Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину сумісно набутого майна за час шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він знаходився у шлюбних відносинах з [PERSON] з 01 листопада 2002 року. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду 18 червня 2013 року. У період шлюбних відносин із відповідачкою ними було придбано за сумісні кошти квартиру за № 52 у будинку 74 по вулиці Карпінського у місті Маріуполі, право власності на яку було зареєстровано за відповідачкою. З підстав наведеного, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. Відповідачка [PERSON] в грудні 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. В обґрунтування зазначених позовних вимог посилалась на те, що вона знаходилась у шлюбі із [PERSON] з 01 листопада 2002 року по 18 червня 2013 року. В період шлюбу у сторін родився син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини щомісячно. На час спору у суді рішення суду не виконується та аліменти позивачка не отримує. Крім того, син [PERSON] хворіє на бронхіальну астму, алергію, хронічні аденоїди, хронічний євстахеіт та потребує стороннього догляду матері до 6 років. В наслідок хвороби дитини позивачка разом із дітьми була вимушена виїхати із м.Маріуполя в іншу місцевість у Польшу. Аліменти, які позивачка одержує на двох неповнолітніх дітей не вистачає для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За час шлюбу із [PERSON] вони спільно придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER]. З підстав наведеного просила розподілити сумісне майно подружжя та визнати за нею та за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного автомобіля за кожним. Також просила поділити майно подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частину квартири за № 52 у будинку 74 по вул..Карпінського, за [PERSON] право власності на 1/3 частину зазначеної квартири. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 24 березня 2015 року зазначені позови обєднано в одне провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Від його представника [PERSON], що діє на підставі угоди про надання правової допомоги, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, позов [PERSON] не визнала, посилаючись на його невідповідність вимогам сімейного законодавства. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Від її представника [PERSON], що діє на підставі угоди про надання правової допомоги, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 18 червня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як встановлено зазначеним рішенням суду, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2002 рок. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 березня 2015 року квартира за № 52 у будинку № 74 по вулиці Карпінського, загальною площею 44,1 кв.м. житловою 29,5 кв.м., належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2009 року. Факт придбання квартири за час зареєстрованого шлюбу також підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24 грудня 2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 грудня 2009 року. Відповідно до довідки УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області від 10 березня 2015 року за № 9/4-205 станом на 03 березня 2015 року автомобіль [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунка № 412802 від 23 листопада 2010 року та видане свідоцтво про реєстрацію. Відповідно до копій свідоцтв про народження, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 14 серпня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини щомісячно з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до копії довідки від 16 липня 2014 року, виданою головою ВКК Центра Первинной Медико-Санітарної допомоги м.Маріуполя, [PERSON], [INFO], рекомендовано домашній догляд матері до 18 липня 2015 року, потребує догляду у звязку із хворобами: бронхіальна астма, алергія, хронічні аденоїди, хронічний євстахеіт. Зазначені факти також підтверджені копією амбулаторної картки [PERSON] Відповідно до довідки про склад сімї від 14 серпня 2014 року, виданою головою КСН «Машинобудівельник», [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки другого відділу державної виконавчої служби від 19 серпня 2014 року, [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: січень, лютий та березень 2014 року 0 гривен, квітень 2014 року-1035,34 грн., травень 2014 року-1265,28 гривен, червень 2014 року 1358,43 гривен. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 чт.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що квартира за № 52 у будинку №74 по вулиці Карпінського у місті Маріуполі та автомобіль [NUMBER] були набуті сторонами за час шлюбу, а тому є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до своїх позовних вимог, позивачка [PERSON] просила збільшити її долю у сумісному майні подружжя, оскільки у неї на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а аліментів, які їй сплачує відповідач недостатньо для їх утримання. Суд не вбачає підстав для збільшення долі [PERSON] у праві власності на квартиру за № 52 у будинку № 74 по вулиці Карпінського у місті Маріуполі до 2/3 частин, з огляду на наступне. Згідно із ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку. У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Позивачкою [PERSON] доказів на підтвердження своїх доводів щодо того, що аліменти, які вона одержує, є недостатніми для забезпечення фізичного, духовного розвитку або лікування дітей на надала. Крім того, у своїх позовних вимогах зазначила, що виїхала до Польщі, де мешкає разом із дітьми, доказів розміру сплати аліментів з серпня 2014 року та по час розгляду справи у суді не надала, відсутні у справі документи також і щодо розміру витрат [PERSON] витрат на утримання неповнолітніх дітей. З підстав наведеного, суд приходить до висновку щодо визначення часток подружжя у сумісному майні у рівних частках. На підставі ст.ст.60,65, 70, 74 СК України,

Outcome: partial