Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. 30 серпня 2017р. [PERSON] звернувся з позовом до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Одеської області, Приморського районного суду м. Одеси про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступні обставини. Так 08 червня 2010 року прокуратурою м. Одеси була винесена постанова про порушення відносно позивача кримінальної справи за ознаками ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України. 27 липня 2010 року по місцю мешкання позивача та за адресою покійних батьків позивача були проведені обшуки. Позивач стверджує, що усе досудове розслідування здійснювалось без жодної участі позивача, під час якого шляхом фальсифікування процесуальних актів, штучно створювались докази обвинувачення в скоєнні тяжких злочинів. 19 серпня 2010 року позивач був затриманий і без ознайомлення з постановою про примусовий привід, насильно доставлений до прокуратури м. Одеси. У той же день, позивач був завідомо незаконно затриманий за ст.115 КПК України в редакції 1960 року. 20 серпня 2010 року, використовуючи неправдиві висновки судових експертиз і сфальшовані матеріали справи, позивачу було пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України, яке було побудовано на припущеннях слідчого. 21 серпня 2010 року при розгляді подання прокуратури м. Одеси по обранню позивачу запобіжного заходу - утримання під вартою, строк затримання був продовжений до 10 діб. 27 серпня 2010 року при звільненні позивача із під тимчасового затримання, йому була обрана міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд. 06 вересня 2010 року кримінальна справа щодо обвинувачення позивача була направлена для розгляду в Приморський районний суд м. Одеси. 01 вересня 2010 року на першому попередньому засіданні суду з судового розгляду обвинувачення, було прийнято рішення про накладення арешту на усе майно позивача. Позивач стверджує, що судове розслідування справи здійснювалось з порушенням розумних строків, що є порушенням вимог ст.6 Європейської Конвенції по захисту прав і основних свобод людини (надалі Конвенція) і сучасних основних засад судочинства, викладених в п.8 ч.2 ст.129 Конституції України. Судове провадження по справі із шістьма свідками з боку обвинувачення і одним підсудним в шести томах тривало у нерозумні строки - понад 4-х років. Крім того, згідно Закону України №3207- VI від 07 квітня 2011 року, позивач ще з 01 липня 2011 року перестав бути суб`єктом злочину в якому обвинувачувався, а саме по ст.364 КК України, тоді як до останнього дня кримінального провадження, дії позивача незаконно і необґрунтовано кваліфікувалися саме за цією статтею КК України. Після понад чотирьох років судового розслідування, при переконуючих доказах відсутності в діях позивача суспільно небезпечного діяння і заподіяної шкоди, замість винесення виправдувального вироку, було прийнято судове рішення про направлення справи на додаткове досудове розслідування. За три роки додаткового досудового розслідування прокуратурою тричі виносились постанови про закриття кримінального провадження відносно звинувачення на підставі відсутності в діях складу кримінального правопорушення, дві з яких були скасовані Приморським районним судом м. Одеси. Використавши всі національні засоби юридичного захисту своїх прав, позивач звернувся з позовом до Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо незаконного кримінального переслідування, який в прийнятому рішенні 09 березня 2017 року, визнав факт неймовірно тривалого ходу кримінального судового слідства та відсутність ефективних засобів захисту прав людини в національному праві і направив про це повідомлення Уряду України. Нарешті, 17 липня 2017 року Одеською місцевою прокуратурою №3, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, була винесена постанова про закриття кримінального провадження, по якому позивач протягом біля сьомі років незаконно обвинувачувався в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України. Закриття кримінального провадження за реабілітуючими ознаками є безперечним доказом незаконних рішень і дій представників попереднього слідства, прокуратури і суду щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності і обмеження конституційних прав, свободи і інтересів на протязі біля сьомі років незаконного кримінального переслідування. В результаті незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності і необґрунтованими обмеженнями вільним розпорядженням своїх дій, були порушені права позивача на працю. Так позивач має дві вищи освіти - економічну і юридичну, проте був позбавлений можливості вести активний спосіб життя і влаштуватися на роботу з використанням своїх спеціальних знань і досвіду для заробляння собі на життя, утримання сім`ї та виховування малолітнього сина. Для прийняття на роботу до державних установ, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» необхідно було надати довідку про відсутність судимості, тоді як у цей довідці на протязі п`яти років - з 2010 по 2015 року визначались відомості про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за корисні злочини. Незаконні дії працівників прокуратури щодо завідомо незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності, позбавили позивача умов для використання права, гарантованого ст.48 Конституції України, а саме на достатній життєвий рівень для себе і сім`ї. Обрання позивачу міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд позбавила права, гарантоване ст. 33 Конституції України - на свободу пересування. Противоправне надання позивачу статусу підсудного з обов`язками бути постійно присутнім на судових засіданнях на протязі понад чотирьох років і перебування на підписці про невиїзд з 01.10.2010 року по 21.05.2015 року, позбавили позивача можливості вільно пересуватися по території країни, заключати відповідні договори і вести закону підприємницьку діяльність, гарантовану ст.42 Конституції України, у особисто створеному господарчому товаристві TOB «Завод технічних олив «ОИЛБАЗ». Рішення про накладення арешту на майно позивача, яке діяло з 01.10.2010 року по 27.10.2015 року, порушило право на розпорядження своєю власністю, викладеного у ст.1 додаткового протоколу №1 Конвенції і ст.41 Конституції України, що не надавало можливості на його продаж для розрахунку виниклого боргу за кредит, отриманий мною в АБ «УкрСиббанк». При отримані кредиту позивач не прогнозував, і не міг передбачати незаконних рішень і дій посадових осіб прокуратури щодо завідомо незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Даний кредит позивач розраховував погасити за звичайними обставинами, а саме зі своїх доходів, отриманих від своєї законної підприємницької діяльності, можливість заняттям якої, позивача позбавили в результаті обмежень його прав. Складна життєва ситуація в якій опинився позивач, позбавила позивача джерела заробітку для сплати боргу по кредиту АБ «УкрСиббанк і на утримання сім`ї, примусило позивача звертатися до його друзів й знайомих і отримати від них кошти. В результаті незаконного кримінального переслідування на протязі сьомі років у позивача залишились не виконанні обов`язки по сплаті позичок, отриманих по договорам займу і розписок у сумі: - 16 500 доларів США громадянинові [PERSON] ; 22 500 доларів США громадянинові [PERSON] , 23 500 доларів США громадянинові [PERSON] , 68 000 доларів США громадянинові [PERSON] . Уся сума боргу за позичками друзів на наступний час складає 130 500 доларів США, що згідно курсу НБУ на час складання даного позову (1 $=25.751 гривен), становить суму - 3 335 807 гривен (130 500 х 25,751). З квітня 2010 року, коли позивач вперше відчув з боку правоохоронних органів пильну увагу до своєї особистості і необґрунтоване втручання в його особисте життя, позивач і члени його родини не мали душевний спокій, і весь цей час перебували в тяжкому психічному стані у зв`язку з надмірно довгого незаконного кримінального переслідування. Втручання в особисте життя, шляхом негласного зовнішнього спостереження, вивели позивача з душевної рівноваги, пробудило тривожність і вимусило постійно перебувати у стані підвищеної нервової напруги, оскільки він побоювався провокацій стосовно себе і членів родини й постійно був вимушений аналізувати свої дії стосовно обставин які складались навколо нього. Проведення обшуків з порушенням конституційного права на недоторканність житла, викладеного у ст.30 Конституції України, поглибили у позивача і його дружини страх і почуття відчаю із-за беззахисності перед свавіллям державних органів правопорядку і примусили перебувати у тяжкому емоційному становищі. Після завідомо незаконного приводу і затримання позивач зовсім втратив спокій. Весь час перебування в ІТУ на протязі 8-ми діб, позивач постійно піддавався психологічному тиску з боку співкамерників, які намагалися схилити його до визнання своєї вини в скоєнні злочинів, які він не вчиняв. Позивач також стверджує, що під час досудового і судового розслідування здійснювались слідчі дії, у тому числі виїмка документів у його партнерів по бізнесу, після чого керівники Херсонського товариства «Фатум» та Миколаївського підприємства «Таврія-Південь» по наступний час ухиляються від поновлення зі повивачем будь-яких справ, що свідчить про знищення його ділової репутації. Крім того, із-за тривалого строку незаконного кримінального переслідування, відновлення ділового престижу у підприємницької діяльності, зовсім неможливо. Дуже негативний психологічний тиск вчиняв на позивача тяжке матеріальне становище в якому опинилася його родина у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням на протязі семі років. Витрати на залучення адвокатів і на здійснення інших засобів захисту своїх незаконно порушених прав, повністю знешкодили усі матеріальні запаси існування родини. Знижений рівень життя сім`ї позбавив можливості позивача жити за попереднім, звичайним образом життя, а саме відвідувати культурні заклади - театри, виставки, відпочивати за містом разом із сім`єю та здійснювати поїздки в інші місця України. Тяжке матеріальне та моральне становище із-за перебування тривалий час під слідством, погіршили відносини з членами родини - дружиною, її матерю, іншими родичами. Окрім того, були зіпсували стосунки з друзями і знайомими, які надали позивачу матеріальну допомогу у самий складний час життя. Нерозумний строк кримінального переслідування визнав Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09.03.2017 року. Відсутність ефективного способу захисту своїх прав під час кримінального провадження примусили позивача і членів його родини постійно відчувати душевні страждання, що вкрай негативно відобразилося на психічному благополуччі, настрою і душевної рівноваги, викликало підвищений неспокій і тривожність, страх, переживання й побоювання за непередбачуване майбутнє. На підставі викладеного, позивач у первісних позовних вимогах просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь [PERSON] , в якості відшкодування майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 3 335 807 (три мільйона триста п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сім) гривен моральну (немайнову) шкоду у розмірі 1 521 600 (один мільйон п`ятсот двадцять одна тисяча шістсот) гривен, шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. (Т.1, а.с. 2-9) 03.11.2017р. позивач [PERSON] подав уточнену редакцію позовних вимог. Підставі заявлених позовних вимог не змінювались, проте позивач вже просив стягнути з Держави Україна матеріальну шкоду у розмірі 3524535 гривень, з яких 3506535 гривень кошти, які він отримав в якості позики, а також 18000 гривень, як оплату вартості залучення спеціаліста «Ніка-Консалт» для проведення дослідження. Окрім того, позивач просив стягнути моральну (немайнову) шкоду у розмірі 1 521 600 (один мільйон п`ятсот двадцять одна тисяча шістсот) гривен. (Т.1,73-80) 29.01.2018р. [PERSON] звернувся з додатковими позовними вимогами в яких просив стягнути з Державного бюджету України матеріальну шкоду в недотриманні прибутку (упущеної вигоди) в результаті порушення цивільних прав, а саме позбавлення позивача права і можливості займатися законною підприємницькою діяльністю органами досудового слідства, прокуратурою в розмірі 2 800 000 (два мільйона вісімсот тисяч) гривен. В обґрунтування вищевказаних позовних вимог позивач посилався на наступні обставини. Так позивач 02 грудня 2009 року зареєстрував Товариство з обмеженою відповідальністю Завод технічних олив «ОЙЛБАЗ». Метою реєстрації підприємства було здійснення підприємницької діяльності по виготовленню базових мастил. В зв`язку з чим, позивач вирішив придбати 8-м залізничних цистерн різного об`єму, від 40 до 60 тонн. Окрім того, він придбав і доставив на приватний завод TOB «Таврія-Південь», паровий електричний котел для більш ефективної переробці сировини (глибини переробки), вартістю біля 30 тисяч доларів США, насосу високого тиску - бітумної установки для перекачування тяжких, щільних по своїй питомій вазі і в`язких продуктів нафтопереробки, виробництва Польщі, вартістю більш 20 тисяч доларів США, та горілок. У матеріалах кримінального провадження №1201317050002230 існують процесуальні документа - протоколи допитів керівництва TOB м. Миколаєва «Таврія-південь», та протоколи огляду обладнання, доставлених на приватний нафтопереробний завод вказаного підприємства, які засвідчують про вищевказане і спорудженням позивачем на території заводу резервуарного комплексу для майбутньої співпраці для виробництва базових олив. За допомогою фахівців Львівського науково нафтомасло заводу розроблені режими переробки сировини на вакуумній і атмосферної колонах нафтопереробного заводу TOB "Таврія-Південь". Позивач стверджує, що у нього існували налагоджені відносини з державними і приватними підприємствами по закупівлі потрібних сортів видобувних сирої нафти в Криму і в Молдові. Малися відрегульовані стосунки з Львівським підприємством поліграфічної проекції по поставці базових мастил для виробництва поліграфічної фарби, в тому числі і кольорової. Були побудовані тісні стосунки з усіма маслозаводами України, які залишилися задоволені якістю пробних партій готової продукції і готові були платити передоплату за наступні поставки. Але, всі позитивні наміри для створення ефективного і вкрай рентабельного підприємства для користі суспільства - сплати податкових платежів, створення робочих місць та і для достатнього рівня життя своєї родини, були зруйновані незаконними діями прокуратури і суду. Позивач вважає, що в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури і суду по втручанню в господарську діяльність, при наявності стандартних умов без будь-яких порушень цивільних прав, недоотриманий доход від виготовлення базових мастил, з урахуванням індексу інфляції, склав суму 70 тисяч гривен в місяць, з 2010 до 2014 року складає 2 800 000 гривен.(Т.4, а.с. 23-27) 01.02.2018р. [PERSON] звернувся із заявою про уточнення ціни позову, в якій він просив стягнути з Держави суму боргових зобов`язань у розмірі 130 500 (сто тридцять тисяч п`ятсот) доларів США; - 18 000 гривен за сплату в касу ПП «Ника-Консалт» за притягнення спеціаліста для проведення експертних досліджень під час судового провадження по фальсифікованому обвинуваченню в скоєнні тяжких злочинів, посвідчення про сплату приєднаний до уточненого позову, наданого на судовому засіданні, яке відбулося 03 листопаду 2017 року; -1260,04 гривен за сплату поштових переказів, здійснених на протязі 2010-2017 років на суму 534,12 гривен і сплачених послуг, пов`язаних з скануванням та копіюванням документів на суму 241,25 гривен, приєднаних до клопотання, зареєстрованого в канцелярії суду 29.12.2017 року за №36293, а також документів на поштові перекази на суму 430,22 гривен і на копіювання в сумі 54,50 гривен, приєднаних до наступної заяви; -1061,09 гривен сплату поштових переказів документів до Європейського суду з прав людини, квитанції за які приєднанні до клопотання зареєстрованого в канцелярії суду 29.12.2017 року за №36292; -3140,78 гривен - вартості витрат, заподіяних для придбання проїзних документів до Києву і назад до Одеси щодо відстоювання і поновлення своїх прав в державних органах в м. Київ, з приєднанням до наступної заяви проїзних документів до м. Києва і назад до м.Одеси за 04.12.2015 року; -1 813 000 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч) гривен моральної шкоди, -2 800 000 (два мільйона вісімсот тисяч) гривен упущеної вигоди, які позивач мав можливість реально одержати за звичайних обставин, якби цивільні права не були порушені незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду. (Т.4,а.с. 38-44) Рух справи. Ухвалою Приморського районного суду від 01.09.2017р. матеріали позовної заяви [PERSON] були передані до Апеляційного суду Одеської області для вирішення питання про підсудність. (Т.1, а.с. 37) Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.09.2017р. була визначена підсудність спору на справу направлено для розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси. (Т.1, а.с. 42) Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.09.2017р. було відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 13.10.2017р., з визначенням резервної дати 03.11.2017р. (Т.1, а.с. 46) В судове засідання 13.10.2017р. з`явився позивач [PERSON] , а також представник прокуратури Соломко О.Б., в процесі розгляду справи було оголошено перерву з метою обов`язку представника прокуратури надати інформацію про перебування матеріалів кримінального провадження. (Т.1, а.с. 61-62) В судовому засіданні 03.11.2017р. позивач [PERSON] подав уточнену редакцію позовних вимог. Ухвалою суду від 03.11.2017р. судом був прийнятий до розгляду уточнений позов [PERSON] до Держави України, в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Одеської області, Приморського районного суду м. Одеси про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, а також зобов`язати Шевченківське відділення поліції Приморського відділу поліції ГУНП в Одеській області надати в суд для ознайомлення в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №12013170500002230 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачений ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України щодо [PERSON] . В зв`язку з прийняттям до розгляду уточнення до позову, судом було оголошено перерву в судовому засіданні та призначено наступний розгляд на 18.01.2018р., а також надано строк для подання заперечення. (Т.1, а.с. 81-82) 18.01.2018р. відбулось судове засідання, на яке з`явився позивач [PERSON] , а також представник прокуратури Соломко О.Б., в процесі розгляду справи було оголошено перерву з метою надання представнику прокуратури ознайомитись з клопотаннями позивача. В зв`язку із чим, по справі оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 24.01.2018р.. (Т.3, а.с. 214-216) 24.01.2018р. відбулось судове засідання, на яке з`явився позивач [PERSON] , а також представник прокуратури Соломко О.Б., в процесі розгляду справи було заслухано доводи позивача, а також представника відповідача щодо приєднання доказів по справі, вирішені процесуальні питання продовження розгляду справи. В процесі розгляду справи було оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 29.01.2018р.. (Т.4., а.с. 12-18) 29.01.2018р. [PERSON] звернувся з додатковими позовними вимогами в яких просив стягнути з Державного бюджету України матеріальну шкоду в недотриманні прибутку (упущеної вигоди) в результаті порушення цивільних прав, а саме позбавлення права і можливості займатися законною підприємницькою діяльністю органами досудового слідства, прокуратурою в розмірі 2 800 000 (два мільйона вісімсот тисяч) гривен. (Т.4, а.с. 23-27) В зв`язку з наданням додаткових позовних вимог, судом було оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 06.02.2018р. з пропозицію позивачу уточнити ціну позову. (Т.4, а.с. 33-34) 01.02.2018р. [PERSON] звернувся із заявою про уточнення ціни позову, в якій він просив стягнути з Держави суму боргових зобов`язань у розмірі 130 500 (сто тридцять тисяч п`ятсот) доларів США 06.02.2018р. відбулось судове засідання, на яке з`явився позивач [PERSON] , а також представник прокуратури Соломко О.Б., в процесі розгляду справи було заслухано доводи позивача, а також представника відповідача щодо наданих документів, надано представнику прокуратури копії документів. В зв`язку з надходженням заяв позивача, судом було оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 01.03.2018р. Ухвалою 01.03.2018р. судом було закрито підготовче судове засідання на призначена судове засідання на 29 березня 2018р. о 14.30. (Т.4, а.с. 141) 29 березня 2018р. розпочався розгляд справи по суті, з`явився позивач [PERSON] , а також представник прокуратури Соломко О.Б., а також представник Приморського районного суду м.Одеси Ацигейда А.А.. В процесі розгляді справи судом було оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 23.04.2018р. (Т.4, а.с. 146-147) В судовому засіданні 23.04.2018р. була опитана свідок [PERSON] . З метою продовження допиту свідків, судом оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 27.04.2018р. (Т.4, а.с. 182-185) В судовому засіданні 27.04.2018р. були опитані свідки [PERSON] та [PERSON] . З метою продовження допиту свідків, судом оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 16.05.2018р.. (Т.4, а.с. 196-199) В судовому засіданні 16.05.2018р. був опитаний свідок [PERSON] . В справі судом оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 22.05.2018р. (Т.4, а.с. 208-212) 22.05.2018р. судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електроенергії в суді. (Т.4, а.с. 215). Судом оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 06.07.2018р.. В судовому засіданні 06.07.2018р. були заслухані стороні та оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 13.07.2018р.. Ухвалою суду від 13.07.2018р. було витребувати від ТОВ «Таврія Південь» відомості про взаємовідносини між ТОВ «Завод технічних мастил «БАЗОЙЛ» та ТОВ «Таврія Південь», а саме щодо перебування на території заводу обладнання, резервуарів та інш., яке належало ТОВ «Завод технічних мастил «БАЗОЙЛ». (Т.4, а.с. 245-249) Ухвалою суду від 13.07.2018р. по справі було призначено судову-психологічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження по справі зупинено. (Т.4, а.с. 246-250) 30.07.2018р. до суду надійшла апеляційна скарга Приморського районного суду м.Одеси на ухвалу суду від 13.07.2018р. щодо призначення судової психологічної експертизи. (Т.5, а.с. 1-3) Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2019р. апеляційна скарга Приморського районного суду м.Одеси на ухвалу суду від 13.07.2018р. була залишена без задоволення, а ухвала суду без змін. (Т.5, а.с. 89-95) 04.08.2020р. до суду надійшов висновок судової психологічної експертизи. (Т.5, а.с. 136-145) Ухвалою суду від 27 вересня 2020р. судом було відновлено провадження та розгляд справи було призначено на 10.11.2020р.. В судовому засіданні 10.11.2020р. представник прокуратури просила оголосити перерву з метою ознайомлення з висновком експертизи. Судом оголошено перерву та призначено наступний розгляд на 17.11.2020р. 17.11.2020р. відбулось судове засідання, в процесі якого були опитані сторони щодо висновків експертизи. За клопотанням позивача, по справі було оголошено перерву для підготовки до судових дебатів, а також задоволене клопотання про скасування ухвали суду від 13.07.2018р. про витребування доказів. Пояснення сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Він пояснив, що на протягом семи років він всіма засобами намагався довести відсутність у своїх діях складу кримінальних правопорушень, але слідчими прокуратури, прокурорами не приймались належних заходів щодо якісного та об`єктивного розслідування. Він вважає, що справа на нього була «замовленою», про що свідчать дії прокуратури та суду. Під час досудового розслідування він подавав багато заяв та клопотань, проте вони не приймались слідчим. Позивач також пояснив, що в процесі розгляду справи у Приморському районному суді м. Одеси йому не давали можливість надати свої аргументи в суді, розгляд справи затягувався. Все це призвело до великого нервового потрясіння, порушення психічного стану, що одного разу він вирішив зробити акт самозапалення. В процесі досудового розслідування, розгляду справи по суді він звертався до всіх керівників влади України, народних депутатів, журналістів з метою об`єктивного проведення слідчих дій, але слідство тривало сім років. В зв`язку з чим, він був вимушений звертатись до Європейського суду з прав людини, де уряд України шляхом мирового урегулювання погодився сплатити грошову компенсацію на його користь. Всі дії правоохоронних органів призвели до того, що він не мав можливості займатись підприємницькою діяльністю, оскільки на його майно був накладений арешт, а також влаштуватись на роботу, оскільки він нього вимагали довідку про відсутність судимості, але в довідці вказувалось на наявність кримінального провадження. Позивач весь свій час присвячував лише спростуванню фактів, які були викладені слідством у звинувачуванні його в здійснення злочинів. Всі вищевказані факти призвели до втрати його ділових зв`язків, можливості отримати заробіток. В зв`язку з чим, він був вимушений займати коштів у друзів, оскільки йому було необхідно було погасити заборгованість за кредитним договором. Прокуратурою Одеської області 13.10.2017р., а також 23.10.2017р. було надано заперечення щодо позовних вимог [PERSON] .. Так прокуратурою визнався факт кримінального переслідування позивача протягом 7 років 1 місяці та 9 днів, проте мінімальний розмір відшкодування повинний встановити суму у розмірі 136465 гривень. Прокуратура вважає, що позивач не надав належних доказів спричинення йому матеріальної шкоди, а також розмір моральної шкоди занадто завищений. (Т.1., а.с. 54-59, 64-69) 10.01.2018р., а також 23.01.2018р. Прокуратурою Одеської області було надано заперечення щодо уточнених позовних вимог [PERSON] , в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на їх необґрунтованість. (Т.3, а.с. 193-197, Т.4, а.с. 1-5) 27.02.2018р. Прокуратурою Одеської області було надано відзив на додаткові позовні вимога [PERSON] яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на їх необґрунтованість. (Т.4, а.с. 127-130) В судовому засіданні представник Одеської обласної прокуратури позовні вимоги не визнала, оскільки вважає, що позивач не тільки занадто завищив вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, але й намагається стягнути матеріальну шкоду, яка не пов`язана з фактом досудового розслідування щодо позивача. 10.04.2018р. до суду надійшов відзив з Державної казначейської служби України в якому вони просили п відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на їх необґрунтованість. (Т.4, а.с. 152-161) В судове засідання Державної казначейської служби України не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представник Приморського районного суду м.Одеси в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Він вважає, що будь-яких незаконних дій в діяльності суддів Приморського районного суду м.Одеси не має, а посилання на упередженість щодо позивача є лише його особистою думкою. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. 27.07.2010р. працівниками ОГСБЕП ГУМВС України в Одеській області у присутності [PERSON] був проведений обшук у квартирі за адресою: [ADDRESS] . (Т.1, а.с. 10-11) В цей же день, працівниками ОГСБЕП ГУМВС України в Одеській області був проведений обшук у квартирі [ADDRESS] . (Т.1, а.с. 12-13) 19 серпня 2010р. [PERSON] був затриманий в якості підозрюваного. (Т.1, а.с. 14-15) 20 серпня 2010р. [PERSON] було пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України. (Т.1, а.с. 16-17) Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 27.08.2010р. було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого прокуратури м.Одеси Кужко С.С. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо [PERSON] та обрана міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд. (Т.1, а.с. 18-19) Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2010 року під час підготовчого судового засідання щодо розгляду кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України було прийнято рішення про накладення арешту на усе майно [PERSON] (Т.1,а.с. 20) Судом встановлено, що постановою про закриття кримінального провадження від 17.07.2017р., яка була прийнята керівником Одеської місцевої прокуратури №3, кримінальне провадження №12013170500002230 від 07.03.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України відносно [PERSON] , за підозрою у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч.2 ст. 364 КК України було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. (Т.1, а.с. 29-36) Правові підстави ухваленого рішення. Статтею 3 Конституції України встановлено - «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави». Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1, пункт 1 частини першої статті 2 та частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим же Законом, виникає, зокрема у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (п. 2 ст. 2 Закону) Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 08.11.2018р. по справі № 296/2443/16-ц, провадження № 61-30248св18. Законом України «Про державний бюджет на 2021р» від № 15 грудня 2020 року № 1082-IX встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 2021р., з 1 січня - 6000 гривень Позивач перебував під слідством 7 років, 1 місяць (або 85 місяців) та 9 діб, у зв`язку з чим, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодування на користь позивача складає суму не менш (85*6000=510000) +(6000/31=193,55*9=1 741,95)= 511 741 гривень 95 копійок. Суд вважає, що даний розмір моральної шкоди не відповідає характеру та тривалості моральних страждань позивача та підлягає стягненню у значно більшому розмірі Так ,з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] мав вищу освіту за спеціальністю фінанси та кредит, диплом [NUMBER] від 28.06.1977р., а також освіту за спеціальністю «правознавство», диплом [NUMBER] від 04.06.1991р. (Т.1, а.с. 90) В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] був керівником ТОВ «Завод технічних олів «Ойлбаз», яке було зареєстровано 02.12.2009р. (Т.3, а.с. 152-155) З трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював в органах МВС, мав заохочення за сумлінне виконання посадових обов`язків. 17.01.2011р. він був прийнятий на посаду начальника відділу банківської безпеки АТ «Імексбанк», та 21.05.2012р. звільнився за власним бажанням. (Т.1, а.с. 92) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , а також має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . (Т.3, а.с. 170, 240) Окрім того, [PERSON] має онучок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (Т.3, а.с. 239) З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою підтримання належного фінансового стану та погашення заборгованості за кредитним договором брав позики - 16 500 доларів США у громадянина [PERSON] ; 22 500 доларів США у [PERSON] , 23 500 доларів США у [PERSON] , 68 000 доларів США у [PERSON] (Т.1, а.с. 95-102) Судом також встановлено, що 02.10.2007р. [PERSON] отримав за кредитним договором з АТ «Укрсиббанк» суму у розмірі 160000 доларів США. (Т.1, а.с. 121-143) В судовому засіданні також встановлено, в період з 23.05.2011р. по 27.09.2013р. позивач дев`ять разів перебував на лікарняному. (Т.1, а.с. 148-156) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався з приводу порушення його конституційних прав під час досудового слідства та розгляду справи в суді до Президента України, Генерального прокурора України, Голови СБУ, МВС України, Комітету по боротьбі з корупцією і організованою злочинністю, народних депутатів України, Уповноваженому ВРУ з прав людини, Вищої Ради Юстиції та ін.. (Т.1, а.с. 169-252, Т.2, а.с. 1-250, Т.3 а.с. 1-44, 254-255) В зв`язку з вищевказаними зверненнями [PERSON] витрачав кошти на відправлення кореспонденції, що підтверджується наданими копіями квитанцій, а також прямував до м. Київ до керівництва правоохоронних органів, що підтверджується наданими білетами (Т.3, а.с. 44-113, 141-145, 175-179, Т.4, а.с. 45-74) З матеріалів справи також вбачається, що факт притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності без достатніх підстав був матеріалом для розслідувань журналістів у пресі. (Т.3, а.с. 204-210) В судовому засіданні також встановлено, що Європейським судом з прав людини розглядалась справа Нечаєв проти України, заява №60489/16, яка була вирішена шляхом прийняття пропозиції від Уряду України на отримання справедливої компенсації у розмірі 900 Євро (Т.1,а.с. 23-25, Т.3, а.с. 129-140) Відповідно до висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №19-2466 від 31.07.2020р. встановлено, що у [PERSON] є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості й виникли внаслідок незаконних рішень і дій органів прокуратури та суду щодо безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності. Досліджування ситуація кардинально змінила життя [PERSON] , негативно вплинула на його особистість, спричинила моральні страждання. Орієнтований розмір грошового еквіваленту моральних страждань, становить від 80000 до 120000 гривень. Отже позивач тривалий час був обмежений у здійсненні своїх конституційних прав та свобод, у результаті чого не мав можливості займатись підприємницькою діяльністю, а також працевлаштуватись. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, в т.ч. і з членами сім`ї, оскільки сам факт притягнення до відповідальності якості обвинуваченого та підсудного був доведений до відома громадськості, що негативно вплинуло на його стосунки з діловими партнерами та друзями, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що враховуючи засади розумності, виваженості й справедливості є вірною встановлення суму моральної шкоди виходячи із суми 15000 гривень за кожний місяць перебування під слідством чи судом, що буде в цілому складати суму у розмірі (85*15000=1 275 000) +(15000/31=483,87*9=4 354,83)= 1 279 354 гривень 83 копійки. В той же час, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення вартості котлу електричного парового ПЕК-430335, сепаратору паронагрівача електричного СППЕ-120 і гідрофону в розмірі 98 350 гривень; - вартості бітумної установки ДС-134М в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень; - вартості пальника рідко паливної М2-22-2-Т в розмірі 36 289 (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень; - витрат на оплату поштових відправлень в розмірі 2 025 (дві тисячі двадцять п`ять) гривень; - витрат на оплату по копіюванню та скануванню документів у розмірі 295 (двісті дев`яносто п`яти) гривень; - витрат на оплату проїзних документів до Києва і повернення в Одесу у розмірі 3 140 (три тисячі сто сорок) гривень; - вартості оплати наданих послуг, оплачених в касу ТОВ «Ника-Консалт» за залучення фахівця для проведення експертних досліджувань в процесі досудового розслідування у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень; - збитків, щодо повернення боргів громадянину [PERSON] - 22 500 доларів США, що становить 639 900 (шістсот тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень, громадянину [PERSON] - 23 500 доларів США, що становить 668 340 (шістсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень; громадянину [PERSON] - 16 500 доларів США, що становить 469 260 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч двісті шість) гривень, упущеної вигоди у розмірі 2800000 гривень. Оцінка судом наданих позивачем доказів. Відповідно до чч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування вартості котлу електричного парового ПЕК-430335, сепаратору паронагрівача електричного СППЕ-120 і гідрофону в розмірі 98 350 гривень; - вартості бітумної установки ДС-134М в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень; - вартості пальника рідко паливної М2-22-2-Т в розмірі 36 289 (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень не підлягають задоволенню, оскільки по-перше, позивач не втратив право на вирішення даного спору в порядку господарського судочинства до TOB «Таврія-Південь», а по-друге, позивачем не доведений факт, що саме дії органів слідства, прокуратури та суду призвели до втрати вищевказаного обладнання. Суд також вважає, що відсутній причинний зв`язок між діями органів слідства, прокуратури та суду, які призвели до необхідності витрачання коштів на оплату поштових відправлень в розмірі 2 025 (дві тисячі двадцять п`ять) гривень; на оплату по копіюванню та скануванню документів у розмірі 295 (двісті дев`яносто п`яти) гривень; на оплату проїзних документів до Києва і повернення в Одесу у розмірі 3 140 (три тисячі сто сорок) гривень. Суд вважає, що вищевказані витрати були особистою ініціативою позивача, проте не є обов`язковими. В той же час, суд приймає данні витрати в якості додаткового обґрунтування розміру моральної шкоди. Витрати, пов`язані з залученням фахівця для проведення експертних досліджувань в процесі досудового розслідування у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень, які були оплачені в касу ТОВ «Ника-Консалт», повинні були вирішені на стадії досудового розслідування в порядку КПК України. Суд також вважає, що позовні вимоги щодо повернення боргів громадянину [PERSON] - 22 500 доларів США, що становить 639 900 (шістсот тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень, громадянину [PERSON] - 23 500 доларів США, що становить 668 340 (шістсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень; громадянину [PERSON] - 16 500 доларів США, що становить 469 260 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч двісті шість) гривень не підлягають задоволенню, оскільки суд вважає, що дані позики позивач брав на його особисті потреби, а також відсутній причинний зв`язок між даними діями позивача та діями органів слідства, прокуратури та суду. Суд також вважає, що відсутні підстави для стягнення упущеної вигоди у розмірі 2800000 гривень, оскільки позивач лише вказує на намагання запуску виробництва, проте безпосередніх доказів здійснення підприємницької діяльності не надав. Судові витрати по справі складають з витрат, які пов`язані з проведенням судової психіатричної експертизи у розмірі 8478 гривень, які підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial