Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Барковський Олексій Вікторович в інтересах Кредитної спілки «Істок» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, шляхом направлення позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 13.08.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки, на підставі рішення спостережної ради кредитної спілки про делегування правлінню повноважень заяву [PERSON] розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної спілки «Істок». 06 жовтня 2017 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов'язковий пайовий внесок і таким чином, на підставі ст. 10, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» набув членство у Кредитній спілці «Істок». 25 жовтня 2017 року [PERSON] подав до позивача заяву на отримання кредиту та цього ж дня кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки [PERSON] 25 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит. Представник позивача зазначає, що 03листопада 2017 року [PERSON] надано кредит на умовах зворотності, платності, строковості, забезпеченості та цільового використання, у сумі 40 тис. грн. [PERSON] зобов'язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців до 25 квітня 2019 року. Відповідно до п. 3.2. Договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п. 2.5. Договору плата за надання кредиту становить 51,51 грн. У позовній заяві позивач вказує, що у відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з боку позичальника, стосовно позивача, виникло зобов'язання, згідно якого позичальник зобов'язаний повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплачувати відсотки за кредитом та інші передбачені Договорами нарахування в терміни встановлені Договором. Позивач належним чином виконав зобов'язання, передбачені умовами Договору, що підтверджують видачею позичальнику кредиту відповідно до умов договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за вказаним договором 25 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №ДК2-564 ДП1. 25 квітня 2018 року позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір №1, яким внесено зміни до договору про споживчий кредит, згідно якого плата становить 206,02 грн. щоденно та який є невід'ємною частиною цього договору. Представник позивача зазначає, що позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати платежі вказані в графіку повернення кредиту та сплати зобов'язань, що наведено у додатку до Договору, який є його невід'ємною частиною, однак [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по договору, систематично порушуючи умови договору про споживчий кредит, у зв'язку з чим 31.05.2018 року відповідачам були направлені листи-попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по договору. Проте вказані звернення було залишено без відповіді та борг на сьогоднішній день відповідачами не погашено. Станом на дату подання позовної заяви (31 липня 2018 року) позичальник мав би сплатити за графіком 9 платежів по 3789 грн., загалом 34101 грн., проте здійснив лише 4 платежі у розмірі 18956 грн., з якої 10609,90 грн. основної суми кредиту та 8346,10 грн. плата, отже, залишок основної суми (тіла кредиту) становить 29390,10 грн. Період за який нараховується заборгованість у вигляді плати, розмір якої визначено вищезазначеним додатковим договором до договору про споживчий кредит становить 98 днів з 25 квітня по 31 липня 2018 року включно. Період за який нараховується плата, розмір якої визначено п. 2.5. Договору та який діяв до укладення додаткового Договору до Договору про споживчий кредит становить 172 дні з 03 листопада 2017 року по 24 квітня 2018 року включно. Отже, за період з 03 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року нараховано плати за Договором про споживчий кредит у розмірі 29049,68 грн. Також представник позивача зазначає, що за період з 03 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року [PERSON] здійснено лише чотири платежі, з яких 8346 грн. 10 коп. зараховано на погашення плати. Отже, прострочена заборгованість по платі по Договору про споживчий кредит складає 20703 грн. 58 коп. Таким чином, за період з 03 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року прострочена заборгованість по відсотках за договором становить 0,30 грн. Загальна сума заборгованості по Договору про споживчий кредит складається із залишку основної суми (тіла кредиту) в розмірі 29390 грн. 10 коп., заборгованості по відсотках в розмірі 0,30 грн. та простроченої заборгованості по платі за надання кредиту в розмірі 20703 грн. 58 коп., і всього становить 50093 грн. 98 коп. Крім того, представник позивача зазначає, що п. 4.7.3. договору передбачено повернення позичальником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов'язань за Договором, згідно ст. 625 ЦК України, розмір якого за період з 25 квітня 2018 року по 31 липня 2018 року становить 13449 грн. 89 коп., інфляційні ж нарахування складають 400 грн. 75 коп. Пунктом 4.7. Договору передбачено окрім іншого штраф у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, а тому, з урахуванням п'яти не сплачених платежів, боржнику також нараховано 5000 грн. штрафу. У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 525-527, 530, 543, 553, 554, 610, 611, 625, 638, 1050, 1054, 1057 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), представник позивача просить достроково стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит в сумі 68944 грн. 62 коп. та стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 20.08.2018 року в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та відзив до суду не подавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень представника позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час і місце судового засідання, які не з'явились в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подали до суду відзиви, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №ДК2-564, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 відсотків річних терміном на 18 місяців, тобто до 25.04.2019 року. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіку, наведеному у Додатку до Договору, що є невід'ємною частиною цього Договору (а.с. 19-2). Як вбачається з п. 4.1. кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредиту до дати та у розмірі, що вказані в Графіку платежів. Згідно п. 2.5. Кредитного договору плата за надання кредиту становить 51 грн. 50 коп. щоденно. Графіком повернення кредиту та сплати зобов'язань, позивач з відповідачем [PERSON] визначили порядок сплати останнім платежів з визначенням дат їх повернення та їх сум. Пунктом 4.7. кредитного договору визначено, що за порушення взятих на себе зобов'язань зі сплати платежів за кредитним договором, позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити штраф у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов'язань. Згідно з копією заявки на отримання кредиту [PERSON], копією протоколу засідання кредитного комітету позивача від 25.10.2017 року та копією видаткового касового ордера позивача від 03.11.2017 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000 грн. (а.с. 17, 18, 31). На забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо виконання взятих на себе обов'язків по кредитному договору №ДК2-564, 25.10.2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №ДК2-564 ДП1 (а.с. 32). За умовами договору поруки (п.1.1) поручитель поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник, у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, включаючи сплату основного боргу та процентів, що передбачені в кредитному договорі. Згідно з п. 3.2. договору поруки, порука припиняється, з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором або у разі закінчення строку дії поруки. 25 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, яким викладено в новій редакції п. 2.5. Кредитного договору та визначено, що плата за надання кредиту становить 206 грн. 02 коп. щоденно (а.с. 37). У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та неповною сплатою платежів станом на 31.07.2018 року виникла заборгованість зі сплати кредиту, яка складається з 29390 грн. 10 коп. заборгованості по залишку за основною сумою кредиту, 20703 грн. 58 коп. простроченої заборгованості по сплаті кредиту за період з листопада 2017 року по липень 2018 року, 30 коп. заборгованості по відсотках, 400 грн. 75 коп. інфляційних нарахувань, 13449 грн. 89 коп. нарахованих 100% річних згідно ст. 625 ЦК України та 5000 грн. штрафу (а.с. 38-40). Згідно розрахунку сум інфляційних нарахувань та 100% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом за період, сума інфляційних втрат складає 400 грн. 75 коп., а 100% річних - 13449 грн. 89 коп. 30.05.2018 року позивачем на адресу відповідачів було направлено повідомлення про наявність заборгованості в [PERSON] перед позивачем станом на 01.06.2018 року в розмірі 13295 грн. 27 коп. за кредитним договором від 25.10.2017 року з урахуванням додаткового договору №1 від 25.04.2018 року до Кредитного договору, що підтверджується копіями повідомлень від 30.05.2018 року (а.с. 33-36). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За нормами частин 1 та 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у [PERSON] дійсно виникла заборгованість з повернення кредиту перед позивачем в розмірі 20703 грн. 58 коп., однак порука [PERSON] перед позивачем за виконання зобов'язань [PERSON] припинилась, оскільки додатковим договором №1 від 25.04.2018 року до Кредитного договору від 25.10.2017 року, яким викладено в новій редакції п. 2.5. Кредитного договору та визначено, що плата за надання кредиту становить 206 грн. 02 коп. щоденно, замість попередньо визначеної суми 51 грн. 51 коп., тобто змінено зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника [PERSON], при цьому поручитель [PERSON] згоди на такі зміни не надавав. Позивачем не надано суду доказів надання згоди [PERSON] на зміни зобов'язання [PERSON], а тому заборгованість підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON] Таким чином, на користь позивача підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 29390 грн. 10 коп. заборгованості по залишку за основною сумою кредиту, 20703 грн. 58 коп. простроченої заборгованості по сплаті кредиту за період з листопада 2017 року по липень 2018 року, 30 коп. заборгованості по відсотках, 400 грн. 75 коп. інфляційних нарахувань, 13449 грн. 89 коп. нарахованих 100% річних згідно ст. 625 ЦК України та 5000 грн. штрафу. Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, щодо зменшення розміру неустойки судом не встановлено, і такі підстави відповідачами не заявлялись. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції від 01.08.2018 року (а.с. 46), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1762 грн., що підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 68944 грн. 62 коп. заборгованості за кредитним договором та судового збору в сумі 1762 грн., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial