Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє адвокат Грицак О.С. звернулася до суду з позовом до відповідача вказавши, що вона народилася [INFO] , в свідоцтві про її народження в графі «батько» вказано [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] подарував 7/50 частки цього майна своїй онуці - [PERSON] , яка на той час була неповнолітньою, а тому від її імені діяла позивачка - [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті право власності на спадкове майно, а саме 43/50 частки житлового будинку перейшло до [PERSON] , що підтверджується рішенням Новокаховського міського суду від 20.10.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. [INFO] [PERSON] померла. За життя 07.11.2018 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, заповіла своїй доньці [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений начальником відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу О.В. Сендик, якій згідно із рішенням № 1524 від 25.10.2018 року, виданого Новокаховською міською радою, були делеговані повноваження вчиняти нотаріальні дії, передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат». Також, цей заповіт був внесений до Спадкового реєстру за номер № 76. Проте, звернувшись до державного нотаріуса Новокаховської державної нотаріальної контори Татаровської Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті матері, [PERSON] 27.05.2019 отримала відмову. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом було вказано на те, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. А тому [PERSON] для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів вимушена звернутися до суду. Вважає, що заповіт від 07.11.2018 року складений [PERSON] є дійсним, відповідає волевиявленню заповідача, [PERSON] до його підписання прочитала його вголос, під час складання та підписання нею заповіту будь-який сторонній вплив на неї не здійснювався. Вказівка державного нотаріуса Татаровської Н.С. у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій, на порушення загальних вимог щодо форми заповіту є безпідставним, оскільки відсутність у заповіті реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, якщо відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила. Посилання на лист № 5283-0-33-14/13.1 від 21.04.2014 року є безпідставним, бо він не є нормативним документом, а носить рекомендований характер. Позивачка по справі також має рідного брата [PERSON] , який є спадкоємцем за законом після смерті матері, але не проживав з матір`ю на час її смерті, а лише був зареєстрований за адресою проживання матері, її здоров`ям не опікувався, матеріальної допомоги на лікування не надавав. Тому вважає, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини за законом, оскільки не звертався із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а факт реєстрації у житловому будинку із спадкодавцем не є підставою вважати, що він прийняв спадщину в порядку ст.1268 ч.3 ЦК України. Оскільки [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , іншим шляхом неможливо оформити спадщину, заповіт є дійсним, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Просила суд визнати дійсним заповіт, складений [PERSON] на ім`я [PERSON] та посвідчений начальником відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Сендик Оленою Вікторівною 07.11.2018 року, зареєстрований в спадковому реєстрі за № 76. Визнати [PERSON] таким, що пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме 43/50 частки на житловий будинок [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини справи. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, проти позову не заперечували, просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її батьками є [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . З договору дарування від 15.09.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Тихомировим Л., слідує, що [PERSON] подарував [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] 7/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.10.2009 року за [PERSON] , [INFO] визнано право власності в порядку спадкування за законом у першу чергу після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно - 43/50 частки житлового будинку , розташованого за адресою : [ADDRESS] . З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2010 року слідує, що на підставі зазначеного рішення суду за [PERSON] зареєстроване право власності на нерухоме майно - 43/50 частки житлового будинку , розташованого за адресою : [ADDRESS] . 07.11.2018 року [PERSON] складено заповіт, яким вона заповіла все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті своїй доньці [PERSON] , [INFO] . Заповіт був посвідчений начальником відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Сендик О.В. та зареєстровано в реєстрі № 76. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлій [INFO] у зв`язку із складенням заповіту з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення: заповіт посвідчений начальником відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Новокаховської міської ради м. Нова Каховка Херсонської області з порушенням законодавства без закріплення повноважень у Положенні про старосту, у тексті заповіту не зазначений час складення заповіту, що суперечить ст.1247 ЦК України. Рішенням Новокаховської міської ради від 25.10.2018 року №1524 [PERSON] - начальника відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Новокаховської міської ради як посадову особу органу місцевого самоврядування уповноважено вчиняти нотаріальні дії, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.05.2019 року, виданої відділом з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Новокаховської міської ради, [PERSON] зареєстрована з 02.08.1996 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як слідує з акту про не проживання в житловому приміщенні, складеного 06.06.2019 року сусідами : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідченого депутатом Новокаховської міської ради [PERSON] , [PERSON] з 17.10.1997 року зареєстрований в [ADDRESS] , проте жодного дня в житловому будинку не мешкав, його особисті речі в будинку відсутні, весь час проживав в СТ «Корсунські дачі», а з вересня 2018 року проживає по [ADDRESS] . З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він за життя часто спілкувався із [PERSON] , йому відомо, що вона хотіла залишити житловий будинок у спадок доньці [PERSON] бо вона нею опікувалася, їздила на заробітки, щоб заробити гроші матері на лікування. Також він бачив [PERSON] в день складання нею заповіту, і вона повідомляла йому про те, що заповіла все своє майно доньці [PERSON] , скаржилася на сина, який не допомагав їй матеріально, він не проживав з нею, а проживав з родиною на дачах. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що їй відомо про непроживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , останній проживав із дружиною на дачах, а останнім часом мешкає в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Також особисто їй [PERSON] говорила, що хоче залишити свій будинок у спадок доньці [PERSON] , бо вона її лікувала та опікувалася нею. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою від 22.05.2019 року про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] за заповітом. В подальшому, того ж дня [PERSON] відкликала зазначену заяву та повідомила, що приймає спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] та що окрім неї спадкоємцем є [PERSON] [PERSON] відповідно до паспорта громадянина України зареєстрована з адресою : [ADDRESS] з 02.08.1996 року. Також судом досліджено матеріали реєстраційної справи відносно посвідчення заповіту [PERSON] , [INFO] , в яких міститься копія заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів №17 від 07.11.2018 року, копія витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54746161, № 56780343 та копії листів відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Новокаховської міської ради від 21.05.2019 року та ДП «Національні інформаційні системи» від 09.07.2019 року № 278/36-38, з яких слідує, що заповіт складений [PERSON] зареєстрований в Спадковому реєстрі. В положеннях ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті та згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.16, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (ст. ст.1247,1248 ЦК України). До нікчемних заповітів відносяться: заповіти, складені фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності; вчинені через представника; посвідчені уповноваженою особою, але з порушенням вимог, встановлених законом; посвідчені не уповноваженою на це особою; секретні заповіти, посвідчені нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законом (ст.1249 ЦК України); посвідчені за відсутності свідків у випадках, коли їх присутність є обов`язковою (ст.1253 ЦК України); заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі (ст.1307 ЦК України). Відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних). Згідно із п. 1.1-1.10 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом № 3306/5 від 11.11.2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать чинному законодавству. Заповіт повинен бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало неясностей чи суперечок після відкриття спадщини. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту. Заповіти, посвідчені посадовими особами органів місцевого самоврядування, записуються до алфавітної книги обліку заповітів (додаток 16). Заповідач може в будь-який час скасувати заповіт, подавши про це заяву до відповідного органу місцевого самоврядування. Відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі". Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно із ст.268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269, 1296,1297 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З доказів наданих суду слідує, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . За життя [PERSON] 07.11.2018 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] , заповіт посвідчений начальником відділу з питань управління комунальним майном, інфраструктури Дніпрянського старостинського округу Сендик О.В. та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 76. Позивачка звернулася до Новокаховської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті матері [PERSON] , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а саме заповіт незаконно посвідчено посадовою особою місцевого самоврядування Дніпрянського старостинського округу, що входить до територіальної громади м. Нова Каховка та в заповіті не зазначений час складення заповіту, що на думку суду, не впливає на волевиявлення спадкодавця [PERSON] [PERSON] не оспорює заповіт, складений [PERSON]. , не заперечує волевиявлення матері, щодо розпорядження своїм майном та передачу його у спадок [PERSON] , тому за відсутності спору щодо дійсності заповіту вказана вимога не підлягає задоволенню. Позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не підлягає задоволенню також, оскільки вказана вимога є неналежним способом захисту, а крім того наявність заповіту складеного на [PERSON] виключає спадкування за законом та звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори [PERSON]. Натомість, оскільки постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка за життя мала у власності 43/50 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] перешкоджає прийняттю спадщини в нотаріальному порядку, проте заповіт складений [PERSON] ніким не оспорюється та не визнаний недійсним, тому у суду є підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] - 43/50 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦК України судові витрати понесені позивачкою на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача частково, пропорційно сумі задоволених позовних вимог у сумі 1000 грн. На підставі ст. 331, 1216, 1233, 1257, 1269, 1296,1297 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про нотаріат», п. 1.1-1.10 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом № 3306/5 від 11.11.2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року, п.16,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р.,

Outcome: partial