Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування. Свої вимоги представник позивачки- адвокат Чернілевська Р.В. мотивує тим, що [INFO] помер двоюрідний брат позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: права на земельну частку (пай) розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. Л. Українки в с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області, земельної ділянки, площею 3,1052 га, що розташована на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області та житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . По своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. На підставі рішень Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 липня 2007 року та 22 листопада 2011 року позивач набула право власності на майно належне на день відкриття спадщини [PERSON] , яке було належним чином оформлено та зареєстровано. В подальшому рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року, [PERSON] визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Дане рішення стало підставою для скасування апеляційним судом Вінницької області рішення Погребищенського районного суду від 22 листопада 2011 року з підстав обрання неналежного способу захисту порушеного права. Постановою апеляційного суду Вінницької області рішення Погребищенського районного суду від 22 листопада 2017 року скасовано, [PERSON] відмовлено в наданні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 13 липня 2018 року [PERSON] подала до Спичинецької сільської ради заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, де рішенням № 438 від 17 липня 2018 року на 52-ій позачерговій сесії сьомого скликання останній надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, площею 0, 2500 га та 0,2900 га. В подальшому 29 серпня 2018 року рішенням сільської ради було затверджено технічну документацію про передачу у приватну власність земельних ділянок [PERSON] . Враховуючи, що прийнятими сільською радою рішеннями порушуються права [PERSON] як спадкоємця на майно, крім того, враховуючи, що [PERSON] не є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] і отримала право власності на зазначені вище земельні ділянки всупереч вимогам закону, представник позивачки просила визнати недійсними та скасувати рішення Спичинецької сільської ради № 438 від 17 липня 2018 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] , які розташовані на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області в [ADDRESS] , загальною площею 0,5400 га, в тому числі: 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,2900 га- для ведення особистого селянського господарства.Також просила стягнути з відповідача судові витрати. 11.09.2018 провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 02.10.2018. 02.10.2018 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки- адвоката Чернілевської Р.В. 05.11.2018 представником третьої особи - адвокатом Маліцьким М.В. подано клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів цивільної справи. 15.11.2018 представником позивачки- адвокатом Чернілевською Р.В. подано клопотання до долучення доказів до матеріалів справи. 11.12.2018 представником позивачки- адвокатом Чернілевською Р.В. подані заяву про зміну предмету позову, про витребування доказів, про залучення співвідповідача [PERSON] 12.12.2018 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову та доповнено позовні вимоги наступною вимогою: «Визнати недійсним та скасувати рішення Спичинецької сільської ради №441 від 28.09.2018 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер 0523486400:09:005:0055, площею 0,25 га, та земельної ділянки, кадастровий номер 0523486400:09:005:0056, 0.29 га, які розташовані по [ADDRESS] ». Також змінено процесуальний статус третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на співвідповідача [PERSON] , витребувано у державного реєстратора Пасічника Ю.В. Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області матеріали реєстраційних справ по об`єктах нерухомого майна., а саме: земельних ділянок, що розташовані по [ADDRESS] . 02.01.2019 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали суду від 12.12.2018, оскільки реєстраційні справи передані до фронт-офісу, що забезпечував прийняття, зберігання та видачу документів поштовим відправленням з описом до Погребищенської РДА. 20.02.2019 представником відповідача - адвокатом Маліцьким М.В. подано заяву про приєднання до матеріалів справи, дослідження та оцінку доказів. 20.03.2019 ухвалою суду витребувано з Погребищенської РДА матеріали реєстраційних справ по об`єктах нерухомого майна., а саме: земельних ділянок, що розташовані по [ADDRESS] . На виконання ухвали суду, 03.04.2019 з Погребищенської РДА надійшли копії реєстраційних справ №1644178105234, №1644190205234. Ухвалою суду від 23.04.2019 витребувано з адресно-довідкового бюро УДМС у Вінницькій області відомості про реєстрацію місць проживання [PERSON] в період з 1997 по 2019 роки. 07.05.2019 на адресу суду надійшов лист з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо надання інформації на особу. 19.07.2019 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суту на 23.09.2019. 02.12.2019 від представника позивачки- адвоката Чернілевської Р.В. на електронну пошту суду надійшло заперечення на клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 17.01.2020 провадження у справі за позовом [PERSON] до Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON] , про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування- закрито. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.04.2020ухвалу Погребищенського районного суду від 17.01.2020 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 29.04.2020 суддею Погребищенського районного суду Вінницької області Бойком А.В. прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду по суті на 22.06.2020. 22.06.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника позивачки- адвоката Чернілевської Р.В. про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог. Ухвалою суду від 22.06.2020 до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог, витребувано у приватного нотаріуса Заболотної Т.М. копії договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок та спірного житлового будинку. На виконання ухвали суду 05.08.2020 на адресу суду надійшли вказані договора. 27.10.2020на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшли заяви про зміну (доповнення) предмету позову, про залучення співвідповідача, у прийнятті яких відмовлено згідно з ухвалою суду від 27.10.2020. В судове засідання позивачка та її представник - адвокат Чернілевська Р.В. не з`явилась, у телефонному режимі просила розгляд справи проводити у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] , Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] - адвокат Маліцький М.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 29 березня 1997 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 33, т.1). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 липня 2007 року, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 3,78 га та земельну ділянку, площею 3,1052 га, що належали на праві власності спадкодавцю [PERSON] . На підставі даного рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 19, т.1). Рішенням Погребищенського районного суду від 22 листопада 2011 року за [PERSON] в порядку спадкування визнано право власності на садибу, що знаходиться у с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області (а.с.20, т.1). 22 листопада 2017 року рішенням Погребищенського районного суду, іншому спадкоємцеві за законом [PERSON] визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с. 21, т. 1). 07 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Постановами Апеляційного суду Вінницької області від 13 березня 2018 року та 07 червня 2018 року рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 липня 2007 року та 29 листопада 2011 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовлено (а.с. 22-27, т.1). Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2018 року, рішення Погребищенського районного суду від 22 листопада 2017 року скасовано, та у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено (а.с. 28-31, т.1). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що жодних належних доказів, які б вказували та підтверджували поважність причин пропуску [PERSON] строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця протягом більше як 11 років не надано. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року (а.с. 81-85, т.1), яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року, визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю 2 місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Таким чином, даними рішеннями доведено право на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємця п`ятої черги у [PERSON] та відсутність такого права у [PERSON] . Частино 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Спірним у даній справі є прийняття Спичинецькою сільською радою Погребищенського району рішення про надання дозволу, а в подальшому і затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] та передачу земельних ділянок у приватну власність. Так, як слідує із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137783093, №137784730 від 14 вересня 2018 року (а.с 61,62, т.1) [PERSON] на підставі рішення Спичинецької сільської ради №441 від 29 серпня 2018 року (а.с. 159, т.1) є власником земельних ділянок, площею 0,25 га та 0,29 га, що розташовані в [ADDRESS] . Підставою для прийняття сесією сільської ради рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а в подальшому і затвердження технічної документації із землеустрою стала відповідна заява [PERSON] та додатки до неї, зокрема, копія свідоцтва про шлюб та копія витягу про спадкову справу. З вищенаведеного випливає, що земельна ділянка [PERSON] надавалась як особі, яка має право спадкувати після смерті [PERSON] . Водночас як стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137785998 від 14 вересня 2018 року (а.с. 63, т.1) власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно з пп. «а» та «б» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Передача у власність земельних ділянок проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (ч. 3 п. 1 ст.116 ЗК України). Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України). Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у рішеннях від 11 жовтня 2016 року (справа №806/3787/13-а), від 7 червня 2016 року (справа №820/3507/15) 19 січня 2016 року (справа №824/167/15-а) та Великою Палатою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц. Вищезазначене свідчать про те, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою, а тому на даному етапі не тягне за собою юридичних наслідків для позивача. З цих підстав вимога позивача про визнання недійсним та скасування рішення Спичинецької сільської ради № 438 від 17 липня 2018 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] не підлягає до задоволення. Водночас, для передачі земельної ділянки у власність особи суб`єкт владних повноважень перевіряє підставу набуття права. 13 липня 2018 року [PERSON] звернулась до Спичинецької сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, площею 0,54 га по [ADDRESS] (а.с.13, т.1). При цьому до заяви додала графічні матеріали, копію паспорта, коду, копію посвідчення інваліда, копію рішення Спичинецької сільської ради від 09.11.19994 року, копію витягу про спадкову справу, копію свідоцтва про шлюб, копію постанови апеляційного суду Вінницької області. На підставі цих документів 17 липня 2018 року на 52 позачерговій сесії сьомого скликання було прийнято рішення про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації (а.с.14-15, т.1). 29 серпня 2018 року Спичинецькою сільською радою було прийнято рішення №441 (а.с. 159, т.1) про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] та передачу земельних ділянок у приватну власність. Згідно з частиною першою, другою та четвертою статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 вересня 2018 року № 137785998 (а.с.63, т.1 ) доводиться, що право власності на будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Для того, щоб набути право власності на земельну ділянку, перш за все, ця земельна ділянка повинна бути вільною. Враховуючи, що до передачі спірних земельних ділянок [PERSON] у 2018 році, позивач вже набула право власності на житловий будинок, розташований на зазначеній ділянці, тому спірна земельна ділянка на час передачі її у власність не була вільною, такою передачею земельної ділянки порушене право власності [PERSON] , яке підлягає захисту. Частиною 1 ст. 155 ЗК України, підставами для визнання акта недійсним визначено невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду нема правових підстав для задоволення позову. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначено у ст. 11 ЦК України. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Пунктом "г" частини третьої статті 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, враховуючи, що сільською радою не було належним чином перевірено, чи припинене право користування земельною ділянкою [PERSON] станом на час передання спірної земельної ділянки [PERSON] та чи була вільною спірна земельна ділянка на час передачі її у власність і чи мала право [PERSON] звертатись до сільської ради з відповідною заявою, рішення сільської ради про передачу у приватну власність [PERSON] земельних ділянок, площею 0,25 га та 0,29 га в [ADDRESS] є незаконним та таким, що має бути скасованим з огляду на невідповідність його закону. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то стягнення судового збору за задоволення однієї позовної вимоги покладено на відповідачів, однак, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, суд стягує з відповідача Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial