Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою. Просить ухвалити рішення яким, стягнути на його користь з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 12 035,02 гривень, судовий збір у розмірі 1600,00 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 гривень. Позовні вимоги МТСБУ обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2013 року на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне з вини [PERSON] відповідача по справі, який керував автобусом марки БАЗ, державний номерний знак [NUMBER], була скоєна дорожньо транспортна пригода (далі- ДТП) у результаті якої був пошкоджений транспортний засіб марки УАЗ державний номерний знак ВК 0388АХ, який на момент ДТП належав на праві власності ПАТ Рівнеобленерго. Вина відповідача у справі підтверджується постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2013 року у справі № 570/5087/13-п, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1510 від 02 березня 2014 року розмір завданих збитків внаслідок ДТП за пошкоджений транспортний засіб марки АС-U 39095 ВП 6, д. н. ВК 0388АХ, становить 17 319,86 гривень. [PERSON] (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом України Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон), у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 09 квітня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11 361,02 гривень. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. 10 квітня 2014 року позивач звертався до [PERSON] із листом про добровільну компенсацію витрат у звязк уз проведенням регламентної виплати та витрат затрачених на встановлення розміру збитку та збору документів, які на даний час не відшкодовані. Позивач просить стягнути із [PERSON] 12 035,02 грн. суми відшкодування потерпілому у результаті ДТП., в т. ч. витрати на проведення експертизи та 2000,00грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 24 травня 2017 року визнано явку представника позивача обовязковою. 06 червня 2017 року на адресу суду засобами електронної пошти надійшло клопотання представника позивача, яке судом було задоволено, про забезпечення проведення судових засідань у режимі відеоконференції. Представник позивача у судове засідання у режимі відеоконференції зявився, подав клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самотійних вимог на предмет спору на стороні відповідача СПД ФО Зубковича В, І., яке судом було задоволено. Ухвалою суду від 10 липня 2017 року за клопотанням позивача у відповідності до ст. 33 ЦПК України залучено у якості співвідповідача фізичну особу підприємця [PERSON] (надалі [PERSON] І.) та представником позивача змінено позовні вимоги та позивач просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] виплачене страхове відшкодування солідарно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення. Так, 25 жовтня 2013 року о 09 год. 20 хв. на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне [PERSON], керуючи транспортним засобом марки БАЗ А079.25, державний номер [NUMBER] не стежив за технічним станом транспортного засобу, що призвело до відкручення колеса з лівого боку задньої осі автобуса, яке викотилося на смугу зустрічного руху і потрапило під автомобіль марки УАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку внаслідок чого цей автомобіль отримав механічні ушкодження. Судом встановлено, що вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Рівненського районного суду від 11 листопада 2013 року у справі № 570/5087/13-п. [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах із субєктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON], що підтверджує трудова книжка із внесеними відповідними записами. Також транспортний засіб, яким керував [PERSON] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджує свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На дату скоєння вищезазначеної ДТП [PERSON], перебував у трудових відносинах із ФОП [PERSON], який не мав чинного на момент скоєння ДТП договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. За змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, що узгоджується із розясненнями, викладеним у ч. 3 п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, де зазначено, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб потерпілого у результаті ДТП, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 02 березня 2014 року, № 1510, складеного оцінювачем [PERSON], який працює у ТОВ Ексас, складає 17 319,86 грн. Розмір відшкодування потерпілому склав 11\~361,02 гривні. Оскільки винуватець ДТП, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6286927, строком дії з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2014 року. [PERSON] та [PERSON] добровільно шкоду заподіяну у результаті ДТП позивачеві не відшкодували, тому МТСБУ, у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, 09 квітня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ПАТ Рівнеобленерго в розмірі 11 361,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5856 від 09 квітня 2014 року № 4185. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав із підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив, пояснив, що відповідати за заподіяння шкоди повинні органи, які обслуговують дорогу також заперечив щодо розміру виплаченого відшкодування з підстав недоліків у звіті про визначення матеріального збитку. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім того позивачем платіжним дорученням № 5711 від 20 березня 2014 року підтверджено витрати у розмірі 674,00 гривень за послуги аварійних комісарів та проведення оцінки матеріального збитку, власнику пошкодженого транспортного засобу. Також судом враховано те, що немає підстав для стягнення коштів з відповідача [PERSON], оскільки останній перебуває у трудових відносинах із [PERSON] та не є субєктом відповідальності згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Вимогу позивача щодо відшкодування 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу суд вважає необґрунтованою, оскільки, виходячи із змісту п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу. За змістом ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані із оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, тобто Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Виходячи з наведеного витрати на правову допомогу повинні бути сплачені стороною до розгляду справи у суді та для їх компенсації повинен бути наданий доказ у підтвердження їх сплати, ці витрати підлягають до відшкодування адвокату або іншому фахівцю у галузі права, за наявності підтвердження цього статусу, ці витрати повинні бути розраховані згідно вимог Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Оскільки позивачем не надано суду доказів фактичної оплати витрат на правову допомогу то й немає підстав для відшкодування цих коштів. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial