Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року у справі №756/5330/17 за позовом до КП «Київтранспарксервіс» його поновлено на посаді начальника відділу паркування в Оболонському районі м. Києва КП «Київтранспарксервіс», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати. Хоча поновлення [PERSON] на роботі підлягало негайному виконанню, рішення станом на 02.07.2018 року не було виконано. Невиконання рішення суду про поновлення на роботі стало підставою для даного позову у якому [PERSON] просив: зобов`язати КП «Київтранспарксервіс» виконати рішення суду від 13.02.2018 року у справі №756/5330/17; стягнути на користь позивача з КП «Київтранспарксервіс» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.02.2018 року при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі; стягнути з КП «Київтранспарксервіс» на свою користь в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми у розмірі 1385 грн. 84 коп. та 3147 грн. 84 коп. інфляційних втрат на суму боргу. Крім того, [PERSON] вказував, що порушення права на працю та зволікання в поновленні на роботі за рішенням суду завдало йому моральних страждань які він оцінює в 800 000 грн. Також, просив стягнути з відповідача 11 024 грн. 80 коп. понесених судових витрат, в які включив витрати на правову допомогу. В процесі розгляду справи позивач подавав заяву у якій уточнив позовні вимоги вказуючи, що за рішенням від 13.02.2018 року, яке підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі був поновлений на посаді лише 09.07.2018 року на підставі Наказу №191-К, а тому за 209 днів прострочення виконання рішення, на його думку, 3% річних від простроченої суми має складати 1930 грн. 20 коп., а сума інфляційних втрат 4 496 грн. 27 коп. Таким чином, з врахуванням заяви про уточнення вимог [PERSON] просив: стягнути з КП «Київтранспарксервіс» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.02.2018 року до 09.02.2018 року за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі; стягнути з КП «Київтранспарксервіс» на свою користь 3% річних від простроченої суми у розмірі 1930 грн. 20 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 4 496 грн. 27 коп., моральну шкоду у розмірі 800 000 грн. та 11 024 грн. 80 коп. понесених судових витрат. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в уточненій позовній заяві, при цьому погодився із тим, що розрахунки компенсацій і питання пов`язані з наступними звільненнями [PERSON] після 09.07.2018 року виходять за межі позовних вимог і не є предметом розгляду даної справи. Представники відповідача категорично заперечили проти позову вказуючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. При цьому зазначили, що рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу паркування в Оболонському районі м. Києва КП «Київтранспарксервіс» та сплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу 106 766 грн. 92 коп., 5000 грн. моральної шкоди та 640 грн. судових витрат виконано після залишення рішення без змін апеляційною інстанцією і набрання ним законної сили. Посилання ж позивача на ст. 117 КЗпП України, як на підставу виплати середнього заробітку не заслуговує на увагу, а положення ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини оскільки регулює питання виконання грошових зобов`язань між суб`єктами цивільного права. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року у справі №2/756/986/18 за позовом [PERSON] до КП «Київтранспарксервіс», третя особа: [PERSON] , залишеним без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018 року, позивача поновлено на посаді начальника відділу паркування в Оболонському районі м. Києва КП «Київтранспарксервіс», стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 106 766 грн. 92 коп., 5 000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В цьому ж рішенні зазначено, що рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. В судовому засіданні з`ясовано та підтверджено сторонами, що за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року позивача поновлено на роботі лише 09.07.2018 року. Ст. 430 ЦПК України визначає перелік випадків негайного виконання рішення суду, в тому числі щодо поновлення на роботі. Обов`язковість судових рішень декларовано ст. 129-1 Конституції України. За ст. 18 ЦПК України судові рішення обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб на всій території України, а у певних випадках і за її межами. У відповідності до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. В судовому засіданні з`ясовано, що на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року у справі №2/756/986/18 [PERSON] поновлено на роботі Наказом В.о. директора КП «Київтранспарксервіс» від 09.07.2018 року за №191-К. Враховуючи надані докази, затримка у виконанні рішення суду щодо поновлення на роботі [PERSON] дійсно мала місце, при цьому з огляду на зміст Наказу В.о. директора КП «Київтранспарксервіс» від 09.07.2018 року за №191-К про поновлення на роботі термін затримки склав 122 робочих днів. За правилами ч. 4 ст. 83 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із розрахунків заборгованості за час вимушеного прогулу рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року у справі №2/756/986/18 за позовом [PERSON] до КП «Київтранспарксервіс» вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становила 472 грн. 42 коп. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, КП «Київтранспарксервіс» факт затримки виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року у справі №2/756/986/18 в частині поновлення на роботі [PERSON] жодними доказами спростований не був. Таким чином, враховуючи дійсний термін затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] та з огляду на зміст ст. 236 КЗпП України, на користь останнього з роботодавця підлягає стягненню 57 635 грн. 24 коп. в рахунок компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стаття 625 ЦК України, на яку посилається позивач із своїми вимогами про стягнення з роботодавця 3% річних від простроченої суми інфляційних втрат на суму боргу системно входить до розділу "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому, норма ст. 625 ЦК України не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), які регулюються нормами трудового законодавства. За правилами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, при порушені його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 800 000 грн., при цьому обґрунтовує її стражданнями та позбавленнями, яких зазнав у зв`язку з невиконанням рішення суду в частині його поновлення на роботі. Разом з тим, позивач не обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 800 000 грн. так як в судовому засіданні не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань яких зазнав, характеру немайнових втрат саме на таку суму позову. Таким чином, з огляду на підтвердження факту допущеного роботодавцем порушення, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку що внаслідок несвоєчасного поновлення [PERSON] на роботі за рішенням суду, останньому заподіяно моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Ст.137 ЦПК України встановлює можливість отримання витрат на професійну правничу допомогу лише адвоката. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Власноручна ж розписка представника [PERSON] , як фізичної особи, уповноваженого за довіреністю представляти інтереси [PERSON] (а.с. 152) не є належним та допустимим доказом на підтвердження правомірності стягнення витрат за надану правову допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial