Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист прав споживача та стягнення боргу, що виник в зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору підряду №9 від 01 квітня 2010 року. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 жовтня 2014 року просив стягнути з відповідача ПП «Сучасні комфортні технології» борг на загальну суму у 88 447 грн. 37 коп., яка складається з: 80 047 грн. 37 коп. компенсації вартості непоставлених товарів (опалювальних радіаторів, труб, інших матеріалів), компенсації вартості невиконаних монтажних робіт, сплаченого судового збору у сумі 3400 грн. 00 коп. та 5000 грн. завданої моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовну заяву [PERSON] посилався на те, що між ним та ПП «Сучасні комфортні технології» був укладений договір підряду № 9 від 01 квітня 2010 року, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання поставити необхідне обладнання та матеріали для системи опалення будинку [ADDRESS] в Дарницькому районі м.Києва. Позивач посилався на часткове невиконання відповідачем умов спірного договору в частині не поставки опалювальних радіаторів в кількості 10 штук, труб системи опалення, а також комплектуючих для їх монтажу згідно із додатком №1Б до договору підряду № 9 від 01.04.2010 року (а.с. 8). У зв'язку із не поставкою відповідачем матеріалів, монтажні роботи, вартість яких також була включена у вказаний додаток, не виконані. Позивач належним чином виконав умови договору підряду №9 від 01 квітня 2010 року оплативши відповідачу встановлену плату згідно із додатком №1Б до договору підряду № 9 від 01.04.2010 року, в сумі 59 640 грн., що підтверджується розписками директора підприємства відповідача [PERSON] (а.с. 9). Оскільки на момент підписання вказаного договору підряду будинок ще не був збудований, позивач та відповідач узгодили, що опалювальне обладнання буде встановлено на першу вимогу позивача. У 2013 році будинок був збудований і позивач звернувся до відповідача з вимогою поставити і встановити обладнання системи опалення. На час судового розгляду відповідач належним чином не виконав зобов'язання з поставки опалювального обладнання та не виконав роботи з його монтажу. Передоплату здійснену позивачем за договором також не повернув. Звернення позивача, щодо належного виконання умов договору підряду, відповідач залишив без розгляду та задоволення. Відповіді на претензію щодо розірвання договору та повернення коштів не надав. Ухвалою суду (яка занесена до журналу судового засідання) від 30.04.2015 року за власною ініціативою суду залучено до розгляду справи у якості третьої особи без самостійних вимог - [PERSON]. Представник позивача у судове засідання 25 травня 2015 року не з'явився, однак позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити шляхом подання відповідної письмової заяви, не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. Відповідачі та/або їхні представники у судові засідання 30.04.2015 року та 25.05.2015 року не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою від 24.03.2015 року (а.с. 154) та поштовами конвертами з рекомендованою кореспонденцією, які повернулись без вручення, хоча надсилались за місцезнаходженням ПП «Сучасні комфортні технології» та за місцем реєстрації [PERSON]. Про наявність поважних причин неявки у засідання відповідачі суд не повідомили, заяв, клопотань суду не подали. Явку свідка [PERSON] (працює сантехніком-монтажником у ПП «Сучасні комфортні технології») про допит якого клопотала представник ПП «Сучасні комфортні технології» перед судом та зобов»язувалась забезпечити його явку, у судове засідання не забезпечили. Третя особа у судове засідання 25.05.2015 року не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд визнав неявку відповідачів у справі такою, що вчинена за відсутності поважних причин та визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матералами та даними. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено обов'язок продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості. Судом встановлено, що між ПП «Сучасні комфортні технології» та [PERSON] було укладено договір підряду №9 від 01.04.2010 року, згідно якого, відповідач взяв на себе зобов'язання поставити опалювальне обладнання, закупити матеріали для системи опалення та виконати роботи з їх монтажу на об'єкті замовника, а саме: труби, радіатори та комплектуючі визначені у Специфікації (Додаток №1Б до договору № 9 від 01.04.2010 року), а позивач мав би прийняти товар та роботи належної якості, оплатити їх вартість, згідно умов вказаних у договорі. Відповідно до п. 3 спірного договору позивач вніс авансовий платіж за товар у розмірі 100% від загальної суми вартості радіаторів, труб та комплектуючих у сумі 59640 грн., що підтверджується наявними у справі розписками від 22 квітня 2011 року на суму 28201 грн. та на суму 31438 грн. від 05 квітня 2011 року, що надано керівником ПП «Сучасні комфортні технології» [PERSON] (а.с. 9). Відповідач ПП «Сучасні комфортні технології» не виконав вказані умови договору підряду та не поставив позивачу опалювальні прилади, а також не здійснив роботи з їх монтажу на об'єкті позивача, чим порушив умови вказаного договору підряду №9 від 01 квітня 2010 року. 04.04.2014 року позивач звернувся до ПП «Сучасні комфортні технології» з претензією щодо невиконання умов договору №9 від 01 квітня 2010 року та вимогами щодо компенсації збитків, однак відповідач жодним чином не це не відреагував. (а.с. 11-13, 70-71). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2014 року суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Сидоренка М.В. про забезпечення доказів та витребував з Солом'янського РУ ГУ МВС України у м. Києві матеріали перевірки ЖЕО №13321 від 04 квітня 2014 року, копію яких у подальшому залучено до матеріалів справи за клопотанням представника позивача. Згідно із вказаними матеріалами перевірки ЖЕО №13321 керівник ПП «Сучасні комфортні технології» [PERSON] 29.04.2014 року надав письмові пояснення до Солом'янського РУ ГУ МВС України у м. Києві з приводу взаємовідносин, що склалися з [PERSON] (а.с. 140-142). У вказаних своїх поясненнях, наданих Солом'янському РУ ГУ МВС України у м. Києві, керівник ПП «Сучасні комфортні технології» [PERSON] підтвердив наявність договірних правовідносин між [PERSON] та ПП «Сучасні комфортні технології». Зокрема, [PERSON] пояснив, що грошові кошти в сумі 31 438 грн. та 28 202 грн. він дійсно отримував від позивача в якості передоплати за матеріали за договором підряду. Також пояснив, що придбав для позивача всі необхідні матеріали та поставив їх. У письмових запереченнях представник ПП «Сучасні комфортні технології» також підтвердила, що зазначену суму коштів за розписками у 31 438 грн. та 28 202 грн. на придбання радіаторів та інших матеріалів для системи опалення [PERSON] дійсно отримував від позивача 5 та 22 квітня 2011 року відповідно. Однак, представник вказувала на те, що одразу після отримання вказаних коштів працівники ПП «Сучасні комфортні технології» придбали усе необхідне за договором та встановили (змонтували) безпосередньо на об'єкті будівництва, при цьому будь-яких письмових документів (накладних, розписок, актів приймання-передачі) при передачі опалювального обладнання не складалось. Враховуючи те, що в своїй позовній заяві позивач заперечував факт поставки відповідачем опалювального обладнання за згаданим договором підряду, а також те, що підприємство відповідача є господарюючим суб'єктом, і зобов'язане вести належний облік руху коштів і матеріалів, що придбаваються/відвантажуються/монтуються замовникам за договорами підряду, суд критично ставиться та не бере до уваги заперечення представника відповідача про відвантаження придбаних товарів позивачеві та їх встановлення (монтаж), оскільки жодних належних та допустимих доказів цього суду не надано. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов спірного договору підряду в частині придбання радіаторів та встановлення системи опалення, позивачеві завдано збитків, що полягають в необхідності самостійно купувати аналогічне опалювальне обладнання за цінами, що значно зросли на момент звернення до суду. Встановлено, що 10 вересня 2014 року позивач звернувся до ДП "Київський науково-дослідний інститут незалежних експертиз" із заявою про проведення експертного дослідження вартості обладнання, що є предметом Договору №9 від 01.04.2010р. в період з 01.04.2011р. по 2014 роки. Зі звіту про результати проведених експертних досліджень товарів (обладнання, устаткування, матеріалів) на предмет визначення їх ринкової вартості станом на 21 вересня 2014 року вбачається, що ринкова вартість товарів визначених у Додатку 1Б до Договору підряду № 9 від 01.04.2010 року зросла на 31,78 % (а.с. 78-94). Різниця у вартості ціни на опалювальне обладнання за договором підряду станом на 2011 та 2014 роки є збитком позивача що стоїть в причинковому зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку за спірним договором підряду, та підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно акту здачі-прийняття досліджень від 26.09.2014 року до Договору №140910-02 від 10.09.2014 року вартість проведення експертних досліджень склала 3 400 грн. Представником ПП «Сучасні комфортні технології» подано заяву про застосування судом строку позовної давності (а.с. 120). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи керівник ПП «Сучасні комфортні технології» [PERSON] за розписками від 22 квітня 2011 року та від 05 квітня 2011 року отримав від [PERSON] по вказаному договору підряду №9 певні суми грошових коштів. Судом встановлено, що позовна заява [PERSON] на адресу суду надійшла 18.04.2014 року, що є у межах трирічного сроку позовної давності, а тому строк не пропущено і з цих пістав позов відхиленню не підлягає. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 згаданої статті ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтував тим, що ситуація, що склалась призвела до безумовного приниження його престижу, викликала порушення нормальних умов життя через неможливість введення в експлуатацію будинку. Позивачу довелося протягом тривалого часу витрачати зусилля та час для захисту своїх прав, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою поставити товар, направляв свої претензії з вимогою повернути сплачені кошти за товар, що негативно вплинуло на його моральний стан, завдало йому душевних хвилювань, негативно вплинуло на звичний життєвий уклад. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 3000 грн. Всього за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню майнова шкода у сумі 67821 грн. 87 коп., в тому числі: 59640 грн. 00 коп. - повернення передоплати за договором, 8181,87грн. - збитки пов'язані зі зростанням цін на непоставлений товар; 3400 грн. - судових витрат; 3000 грн. - моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial