Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON] предявила до суду позов до відповідача комунального підприємства Міськавтотранс про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання призначити та виплатити матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах. Під час розгляду справи, представником позивача адвокатом [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати незаконними та скасувати рішення комісії із соціального страхування комунального підприємства Міськавтотранс, оформлені протоколами № 16 від 01 червня 2017 року та №24 від 21 серпня 2017 року засідання комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс ТМР про відмову у призначенні та виплаті [PERSON] матеріального забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листками непрацездатності серія АДБ №837374 від 10 травня 2017 року та серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, виданих Тернопільською комунальною міською лікарнею №2; зобовязати комунальне підприємство Міськавтотранс призначити та виплатити [PERSON] матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах згідно із листків непрацездатності серія АДБ №837374 від 10 травня 2017 року та серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, виданих Тернопільською комунальною міською лікарнею №2; стягнути з комунального підприємства Міськавтотранс на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 червня 2010 року вона працює на роботі в комунальному підприємстві "Міськавтотранс" на посаді головного бухгалтера. [PERSON] листка непрацездатності серія АДБ №837374 від 10 травня 2017 року виданого Тернопільською комунальною міською лікарнею №2 вона ([PERSON]Б.), яка працює в КП Міськавтотранс є непрацездатна; діагноз вагітність 30 тижнів; режим амбулаторний + стаціонар, у звязку із чим звільнена від роботи з 10 травня 2017 року по 13 вересня 2017 року. У звязку із цим, 23 травня 2017 року вона ([PERSON] Б.) звернулась до КП Міськавтотранс із заявою про призначення та виплату допомоги по вагітності та пологах, до якої також долучила вказаний листок непрацездатності. Однак, листом від 06 червня 2017 року №216/3-1 КП Міськавтотранс повідомило її про те, що рішенням комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс, оформленого протоколом №16 засідання комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс ТМР від 01 червня 2017 року їй відмовлено у призначенні та виплаті матеріального забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності на підставі того, що вона ([PERSON] Б.) є особою, яка працевлаштована не належним чином, у неї відсутнє її місце роботи (посада), посадовий оклад (тарифна ставка) з якої проводиться розрахунок грошової допомоги. Однак, у звязку із ускладненими пологами її ([PERSON] Б.) також звільнено від роботи з 13 вересня 2017 року по 26 вересня 2017 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, виданого Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, який є продовженням листка непрацездатності серія АДБ №837374 від 10 травня 2017 року. У звязку із цим, 03 серпня 2017 року вона звернулась до КП Міськавтотранс із заявою про призначення та виплату допомоги по вагітності та пологах, до якої також долучила листок непрацездатності серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року. Проте, листом від 21 серпня 2017 року №334/3-1 КП Міськавтотранс повідомило її про те, що рішенням комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс, оформленого протоколом №24 засідання комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс ТМР від 21 серпня 2017 року їй відмовлено у призначенні та виплаті матеріального забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, пославшись на попереднє рішення комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс, оформленого протоколом №16 засідання комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс ТМР від 01 червня 2017 року. Вважає рішення комісії із соціального страхування комунального підприємства Міськавтотранс, оформлені протоколами № 16 від 01 червня 2017 року та №24 від 21 серпня 2017 року засідання комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс ТМР про відмову у призначенні та виплаті їй матеріального забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листками непрацездатності незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушує її право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах згідно листків непрацездатності. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак, її представник, адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача,позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, а також просить стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. Представник відповідача комунального підприємства Міськавтотранс у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: [PERSON] наказу комунального підприємства Міськавтотранс Тернопільської міської ради №54-К від 31 травня 2010 року [PERSON] прийнято на посаду економіст з 01 червня 2010 року на 1 ставку з оплатою згідно штатного розпису з випробувальним терміном 1 місяць. У відповідності до наказу комунального підприємства Міськавтотранс Тернопільської міської ради №56-К від 01 червня 2010 року [PERSON] переведено на посаду головного бухгалтера 01 червня 2010 року по 18 липня 2010 року на час лікарняного [PERSON] Ю В., головного бухгалтера. Наказом комунального підприємства Міськавтотранс Тернопільської міської ради № 71-К від 19 липня 2010 року [PERSON] переведено на посаду головного бухгалтера з 19 липня 2010 року на час відпустки по догляду за дитиною [PERSON], головного бухгалтера. Відповідно до наказу комунального підприємства Міськавтотранс Тернопільської міської ради №87-К від 15 липня 2011 року [PERSON], в.о. головного бухгалтера, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 серпня 2011 року. [PERSON] листка непрацездатності серії АДБ №837374 виданого 10 травня 2017 року Тернопільською комунальною міською лікарнею №2 [PERSON], яка працює в комунальному підприємстві Міськавтотранс, діагноз вагітність 30 тижнів, режим амбулаторний + стаціонар; звільнена від роботи з 10 травня 2017 року по 12 вересня 2017 року; стати до роботи з 13 вересня 2017 року. 23 травня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до КП Міськавтотранс із заявою про призначення та виплату допомоги по вагітності та пологах згідно листка непрацездатності серії АДБ №837374 від 10 травня 2017 року. Листом №216/3-1 від 06 червня 2017 року комунальне підприємство Міськавтотранс Тернопільської міської ради повідомило позивачку про те, що рішенням комісії із соціального страхування у формі протоколу №16 від 01 червня 2017 року їй відмовлено в призначенні матеріального забезпечення у вигляді грошової допомоги на загальних підставах. Як вбачається із протоколу №16 засідання комісії із соціального страхування /рішення уповноваженого/ КП Міськавтотранс ТМР від 01 червня 2017 року, [PERSON] є особою, яка працевлаштована не належним чином, у неї відсутнє її місце роботи, (посада), посадовй оклад (тарифна ставка), з якої проводиться розрахунок грошової допомоги, а відтак, комісія не вправі прийняти рішення щодо призначення їй грошової допомоги за листком непрацездатності №АДБ №837374 від 10 травня 2017 року. [PERSON] листка непрацездатності серії АДБ №842520 виданого 31 липня 2017 року Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, який є продовженням листка непрацездатності серії АДБ №837374, [PERSON], яка працює в комунальному підприємстві Міськавтотранс, діагноз ускладнені пологи; звільнена від роботи з 13 вересня 2017 року до 26 вересня 2017 року; стати до роботи 27 вересня 2017 року. 03 серпня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до відповідача КП Міськавтотранс із заявою про призначення та виплату допомоги по вагітності та пологах згідно листка непрацездатності серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року. Листом №334/3-1 від 21 серпня 2017 року комунальне підприємство Міськавтотранс Тернопільської міської ради повідомило позивачку про те, що зважаючи на виключну компетенцію комісії підприємства із соціального страхування щодо надання матеріальної допомоги чи відмови у її наданні, згідно листа непрацездатності АДБ №842520, який є похідним листа непрацездатності №837374, за яким рішенням комісії відмовлено у нарахуванні допомоги згідно Протоколу №16 від 01 червня 2017 року за листом непрацездатності АДБ №842420 рішенням комісії відмовлено у нарахуванні матеріальної допомоги Протокол №24 від 21 серпня 2017 року. Із протоколу №24 засідання комісії із соціального страхування /рішення уповноваженого/ КП Міськавтотранс ТМР від 21 серпня 2017 року слідує, що 01 червня 2017 року рішенням Комісії із соціального страхування №16 [PERSON] відмовлено у призначенні матеріального забезпечення на підставі листа непрацездатності АДБ №837374 від 10 травня 2017 року, у звязку із неналежним працевлаштуванням особи заявника [PERSON], відсутності її місця роботи, посадового окладу та тарифної ставки, з якої можливо було би здійснити нарахування матеріального забезпечення. Зважаючи на те, що [PERSON] на момент розгляду заяви від 03 серпня 2017 року належним чином не працевлаштована і не визначено її посади, посадового окладу та тарифної ставки, беручи до уваги листок непрацездатності АДБ №842520, що є продовженням листка непрацездатності АДБ №837374, комісія приходить до висновку про неможливість здійснення грошової допомоги. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для огляду за непрацездатними. У відповідності до ст. 253 Кодексу законів про працю України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Частиною 1 ст.18 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування передбачено, що страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах. [PERSON] ст.25 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у звязку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів. У разі надання застрахованій особі відпустки у звязку з вагітністю та пологами у період її тимчасової непрацездатності листок непрацездатності по тимчасовій непрацездатності закривається і з дня настання цієї відпустки видається інший листок непрацездатності. Кожен із зазначених листків оплачується за відповідними нормами цього Закону. У відповідності до п.1 ч.2 ст.15 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування, роботодавець надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом. Статтею 19 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування передбачено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 31 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Вимогами ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається: у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності. Отже, положення Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування містять вичерпний перелік підстав для відмови застрахованій особі в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності й такої підстави як особа працевлаштована не належним чином, відсутнє її місце роботи (посада), посадовий оклад (тарифна ставка), з якої проводиться розрахунок грошової допомоги, за якої позивачу відмовлено у її наданні, не містить. Судом установлено, що [PERSON] в установленому порядку закладом охорони здоров'я видано листки непрацездатності серії АДБ № 837374 від 10 травня 2017 року та серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, якими засвідчено її тимчасову непрацездатність. [PERSON] ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до положень ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування призначення та виплата матеріального забезпечення за загальнообов'язковим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності проводяться за місцем роботи застрахованої особи. [PERSON] ч. 1, 2 ст. 34 Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування фінансування страхувальників - роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява - розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Отже, зі змісту положень ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування убачається, що саме на страхувальника-роботодавця, а не Фонд, покладено обов'язок щодо призначення та виплаті застрахованій особі матеріального забезпечення за весь період її тимчасової втрати працездатності. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування рішення комісії із соціального страхування комунального підприємства Міськавтотранс, оформлені протоколами № 16 від 01 червня 2017 року та №24 від 21 серпня 2017 року засідання комісії із соціального страхування КП Міськавтотранс ТМР про відмову у призначенні та виплаті [PERSON] матеріального забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах за листками непрацездатності серія АДБ №837374 від 10 травня 2017 року та серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, виданих Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, а також зобовязання комунального підприємства Міськавтотранс призначити та виплатити [PERSON] матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах згідно із листків непрацездатності серія АДБ №837374 від 10 травня 2017 року та серії АДБ №842520 від 31 липня 2017 року, виданих Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 гривень. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача в її користь витрат на правову допомогу в сумі 3000 гривень, суд зазначає наступне: Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). 12 червня 2017 року між [PERSON] (Клієнт) та [PERSON] обєднанням Сила права, в особі Керуючого партнера [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги., згідно п. 1 якого Адвокатське обєднання зобовязується здійснювати захист, представництво інтересів Клієнта в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, апеляційному суді Тернопільської області, та в інших судах, державних органах, установах, недержавних організаціях у справі за позовом [PERSON] до КП Міськавтотранс про призначення та виплату допомоги по вагітності та пологах, на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а Клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Для надання правової допомоги Адвокатське обєднання призначає адвокатів: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п.п. 2, 3 Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 12 червня 2017 року за одну годину участі адвоката [PERSON] обєднання у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, Клієнт сплачує [PERSON] обєднанню гонорар у розмірі 500 гривень. Загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом годин по даній справі, але в будь якому випадку не може бути меншим 3000 тисяч гривень. [PERSON] №1 обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 12 червня 2017 року вартість оплат правової допомоги становить 3000 гривень, з яких: 500 гривень попередня консультація, вивчення документів, судової практики та аналіз законодавства щодо предмета спору (1 година); 1000 гривень формування правової позиції та підготовка позовної заяви (2 години); 500 гривень підготовка заяви про уточнення позовних вимог (1 година); 1000 гривень участь у судових засіданнях. Квитанцією №0.0.867153104.1 виданою 10 жовтня 2017 року відділенням №2 Тернопільської філії ПАТ КБ ПриватБанк стверджується, що [PERSON] здійснено оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги від 12 червня 2017 року в сумі 3000 гривень, отримувач Адвокатське обєднання Сила права. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з журналів судових засідань, адвокат приймав участь у 1 судовому засіданні, а саме: 13 вересня 2017 року з 15 год. 31 хв. по 15 год. 33 хв. [PERSON] ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. З урахуванням положень Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір витрат на оплату правової допомоги становить: 500 гривень попередня консультація, вивчення документів, судової практики та аналіз законодавства щодо предмета спору (1 година); 1000 гривень формування правової позиції та підготовка позовної заяви (2 години); 500 гривень підготовка заяви про уточнення позовних вимог (1 година) та 25 гривень за участь у судовому засіданні 13 вересня 2017 року з 15 год. 31 хв. по 15 год. 33 хв. ( з розрахунку: 500 гривень = 1 година, отже, 3 хвилини = 25 гривень), що загалом становить 2025 гривень. Відтак, з урахуванням ст. 88 ЦПК України зазначена сума витрат на правову допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial