Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі 1000, 00 гривень, щомісяця, з дня подачі заяви до суду, до зміни обставин (протягом строку інвалідності). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, так як вона є інвалідом 3 групи. На даний час не працює, отримує пенсію. За станом здоров'я потребує постійного лікування на що їй потрібні кошти, яких вона не має. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати кошти на її утримання, хоча має таку можливість. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав, що він працює але без належного оформлення та має доход близько 2400 грн. Просив суд відмовити у задоволені позову, стверджує на тому, що він не повинен утримувати свою дружину. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2015 року, зареєстрованому в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.06.2015 року, актовий запис № 353 (а.с.4). Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO](а.с.5), яка мешкає з позивачем та перебуває на її утримання, сторони, вказану обставину у судовому засіданні не заперечували. Спільне життя сторін не складується та з жовтня 2015 року мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та мають кожен свій бюджет. Позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 03.09.2015 року № 412674, інвалідність встановлено з 01.01.2015 року по 01.10.2016 року (а.с6). У зв'язку з інвалідністю, позивач, отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи у сумі 1074, 00 грн., щомісячно, що підтверджується довідкою УСЗН в Жовтневому районі м. Кривого Рогу від 26.01.2016 року № 466 (а.с11). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 874 від 15.09.2015 року, виданої Жовтневою МСЕК, [PERSON] потребує регулярного лікування, реабілітації, купівлі ліків (а.с7-8). За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Як видно з матеріалів справи розмір допомоги позивачки як інваліда 3 групи становить 1074 грн., відповідач має мінливий доход - 2400 грн. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2016 року - 1 074 грн., з 1 травня 1130 грн., з 1 грудня 1208 грн. Отже, позивач [PERSON] отримує державну допомогу, що не забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої ст. 75 СК України. Однак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, що узгоджується з правовою позицію, висловлену ВСУ у постанові №6-3066цс15 від 13.04.2016р., яка відповідно до ст. 360-7 ЦК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд керується статтею 80 СК України, відповідно до якої, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання у розмірі твердої грошової сумі 500, 00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 21 липня 2016 року до зміни обставин (протягом строку інвалідності). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial