Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що в 2014 році відповідачка придбала в борг у магазині, де працює позивачка, продовольчі товари та особисто у позивачки побутові товари на загальну суму 11600 грн. 00 коп., які по усній домовленості обіцяла повернути до кінця вересня 2014 року. У зазначений строк відповідачка борг не повернула. Позивачка повертала борг за власні кошти, уклавши 04.11.2014 року кредитний договір з ПАТ "Платинум Банк". 19.12.2014 року відповідачка надала позивачці письмову розписку про визнання нею боргу в сумі 11600 грн. 00 коп. В жовтні 2015 року відповідачкою повернуто позивачці частину боргу у розмірі 900 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідачки залишок боргу у розмірі 10700 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судові засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо відповідно до положень цивільно-процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Судом встановлено, що в 2014 році відповідачка [PERSON] придбала в борг у магазині, де працює позивачка [PERSON], продовольчі товари та особисто у позивачки побутові товари на загальну суму 11600 грн. 00 коп. До даного часу відповідачка добровільно борг не повернула. Позивачка повертала борг за власні кошти, уклавши 04.11.2014 року з ПАТ «Платинум Банк» кредитний договір №916/7699ECLKZAPS1. 19.12.2014 року відповідачка надала позивачці письмову розписку про визнання нею боргу в сумі 11600 грн. 00 коп. Після цього відповідачка повернула частину боргу у розмірі 900 грн. 00 коп. Таким чином, несвоєчасне та неналежне виконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена вище наведеними нормами Цивільного кодексу України, а саме - з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу у розмірі 10700 грн. 00 коп. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Оскільки діюче законодавство не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання боргових зобов'язань, позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення понесених нею судових витрат по справі, а саме - судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial