Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~ з позовною заявою до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати в сум 38142 грн. 78 коп. (тридцять вісім тисяч сто сорок дві грн.. 78 коп.). середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку на 02 листопада 2018 року в сумі 6262 грн. 58 коп. (шість тисяч двісп шістдесят дві грн.. 58 коп.), стягнути з відповідача на її користь 25 000,00 (двадцять пять тисяч грн. 00 коп моральної шкоди за невчасний розрахунок та несплату ЄСВ. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 09.08.2004 року по 01.10.2018 року вона працювала у [PERSON] проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект». 01.10.2018 року позивача було звільнено з роботи за угодою сторін . На дату звільнення відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що підлягають виплаті у звязку із звільненням, а саме заборгованість по заробітній платі в сумі 38142,78 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 38143,78 грн. , суму середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 6262,58 грн. та моральну шкоду за несвоєчасний розрахунок та несплату ЄСВ у розмірі 25000,00 грн. Ухвалою суду від 08.11.2018 року провадження по вказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом сторін по справі. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, а також зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце,день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку , про причини своєї не явки суду не повідомив, та відзиву на позовну заяву до суду не подав. Однак відповідач у встановленому законом порядку та строки надав відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач просить відмовити позивачу в задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивач не подав докази необхідні для вимоги моральної шкоди. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.08.2004 року позивач була прийнята на роботу до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на посаду інженера - програміста, на підставі наказу № 62-К від 09.08.2004 року., що підтверджується з наданої копії трудової книжки позивача. ( а.с.6) 01.10.2018 року позивача звільнено з ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України, згідно з наказом № 143-К. Відповідно до довідки ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» № 64 від 01.10.2018 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року включно складає 38142,78 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При звільненні позивача з нею не були проведені остаточні розрахунки та виплати. У звязку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як роз'яснено в пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час затримки розрахунку працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. За приписами п. 8 Порядку № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення позивача, ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» повинно сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по 02.11.2018 р. , що становить 6262,58 грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то\~статтею 23 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктами 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Стаття\~2371\~КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом виплати належної працівнику моральної шкоди, а має самостійне юридичне значення. Відповідач відмовився виплачувати належну [PERSON] заробітну плату, вона протягом тривалого строку докладала зусиль для відновлення порушеного права, було втрачено її звичний спосіб життя. Тому суд виходячи із засад розумності та справедливості вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з обсягу перенесених душевних страждань позивача на її користь належить стягнути 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial