Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Львівобленерго» звернувся в суд з позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 9152,61 грн. вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.11.2016 за результатами перевірки представниками ПАТ «Львівобленерго» електроустановки у [ADDRESS] складено акт про порушення ПКЕЕН №06921, яким зафіксовано пошкодження приладу обліку, а саме пошкодження лічильного механізму. Акт складено у присутності споживача [PERSON] , яка із зафіксованим порушеннями погодилася та підписала вказаний акт без зауважень. На засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН 13.01.2017 вказаний акт був розглянутий та визначено обсяг електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН та вартість необлікованої електричної енергії, що становить 9152,61 грн., яку просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів в користь позивача. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.12.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та сторонам у справі роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідачами подано до суду відзив (заперечення) на позовну заяву, в якому, не оспорюючи факту порушення правил користування електричною енергією для населення, а саме пошкодження лічильного механізму, покликаються на те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності почався саме з дня, коли позивач довідався, як про порушення свого права, так і про осіб, які його порушили, а саме з 29.11.2016, тобто після складання акту про порушення у позивача виникло право звернення до суду з даним позовом, однак позивач звернувся з таким позовом до суду лише 09.12.2019, тобто після спливу строку позовної давності, а тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у ПАТ «Львівобленерго» за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований побутовий споживач [PERSON] , особовий рахунок якої 319/158. З довідки ЛКП «Сигнівка» від 29.11.2019 №3338 вбачається, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і в такій з 25.11.2016 зареєстровано двоє осіб: відповідачка [PERSON] та її син [PERSON] . З акта від 29.11.2016 №06921, складеного контролерами ПАТ «Львівобленерго» та схеми (додатку до акту порушення ПКЕЕН від 29.011.2016 №06921), встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок 319/158, порушив Правила користування електричною енергією для населення шляхом пошкодження приладу обліку, а саме пошкоджено лічильний механізм. В пункті 8 акта 29.11.2016 №06921 про порушення зазначено, що прилад обліку №08096185 тип СОЭ-1.02/2Т знятий уповноваженими особами, укладений у пакет, що опломбований пломбою № [NUMBER] , та вручений відповідачці [PERSON] , яка була зобов`язана доставити вказаний прилад обліку на експертизу згідно направлення від 29.11.2016. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] ще двічі повторно запрошувалась на засідання з проведення експертизи приладу обліку, зокрема листом від 02.12.2016 №30-04556 та листом від 09.12.2016 №30-04648. Однак, відповідачами вказаний прилад обліку не був направлений на експертизу, що свідчить про не проведення експертизи з вини відповідачів. Дані обставини сторонами по справі не оспорюються та визнаються. Відповідно до протоколу комісії ВРПС ЛМЕМ РЕМ від 13.01.2017 №06921 та додатку до нього за виявлене порушення вирішено провести нарахування відповідно до п.3.3 Методики за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії, за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії, за кількістю днів, з дня остаточної технічної перевірки, але не більше загальної кількості днів у шість календарних місяців, що передували дню порушення, тобто з 29.05.2016 по 29.11.2016 та відповідачам слід сплатити ПАТ «Львівобленерго» вартість необлікованої електричної енергії внаслідок порушення ПКЕЕН в сумі 9152,61 грн. Рекомендованим листом від 20.01.2017 № 31-00087 позивачем надіслано [PERSON] протокол засідання комісії з розгляду акту про порушення «Правил користування електричною енергією для населення» з рахунком на оплату вартості необлікованої внаслідок порушення ПКЕЕН електричної енергії та запропоновано протягом 10 днів з дня отримання рахунку оплатити його в термін, зазначений на платіжному документі ПАТ «Львівобленерго», а саме до 13.02.2017. Крім цього, попереджено про наслідки несплати нарахованої суми, однак станом на сьогоднішній день рахунок не оплачено, рішення комісії, яке оформлене протоколом, в порядку передбаченому пунктом 6.42 ПКЕЕ, до суду відповідачами не оскаржено. Пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на підставі акта енергопостачальник має право визначити вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення. Згідно п.1.2. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562, Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом /електропередавальною організацією/ при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до п.3.3. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією нарахування проводиться за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; у разі виявлення у споживача порушень, зазначених пунктах 1-3, п.3.1. цієї глави (у частині щодо пошкодження приладів обліку), - з дня останнього контролю огляду приладу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість місяців, що передували дню виявлення порушення. Згідно приписів п.п.3 п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН та в разі виявлення порушень ПКЕЕН, а саме пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо). Згідно п.37 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Споживач в свою чергу в силу п. 48 Правил користування електричною енергією для населення несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. Як вбачається із п.п. 42, 49 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання акту претензії споживача а у разі неприбуття представника енергопостачальника протягом 3 днів з дня звернення споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачки, з приводу порушення умов енергопостачання, до енергопостачальника не звертались та акт-претензію не складали. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується довідкою ЛКП «Сигнівка» від 29.11.2019 №3338 та на її ім`я відкрито особовий рахунок, що стверджується додатком до протоколу від 13.01.2017. Наявність інших співвласників квартири судом не встановлено. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вимогами частини 4, 5 ст. 319, ст. 322 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, і не може використовувати право власності на шкоду правам та інтересам суспільства. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на положення вищезазначених статей, саме на власника майна покладається тягар відповідальності перед енергопостачальником за порушення Правил користування електричною енергією для населення та завдання збитків внаслідок розкрадання електричної енергії. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові у справі №761/23354/16-ц від 06.03.2018. Проведеним на підставі зазначених вище нормативних актів розрахунком встановлено, що вартість необлікованої внаслідок порушення споживачем користування електричною енергією для населення, становить 9152,61 грн, а тому суд дійшов до висновку, що вказана сума підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] , як з власника квартири [ADDRESS] . При цьому, правових підстав для стягнення вказаної суми солідарно з відповідачів суд не вбачає з наступних підстав. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Так, за приписами ст.1190 ч.1 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Як правило таке завдання шкоди має місце при скоєнні злочину кількома особами або в разі завдання шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого. Разом з тим, жодних відомостей щодо наявності у [PERSON] , яка з 25.11.2016 зареєстрована у зазначеній квартирі, тобто за 4 дні до дня виявлення порушення, права власності на квартиру за адресою споживання необлікованої електроенергії матеріали справи не містять, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] . Щодо застосування позовної давності до вимог позивача, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, 29.11.2016, при проведенні перевірки у м .Львові по вул. Городоцькій, 212 /64 , було виявлено порушення п.п. 42, 48 ПКЕЕН. На виконання вимог п. 53 ПКЕЕН та п. 4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», затвердженої постановою НКРЕ України від 04.05.2006 №562, виявлене порушення було зафіксовано актом про порушення від 29.11.2016 № 06921. Враховуючи вимоги п. 53 ПКЕЕН, 13.01.2017, акт про порушення від 29.11.2016 №0692 було розглянуто на засіданні комісії позивача з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення. Рішенням комісії, яке оформлене протоколом засідання комісії позивача з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 13.01.2017 №06921, акт про порушення від 29.11.2016 №06921 було визнано складеним правомірно та здійснено нарахування суми збитків (вартості необлікованої електроенергії). Рекомендованим листом від 20.01.2017 № 31-00087 позивач надіслав [PERSON] протокол засідання комісії з розгляду акту про порушення «Правил користування електричною енергією для населення», а також рахунок на оплату вартості необлікованої внаслідок порушення ПКЕЕН електричної енергії, про що в протоколі зроблено відмітку від 23.01.2017. У постановах Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 22.03.2018 року у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 року у справі № 9901/152/18 висловлена правова позиція, що на момент оформлення акту про порушення спір відсутній, що в свою чергу виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Пунктами 27, 53 ПКЕЕН встановлюється строк на оплату вартості необлікованої електричної енергії у 30 (тридцять) днів. Враховуючи наведене, суд вважає, що перебіг строку позовної давності з вимогою про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, розпочинається з наступного дня, після того, як сплинув строк на оплату її вартості, а тому ПАТ «Львівобленерго» мало право звернутися до суду за захистом своїх прав лише після відмови відповідачами сплатити на підставі отриманого рахунку вартості необлікованої електричної енергії, а саме з 14.02.2017. Як свідчить відмітка про отримання позовної заяви у цій справі, позов було подано позивачем 09.12.2019, тобто у межах строків позовної давності щодо позовної вимоги. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не спростувала жодними належними і допустимими доказами зазначені позивачем обставини та добровільно не відшкодувала вартість необлікованої електроенергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, суд вважає позовну заяву ПАТ «Львівобленерго» в частині стягнення боргу за необліковану електроенергію з відповідачки [PERSON] є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню на загальну суму 9152,61 грн. Беручи до уваги положення ст.141 ЦПК України, урахувавши часткове задоволення позову, а також, поведінку відповідачки [PERSON] , яка ухилилась від виконання боргового зобов`язання у повному обсязі, що обумовило звернення позивача до суду з позовом, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial