Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просять зняти з-під арешту та розшуку, накладеного 27.01.2014 року Фрунзенським ВДВС Харківського МУЮ автомобіль марки CHEVROLET, модель: AVEO SF69Y, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал-В, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER].як заставного майна, зобов'язати Фрунзенський ВДВС Харківського МУЮ внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи про зняття арешту з вищевказаного автомобілю. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено договір застави автотранспорту № DN81AR100130123 від 09-04-2008 року. Відповідно до умов договору застави [PERSON] в заставу Банку автомобіль марки автомобіль марки CHEVROLET, модель: AVEO SF69Y, 2008 року випуску. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла прострочена заборгованість. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2012 року № 2/0417/4058/2012 було вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR100130123 від 09-04-2008 року в розмірі 166842,50 грн. - звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням позивачеві всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 27.01.2014р. Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було накладено ареш та оголошено розшук на автомобіль марки CHEVROLET, модель: AVEO SF69Y, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал-В, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] у тому числі заставне майно Арешт накладено згідно Постанови про розшук майна ВП № 40137110 від 27.01.2014р. Проте, в даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло ще 09.04.2008 року, відповідно до договору застави рухомого майна, а постанови про накладення арешту та розшуку були винесені 27.01.2014 р., пізніше ніж було укладено договір застави. Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «Приватбанк». У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідач - представник Фрунзенський ВДВС Харківського МУЮ в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, так як вважає, що підстав для його задоволення немає. Суд, вислухавши сторони та дослідивши виконавче провадження, а також письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN 81FR100130123. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором було уклаладено договір застави автотранспорту № DN81AR100130123 від 09-04-2008 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу банку автомобіль марки CHEVROLET, модель: AVEO SF69Y, 2008 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ від 27.01.2014 р. накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET, модель: AVEO SF69Y, 2008 року випуску на виконання постанови, виданої ВДАІ про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 2550 грн. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №26 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. У відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.ст. 1, 572 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. За приписами ст. 12 вказаного Закону, реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно зі ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, право застави ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло з моменту укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитно-заставного договору № DN 81FR100130123, тобто 09.04.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має переважне право перед іншими кредиторами відповідача [PERSON] задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом ІІІ цього Закону. Положеннями ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Системно аналізуючи вищевказані положення законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо зняття арешту. Отже, вимоги Банку в частині звільнення майна з-під арешту є законними, обґрунтованими й підлягають задоволенню, в решті позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON], оскільки останній є заставодавцем за пріоритетним договором.

Outcome: partial