Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

У квітні 2021 р. Комунальне підприємство органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенергія» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позові зазначається, що розпорядженням Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018р. № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право здійснювати з 01.05.2018р. надання послуг з централізованого опалення та постання гарячої води. На підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018р. ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до умов цього договору КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до [PERSON] з оплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надавались за адресою: [ADDRESS] . Вказану квартиру під`єднано до внутрішьобудинкової системи теплопостачання, отже, відповідачка є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. КП «Київтеплоенерго» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення в розмірі 27 088,70 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 20 698,01 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі 29 376,73 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 20 403,70 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12.04.2021р. розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с.58,59). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 17.05.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання КП «Київтеплоенерго» про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.71-73). Відповідач не скористувався правом на подачу відзиву на позовом. Представником відповідача за дорученням від 28.08.2020р. [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.75-76). На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положенням ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що до 01.05.2018р. надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювало ПАТ «Київенерго». На підставі договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 р. (а.с.8,9) ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 р. послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до умов цього договору КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до [PERSON] з оплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у загальному розмірі 47 786,70 грн. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснює КП «Київтеплоенерго». 28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085) було опубліковано оголошення про те, що з 27 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с.10.11). Відповідач [PERSON] зареєстрований у кв. [ADDRESS] (а.с. 55). Будучи споживачем даних комунальних послуг, [PERSON] неналежним чином виконував обов`язки по їх оплаті, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до наданих розрахунків становить з 01.05.2018р. - 49780,43 грн. На підставі договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 р. і додатків 1,2 до нього, заборгованість до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення в розмірі 27 088,69 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 20 698,0119 грн. (а.с.10,13,14). Заборгованість за спожиті з 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі 29 376,73 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 20 403,40 грн. (розрахунок заборгованості а.с.7). Загалом заборгованість складає - 97567,13 грн. Матеріали справ не містять даних про укладання договору про надання комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом із тим за змістом наведених норм закону споживач зобов`язаний оплатити комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, відсутність договору про надання комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що й відповідає спірним правовідносинам. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15). Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зроблена до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Подана представником відповідача заява про застосування строків позовної давності на може бути прийнята судом до уваги, оскільки в ній вказано лиши статті закону без зазначення періоду щодо заявлених вимог, відносно якого слід застосувати строки позовної давності. Відповідно до положення ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач просить суд стягнути на його користь 33,00 грн. як оплату за звернення до компетентних органів з метою отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується сплатою послу (квитанція а.с.16). Проте, як вбачається з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, параметри запиту здійснено за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відтак, суд вважає відсутні підставі для задоволення вимоги в частині стягнення витрат у розмірі 33,00 грн., оскільки параметри запиту стосуються іншої квартири. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2700,00 грн. судового збору відповідно до виписки про зарахування до спеціального фонду державного бюджету України від 31.03.2021р. (а.с.57).

Outcome: partial