Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси із заявою звернувся [PERSON], за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису щодо запобігання та протидії домашньому насильству, по якій просив: -заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] та наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання за адресою: [ADDRESS] терміном до 6 місяців; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб терміном до 6 місяців. -направити [PERSON] на проходження програми для кривдників, забезпечивши виконання програми Одеській міській раді строком 1 рік. При цьому посилаючись на те, що заявник є інвалідом 3-ї групи загального захворювання. [PERSON] та його матір [PERSON] протягом тривалого часу, приблизно з серпня 2012 року зазнають систематичного домашнього насильства від кривдника - [PERSON], як психологічного, так і економічного, а мати [PERSON] - навіть і фізичного з боку кривдника, який є її колишнім чоловіком та батьком заявника. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення заявника та свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильству» (ст. 305-2 ЦПК України). За правилами розділу IV глави 13 ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON], проживають разом з [PERSON] в одній квартирі, [PERSON] є співвласником 1/6 частини квартири [ADDRESS] та на даний час він проживає в кімнаті площею 9 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], та є матір'ю [PERSON]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2015 р. по справі №522/23998/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У своїй заяві [PERSON] наголошував на тому, що він та його мати [PERSON] систематично занають як психологічного, економічного, так і фізичного насильства від [PERSON]. Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні свідком [PERSON] Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису, заявник на підтвердження обставин, щодо вчинення насильства фізичного та психологічного характеру посилався на слідуюче. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2013 року по справі №522/23651/13-п [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-3 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї. Листом Шевченківського відділення міліції Приморського районного відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20.11.2013 року повідомлено, що з [PERSON] була проведена бесіда профілактичного характеру щодо недопустимості порушень діючого законодавства України. 03.02.2014 року постановою Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 11.09.2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України за нанесення тілесних ушкоджень [PERSON]. З відповіді Приморського районного відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 19.09.2014 року, вбачається, що [PERSON] знаходиться на профілактичному обліку в Шевченківському ВМ Приморського РО ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 10.09.2013 року та з ним була проведена бесіда профілактичного характеру щодо недопустимості порушень діючого законодавства України. З відповіді Приморського районного відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 24.09.2014 року, вбачається, що [PERSON] була проведена бесіда профілактичного характеру щодо недопустимості порушень діючого законодавства України. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 року по справі №522/3213/16-п [PERSON] був притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді 30 годин громадських робіт за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Дільничним офіцером поліції Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-3 КУпАП на [PERSON] Постановою Приморського районного суду м. Одесі від 25.05.2018 р. по справі №522/7914/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що факт постійного звернення заявника до різних органів, стосовно того, що по відношенню до [PERSON] та його матері [PERSON] вчиняється домашнє насильство розцінюється судом, як наявність тривалого конфлікту між ними та підтверджує те, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє по відношенню до заявника та його матері домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Статтею першою ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема: -домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишніми чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; - фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Судом встановлено, що заявнику та його матері систематично чиниться психологічне, фізичне або інше домашнє насильство з боку [PERSON], у зв'язку з чим, останні потребують захисту в порядку положень, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та суд вважає за необхідне обрати для кривдника спеціальний захід щодо протидії домашньому насильству шляхом направлення його на проходження програми для кривдників забезпечивши виконання програми Одеській міській раді строком 1 рік, задовольнивши заяву [PERSON] у цій частині. Разом з тим, вимога заявника щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] терміном до 6 місяців, не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] є співвласником 1/6 частини квартири [ADDRESS] та на даний час він проживає в кімнаті площею 9 кв.м. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, суд не може обмежити [PERSON] у праві користування своєю власністю та проживання в квартирі, тим самим позбавивши права на житло, оскільки це буде прямим порушенням його законних прав та інтересів передбачених Конституцією та чинним законодавством. Щодо вимог заявника про встановлення заборони вести листування, телефонні переговори або контактувати з останнім через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб, суд зазначає наступне. У ході розгляду заяви судом не встановлено та в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що [PERSON] переслідує заявника чи його мати, спілкується з ними, веде листування, телефонні переговори, будь-яким іншим способом контактує або намагається контактувати з [PERSON] чи [PERSON] особисто або через третіх осіб. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Outcome: partial