Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна", звернувся до суду з позовною заявою та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на їх користь з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 379 210,93 грн., з яких: сума заборгованості за кредитним договором від 05.04.2007 року у розмірі 26 404,31 грн.; проценти у розмірі 55 146,42 грн.; нарахована пеня у розмірі 297 660,20 грн. Також стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму сплаченого судового збору у розмірі 3654, 00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 5 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL702/070/2007, що складається з двох частин. 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу Кредитного портфелю, відповідно до умов п. 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права на Кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору», а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Отже, до Позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до Відповідача з виконання зобов'язання зо Договором, а отже, саме на користь Позивача має бути стягнена заборгованість, що існує у Відповідача на момент звернення до суду з цим позовом. Пунктом 1.1. частини 2 Договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Договору, а Позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 Договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. Згідно із п.1.5. частини №2 Договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено Договором. У відповідності до п.3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили відсоткову ставку, як фіксовану у розмірі 13,99%. Як встановлено п.1.7.2. Договору Банк здійснює видачу кредиту Позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою Позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до тарифів та умов цього Договору. Кожний наступний транш надається Позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього Траншу, якщо інше не передбачено цим Договором. На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок Відповідача Банк перерахував на поточний рахунок Відповідача [NUMBER] відкритий в установі Позивача, кредитні кошти у загальному розмірі 18 000,00 доларів США. Таким чином, за вказаним Договором Відповідач отримав від Позивача кредитні кошти у розмірі 18 000,00 доларів США на строк до 05.04.2011 року, а отже, Банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені Договором. Згідно з п.1.4. частини 2 Кредитного договору за користування кредитом Відповідач зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. У відповідності до п.3 ч.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі 13,99 % річних. Розрахунок відсотків: залишок заборгованості за кредитом помножується на відсоткову ставку за кредитом, отриманий результат ділиться на відповідну кількість днів (щоб дізнатися суму відсотків, нарахованих за один день) та помножується на кількість днів. Відсотки за кредитом нараховуються щодня. Згідно з п.3.1.1. ст.3 ч.2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Відповідач зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Розрахунок пені: непогашена своєчасно сума кредиту помножується на 1% помножується на кількість прострочених днів. Проте, Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 13.01.2013 року становить: суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 303,43 дол. США, що еквівалентно 26 404,31 грн., процентів у розмірі 6 899,34 дол. США, що еквівалентно 55 146,42 грн., нарахованої пені у розмірі 297 660,20 грн. Враховуючи допущені Відповідачем порушення, Позивач, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9. Кредитного договору пред'явив Відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користування кредитом відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань. Проте, Відповідач умови договору не виконав, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Договором. Внаслідок тривалого та систематичного невиконання Відповідачем його зобов'язань за Кредитним договором, Банк направив відповідачу вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором в порядку, передбаченому п.1.9 Кредитного договору, однак Відповідач жодної відповіді на вимогу не надав, заборгованість, що утворилася за Договором до цього часу не сплатив. Представник позивача Нечитайло Л.О., яка діє на підставі довіреності від 03.01.2014 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі та у випадку неявки відповідача без поважних причин, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. В матеріалах справи достатньо наявних доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно за ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку . Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено , що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. /ст. 629 ЦК України/. Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути та сплатити проценти. За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Правові наслідки порушення зобов'язань передбачені ст. 611 ЦК України . За змістом цієї правової норми у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема : сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання /ч. 1 ст. 625 ЦК України/. Наслідки порушення договору позичником встановлені ст. 1050 ЦК України. Згідно з частиною 2 вказаної правової норми, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/ , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася /тобто , залишку боргу в цілому/ , та сплати процентів. Як встановлено судом , 5 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL702/070/2007, що складається з двох частин. 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу Кредитного портфелю, відповідно до умов п. 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права на Кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору», а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Отже, до Позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до Відповідача з виконання зобов'язання за Договором, а отже, саме на користь Позивача має бути стягнена заборгованість, що існує у Відповідача на момент звернення до суду з цим позовом. Пунктом 1.1. частини 2 Договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Договору, а Позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 Договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. Згідно із п.1.5. частини №2 Договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено Договором. У відповідності до п.3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили відсоткову ставку, як фіксовану у розмірі 13,99%. Як встановлено п.1.7.2. Договору Банк здійснює видачу кредиту Позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою Позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до тарифів та умов цього Договору. Кожний наступний транш надається Позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього Траншу, якщо інше не передбачено цим Договором. На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок Відповідача Банк перерахував на поточний рахунок Відповідача [NUMBER] відкритий в установі Позивача, кредитні кошти у загальному розмірі 18 000,00 доларів США. Таким чином, за вказаним Договором Відповідач отримав від Позивача кредитні кошти у розмірі 18 000,00 доларів США на строк до 05.04.2011 року, а отже, Банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені Договором. Згідно з п.1.4. частини 2 Кредитного договору за користування кредитом Відповідач зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. У відповідності до п.3 ч.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі 13,99 % річних. Розрахунок відсотків: залишок заборгованості за кредитом помножується на відсоткову ставку за кредитом, отриманий результат ділиться на відповідну кількість днів (щоб дізнатися суму відсотків, нарахованих за один день) та помножується на кількість днів. Відсотки за кредитом нараховуються щодня. Згідно з п.3.1.1. ст.3 ч.2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Відповідач зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Розрахунок пені: непогашена своєчасно сума кредиту помножується на 1% помножується на кількість прострочених днів. Проте, Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 13.01.2013 року становить: суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 303,43 дол. США, що еквівалентно 26 404,31 грн., процентів у розмірі 6 899,34 дол. США, що еквівалентно 55 146,42 грн., нарахованої пені у розмірі 297 660,20 грн. Враховуючи допущені Відповідачем порушення, Позивач, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9. Кредитного договору пред'явив Відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користування кредитом відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань. Проте, Відповідач умови договору не виконав, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Договором. Внаслідок тривалого та систематичного невиконання Відповідачем його зобов'язань за Кредитним договором, Банк направив відповідачу вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором в порядку, передбаченому п.1.9 Кредитного договору, однак Відповідач жодної відповіді на вимогу не надав, заборгованість, що утворилася за Договором до цього часу не сплатив. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи, що згідно розрахунку заборгованості, про порушення зобов'язання банк дізнався у 2009 року, проте банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 07.02.2014 року, тобто через чотири роки після внесення останнього платежу відповідачем на їх рахунок, до цього будь-яких заходів щодо стягнення заборгованості з відповідача не приймав, чим сприяв збільшенню розміру неустойки за кредитним договором , а також те, що відповідачем з 18 000 дол. США виданого кредиту , 26.11.2009 року було погашено 14521,46 дол. США, суд, виходячи з засад цивільного судочинства, а саме, розумності та справедливості, вважає можливим на підставі частини 2 ст. 616 ЦК України та частини 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням заборгованості за тілом кредиту 26 404, 31 грн. зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до розміру тіла кредиту, а саме до 26 404,31 грн., а тому в частині стягнення пені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial