Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі належним чином уповноваженого представника за дорученням Сафіра Ф.О. звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів у свою користь заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 року у розмірі 723 164 грн. 53 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 70,50 кв. м., яка розташована у [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаній квартирі та стягнути з них судові витрати. У поданому позові посилається на те, що згідно договору №LVKWGA0000000004 від 29.07.2008 року [PERSON] 29.07.2008 року отримав кредит у розмірі 25696.70 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.07.2028 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачі 29.07.2008 року уклали договір іпотеки № LVKWGA0000000004. Взяті на себе зобов'язання згідно договору №LVKWGA0000000004 від 29.07.2008 року відповідач [PERSON] не виконує, що призвело до заборгованості, яка станом на 02.06.2014 рік складає - 60923.72 доларів США, що еквівалентно 723 164 грн. 53 коп.. Належним чином уповноважений представник позивача Сафір Ф.О. у судове засідання не з'явився, однак 05.12.2014 року надіслав на електронну адресу суду клопотання (а. с. 76), в якому зазначив, що просить дану справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили і заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали. Факт належного повідомлення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про дату час та місце судового засідання у справі, що відбулось 22.12.2014 року підтверджується рекомендованими повідомленнями із судовою повісткою, які повернулися на адресу суду з довідками поштамту про причини повернення, згідно яких останні проігнорували повідомлення поштамту про необхідність з'явитися для отримання поштових відправлень і такі, після закінчення терміну зберігання, скеровані відправнику, тобто суду (а. с. 79-87). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили і заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали. Факт їх належного повідомлення про дату час та місце судового засідання у справі, що відбулось 22.12.2014 року підтверджується рекомендованими повідомленнями із судовою повісткою, які повернулися на адресу суду з довідками поштамту про причини повернення, згідно яких останні відмовили від одержання судовї повістки і такі були скеровані відправнику, тобто суду (а. с. 88-96). Незважаючи на відмову всіх відповідачів одержати судову повістку, суд вважає, що такі відповідно до ч. 8 ст.76 ЦПК України є належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. З огляду на вказане, суд визначив причини неявки відповідачів не поважними і у відповідності до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Таким чином у судове засідання не з'явилися всі учасники процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір №LVKWGA0000000004 згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25696.70 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишу заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.07.2028 року (а.с. 21-23). В забезпечення виконання кредитного договору сторонами було укладено 29.07.2008 року договір іпотеки №LVKWGA0000000004 (а.с. 26-29), згідно якого іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 70.50 кв.м, житловою площею 42.50 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. Квартира належить іпотекодавцям на праві власності, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру. Також, під час укладення договору іпотеки сторонами було визначено, що вартість Предмета іпотеки складає 159 838 грн. 79 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, який проведено позивачем станом на 02.06.2014 рік вбачається, що відповідач порушив виконання зобов'язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 60923.71 доларів США, яка складається з наступного: 19951.01 долар США - заборгованість за кредитом; 15116.36 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3902.30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19032.86 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи згідно до Договору: 21.06 долар США - штраф (фіксована частина) та 2900.13 доларів США - штраф (процентна ставка). Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. В матеріалах справи наявне повідомлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» №30.1.0.0/2-598 від 24.04.2014 року, яке було скеровано відповідачам із вимогою про виконання [PERSON] порушеного зобов'язання та попереджено відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі його невиконання (а. с. 12). Дане повідомлення було отримано відповідачами, що стверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомленням про вручення (а. с. 15-18,20), однак залишилось без реагування. Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки від 29.07.2008 року, а саме: квартиру загальною площею 70.50 кв. м., житловою площею 42.50 кв. м, яка розташована у [ADDRESS] Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються також і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова цина предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Із заявленого позову вбачається, що позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Суд вважає, що така вимога підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Законом України «Про іпотеку» разом із таким способами звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки і реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів передбачено також і право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу. Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене вищезгаданим Законом (ч. 1 ст. 38, абз. 4 ч. 1 ст. 39 Закону). Причому в Законі зауважено, що будь-яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне (ч. 5 ст. 38). Згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів України поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес способом, який може бути встановлений договором або законом. Вимогу позивача щодо визнання за ним прав щодо: отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, суд задовольнити не вправі оскільки актами цивільного законодавства, іпотечним договором такий спосіб захисту іпотекодержателем цивільних прав не передбачений. Відтак, суд вважає, що необхідно звернути стягнення на предмет договору іпотеки від 29.07.2008 року, а саме: квартиру загальною площею 70.50 кв. м., житловою площею 42.50 кв.м., яка розташована у [ADDRESS]. визначивши спосіб реалізації шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №LVKWGA0000000004 від 29.07.2008 року у сумі 60923.72 доларів США, що станом на 02.06.2014 року є еквівалентно 723 164 грн. 53 коп. Згідно з п.6 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як зазначалося вище при укладенні договору іпотеки сторонами п.33.4 Договору було визначено вартість Предмета іпотеки, а саме - 159 838 грн. 79 коп. Разом з тим у вищезгаданому договорі зазначено і інвентаризаційна оцінка квартири, яка згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 20 травня 2008 року за №18875519 - становить 43 973 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ціна предмету іпотеки встановлена у самому договорі - відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначалась за згодою між іпотекодавцем та іпотеко держателем, жодна із сторін не оспорює такої оцінки, суд вважає за необхідне визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а саме - 159 838 грн. 79 коп. із врахуванням того, що така вартість сторонами вже узгоджена в договорі іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані та проживають відповідачі - [PERSON] та [PERSON] їх реєстрація підтверджується згідно даних листів Сколівського РС ГУДМСУ у Львівській області від 12.08.2014 року (а. с. 46, 49). [PERSON] та [PERSON] також і проживають у спірній квартирі, що стверджується отриманими ним рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення надісланого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 15,20), а також судом (а. с. 69). Крім того, відповідачем [PERSON] до суду було подано заяви про відкладення судових засідань в яких він зазначає адресу проживання [ADDRESS] (а. с. 66, 74). Щодо відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такі згідно даних листів Сколівського РС ГУДМСУ у Львівській області від 12.08.2014 року зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Факт проживання вищезгаданих відповідачів за даною адресою підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які були надіслані на адресу за якою вони зареєстровані і від одержання яких вони відмовились (а. с. 88-96). Відповідач [PERSON] на час укладення договору іпотеки була зареєстрована [ADDRESS]. (а. с. 30). За даною адресою їй судом також направлялись рекомендовані повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, одержання яких нею було проігноровано і таке повернуто до суду (а. с. 59-61; 71-73; 85-87). З вищевикладеного вбачається, що у квартирі, на яку звертається стягнення проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] оскільки їх проживання, перешкоджатиме реалізації предмета іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з спірної квартири, що за адресою [ADDRESS] Підстав для виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не вбачає. Відповідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 4019 грн. 90 коп.

Outcome: partial