Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 липня 2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , та остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 34184,45 грн, стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів в розмірі 34184,45 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2010 рік. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2010 року по справі № 2-7124/10 було стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів доходів до повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.09.2010 року. Станом на 29.05.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 34 184,45 грн. Оскільки відповідач заборгованість не сплачує, просить стягнути її в судовому порядку. Посилаючись на ч.1 ст.196 СК України, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів станом на 29.05.2018 року в сумі 34184,45 грн. Позивач в письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» , про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків. 24 вересня 2018 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву на виконання ухвали про залишення без руху від 06 серпня 2018 року. Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 25 лютого 2019 року на 15-30 год. 25.02.2019 року протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 07.05.2019 року на 14-00 год в зв`язку з неявкою учасників процесу. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2010 рік (а.с.8,10). Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2010 року по справі № 2-7124/10 було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів доходів до повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.09.2010 року (а.с.10). Відповідно до довідки-розрахунку Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у сумській області від 29.05.2018 №13302 станом на 29.05.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 34 184,45 грн. (а.с.11). Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачем, за період з 06.09.2010 року по 29.05.2018 року розмір пені складає 472 862,70 грн. (а.с.24-25) Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Починаючи з грудня 2011 року проводив часткову сплату аліментів, зокрема: грудень 2011 року 1039,00 грн., лютий 2012 року - 400,00 грн., липень 2012 року 1127,34 грн., серпень 2012 року 724,56 грн., жовтень 2012 року 724,56 грн., лютий 2013 року 200, 00 грн., червень 2014 року 420,00 грн, вересень 2014 року 500,00 грн., жовтень 2014 року 500,00 грн., грудень 2014 року 380,00 грн., липень 2015 року 300,00 грн., жовтень 2015 року 1000,00 грн, грудень 2015 року 500,00 грн., січень 2016 року 500,00 грн., лютий 2016 року 500,00 грн., жовтень 2017 року 2700,00 грн, листопад 2017 року 2600,00 грн, в результаті сплати аліментів з великими інтервалами, а не щомісячно, як передбачено законодавством та рішенням суду, виникла заборгованість. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає: 472 862,70 грн., однак враховуючи ч.1 ст. 196 СК України, пеня складає 34 184,45 грн. Таким чином, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 06.09.2010 року по 29 травня 2018 року становить 34184,45 грн. За таких обставин судом встановлено порушене право позивача по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини, яке підлягає захисту, що є підставою для стягнення з відповідача (боржника) неустойки по заборгованості за прострочення сплати аліментів згідно ч. 1 ст. 196 СК України в розмірі 100 % заборгованості - 34184 грн. 45 коп. В той же час, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, виходячи з наступного. За правилами ст.ст. 194, 195 Сімейного кодексу України, суд стягує заборгованість з аліментів, визначивши її, лише у випадку виникнення спору з особою, яка відповідно до ст. 187 цього Кодексу добровільно їх виплачувала. Право особи, яка отримує аліменти, на справедливий судовий розгляд передбачає належне виконання рішення суду, і борг з виплати аліментів, пов`язаний з невиконанням такого судового рішення, не вимагає вирішення нового спору, через що суд не може давати повторну переоцінку один раз вже з`ясованим фактам і присуджувати двічі суму, яка вже присуджена, за відсутності нових обставин, з якими ст.ст. 192, 197 СК України пов`язують зміну розміру аліментів чи звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення у судовому порядку у іншій справі. Факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не оспорений ні стягувачем ні боржником, проте, не є підставою для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку. Таким чином, при відсутності спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів є недопустимим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову - в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В іншій частині вимог - щодо стягнення заборгованості з виплати аліментів слід відмовити за необґрунтованістю. Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору, такі витрати по даній справі у розмірі 704,80 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави на підставі положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial