Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] Судовим наказом Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.01.2018 р. з [PERSON] стягувались аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 18.12.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що дочка досягла повноліття, виплату аліментів на її утримання припинено. Починаючи з 01.09.2015 р. дитина навчається у Гайсинському медичному коледжі Вінницької області на 4 курсі, денної форми навчання по спеціальності 233 Медсестринство «Лікувальна справа», за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, на державній формі навчання. [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває лише на утриманні позивача, яка самостійно несе всі витрати, пов`язані з навчанням дочки та її проживанням. Відповідач працездатний, працює та має стабільний високий заробіток (дохід), а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дочки. [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та стягнути з відповідача 600 грн. за надання юридичної допомоги. 05.03.2019 р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. ( а.с.26) Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами. У судові засідання, призначені на 03.04.2019р. та 20.05.2019р. відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив (а.с.20, 25). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст .ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно довідки № 108 від 06.07.2018 року, [PERSON] навчається у Гайсинському медичному коледжі на IV курсі денної форми навчання спеціальності 223 Медсестринство («Лікувальна справа») за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, на державній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2015 р. по 26.06.2019 р. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, так як її мати не взмозі в повному обсязі самостійно забезпечити дочку на період її навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, оплаті за гуртожиток, навчання тощо. Дослідивши та врахувавши усі доводи позивача та інші обставини, на які посилалася позивач в позовній заяві, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину яка навчається задовольнити, а саме стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , на період її навчання, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітньої доньки на період її навчання, а саме до 26.06.2019р. Відповідачем не подано до суду жодного доказу та заперечень на спростування зазначених позивачем обставин. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Також, у позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до позовної заяви не додано жодного документу на підтвердження сплати нею гонорару адвокату Шуляк В.М. у розмірі 600 грн. за надання професійної правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Оскільки позивачем не було надано належних документів, що підтверджують оплату понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн. 00 коп., тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial