Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» з вимогами відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, просить стягнути відповідача в користь позивача страхове відшкодування у розмірі 44 676 гривень моральної шкоди, 44 676 гривень витрат на поховання, а всього 89 352 гривні; стягнути відповідача в користь позивача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 16 039 грн. 30 коп.; три відсотки річних у розмірі 5 537 грн. 38 коп., інфляційні втрати у розмірі 8450 грн. 71 коп., а всього разом 30027 грн. 39 коп.; стягнути відповідача в користь позивача 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх тим, що 12 лютого 2018 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Б. Хмельницького с.Озерна Зборівського району Тернопільської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] - сина позивача, який від отриманих тілесних ушкоджень помер по дорозі до медичного закладу. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у АСК «Омега». Не зважаючи на неодноразові звернення до відповідача, страхове відшкодування позивачу не виплачено. На думку позивача відшкодування не виплачено безпідставно. Представник відповідача просить розглянути справу без його участі, надав відзив, згідно якого позов визнає частково, просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди не визнає. Вказав, що 22.06.2018 р. АСК «Омега» отримала заяву від представника [PERSON] (батька загиблого) про виплату страхового відшкодування (моральної шкоди). До вказаної заяви було додано довідку № 453 від 19.03.2018 р. Озерянської сільської ради про перелік осіб, зареєстрованих за місцем проживання померлого [PERSON] . Така довідка не може бути прийнята в якості належного доказу, оскільки вона не підтверджує склад сім`ї. Зареєстровані в одному житловому будинку особи не завжди є членами сім`ї, так само як не всі члени сім`ї можуть бути зареєстровані в одному житлі. Враховуючи, що позивач не надав належних доказів про склад сім`ї загиблого [PERSON] у суду та у відповідача відсутня можливість визначити коло осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди згідно ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частки, які припадають на кожного з них, що унеможливлює виплату страхового відшкодування моральної шкоди. Так само відповідач не визнає вимог про стягнення 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, вважає такі вимоги необґрунтованими, так як у справі відсутні будь-які докази, які підтверджують фактичне надання адвокатом правничої допомоги та її оплату позивачем (договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт, детальний опис робіт із зазначенням витраченого адвокатом часу, платіжні доручення, квитанції про оплату тощо). Дослідивши та оцінивши надані докази суд встановив, що 12 лютого 2018 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Б. Хмельницького с.Озерна Зборівського району Тернопільської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] - сина позивача, який від отриманих тілесних ушкоджень помер по дорозі до медичного закладу. Дані обставини стверджуються, зокрема, свідоцтвом про сметь [PERSON] і не заперечуються відповідачем. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2018 року за № 12018210000000119. Позивача у цьому кримінальному провадженні визнано потерпілим, що засвідчує копія обвинувального акта. В даний час триває судовий розгляд вказаного кримінального провадження. Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія "Омега", згідно страхового полісу №АМ2291735. 18 червня 2018 року на адресу АСК «Омега» представником позивача направлена заява про виплату страхового відшкодування в інтересах батька загиблого [PERSON] 24 вересня 2018 року АСК «Омега» повідомила представника позивача про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку відсутністю рішення у кримінальній справі за фактом вказаної вище ДТП, з посиланням на п.п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 29 вересня 2018 року на адресу АСК «Омега» представником позивача направлена досудова вимога про виплату страхового відшкодування. Відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зокрема, транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. У своєму відзиві відповідач позов визнав частково, не заперечує свого обов`язку відшкодувати 44 676 гривень витрат на поховання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.27.4. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідачу та суду позивачем надано документи про витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, які складають 46 076 грн. Мінімальна заробітна плата у 2018 року, згідно Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становила 3723 гривні, тобто 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі складали 44 676 гривень. Отже, позовні вимоги про відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника відповідають закону і підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що заперечення відповідача про неможливість виплати позивачу страхового відшкодування моральної шкоди є безпідставними, виходячи з такого: відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Встановлено, що позивач є батьком загиблого [PERSON] - [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , актовий запис про народження №2687 від 17.09.1991 зроблений відділом ЗАГСу міськвиконкому м. Тернопіль. Як вбачається з відзиву на позов відповідач не заперечує, що позивач є батьком загиблого. Законом не передбачено права (обов`язку) страховика встановлювати чи є батьки загиблої особи членами її (його) сім`ї і не ставиться умовою для страхового відшкодування факт спільного проживання батьків з потерпілим. Крім цього встановлено, що мати [PERSON] (дружина позивача) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Сума заявленої у позові до відшкодування моральної шкоди - 44 676 гривень відповідає 12-ти мінімальним заробітним платам на день настання страхового випадку, що узгоджується з законом. Таким чином позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими, правомірними і підлягають задоволенню. Так само підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 16 039 грн. 30 коп., оскільки встановлено, що відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування позивачу безпідставно. Згідно до п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п.36.5 ст.36 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування 18 червня 2018 року, отже відповідач зобов`язаний здійснити так виплату до 17 вересня 2018 р. та з цього дня розпочинається нарахування пені. Сума боргу на яку нараховується пеня - 89 352 грн. Період за який нараховуються пеня: з 17.09.2018 р. по 09.10.2020 р., з врахуванням вимог ст.258 ЦК України щодо застосування строку позовної давності в один рік. Штрафні санкції з урахуванням облікової ставки НБУ розраховуються за формулою: Пеня = Сума х К х (Ставка/100%) х (Період/Рік), де: (Сума) - сума прострочення; (К) - кратність ставки НБУ (2); (Ставка) - облікова ставка НБУ; (Період) - кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання; (Рік) - кількість днів у році (365 або 366). Позивач надав розрахунок пені з врахуванням зазначених вище вимог та з використанням облікової ставки НБУ відповідно до даних, опублікованих на офіційному сайті НБУ. Таким чином пеня у сумі 16 039 грн. 30 коп. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 5 537 грн. 38 коп. та інфляційних втрат у розмірі 8450 грн.71 коп. за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання страхових послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, правовідносини з виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі № 6-1003цс16, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/6406/16-ц від 11 грудня 2019 року. Розрахунок індексу інфляції зроблено позивачем відповідно до офіційних статистичних даних. Щодо стягнення з позивача в користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн., суд частково погоджується з запереченнями представника відповідача щодо їх недостатньої обґрунтованості.. Згідно ст.ст. 133, 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В підтвердження таких вимог представник позивача надав квитанцію до прибуткового касового ордеру №14 від 09 грудня 2020 року, згідно якого позивач сплатив представнику 7500 грн. Однак, враховуючи суть та складність справи, обсяг документів підготованих адвокатом, час затрачений для участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції, частку визнаних і задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що такі витрати слід відшкодувати частково - в сумі 3000 грн., виходячи з принципу необхідності і співмірності та

Outcome: partial