Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що за час зареєстрованого шлюбу із відповідачем набула спільно із ним права власності на автомобіль Фольцваген Кадік 2005 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], тому просить здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме, автомобіля, виділивши у власність відповідача даний транспортний засіб з присудженням їй компенсації 2/3 частини вартості такого, так як в неї на утриманні є неповнолітня дитина і коштів на її утримання, які сплачує відповідач не вистарчає. Вказала, що згідно оголошень про продаж аналогічного вживаного автомобіля, середня ціна останнього становить 157014 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вважає, що майно подружжя потрібно поділити порівно, так як будь яких домовленостей між ними про виділення позивачу більшої частини спільного майна не було. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін спору, дослідивши докази у справі, встановив наступні її обставини. Вимогами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб, визначений ст. 16 ЦК України. Згідно актового запису № 538 від 21 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, який розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2016 року, яке 26.09.2016 року вступило в законну силу та оригінал якого знаходиться в архіві Тернопільського міськрайонного суду при матеріалах справи №607/9062/16ц. Спір у сторін виник щодо автомобіля, придбаного у шлюбі, марки Фольцваген Кадік 2005 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], факт придбання автомобіля у шлюбі визнається сторонами і доказуванню не підлягає. Позивач, суду пояснила, що автомобілем користується відповідач, вона керувати даним транспортним засобом не вміє. Також вказала, що автомобіль було придбано за гроші подаровані на весілля, теперішня вартість автомобіля становить 157014 грн. Вирішуючи спір суд виходить з того, що у відповідності до ст. 60 СК України, спірний автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності як такий, що набутий подружжям за час шлюбу. Автомобіль є неподільною річчю. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст. 71 СК України, регламентовано, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи наведене, а також відсутність домовленості між сторонами щодо спірного майна, або шлюбного договору, суд вирішуючи спір, дійшов висновку, що автомобіль був придбаний за час шлюбу подружжям, тому належить сторонам\~\~на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні. При цьому, суд враховує те, що правовий режим такої власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Тому на думку суду, буде справедливим спірний автомобіль залишити за відповідачем, а позивачці присудити компенсацію у розмірі 78507 грн. як 50% вартості даного транспортного засобу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати, що були понесені позивачкою.

Outcome: partial