Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У вересні 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сафір Федір Олегович звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та штрафів, посилаючись на те, що 27.09.2011 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідачка зобов'язання за договором належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 31.07.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 109337,95 грн., з яких: 7076,10 грн. - заборгованість за кредитом; 92629,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 5182,76 грн.- штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 27.09. 2011 року в сумі 109337,95 грн. та відшкодувати витрати на судовий збір у розмірі 1640,07 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, проте, надіслав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Крім того, надіслав до суду заяву про відшкодування витрат пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в судове засідання, разом з рахунком № 13801 та платіжним дорученням від 23.10.2017 року. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідачки опубліковано в газеті «Урядовий Кур'єр» від 21.10.2017 року № 198. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 27.09.2011 року (а.с. 8-31). Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 7100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.2.1.1.2.1. «Умов надання банківських послуг» договір між банком та клієнтом укладається шляхом підписання Памятки Клієнта/Довідки та Заяви. Відповідачка підтвердила свою згоду з умовами договору кредиту (договору про надання банківських послуг), підписавши 27.09.2011 року Анкету - заяву (а.с.6). Згідно з пунктом 1.1.7.12 Правил надання банком послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка виникла перед банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у встановленої банком долі, в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 27.09.2011 року, останнє погашення платежу відбулося 25.07.2014 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальниці кредит. Відповідачка в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього, станом на 31.07.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 109337,95 грн., з яких: 7076,10 грн. - заборгованість за кредитом; 92629,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 5182,76 грн.- штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч.1. ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п.2.1.1.12.6. Умов надання банківських послуг, на боргові зобов'язання за кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 . Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. З 01.09.2014 р., відповідно до наказу банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року, відсоткова ставка була підвищенна до 34,80% на рік. 01.04.2015 р. відсоткова ставка була підвищенна до 43,20 % на рік, згідно наказу № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 р. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, та за розрахунком банку, станом на 31.07.2017 року, розмір заборгованості по процентам складає 92629,09 гривень (а.с.6-7). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту, та процентами за користування кредитом. Системний аналіз кредитного договору та положень ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором пеня та комісія є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку, щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою. За правилами частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з п.2.1.1.7.6. Умов надання кредиту, у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову . Відповідно до п. 2.1.1.12.13. Умов у випадку порушення позичальником строків виплати процентів за користування кредитом, він платить банку неустойку. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3950,00 грн., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5182,76 грн. (процентна складова). Однак, до виниклих правовідносин застосовуються положення ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором з [PERSON], яка зареєстрована у [ADDRESS]. Село Петрівка Перша, Олександрівського району Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 31.07.2017 року задоволенню не підлягають, на підставі ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також, не підлягає стягненню штрафи, які нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 99855,19 грн., з яких: 7076,10 грн. - заборгованість за кредитом; 92629,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 150,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. В решті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз'яснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1497,83 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору, в сумі 142,24 гривень, слід залишити за позивачем. А також, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем було подано оголошення про виклик відповідачки в газеті «Урядовий Кур'єр» від 21.10.2017 року № 198. Оплату публікацій оголошень в пресі в сумі 462,00 грн. було здійснено позивачем ПАТ КБ "Приватбанк", що підтверджується платіжним дорученням №BO903B1ESF від 23.10.2017 року. Тому, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача суми витрат, пов'язаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача, в розмірі 462,00 грн.

Outcome: partial