Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивачі звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом в якому просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10381,16 грн та на користь [PERSON] 11381,16 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також 2000 грн на користь позивачів в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Позов мотивований тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 353 КК України, за те, що він маючи намір заволодіти чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, підбурюваний жагою до наживи та особистого збагачення вводив громадян в оману повідомляючи неправдиву інформацію про те, що працює в правоохоронних органах та може сприяти придбанню автомобілів за низькою ціною. Даним вироком було встановлено, що своїми діями [PERSON] завдав матеріального збитку [PERSON] на загальну суму 10055,88 грн, а [PERSON] на загальну суму 11055,80 грн. Відповідач в добровільному порядку не відшкодував шкоду завдану позивачам. Позивачі просили стягнути матеріальну шкоду з урахуванням курсу долару на день вчинення злочину та на теперішній час, що становить відповідно 10381.16 грн, 11381.16 грн.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак до суду подав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки позивачі не заперечували проти такого порядку вирішення спору. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 353 КК України (на 5-9 а.с.). Вказаними вироками встановлено, що своїми злочинними діями [PERSON] завдав матеріальної шкоди потерпілому [PERSON] на загальну суму 10055,80 грн, а також [PERSON] на загальну суму 11055,80 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дана норма є підставою для звільнення від доказування в частині встановлення вини відповідача, внаслідок якої заподіяно шкоду охоронюваним законом майновим правам позивача. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що внаслідок вчинення злочину, неправомірними діями [PERSON] заподіяв майнову шкоду позивачам [PERSON] та [PERSON], яка в добровільному порядку відповідачем не відшкодована, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь [PERSON] - 10055,80 гривень завданої матеріальної шкоди, а також на користь [PERSON] - 11055,80 грн . При цьому суд відхиляє посилання позивачів про необхідність обрахування матеріальної шкоди з перерахунком в доларовий еквівалент та застосовання курсу долара до гривні на момент винесення рішення. Суд вважає, що позивачі не довели необхідності таких вирахувань та такий захист прав позивачів. Позивачі не висували вимог про індексацію коштів, тому при вирішенні спору суд не вправі застосувати ЗУ " Про індексацію грошових доходів населення", так як це порушить принцип диспозитивності судового процесу, передбачений ст. 13 ЦПК України. Тому суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково - стягнути з відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти, розмір яких визначений у вироці суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави налшежить стягнути 704,80 грн судового збору від сплати якого були звільнені позивачі, а також 2000 грн на користь позивачів в рахунок витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial