Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору № б/н від 06.08.2008р. відповідачу був наданий кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.09.2014 року має заборгованість за договором в сумі 23771,02грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2836грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11766,88грн., заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 7560грн., штрафу (фіксована частина) - 500грн., штрафу (процентна складова) - 1108,14грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір в сумі 243,60грн. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 04.02.2015р. згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2008 року [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої він оформив на своє ім'я платіжну картку з кредитним лімітом 3000грн. (а.с.12). Згідно умов кредитування, які зазначені в заяві від 06.08.2008р., базова відсоткова ставка в місяць становить 2% в місяць на залишок заборгованості, тобто 24% на рік, щомісячна комісія - 3,5% (а.с.12). Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банка, що підтверджується його підписом на заяві від 06.08.2008р. Умовами передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п.8.6 Умов та правил). В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, у зв'язку з чим станом на 28.09.2014 року утворилась заборгованість за договором, розмір якої за розрахунком позивача складає 23771,02грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2836грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11766,88грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 7560грн., штраф (фіксована частина) - 500грн., штраф (процентна складова) - 1108,14грн. (а.с.8-11). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та неустойки. З матеріалів справи вбачається, що станом на 28.09.2014р. позичальник в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобов'язання, у встановлені строки суму кредиту не повернув, на даний час також ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає 14602,88грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2836грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11766,88грн., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню комісія в сумі 7560грн., оскільки згідно умов кредитування, які зазначені в заяві від 06.08.2008р., передбачена оплата щомісячної комісії за користування кредитом в розмірі 3,5%. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення штрафів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до положень ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Умовами передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п.8.6 Умов та правил). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.09.2014 року позивачем відповідачу нараховані штраф (фіксована частина) - 500грн. та штраф (процентна складова) - 1108,14грн. Як вбачається з позовної заяви та копії паспорта відповідач має зареєстроване місце проживання у місті Первомайськ Луганської області, яке розташоване в зоні проведення антитерористичної операції. Отже суд приходить до висновку, що оскільки встановлено мораторій на нарахування штрафів із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року, тому вимоги в частині стягнення штрафів слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 500грн., оскільки він нарахований за невиконання відповідачем зобов'язань до 14.04.2014 року, та штраф у розмірі 5%. При цьому штраф в розмірі 5% належить стягнути з урахуванням вимог Закону №1669-VII, який станом на 14.04.2014р. буде складати 1037,19грн. (2836грн. - сума заборгованості за кредитом + 10872,80грн. - сума нарахованих процентів станом на 14.04.2014р. + 7035грн. сума нарахованої комісії на 14.04.2014р. = 20743,82грн. х 5% = 1037,19грн.). За таких обставин, з врахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з позичальника заборгованості за кредитом в сумі 2836грн., заборгованості за процентами в сумі 11766,88грн., комісії в сумі 7560грн., штрафу 500грн. та штрафу 1037,19грн. такими, що підлягають задоволенню. Всього сума до стягнення складає 23700,07грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60грн. та витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial