Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що працювала на Харківському дослідному цементному заводів м. Харкові з 04.08.1978 по 04.02.1984, на посаді лаборанта фізико-механічних випробувань, а з 10.12.1984 по 04.06.1995 переведена пакувальницею цементу 3,4 розряду, машиністом цементних млинів. Умови праці були шкідливі, користувалася правом на пільгову державну пенсію за Списком № 1 «Виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, в пільгових розмірах», затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. В 1995 році [PERSON] призначена пільгова пенсія за Списком № 1. В 1992 році [PERSON] захворіла, була направлена до НДІ гігієни праці та профзахворювань, але після цього продовжувала працювати на заводі у шкідливих умовах праці до 1995 року. У відповідності з Наказом по підприємству від 29.12.1993 № 125 по результатах проведеної атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 1 за особливо шкідливі умови праці, в тому числі: пакувальникам цементу, машиністам цементних млинів. Наказом по ВАТ «Харківський дослідний цементний завод» від 17.05.200 за результатами робочих місць затверджено перелік професій з особливо шкідливими умовами праці, яким підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 1 (пакувальникам цементу, машиністам цементних млинів), встановлено додаткову відпустку 7 календарних днів та безоплатне забезпечення спецхарчуванням (молоком). Аналогічний наказ видано у зв'язку з реорганізацією підприємства на ДП «Харківський опитний цементний завод» від 13.05.2005 № 68. В подальшому, здоров'я [PERSON] погіршувалося, вона знову була направлена до Харківського НДІ гігієни праці і профзахворювань, який направив її до Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» м. Київ. За висновком Центральної лікарсько-експертної комісії цього закладу від 27.10.2015 № 37/850 та від 27.09.2016 № 32/847 у [PERSON] встановлено діагноз «Хронічний бронхіт з 1991 року, пневмоконіоз, ЛН 1-ІІ ст. Захворювання професійне». Головним управлінням Держсанепідслужби у Харківській області Харківським міським управлінням складено Інформаційну довідку про умови праці колишнього працівника ДП «Харківський цементний завод» [PERSON] при підозрі професійного захворювання. Стаж роботи на ДП «Харківський дослідний цементний завод» (зараз назва-ТОВ «ЕЛАВУС-ЛТД») 16 років 11 місяців. На робочому місці машиніста цементних млинів запиленість вмістом силікату складала 25,8-38,8 мг/мз, тобто перевищувала гранично-допустимі норми у 3-6 разів. Умова праці відносилася до ІІІ класу ІІІ ступеня шкідливості за перевищенням концентрації шкідливих хімічних речовин у повітрі робочої зони. Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці, до якого надійшло повідомлення про професійне захворювання [PERSON], від 03.02.2017 № 01.01-07/197 складено Комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, під головуванням начальника відділу з питань гігієни праці Головного управління Держпраці у Харківській області. До складу Комісії введено: директора ТОВ Фірма «ЕЛАВУС» ЛТД, страхового експерта з охорони праці Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Харкові, головного технічного інспектора праці Об'єднання профспілок Харківської області. Ця комісія повинна розслідувати профзахворювання впродовж 10 робочих днів після її створення та скласти Акт за формою П-4. Однак, Акт про розслідування професійного захворювання не проведено до теперішнього часу. Здоров'я [PERSON] погіршується, тому вона просить зобов'язати ТОВ Фірма «ЕЛАВУС» ЛТД організувати розслідування складанням Акта форми П-4 та стягнути з ТОВ Фірма «ЕЛАВУС» ЛТД на її користь моральну шкоду у зв'язку з втратою здоров'я за професійним захворюванням одноразово 100 тисяч гривень. Ухвалою суду визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. З боку представника відповідача ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» -Горобчука О.В. надано відзив на позовну заяву, яким останній просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. З боку [PERSON] надано відповідь на відзив, яким остання вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Третьою особою, заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренком О.М. надано пояснення щодо позовної заяви, з яких вбачається, що у зв'язку з отриманням повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, Управлінням Держпраці створено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у колишнього працівника ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» [PERSON] Склад комісії затверджено Наказом від 03.02.2017 № 01.01-07/197. Відповідно до Наказу про створення комісії з розслідування, представник підприємства, який брав участь у проведенні вищевказаного розслідування, це - директор ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупира А.М. Управлінням Держпраці вчинені всі належні дії для забезпечення підписання акту за формою П-4 директором ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупира А.М.. Акт за формою П-4 у 7 екземплярах направлено директору ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупира А.М., та отримано представником суб'єкта господарювання [PERSON] 01.09.2017. Однак, на сьогодні, акти проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 у [PERSON], з підписом директора ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупира А.М. до Управління Держпраці не повернуто. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи викладені у відзиву, відповіді на відзив, поясненнях третьої особи, прийшов до наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що [PERSON] працювала на Харківському дослідному цементному заводі в м. Харкові, з 04.08.1978 по 04.06.1995 на посадах лаборанта фізико-механічних випробувань, пакувальницею цементу, помічником машиніста цементних млинів, тощо. Такі обставини підтверджуються копією трудової книги (а.с.4-6). Із копії медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» м. Київ № 37/850 від 27.10.2015 вбачається, що у [PERSON], [INFO], яка працювала в ДП «Харківський дослідно-цементний завод», машиністом цементних випробувань до 04.06.1995 року, встановлено діагноз «Хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі ремісії, середній та нижньочастковий пневмоконіоз, ЛН 0-І ст. (а.с.8). Із копії медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» м. Київ № 32/847 від 27.09.2016 вбачається, що у [PERSON], [INFO], яка працювала в ДП «Харківський дослідно-цементний завод», машиністом цементних випробувань до 04.06.1995 року, встановлено діагноз пневмоконіоз (t/t;1/1), ЛН І-ІІ ст., захворювання професійне, встановлене вперше ДУ «Інститут медицини праці НАМН України».(а.с.9). Із копії інформаційної довідки про умови праці колишнього працівника ДП «Харківський дослідно-цементний завод» [PERSON] при підозрі в неї професійного захворювання № 23.1/533 від 02.02.2015, виданої лікарем з гігієни праці відділу санітарного нагляду Харківського міського Управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області Янковською Б.В., вбачається, що враховуючи стаж роботи 16 років 11 місяців на ДП «Харківський дослідно-цементний завод» у шкідливих умовах праці, є можливим розвиток профзахворювання при наявності відповідно клінічних та рентгенологічних змін у [PERSON](а.с.10-12). Згідно до копії наказу в.о. начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренка О.М. № 01.01-07/197 від 03.02.2017, створено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у колишнього працівника ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД»» [PERSON] (а.с.13). Відповідно до копії листа заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренка О.М. № 02.01-06/9095 від 22.08.2017, директор ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупирі А.М., останньому направлено для ознайомлення та підписання акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 та копію повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, з нагадуванням про те, що у разі незгоди члена комісії з розслідуванням із змістом акта, він підписує його з письмовим викладенням своєї окремої думки, яка додається до акта і є його невід'ємною частиною, про що робиться відмітка у зазначеному акті (а.с.27). Однак, як вбачається з пояснень третьої особи, а саме заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренка О.М., на сьогодні, акти проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 у [PERSON], з підписом директора ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупира А.М., до Управління Держпраці не повернуто. Відповідно до «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011 № 1232, п. 62 - Усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню. Пунктом 68 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», встановлено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку. Пунктом 76 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», встановлено, що розслідування випадку професійного захворювання проводиться протягом десяти робочих днів після утворення комісії з розслідування. Пунктом 81 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», встановлено, що комісія з розслідування зобов'язана: 1) розробити програму розслідування причин виникнення професійного захворювання; 2) розподілити функції між членами комісії; 3) розглянути питання щодо необхідності залучення до її роботи експертів; 4) провести розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання; 5) скласти акт розслідування хронічного професійного захворювання. Пунктом 82 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», встановлено, що Комісія з розслідування проводить оцінку умов праці працівника за матеріалами раніше проведеної атестації робочих місць, результатів обстежень і досліджень, проведених відповідними закладами державної санітарно-епідеміологічної служби або санітарними лабораторіями, атестованими МОЗ в установленому порядку, вивчає приписи органів державного нагляду за охороною праці, подання посадових осіб робочих органів виконавчої дирекції Фонду і представників профспілок, інструкції з охорони праці працівників, заключні акти періодичних медичних оглядів, накази та розпорядження адміністрації підприємства про порушення працівником вимог правил та інструкцій з охорони праці, строків проходження періодичних медичних оглядів, картки обліку індивідуальних доз опромінення на робочому місці джерелами радіаційного випромінювання, одержує письмові пояснення посадових осіб, інших працівників з питань, пов'язаних з розслідуванням причин виникнення професійного захворювання, а у разі потреби вимагає проведення додаткових досліджень на робочому місці та бере участь у них, вивчає первинну медичну документацію щодо хворого. У роботі комісії з розслідування такого випадку обов'язково беруть участь представники підприємства, працівником якого є хворий, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представник вищого профспілкового органу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. За результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 (далі - акт за формою П-4) згідно з додатком 17. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення. Пунктом 87 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», чітко визначено, що у разі незгоди члена комісії з розслідування із змістом акту за формою П-4 він його підписує, письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акту і є його невід'ємною частиною, про що робиться відмітка у зазначеному акті. Так, відповідно до медичної документації, інформаційної довідки, тощо, у [PERSON] дійсно виявлено наявність професійного захворювання, наказом в.о. начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренка О.М. № 01.01-07/197 від 03.02.2017, створено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у колишнього працівника ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД»» [PERSON], директору ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупирі А.М. направлено для ознайомлення та підписання акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 та копію повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, з нагадуванням про те, що у разі незгоди члена комісії з розслідуванням із змістом акта, він підписує його з письмовим викладенням своєї окремої думки, яка додається до акта і є його невід'ємною частиною, про що робиться відмітка у зазначеному акті. Однак, акти проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 у [PERSON], з підписом директора ТОВ Фірма «ЕЛАВУС ЛТД» Чупира А.М. до Управління Держпраці не повернуто, відповідно до листа начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренка О.М. Доводи відповідача, викладені у відзиві суд вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду. Отже, суд надійшов до висновку, що вимоги позивача в цієї частині вимог позову підлягають задоволенню. Далі, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вчинену моральну шкоду в розмірі 100000грн. У відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової0 шкоди від 31.03.1995 № 4). Позивач посилається на той факт, що внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився стан здоров'я, на що необхідні певні кошті, яких не вистачає тощо. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. При цьому, з боку позивача не представлено суду будь-яких доказів, які б свідчили у своєї сукупності про вчинення відповідачем таких дій, у зв'язку з чим позивач зазнав моральної шкоди. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що збоку позивача не доведено вчинення моральної шкоди з боку відповідача, яка полягає у фізичному болю, стражданнях, яких [PERSON] зазнала, наявність душевних страждань, яких остання зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів тощо, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позову у частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial