в трудовій книжці, що позивачка працювала на підприємстві - Відповідача в шахті «Орджонікідзе» в Виробничому об'єданні «Кривбасруда» (правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») з 14 квітня 1992 року по 01 січня 1999 року по професії - поверхневим гірничим робітником, машиністом конвеєру. В період з 01.01.1999 року пропрацювала по професії - машиністом конвеєру в шахті «Орджонікідзе» ВАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (правонаступником являється на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат»). 04.02.2013 року - звільнена з підприємства в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я. Комісією в складі представників: санітарно-епідеміологічної станції Тернівського району, Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань України в м Кривому Розі, проведено розслідування та складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.11.2012 р. Згідно пункту 17 Акту причиною виникнення профзахворювань явилась робота в умовах запиленості та фізичного перевантаження на робочому місці, рівень яких перевищував гранично - допустимі параметри: пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - до 80.0 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м; маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну до 16 кг при нормі до 10 кг,величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками 45760 кг/с при нормі до 42 000 кг/с, робоча поза 34.8 - 48.2 тривалості зміни при допустимих 25%. Згідно пункту 19 Акту встановлено, що винними особами в отриманні позивачкою профзахворювань є підприємство - Відповідач, а саме: керівництво посадові особи ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»), порушення вимог ст..13 Закону України «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України. За висновком медико - соціально експертною комісією 15 січня 2013 року позивачці встановлено первинно 35% втрати професійної працездатності, 25% по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ, з наступним переосвідченням 01.02.2014 року. Лікарями встановлено противопоказання: пил, важка праця, вимушена поза, несприятливий мікроклімат, фізичне перевантаження. Відповідно наданих виписних епікризів, встановлено, що позивачка в результаті погіршення стану здоров'я, неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини. 02 жовтня 2012 року (протокол № 1727) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини [PERSON] встановлено професійні захворювання за діагнозом: радикулопатія шийна і попереково - крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово - тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу другого ступеня, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів першого - другого ступеня; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії). Згідно медичних документів, лікарями встановлено рекомендації: спостереження лікарів, прийом медикаментів, щорічне реабілітаційне лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування пульмонологічного профілю в теплу пору року, фізіотерапія. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачці [PERSON] заподіяна шкода, внаслідок отримання двох професійних захворювань та втрати професійної працездатності, встановлено, що винним являється підприємство Відповідач Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». Позивачка втратила значний відсоток працездатності в розмірі 35 відсотків, в результаті вимушена переносити хронічні фізичні болі та дискомфорт, що призводить до безстрокових моральних страждань та переживань. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками профзахворювань порушено звичайний для неї спосіб життя, перебуваючи тривалий час на лікуванні, втратила домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Суд вважає, що в даному випадку Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» повинен виплатити позивачці моральну шкоду. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивачка була ознайомлена із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу та фізичного перенавантаження, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивачки [PERSON], перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочого місця, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і яке не оскаржило підприємство - Відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 21 листопада 2002 року державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачці моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачці Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 09 листопада 2012 року, що призвело до ушкодження її здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілої. Обговорюючи розмір відшкодування позивачці [PERSON] моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначила позивачка, тобто - 229000,00 гривень, також, зокрема, судом враховуються стан здоров'я потерпілої, втрата 35% професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В ході судового засідання безспірно встановлено, що позивачці заподіяна моральна шкода протиправними діями Відповідача, оскільки, відповідно Акту розслідування профзахворювання від 09.11.2012 року та санітарно - гігієнічної характеристики Тернівського району на робочому місці позивачки встановлено перевищення гранично - допустимих показників норм праці в декілька раз, саме в період роботи на підприємстві - Відповідача, в наступному отримання професійних захворювань, позивачка позбавлена нормального, повноцінного життя, багато часу витрачає на пошуки справедливості, це вимагає від неї додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я, змушена постійно проходити лікування в медичних закладах. Суд враховує вину підприємства - Відповідача в заподіянні шкоди здоров'ю [PERSON]., при цьому враховує вину іншого підприємства на якому працювала позивачка. Зважаючи на вищевикладене, ступінь втрати професійної працездатності позивачки - в розмірі 35 відсотків, отримання двох професійних захворювань, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в житті, в результаті отримання профзахворювань, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачці [PERSON] слід призначити у розмірі 12 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачці слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача у справі звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial