Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів та моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він працював у відповідача та 10.04.2017р. був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КзпП України. При звільнені з ним не був проведений повний розрахунок, оскільки відповідач мав заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати. Не виплачена заробітна плата, а також на його думку не виплачена вихідна допомога у розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат всього на загальну суму 11155грн. 15коп. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата, він змушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 11155грн. 15коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, та відшкодування моральної шкоди у звязку з несвоєчасною сплатою заробітної плати в розмірі 5000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі в звязку з зайнятістю на роботі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали письмові пояснення з приводу позовної заяви та просили справу розглядати без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнали частково у межах суми зазначеної у довідці про заборгованість виданою відповідачем. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та 10.04.2017 року наказом від 07.04.2017 року №3170/ВК був звільнений з займаної посади за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП Україниу.( а.с.6) Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/1090 від 19.09.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» заборгованість по заробітній платі позивачу складає 11155грн. 15коп. (сума зазначена після відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору), середньоденна заробітна плата складає 229грн. 40коп. (сума зазначена без відрахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору). Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповної робочої неділі, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденну неповну робочу неділю, понеділок, вівторок, середа. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» № 16-07/1090 від 19.09.2017 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] без відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 229грн.40коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 11.04.2017 року по 04.10.2017 року становить 71 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 16287грн. 40коп. (229грн.40коп. х 71 = 16287грн. 40коп.). Щодо стягнення вихідної допомоги то відповідно до заяви від 10.04.2017 року позивач просив звільнити його «за власним бажанням». Отже, наказом від 07.04.2017 року №3170/ВК позивач був звільнений за ч.1 ст. 38 КЗпП України, що не передбачає виплату трьох середньомісячних заробітних плат (вихідної допомоги відповідно до ст.44 КЗпП України). Що стосується відшкодування моральної шкоди то за приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 (v0004700-95) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки ПАТ «СМНВО» завдало моральної шкоди позивачу, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди спричиненої моральними та фізичними стражданнями, ігнорування його прав, та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 грн. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 11155грн. 15коп. без відрахування податків, які підлягають стягненню в обовязковому порядку, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 16287грн. 40коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів та 50 грн. моральної шкоди. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial