Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що 16.05.2014 року за договором купівлі-продажу придбав квартиру за адресою: [ADDRESS], продавцями у якому виступили [PERSON], [PERSON], [PERSON], як власники квартири. Відповідач [PERSON] на момент укладання угоди не був власником вказаної квартири, та не є стороною угоди купівлі-продажу. Разом з тим, позивач як новий власник вказаної квартири повною мірою не може реалізувати своїх прав власника у зв'язку із тим, що у спірній квартирі залишаються до цього часу зареєстрованими відповідачі, хоча у квартирі останні не проживають, власні речі їх у квартирі відсутні. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила розгляд справи проводити без участі сторони позивача. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилали. Від представника [PERSON], що діє на захист інтересів [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка також у судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі відповідачів, інтереси яких вона представляє, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] своїм правом на присутність у судовому засіданні не скористався, повторно у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку(ч.9 ст.74 ЦПК України). Заперечень, заяв, клопотань до суду не надсилав. Заяв та клопотань в день розгляду справи від сторін про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до порушення строку вирішення спору, затягування судового процесу. За таких підстав, з урахуванням письмової згоди осіб, що просили слухати справу у їх відсутність, суд вважав за можливе слухати справу у відсутності осіб, що приймають участь у розгляді справи на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України, оскільки подальше відкладення розгляду справи спричинить порушення строку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.05.2014 року серійний номер НАА №187226, [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Кравченко І.О. та зареєстрований в реєстрі № 1-589. З отриманих судом 13.06.2014 року довідок ВАДР УДМС України в Херсонській області, вбачається, що місцем реєстрації до теперішнього часу відповідачів [PERSON], [INFO]., [PERSON],[INFO]. [PERSON],[INFO]. залишається адреса: [ADDRESS]. Зареєстроване місце проживання [PERSON] згідно довідки ВАДР УДМС у Херсонській області не значиться. Разом з тим, відповідно до довідки №174 від 13.05.2014 року виданої ЖЕК ЖБК Суворовського району м. Херсона, про склад сім'ї яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], встановлюється, що за вказаною адресою зареєстровані станом на 13.05.2014 року [PERSON],[INFO]., [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно до перекладу судового рішення суду загальногромадянських справ відділу суду у справах наслідування округу Махонінг, Огайо у справі №2006 AD 0045 про всиновлення [PERSON], [INFO], останній змінив прізвище та має ім'я після всиновлення [PERSON]. Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи у квартирі [ADDRESS] та належить на праві власності за договором купівлі-продажу [PERSON], зареєстровані [PERSON],[INFO]., [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно до договору купівлі-продажу від 16.05.2014 року продавці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] володіли вказаною квартирою на підставі договору купівлі-продажу №2-198, зареєстрованого на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 29 від 29.05.1998 року та зареєстрованого у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.06.1998 року за реєстровим №4127, в реєстровій книзі №15. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], як бувші власники вказаної вище квартири втратили право користування нею з моменту її відчуження [PERSON], а тому вимоги позивача щодо визнання їх такими, що втратили право користування приміщенням квартири [ADDRESS] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, що у свою чергу, з урахуванням положень ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за адресою їх реєстрації. Вирішуючи питання, щодо визнання таким, що втратив право користування спірним приміщенням кв.5 , розташованої за зазначеною адресою [PERSON], суд виходив з наступного. Пред'являючи позов до відповідача [PERSON], новий власник квартири посилався на те, що останній у ній зареєстрований, однак на момент укладання угоди від 16.05.1014 року не являвся власником квартири, є колишнім членом сім'ї продавців, в квартирі не проживає з 2007 року. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст.317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права у осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселенні, на користування житлом. Таким чином враховуючи, що право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], припинилося в результаті реалізації майна, що їм належало на праві власності то право члена їх сім'ї, який не є власником спірної квартири, на користування нею теж припинилося, оскільки було похідними від права колишніх власників цієї квартири. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], є попередніми власниками спірної квартири та втратили право щодо володіння, користування та розпорядження нею у встановленому законом порядку шляхом укладання договору купівлі-продажу із [PERSON]. Член їх сім'ї - [PERSON], власником спірної квартири не був, є зареєстрованим у ній зі згоди колишнього власника з огляду на що, до цієї особи новим власником не можуть пред'являтися вимоги як до колишнього власника майна, а тому суд приходить до висновку що позивачем не вірно обраний спосіб захисту в частині позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням №5, та зняття його з реєстраційного обліку, а тому в цій частині позову слід відмовити. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial