Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Представник позивача - адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить, з урахуванням уточненої позовної заяви: -встановити факт постійного непроживання відповідача - [PERSON], [INFO], разом з померлим сином - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на час відкриття спадщини - 11 жовтня 2006 року; -визнати за [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: 62203, [ADDRESS], право власності в порядку спадкування після померлого 11 жовтня 2006 року сина - [PERSON], [INFO], на належну йому 1/4 частину квартири №1 8, розташованої у м. харкові по вул. Луї Пастера в будинку 357 та ? частини житлового будинку № 38 по вул. Пермській у м. Харкові. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2006 року внаслідок ДТП трагічно помер спільний з відповідачем син - [PERSON], [INFO], що постійно проживав та мав реєстрацію місця проживання за адресою: 61138. [ADDRESS]. Заповіту спадкодавець не складав, був неодружений, дітей не мав, тож спадкоємцями першої черги за законом є його батьки: позивач мати, [PERSON], та відповідач батько, [PERSON]. Після смерті сина відкрилася спадщина, яка складається з його частки в приватизованій квартирі № 18, розташованій по вул. Луї Пастера в будинку № 357 в м. Харкові та 1/2 частини житлового будинку № 38. розташованого по вул. Пермській, що в м. Харкові. Далі зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 1999 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1», згідно з розпорядженням № 211 від 10 березня 1999 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить, без визначення часток, приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за № В-44341 від 16 березня 1999 року. Для оформлення спадкових прав після смерті сина вона, позивач [PERSON], у встановлений процесуальний строк звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а, згодом, - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого сина -[PERSON] [PERSON] державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 28 лютого 2014 року № 01-14/1250 у зв'язку з тим, що не можливо визначити обсяг спадкового майна [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина, у зв'язку з тим, що не має можливості надати свідоцтво про право на спадщину, так як не виділена (визначена) частка померлого у спільному майні та рекомендовано звернутися до суд. Зазначено, щорішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року по справі №644/12821/14-ц задоволено позов [PERSON] «Про визначення ідеальної частки у спільному сумісному майні» та вирішено: «Визначити ідеальні частки права власності співвласників в квартирі №18, розташованій по вул. Луї Пастера в будинку 357 у м. Харкові та встановити, що у кожного із співвласників: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ідеальна частка буде складати по 1/4 (одній четвертій), замість права спільної сумісної власності співвласників, як вказано в свідоцтві про право власності на житло, виданому 11 березня 1999 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський домобудівний комбінат №1». Відповідно до довідки дільниці № 50 КП «Жилкомсервіс» № 1464 від 17 листопада 2014 року місцем відкриття спадщини є приватизована квартира № 18, що розташована по вул. Луї Пастера в будинку № 357 що в м. Харкові, в якій з 1996 року постійно проживав та був зареєстрований спадкодавець, [PERSON]. В вищезазначеній квартирі на час відкриття спадщини мали реєстрацію місця проживання або були зареєстрованими, крім спадкодавця [PERSON], його батько - відповідач по справі [PERSON] та сестра померлого [PERSON] Однак, далі зазначається в позовній заяві, фактично відповідач [PERSON] з листопада 2003 року взагалі не з'являвся в цій квартирі та не проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується актом від 26 травня 2014 року, складеним комісією в складі паспортиста КП «Жилкомсервіс» [PERSON] та майстра дільниці № 50 [PERSON], а також сусідів [PERSON] та [PERSON]. Акт затверджений начальником дільниці № 50 КП «Жилкомсервіс» Орджонікідзевського району [PERSON] Відповідач [PERSON] з часу припинення шлюбних відносин з позивачем у листопаді 2003 року та розірвання шлюбу за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2004 року справа №2-15826 і видано свідоцтво про розірвання шлюбу відділом реєстрації актів громадянського стану Золочівського РУЮ Харківської області актовий запис № 03 від 18 січня 2005 року, проживав у своїй власній двокімнатній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що відповідач [PERSON], який постійно не проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини станом на 11 жовтня 2006 року та у встановлений процесуальний строк не подавав до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, - є таким, що не прийняв спадщину після смерті померлого сина - [PERSON], а тому, на її думку, вона єдина особа, яка прийняла спадщину та має право на все спадкове майно після смерті сина, а саме на 1/4 частину приватизованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків вул. Пермській будинок № 38. У судовому засіданні Представник позивача, він же - представник 3-ї особи [PERSON], та Позивач позовні вимоги підтримали, окрім вимог, зазначених у позовній заяві, прохали стягнути із Відповідача на користь Позивача судовий збір та судові витрати. Позивач у судовому засіданні додатково пояснила, що слід звернути вагу на ту обставину, що з моменту фактичного розпаду сімї грудень 2003 року та розірвання шлюбу за законом січень 2004 року, Відповідач створив іншу сімю і, залишаючи квартиру, забрав зі спірної житлової площі квартири всі особисті речі, грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, легковий автомобіль. А вона залишитися із двома дітьми. Пояснила, що Відповідач після розпаду сімї, не зявлявся і не проживав із померлим сином спадкодавцем. [PERSON] не прибув і на поховання сина, бо відпочивав із молодою дружиною у санаторії. Коли побачилися із Відповідачем після похорон, то вона прохала [PERSON] бути цивільним представником сина, бо син трагічно помер після дорожньо-транспортної пригоди. Син керував автомобілем у якому була жінка-пасажир. Ця жінка також померла від ДТП і у неї залишилося двоє неповнолітніх дітей. [PERSON] відмовився представляти сина, бо, на її думку, боявся відповідальності і тому не звернувся в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, хоча юрист за освітою. Вона ж, Позивач, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і відкрита спадкова справа. Коли оговталася від трагедії, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, - це 2014 рік. Отримала відмову і звернулася в суд. Вважає, що термін позовної давності для звернення до суду не пропущений, як стверджує Відповідач, бо він відраховується від дати звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Законом же не визначено час звернення із такою заявою спадкоємця до нотаріальної контори, бо термін не обмежений, обмежено тільки термін звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини це шість місяців з дня відкриття спадщини. Відповідач, [PERSON], у судовому засідання позовні вимоги не визнав. Наголосив, що позивач пропустила термін позовної давності для звернення до суду, бо син трагічно помер у 2006 році, а [PERSON] тільки у 2014 році звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання права власності на спадкове майно. Пояснив, що він дійсно створив другу сімю, у нього зараз маленька донечка якій треба також щось залишити. З сімєю він проживає за адресою: [INFO] це їх квартира. Має реєстрацію (прописку) за адресою: [ADDRESS]. У цій квартирі залишився проживати син, який загинув у ДТП, також проживав і він, бо приходив до сина. Підтвердив, що не зміг приїхати на похорони сина, бо перебував із сімєю на відпочинку. Не подавав заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Коли розпався шлюб із [PERSON] і, як вона наголосила, що забрав усі свої речі, легковий автомобіль і 10000 доларів США і пішов від сімї і із квартири, - то він забрав не 10000 доларів США, а 10000 гривень. Прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON], допитані за клопотанням представника позивача пояснили, що понад 10 років знайомі [PERSON] та її колишнім чоловіком - [PERSON] підтримували тісні дружні стосунки, бо проживають у одному будинку. Подружжя отримало квартиру в будинку на сімю, в якій було двоє дітей. Син [PERSON] весь час, а ж до загибелі, проживав в [INFO]. [PERSON], десь у 2003-2004 році, залишив сімю і пішов до іншої жінки. Його більше не бачили по [PERSON], речі свої він усі забрав. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON], пояснила, що коли, на той час, її чоловік [PERSON], оформляв пенсію, то познайомився з молодою жінкою, працівником пенсійного фонду, що вела його справу і, згодом, залишив сімю, розлучився і уклав інший шлюб. Із квартири [ADDRESS] пішов у 2003 році, забрав усі свої речі, кошти, машину. Більше у цій квартирі він не проживав. Вона залишилася із двома дітьми. Син загинув у ДТП, після його смерті залишилося спадкове майно, у шестимісячний термін вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. З копії свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Комлик) зареєстрували шлюб 09.11.1972 року, актовий запис № 522 (а.с. 6). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.01.2005 року, актовий запис 3 (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] С 18.11.1977 року народився син [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 11.10.2006 року у віці 28 років (а.с. 8). На день смерті [PERSON] на праві власності за ним зареєстровано майно: ? частки (одна друга частки) на житловий будинок по вулиці Пермській № 38 м. Харкова на підставі договору дарування 22.11.2005 року (а.с. 9-12, 12, 14) та ? частки (одна четверта частки) квартири № 18 будинку № 357 м. Харкова на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1999 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2015 року (а.с.15-16, 17, 52-53). 30.03.2015 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова визначено ідеальні частки права власності співвласників у квартирі [ADDRESS] буде складати ? частки (одну четверту частки). В цій квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 135, 22). Згідно ксерокопії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], 31.10.2006 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.126); 27.04.2014 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва на право власності на все спадкове майно (а.с. 133); 12.11.2013 року [PERSON] видано довідку-інформацію з якої вбачається, що, окрім [PERSON], ніхто із заявами про прийняття спадщини не звертався; 28.02.2014 року четверта Харківська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про заведення спадкової справи № 1308/2006р. після смерті [PERSON] та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно у звязку з неможливістю визначення обсягу спадкового майна. Відповідач пропустив шестимісячний строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи -про відмову від прийняття спадщини (а.с. 136, 126-136). 17.03.2015 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області заяву [PERSON] про встановлення факту непроживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини залишено без розгляду у звязку із наявністю спору про право (а.с. 20, 21). Згідно ксерокопії довідки від 17 листопада 2014 року № 1464 за підписом начальника уч-ка № 50 на день смерті [PERSON] були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.22). Згідно ксерокопії Акту від 26.05.2014 року [PERSON] не проживає у [INFO] не проживає з 2003 року (а.с. 23). За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підтверджені дослідженими судом доказами, в тому числі і Рішенням суду, яке набрало законної сили, і у відповідності до положень ч.2 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. З огляду на це суд вважає доведеним факт непроживання однією\~сімєю, не ведення спільного господарства та відсутності спільного бюджету [PERSON] О. та [PERSON] Суд не надає віри поясненням [PERSON] в судовому засіданні про те, що він інколи проживав з сином - [PERSON], оскільки такі не підтверджені жодним доказом. Разом з тим суд звертає увагу, що такі пояснення суперечать фактичним обставинам справи, в тому числі і свідченням самого [PERSON], які він давав щодо розлучення, створення іншої сімї, і народження дочки у новому шлюбі, з якою він проживає [INFO]. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до положень ст.235 ЦПК України у випадку виникнення спору про право справи окремого провадження, до яких відноситься і заява про встановлення факту окремого проживання подружжя, розглядаються у порядку цивільного провадження. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування (у тому числі й на частку в спадковому майні) залежить від встановлення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, а в разі наявності спору про право з позовною заявою про встановлення відповідних фактів. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За таких вимог закону звернення позивачки з позовною заявою про встановлення факту непроживання, з якої убачається необхідність вирішення питання\~\~про спадкове майно, відповідає положенням цивільно-процесуального законодавства. Відповідно до ст.328 ЦК України \~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З огляду на положення діючого законодавства та встановлення судом факту окремого проживання [PERSON], не ведення спільного господарства та\~\~відсутність спільного бюджету з 2003 року зі спадкодавцем, суд приходить до переконання, що набуття [PERSON] права власності на спірне спадкове майно відбулось у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересів має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної\~давності (ч.2). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення (ч.3). Враховуючи, що відповідач звернувся, до винесення рішення по справі, із заявою про застосування строку позовної давності, то дане питання вирішується судом. Судом установлено, що позивач [PERSON], в установлений законом шестимісячний строк із дня відкриття спадщини звернулася із заявою про прийняття спадщини і відкрита спадкова справа № 1308/2006 Заява № 2728/08 (а.с. 126) та - 27.04.2014 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва на право власності на все спадкове майно (а.с. 133). 28.02.2014 року четверта Харківська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про заведення спадкової справи № 1308/2006р. після смерті [PERSON] та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно у звязку з неможливістю визначення обсягу спадкового майна. Відповідач пропустив шестимісячний строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи - про відмову від прийняття спадщини (а.с. 136, 126-136). За таких обставин, на думку суду, термін позовної давності позивачкою не пропущений. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного\~\~ права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до положень статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За таких обставин, на думку суду, термін позовної давності позивачкою не пропущений. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Статтями 1217, 1218, 1233 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини: спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який протягом 6 місячного строку подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У звязку з цим, з огляду на непроживання разом з сином на момент відкриття спадщини та незвернення до нотаріуса впродовж шести місяців з дня його смерті, відповідач у відповідності з вимогами ч.1 ст.1272 ЦК України вважається таким, що спадщину померлого сина не прийняв. За положенням\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів та в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки судом встановлено факт непроживання відповідача\~разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно відповідач не прийняв спадщину після смерті [PERSON], який помер 11.10.2006 року.. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. В судових дебатах Позивач прохала стягнути із Відповідача сплачений нею судовий збір та витрати на оплату адвоката і проведену оцінку спірного майна. Відповідно до ч. 1\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати підтверджені тільки на сплату судового збору у розмірі 365 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial