Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Відповідно до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON] в Пишненківській сільській раді Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 5 зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], шо підтверджується свідоцтвом то шлюб серії [NUMBER] від 28.04.1979 р. Від даного шлюбу мають дорослих дітей. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і просила шлюб розірвати, оскільки їх шлюбне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, шлюбні відносини припинилися, з початку 2016 року сторони разом не проживають, на примирення не згідна, шлюб розриває вперше. Крім цього між сторонами існує спір про поділ спільного майна. У зв'язку з чим [PERSON] звернулася з позовом до суду та просила суд постановити рішення яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 1979 року в Пишненківській сільській раді Зініківського району Полтавської області, актовий запис № 5, поділити майно, набуте нею за час шлюбу із [PERSON] залишити йому автотранспорт та сільськогосподарську техніку, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 05.09.2016 року відкрито провадження по справі ( т.1 а.с.17). Ухвалою суду від 15.11.2016 року клопотання представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк"(вулиця Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, Україна, МФО 305299) розкрити та надати суду інформацію, яка містить банківську таємницю щодо наявності відкритих та закритих рахунків, вкладів (депозитів) на ім'я [PERSON],[INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт Серії [NUMBER] виданий Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] в будь-якій валюті, розмір грошових коштів на цих рахунках, історію транзакцій по цим рахункам, дату відкриття та дату закриття цих рахунків, а також внесення та зняття грошових коштів з рахунків в період часу з 01.01.2015 року по теперішній час ( т.1 а.с.63). Ухвалою суду від 20.02.2017 року клопотання представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] про витребування доказів задоволено ( т.1 а.с.114-115). Ухвалою суду від 20.02.2017 року в задоволенні письмового клопотання представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] про призначення по справі судової авто - товарознавчої експертизи - відмовлено ( т.1 а.с.116). Ухвалою суду від 23.03.2017 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ( т.1 а.с.139). З уточненої позовної заяви [PERSON] вбачається, що позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 1979 року в Пишненківській сільській раді Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 5, поділити майно, набуте нею за час шлюбу із [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частку: мікроавтобуса MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в, легкового автомобіля ЗАЗ 110307, 2005 р.в.; вантажного автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в.; автобуса IVECO 37OS-30, 1989 р.в.; причіпа NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 р.в.; вантаженого автомобіля ГАЗ 24, 1900 р.в.; легкового автомобіля ВАЗ 2109, 1989 р.в.; причіпа ММ3 81021, 1985 р.в.; причіпа 2 ПТС-4, 1999 р.в.; трактора колісного БЕЛАРУС-892, 2008 р.в.; комбайна зернозбирального CLASS DOMINOTOR 98, 1987 р.в.; трактора колісного Т-150К, 1986 р.в., визнати за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. Стягнути із [PERSON] витрати по сплаті судових зборів, проведення оцінок та експертиз, а також витрати на адвокатські послуги (т.1 а.с.133-134). Ухвалою суду від 13.04.2017 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про витребування доказів - задоволено ( т.1 а.с.151-152). Ухвалою суду від 20.06.2017 року призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, судово авто-товарознавчу експертизу ( т.1 а.с.208). Ухвалою суду від 23.10.2017 року відновлено провадження у справі ( т.1 а.с. 234). Ухвалою суду від 11.12.2017 року призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, судово авто-товарознавчу експертизу по матеріалам цивільної справи ( т.2 а.с.9). Ухвалою суду від 27.04.2018 року прийнято до провадження заяву представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] про уточнення позовних вимог за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя( т.2 а.с.63). З уточненої позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 1979 року в Пишненківській сільській раді Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 5, поділити майно, набуте нею за час шлюбу із [PERSON] виділити у власність [PERSON] автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в, автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 р.в.; вантажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в., автомобіль IVECO 37OS-30, 1989 р.в.; причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 р.в.; вантажений автомобіль ГАЗ 24, 1900 р.в.; легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в.; причіп ММ3 81021, 1985 р.в.; причіп 2 ПТС-4,1999 р.в., трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2008 р.в.; комбайн зернозбиральний CLASS DOMINOTOR 98, 1987 р.в.; трактор колісний Т-150К, 1986 р.в., [PERSON] виплатити половину вартості (компенсацію), яку оцінено судовим експертом на загальну суму 1277418 грн, тобто половина вартості 638 709 грн. Поділити майно набуте за час шлюбу визнати за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір, витрати за проведення експертиз та витрати на адвоката.( т.2 а.с.61-62). Ухвалою суду від 26.04.2018 року поновлено провадження по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилались на обставини, що викладені в заяві про уточнення позовних вимог і просили їх задовольнити, відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги визнали частково, послались на заперечення, яке приєднано до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника адвоката [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника за довіреністю [PERSON] дослідивши письмові докази по справі, що надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя підлягає до часткового задоволення виходячи з таких підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено і сторонами у справі не заперечується, що 28.04.1979 року шлюб між сторонами зареєстровано в Пишненківській сільській раді Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 5 (т.1 а.с.7-8). На даний час сім'я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно - сімейних відносин являється те, що спільне життя з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення Що стосується уточнених позовних вимог в частині поділу майна та визнання права власності на нерухоме та рухоме майно то суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином щодо поділу рухомого майна, суд вважає за необхідне керуватися вимогами СК України, враховуючи що ставить питання щодо поділу майна набутого після набрання чинності СК України, що не заперечується сторонами. Відповідно до частини 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно частин 1 та 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя » вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно - будівельному, гаражно -будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. В період перебування сторін у справі в зареєстрованому з 28.04.1979 року шлюбі було набуте майно: житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] та сільськогосподарську техніку. Як вбачається з інформації наданої державною інспекцією сільського господарства в Полтавській області в період з 01.01.2015 року по теперішній час за [PERSON] зареєстрована сільськогосподарська техніка, а саме: причіп 2 ПТС-4, 1999 р.в.; трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2008 р.в.; комбайн зернозбиральний CLASS DOMINOTOR 98, 1987 р.в.; трактор колісний Т-150К, 1986 р.в.(т.1 а.с.42). Як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в. зареєстрований на [PERSON] та 21.07.2016 року знятий з обліку для реалізації ( т.1 а.с.50), вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в. зареєстрований на [PERSON] та 04.02.2015 року знятий з обліку для реалізації ( т.1 а.с.52), автобус IVECO 37OS-30, 1989 р.в., 07.05.2011 року зареєстрований на [PERSON] та 04.02.2015 року знятий з обліку для реалізації ( т.1 а.с.53),причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 р.в. 19.12.2001 року зареєстрований на [PERSON] ( т.1 а.с.54),вантажений автомобіль ГАЗ 24, 1900 р.в., 03.01.1986 року зареєстрований на [PERSON] ( т.1 а.с.55), легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в., 31.03.1993 року зареєстрований на [PERSON] ( т.1 а.с.56), причіп ММ3 81021, 1985 р.в. 14.05.1993 року зареєстрований на [PERSON] ( т.1 а.с.57). Відповідно до повідомлення регіонального сервісного центру в Полтавській області № 5345 від 11.04.2017 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровані: автомобіль IVECO 37OS-30, 1989 р.в.; причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 р.в.; вантажений автомобіль ГАЗ 24, 1900 р.в.; легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в.; причіп ММ3 81021, 1985 р.в.; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в, автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 р.в.; вантажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в. (т.1 а.с.160). З довідки рахунку вбачається, що вантажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в. проданий [PERSON] ( т.1 а.с.162). З договору купівлі- продажу транспортного засобу від 22.07.2016 року вбачається, що автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 р.в. продано [PERSON] (т.1 а.с.171). З договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.08.2016 року вбачається, що автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в, продано [PERSON].( т.1 а.с.180). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.1981 року належить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] (т.1 а.с.9-11). Вдповідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 030318 від 15.03.2018 року, вбачається, що ринкова вартість автотранспорту визначена на основі матеріалів цивільної справи у цінах на час проведення експертизи та за умови наведеній у дослідній частині становить: мікроавтобус MRCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI 2007 р.в. реєстраційний номер 17АР9558: - 406968.00 грн. (Чотириста шість тисяч дев'ятсот шістдесят вісім грн. 00 коп.); легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 р.в. реєстраційний номер В19682АС - 32800.00 грн. (Тридцять дві тисячі вісімсот грн. 00 коп.); вантажний автомобіль ЗИЛ MM3 4505, 1992 р.в., реєстраційний номер 17АР2451 - 57120.00 гри. (П'ятдесят сім тисяч сто двадцять грн. 00 коп.); автобус IVECO 370S-30, 1989 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] -214730.19 грн. (Двісті чотирнадцять тисяч сімсот тридцять грн. 19 коп.), причіп NIEW1ADOW SP.Z.0.09.1996 р, в реєстраційний номер 12090 СК- 8060.00 грн (вісімсот шість грн. 00 коп.); вантажний автомобіль ГАЗ 24, 1986 р,в. реєстраційний номер Д8042ПО- 15610 грн. 00 коп. ( П'ятнадцять тисяч шістсот десять грн. 00 коп.) ;легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в реєстраційний номер А7053ІХ - 34 600 грн.00 коп. (Тридцять чотири тисячі шістсот гри..00 коп.),причіп MM3 81021, 1985 р.в реєстраційний номер [NUMBER] - 9 360 грн. 00коп. (Дев'ять тисяч триста шістдесят грн. 00 коп.). Ринкова вартість сільськогосподарської техніки визначена на основі матеріалів цивільної справи у цінах на час проведення експертизи та за умови наведеній у дослідній частині становить: причіп 2-ПТС-4, 1999 р.в номерний знак Н000498 - 24 970 грн. 00 коп..(Двадцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят грн.00 коп.); трактор колісний БЕЛАРУС МТЗ 892, 2008 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] - 208 890 грн. 00 коп.( Двісті вісім тисяч вісімсот дев'яносто грн. 00 КОІІ., комбайн зернозбиральний CLASS DOMINATOR 98 , 1987 р.в. реєстраційний номер 02929 В1 - 197970.00 грн. ( Сто дев'яносто сім тисяч дев'ятсот сімдесят грн. 00 коп.),трактор колісний Т-150К, 1986 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] - 66340 грн .00 коп.( Шістдесят шість тисяч триста сорок грн. 00 коп.) ( т.2 а.с.16-39). Суд, дослідивши висновок судової авто товарознавчої експертизи № 030318 від 15.03.2018 року в сукупності з матеріали справи у їх взаємозв'язку, та уточнивши сільськогосподарську техніку, яка є в наявності встановив, що поділу підлягає: автобус IVECO 37OS-30, 1989 р.в.; реєстраційний номер [NUMBER],вартістю 214730.19 грн. (Двісті чотирнадцять тисяч сімсот тридцять грн. 19 коп.), причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 р.в. в реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 8060.00 гр (вісімсот шість грн. 00 коп.); причіп ММ3 81021, 1985 р.в.; реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 9 360 грн. 00коп. (Дев'ять тисяч триста шістдесят грн. 00 коп.),причіп 2 ПТС-4, 1999 р.в.; номерний знак Н000498, вартістю 24 970 грн. 00 коп. (Двадцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят грн.00 коп.), враховуючи тещо в судовому засіданні відповідач [PERSON] погодився на виплату позивачу [PERSON] в грошовій сумі вартість рухомого майна, яка буде присуджена судом, а тому суд вважає, що половина суми вище вказаного рухомого майна підлягає стягненню з відповідача [PERSON], а інша сільськогосподарська техніка заявлена позивачем не підлягає поділу, оскільки була продана. Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до змісту п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] не надано доказів стосовно купівлі-продажу за час перебування у шлюбі мікроавтобуса MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в, легкового автомобіля ЗАЗ 110307, 2005 р.в.; вантажного автомобіля ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в.; вантаженого автомобіля ГАЗ 24, 1900 р.в.; легкового автомобіля ВАЗ 2109, 1989 р.в.; трактора колісного БЕЛАРУС-892, 2008 р.в.; комбайна зернозбирального CLASS DOMINOTOR 98, 1987 р.в.; трактора колісного Т-150К, 1986 р.в., а тому доводи позивача що дане майно підлягає поділу не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно реєстраційної картки транспортного засобу мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER моделі 318 CDI. 2007 р.в. 21.07.2016 року знятий з обліку для реалізації ( т.1 а.с.50), вантажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 р.в.; зареєстрований на [PERSON], 04.02.2015 року знятий з обліку для реалізації( т.1 а.с.52), вантажений автомобіль ГАЗ 24, 1900 р.в. 03.01.1986 року проданий в 1993 році, легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в., 31.03.1993 року проданий в 1995 році, трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2008 р.в. проданий в 2015 році, комбайн зернозбиральний CLASS DOMINOTOR 98, 1987 р.в. проданий в 2014 році, трактор колісний Т-150К, 1986 р.в., знятий з обліку та проданий по запчастинах, оскільки вказане майно було продане за час шлюбу, отримані кошти пішли в дохід сім'ї, а тому зазначене майно поділу не підлягає, і не може бути підставою набуття права власності, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог щодо поділу рухомого майна. Що стосується позовних вимог стосовно поділу житлового будинку то суд виходить з наступного: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.1981 року належить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] (т.1 а.с.9-11). Згідно ч.1 ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Положення ч.2 цієї статті визначають можливість відступлення від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами у справі не уклалось будь-яких угод щодо часток у майні подружжя та про порядок користування спільним майном, а також не укладався шлюбний договір. Згідно пп.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Суд вважає, що по справі відсутні обставини, що мають істотне значення, які б могли слугувати підставою для відступу від засад рівності часток подружжя, що передбачено ст. 70 ч.2 СК України, а тому відповідно до ст. 70 ч.1 СК України частки [PERSON] та [PERSON] у майні, а саме житловому будинку підлягають поділу, в межах заявлених позовних вимог, є рівними. Тобто, при поділі майна необхідно виходити з того, що кожному із сторін має бути виділено майно, що відповідає вартості 1/2 його частини. Позивачем [PERSON] були понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп, 3473,04 грн, 275,61 грн (т 1,а.с.1,2,62); 4680 грн за проведення експертизи ( т.2 а.с.44). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно позовних вимог вартість майна( ціна позову) становить 1972024.19 грн Виходячи з позовних вимог, відсоток задоволених позовних вимог майнового характеру позивача буде становити 20.14 % (1972024 грн.19 коп. : 257120 грн. 19 коп. х 100% = 13.04%). У відповідності до п.1.1. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 2016 рік за подання до суду позовної заяви майнового характеру визначено ставку судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить у даному випадку 6890 грн.00 коп. Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 551 грн20 коп за позовновимогу про розірвання шлюбу,898 грн.46 коп. (6890 грн.00 коп. х 13.04 % : 100% = 898 грн.46 коп.) судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог майнового характеру, 610 грн.27 коп. (4680 грн. х 13.04 % : 100% = 610 грн.27 коп.) судових витрат за проведення експертизи пропорційно до розміру задоволених вимог. З позивача на користь держави необхідно сплатити судовий збір у сумі 3748 грн 65 коп.- різниця вартості майна. Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу то суд вважає, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правничу допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правовничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки, а ні позивачем [PERSON], а ні її представником адвокатом [PERSON] не надано суду письмових доказів підтвердження сплати коштів за надання правничої допомоги, атому вони задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial