Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 січня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в сумі 300 гривень щомісячно на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок несплати відповідачем аліментів утворилася заборгованість, яка станом на 01 листопада 2013 року, за розрахунком позивачки, склала 1650 гривень. Сума неустойки за прострочення сплати аліментів за її розрахунком склала 6975 гривень. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь за боргованість та неустойку по аліментам у загальній сумі 8625 гривень, 600 гривень за надання юридичної допомоги та судові витрати. Під час розгляду справи представник позивачки [PERSON], діючий від її імені на підставі довіреності у межах наданих йому повноважень, в своїй заяві від 23 січня 2014 року(а.с.77-78) уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 3939 гривень, а також судові витрати, оскільки заборгованість за аліментами відповідач сплатив позивачці повністю. Представник позивачки підтримав позов та просив його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що заборгованість за аліментами утворилась не з вини відповідача, який не має постійної оплачуваної роботи, перебивається тимчасовими заробітками; на його утриманні знаходяться його нова дружина та двоє її дітей від першого шлюбу. Відповідач не був належним чином повідомлений державним виконавцем про наявність конкретної суми заборгованості і державним виконавцем йому не було встановлено конкретний строк погашення заборгованості. На думку представників відповідача, саме з цієї дати належить нараховувати пеню за кожний день прострочення виплати заборгованості Представник відділу ДВС Саратського РУЮ Тарасюк О.П. проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши представника позивачки, заперечення представників відповідача, свідка [PERSON], вивчивши надані сторонами письмові докази та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову , з таких підстав. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 січня 2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в сумі 300 гривень щомісячно на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 16 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 29 січня 2011 року і 02 лютого 2011 року Саратським районним судом видано виконавчий лист (а.с.59). Як видно, з виконавчого провадження ВП № 2563382, постановою державного виконавця від 28 березня 2011 року за заявою позивачки було відкрито виконавче провадження і копія постанови надіслана відповідачу (а.с.60-62). 06 травня 2011 року відповідача було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.164 КК України (злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей) (а.с.63). Після реєстрації шлюбу 18 квітня 2012 року з [PERSON], [PERSON] обрала прізвище свого чоловіка - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб ( а.с.18). Відповідач належним чином не виконував рішення суду та не перераховував позивачці щомісячно аліменти на утримання дитини, у зв'язку з чим вона звернулась до відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області за проведенням розрахунку заборгованості. 11 листопада 2013 року державним виконавцем було проведено розрахунок та встановлений розмір заборгованості за аліментами боржника [PERSON] станом на 30 листопада 2013 року - 1350 гривен (а.с. 64). 06 грудня 2013 року під час знаходження справи в провадженні суду відповідач виплатив позивачці заборгованість за аліментами у повному обсязі. 11 грудня 2013 року державним виконавцем був проведений новий розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 31 грудня 2013 року заборгованість за аліментами у боржника [PERSON] відсутня (а.с. 25-26, 66). Відповідно до ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У зв'язку з чим, право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили і не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо повідомлення належним чином державним виконавцем відповідача про суму заборгованості та про строк її погашення. Тому суд вважає необґрунтованими твердження представників відповідача про те, що пеню за кожний день прострочення виплати заборгованості за аліментами належить нараховувати з дня встановлення державним виконавцем конкретного строку погашення заборгованості. Суд також не приймає до уваги доводи представників відповідача про те, що заборгованість утворилась за незалежних від відповідача причин, оскільки він не має постійної оплачуваної роботи, перебивається тимчасовими заробітками; на його утриманні знаходиться його нова дружина та двоє її дітей від першого шлюбу. Відповідач знав про винесення рішення про стягнення з нього аліментів, і про обов'язок сплачувати аліменти щомісячно. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач сплачував аліменти нерегулярно і не в повному обсязі, а починаючи з квітня 2013 року не сплачував аліменти взагалі. У зв'язку з чим, відповідно до ст.196 СК України, позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили - з 29 січня 2011 року. Розраховуючи розмір пені суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до суми заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до фактичної сплати певної суми заборгованості. Суд не погоджується з розрахунком, наданим представником позивачки в тій частині, що пеню належить нараховувати, починаючи з березня 2011 року, тому що з розрахунку державного виконавця вбачається, що за грудень 2010 року відповідач повинен був сплатити 150 гривень, а сплатив 600 гривень і на протязі 2011 року відповідач сплачував аліменти наперед за 2-3 місяці. Таким чином, суд розраховує неустойку, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів - з 29 січня 2010 року і по день фактичного погашення заборгованості за відповідний місяць : за лютий 2012 р. з 01.02.2012 р. по 20.04.2012 р. - 300 грн.: 100 х 1% х 80 днів = 240 грн. за березень 2012 р. з 01.03.2012 р. по 20.04.2012 р.-300 грн.: 100 х 1% х 51 день =153 грн. за липень 2012 р. з 01.07.2012 р. по 17. 08. 2012 р. - 300 грн: 100. х 1% х 48 днів = 144 грн. за жовтень 2012 р. з 01.10.2012 р.по 15.01.2013 р. - 300 грн.: 100 х 1% х 107 днів = 321 грн. за листопад 2012 р. з 01.11.2012 р. по 15.01.2013 р.-300 грн.:100х1%х 76 днів=228 грн. за грудень 2012 р. з 01.12.2012 .по 12.03.2013 р.-300 грн.:100х1%х 102 дні=306 грн. за січень 2013 р. з 01.01.2013 р. по 12.03.2013 р. - 300 грн.:100х1%х 71 день= 213 грн. за лютий 2013 р. з 01.02.2013 р. по 12.03.2013 р. - 300 грн.:100х1%х 40 днів = 120 грн. березень 2013 року з 01.03.2013 р. по 08.11.2013 р.-300 грн.:100х1%х 253 дні = 759 грн. за квітень 2013 р. з 01.04.2013 р. по 08.11.2013 р. - 300 грн.:100х1%х 222 дні = 666 грн. за травень 2013 р. з 01.05.2013 р. по 08.11.2013 р.-300 грн.:100х1%х 192 дні = 576 грн. за червень 2013 р. з 01.06.2013 р. по 08.11.2013 р.300 грн.:100х1%х 161 день = 483 грн. за липень 2013 р. з 01.07.2013 р. по 06.12.2013 р 300 грн..100х1%х 159 днів = 477 грн. за серпень 2013 р. з 01.08.2013 р. по 06.12.2013 р.300 грн..100х1%х 128 днів = 384 грн. за вересень 2013 р.з 01.09.2013 р. по 06.12.2013 р. 300 грн.х100х1%х 97 днів = 291 грн. за жовтень 2013 р. з 01.10.2013 р. по 06.12.2013 р.300 грн.х100х1%х 67 днів = 201грн. за листопад 2013 р. з 01.11.2013р.по 06.12.2013 р. 300 грн.х100х1%х 36 днів = 108 грн. Таким чином, загальна сума неустойки за прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивачки на утримання їхньої дитини складає 5670 гривень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 23 січня 2013 року, представник позивачки просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 3939 гривень. Тому суд розглядає даний цивільний позов в межах заявлених представником позивачки вимог. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач постійної роботи не має, щоб погасити заборгованість за аліментами він позичив гроші (а.с.31); на його утриманні знаходяться двоє дітей його нової дружини від першого шлюбу: неповнолітній [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, але навчається на 1 курсі фізичного факультету Одеського національного університету ім.І.І.Мечнікова за денною формою навчання ( а.с.51-55). Заборгованість батька цих дітей - [PERSON] по сплаті аліментів на їх утримання станом на 10 грудня 2013 року складала 15187 гривень (а.с.49). Дані обставини підтвердила також свідок [PERSON] Враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст. 196 СК України зменшити розмір неустойки до 2 000 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивачки належить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 2000 гривень. В решті позову належить відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід також стягнути документально підтверджені витрати на оплату юридичної допомоги - 600 гривень та на оплату судового збору в сумі двісті 229,40 гривень. Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню на користь позивачки складає 829 гривень 40 копійок (600 грн.+229,40 грн.)

Outcome: partial