Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та ТДВ «СТ «Домінанта» 09.07.2015 року було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Citroen C-Elysee» д/н [NUMBER]. 19.12.2015 р. сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено забезпечений транспортний засіб, про що 23.12.2015 р. [PERSON] було подано до ТДВ «СТ «Домінанта» повідомлення про настання страхової події. Листом ТДВ «СТ «Домінанта» від 25.03.2016 р. надано розрахунок, згідно якого сума страхового відшкодування складає 52341,16 грн. Не погоджуючись з наданим розрахунком відповідача [PERSON], на підставі ст.ст. п.3.ч.1.ст.20 Закону України «Про страхування», ч.1.ст.990 ЦК України просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» 120924,51 грн. невиплаченого страхового відшкодування та судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнили позовні вимоги та, З урахуванням висновку №Вэ-239 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.06.2016 р., здійснення відповідачем 15.07.2016 р. платежу у сумі 53293,77 грн., просили стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь [PERSON] 54153,03 грн. невиплаченого страхового відшкодування, пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 5517,65 грн., інфляційних втрат у розмірі 1754,88 грн., три проценти річних з простроченої суми в розмірі 442,00 грн. та судові витрати, які складаються із суми судового збору в сумі 1209,25 грн. та оплати висновку від 06.06.2016 р. в сумі 890,40 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. При цьому, уповноваженим представником відповідача подано до суду письмові заперечення проти позову, в яких він просив розглянути справу за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.ч.1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності Судом встановлено, що 09.07.2015 р. між [PERSON] та ТДВ «СТ «Домінанта» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу НТ-15 № 0020ХС, відповідно до п. 1.2 застрахованим транспортним засобом є CITROEN C-ELYSEE, д/н [NUMBER], згідно п. 1.4. франшиза складає 5% від страхової суми Також судом встановлено, що 19.12. 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та унаслідок вказаної події належний позивачу автомобіль зазнав значних пошкоджень, що підтверджено постановою Суворовського районного суду\~м. Херсона від 20.01.2016 року й відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені у постанові суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, зокрема з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому доведенню не підлягають. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На виконання п.2.1.5 Договору страхування 23.12.2015 р. [PERSON] було подано до ТДВ «СТ «Домінанта» повідомлення про настання події, яка має ознаки страхового випадку, та повідомлено, що 19.12.2015 р. сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб «Citroen C-Elysee» д/н [NUMBER]. На підставі повідомлення [PERSON] ТДВ «СТ «Домінанта» було відкрито страхову справу НТ-2015-5164 та на СТО «Ситроен» проведено огляд автомобіля, про що 23.01.2016 р. складений [PERSON] огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) . 28.01.2016 р. [PERSON] звернувся до відповідача з проханням надання копії звіту, на підставі якого була нарахована сума страхового відшкодування, та повідомити про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування. Згідно рахунку-фактурі №116 від 23.12.2015 р. складеного СТО «Ситроен» приватним підприємством «Трилюкс МНС» вартість ремонтних робіт та матеріалів складає 167\~435,64 грн, в тому числі ПДВ 27\~905,94 грн. З листа від 09.02.2016 р. за вих.№0247 ТДВ «СТ «Домінанта» вбачається, що товариству [PERSON] надіслано розрахунок розміру матеріального збитку в сумі 151\~785,64 грн. Листом від 25.03.2016 року за вих. №0636 ТДВ «СТ «Домінанта» повідомило [PERSON] про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування згідно звіту за №75-D/18/8 від 17.03.2016 р. з наступним розрахунком: 68621,16 грн 16\~280,00 грн = 52\~341,36 грн. Зі Звіту №75-D/18/8 вбачається, що відповідно до замовлення ТДВ «СТ «Домінанта», ТОВ «Експертум-АВЕ» 17.03.2016 р. виконав визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику майна внаслідок його пошкодження. Оцінка виконувалася відповідно до Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», проведена оцінювачем [PERSON], який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №8393 від 07.07.2912 року, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №9405 від 03.08.2012 р. Згідно висновку звіту матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ внаслідок його пошкодження, складає 82\~345,39 грн з урахуванням ПДВ, 68\~621, 16 грн. без урахування ПДВ. Не погоджуючись із розміром нарахованого відповідачем страхового відшкодування, позивачем замовлено власне автотоварознавче дослідження з метою визначення завданої йому внаслідок ДТП шкоди. Згідно висновку №ВЕ-239 (серійний номер 484101) експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу, складеного експертом [PERSON] 06.06.2016 р, вбачається, що він має кваліфікацію судового експерта зі спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власнику транспортного засобу» (свідоцтво МЮУ №541 від 28.09.2001 року, дійсне до 12.12.2017 р), дослідження проводилось за участю позивача та представника відповідача. Згідно висновку вартість відновлювального ремонту складає 123\~726,80 грн., матеріальний збиток, завданий позивачу при ДТП становить 136\~207,85 грн., в тому числі величина втрати товарної вартості складає 12\~481,05 грн. Оцінюючи даний висновок експерта та звіт з точки зору належності до допустимості як доказу в справі, суд враховує наступне. Так, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 зі змінами та доповненнями, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення\~\~справності\~\~або роботоздатності\~\~КТЗ\~\~чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Пунктом 2.1.Методики визначено, що загальні визначення баз оцінки, порядку їх застосування відповідних їм видів вартості наведені в Національному стандарті № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440. У відповідності до п.2.3.Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Пунктом 2.4. Методики встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно пункту 3.6. Методики для визначення вартості складників КТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону. Відповідно до п. 8.3 вказаної Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Крім того, відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,\~\~включаючи\~\~витрати\~\~на\~\~усунення пошкоджень, зроблених\~\~навмисно\~\~з\~\~метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним\~\~засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, при настанні страхового випадку відшкодуванню підлягає саме вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи звіт №75-D/18/8, яким згідно п. 4 Розділу «Перелік обмежень у використанні результатів оцінки» та розділу «Використані інформаційні джерела» визначено вартість складників автомобіля [NUMBER] без врахування цінової інформації дилера виробника, що є порушенням п.3.6. Методики, крім того, оцінювачем визначено вартість матеріального збитку без кваліфікації зі спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власнику транспортного засобу», а тому суд приймає до уваги саме висновок висновку №ВЕ-239 від 06.06.2016 року, а тому невиплачена сума страхового відшкодування становить 54\~153,03 грн. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 988 ЦК України, статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до статті 9 Закону України Про страхування страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, розмір якої визначається в договорі страхування і дане страхування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Крім того, згідно зі ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 5.1. Договору страхування зазначено, що з дати одержання всіх необхідних документів. що підтверджують факт настання страхового випадку і розмір збитків, [PERSON] протягом 15 робочих днів приймає рішення, перелік яких визначений цим пунктом. Пунктом 5.2. Договору з Дати складання [PERSON] [PERSON] протягом 10 робочих днів здійснює виплату страхового відшкодування. Згідно п.7.1.4 Договору [PERSON] зобовязаний при настанні події після одержання всіх необхідних документів, що підтверджують факт причини та обставини настання страхового випадку і розмір збитку, здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк. Умовами п. 9.2 Договору між сторонами погоджено, що за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та згідно п. 9.3. Договору в випадку порушення будь-яких грошових зобовязань за Договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,02 % від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобовязання за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяло в період нарахування пені. З врахування того, що ТДВ «СТ «Домінанта» повідомило позивача листом від 25.03.2016 року за вих.№0636 про прийняте рішення виплатити йому суму відшкодування в розмірі 52341,16 грн., та визнання відповідачем порушення строків виплати страхового відшкодування, що вбачається з заперечень, складених 01.11.2016 р. та надісланих на адресу суду за вих.№2359, а саме з наведеного розрахунку виплаченої суми, в якому вказано розмір пені в сумі 952,61 грн. яка додана до суми страхового відшкодування. Згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про страхування» однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Аналогічні положення щодо зобовязання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Враховуючи, що зобовязання фактично виконане 15 липня 2016р., що підтверджується платіжним дорученням №11 від 15.07.2016 р., а про виплату страхового відшкодування прийняте ТДВ «СТ «Домінанта» повідомило позивача листом від 25.03.2016 року за вих. №0636, суд не приймає до уваги розрахунок пені, наведений відповідачем, разом з тим, позивачем розраховано розмір пені виходячи з простроченої суми виплати страхового відшкодування, кількості днів прострочення та показників обліку Національного банку України, що відповідає положенням п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за прострочку сплати страхового відшкодування з вини страхової компанії підлягає стягненню пеня в сумі 4\~593, 26 грн з урахуванням сплаченої у відповідності до платіжного доручення №11 від 15.07.2016 суми пені в розмірі 952,61 грн, а саме: з 05.04.2016. по 21.04.2016 р.(17 дн.) облікова ставка НБУ дорівнювала 22%; 52\~341,16х(22х2)/100/366х17=1069,70 грн. з 22.04.2015 р. по 26.05.2016 р. (35 дн) облікова ставка НБУ дорівнювала 19% 52\~341,16х(19х2)/100/366х35=1902,01 грн з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. (28 дн) облікова ставка НБУ дорівнювала 18% 52\~341,16х(18х2)/100/366х28=1441,53грн. з 24.06.2016 р. по 15.07.2016 р. (24 дн) облікова ставка НБУ дорівнювала 16,5% 52\~341,16х(16,5х2)/100/366х24=1132,63грн. Разом: 55 45,87 грн - 952,61 грн = 4\~593, 26 грн У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що положення ст. 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України). Відповідно до пункту 21 зазначеної постанови при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України) \~ Зокрема, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі). \~Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 березня 2015 року, у справі № 6-126цс14. Оскільки страховою компанією не було здійснено своєчасно виплату страхового відшкодування позивачу, підлягає стягненню сума страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних від простроченої суми та пеня за період, визначений позивачем з 05.04.2016 р по 15.07.2016 року, обраховані із суми 52\~341,16 грн. Таким чином за період з 05.04.2016 р по 15.07.2016 року (101 день) 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування становить 433,32 грн. (52\~341,16 грн. х 3 / 100 / 366х 101),\~а також інфляційні витрати за вказаний період враховуючи наявні у матеріалах справи дані щодо встановленого у вказаний період індексу інфляції, розмір якої становить 1723,38 грн. (52341,16 грнх1,035х1,001х0,998х0,999-52341,16). Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобовязання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки (штрафу) - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. З урахуванням вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в сумі 60902,99 гривень, що складає 50,36% від заявленої позивачем суми, що становить 120924,51 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 608,98 гривень, що відповідає 50,36% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1209,25 гривень. На підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодування понесені судові витрати у загальній сумі 1499,38 гривень, що складається із судового збору в сумі 608,98 гривень та витрат за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 890,40 гривень.

Outcome: partial