Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач 09 червня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 06 жовтня 2004 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2004/840-К/1568, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10 500,00 доларів США, зі сплатою процентної ставки 14,50% річних. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 15.05.2015 р. за договором виникла заборгованість на суму 4999,35 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 3510,27 дол. США, що еквівалентно 72203,91 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 1489,08 дол. США, що еквівалентно 30629,38 грн.; та суму 355907,88 грн., яка складається з: пеня 334310,08 грн., що еквівалентно 16252,84 дол. США; штраф 21597,80 грн., що еквівалентно 1050,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язань 06.10.2004 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 4999,35 дол. США та 355907,88 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не приймав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив зменшити розмір пені та відмовити в стягненні штрафу. Участі у судових дебатах не приймав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Участі у судових дебатах не приймав, належним чином повідомлений Суд, вислухавши учасників судового процесу,вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 06 жовтня 2004 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2004/840-К/1568, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10 500,00 доларів США, зі сплатою процентної ставки 14,50% річних. (а.с.8-11). Згідно витягу зі Статуту ПАТ КБ «Надра», погодженого Національним банком України, правонаступником усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра». В забезпечення виконання зобов`язань 06.10.2004 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки (а.с.17-18). Пунктом 1.2 укладеного між сторонами договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. цього договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом так і від кожного окремо. Відповідно до вимог\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у\~ст. 526 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з положеннями частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня наста ння основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. \~\~\~\~\~\~ Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. \~\~\~\~\~\~Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1\~ст.252 ЦК України). \~\~\~\~ Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251,\~252 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, умови договору поруки не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4\~ст.559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. \~\~\~\~\~\~\~\~Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. \~\~\~\~ Як видно із справи, боржник, а відтак і поручитель первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 05 жовтня 2015 року, в порядку, визначеному цим договором. \~\~\~\~ Отже, поряд з цим, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі укладених договорів кредитної лінії. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч.4\~ст.559 ЦК України\~передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4\~ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4\~ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини ч.4\~ст.559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, виходячи з положень ч.4\~ст.559 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2\~ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, який відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. \~\~\~\~\~\~\~\~ Із матеріалів справи вбачається, що боржник перестав виконувати свої зобов'язання за укладеним кредитним договором з 23.07.2012 року, а з позовом до суду банк з вимогами до поручителя звернувся 09.06.2015 року, тобто за межами строку, визначеного зазначеними положеннями\~ЦК України, що є підставою для задоволення позову. Крім того, судом встановлено, що позивач з вимогою до поручителя у строк до 05.10.2014р. не звертався. \~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, вирішуючи даний спір, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) \~зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.5.3 Кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10,4.3.12,4.3.13 кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 даного договору, за кожен випадок. Встановлено, що Банк свої зобовязання по договору виконав належним чином. У свою чергу, [PERSON] порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 15.05.2015 р. за договором виникла заборгованість на суму 4999,35 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 3510,27 дол. США, що еквівалентно 72203,91 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 1489,08 дол. США, що еквівалентно 30629,38 грн.; та суму 355907,88 грн., яка складається з: пеня 334 310,08 грн., що еквівалентно 16252,84 дол. США; штраф 21 597,80 грн., що еквівалентно 1050,00 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення виконання основного зобов`язання у розмірі 142808,25 грн. значно перевищує розмір збитків за кредитом, тому суд вважає, що розмір пені за невиконання основного зобов`язання має бути зменшений. Так, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про зменшення неустойки (штрафу, пені) суди повинні обєктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобовязання; причини неналежного виконання зобовязання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. З огляду на вищевикладене при вирішенні розміру пені, яку слід стягнути з відповідача, суд також враховує співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення, а також вимоги розумності і справедливості і вважає за можливе зменшити суму неустойки до 3510,27 доларів США, що в еквіваленті становить 72203,91 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, та з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на суму 4999,35 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 3510,27 дол. США, що еквівалентно 72203,91 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 1489,08 дол. США, що еквівалентно 30629,38 грн.; та суму 93 801,71 грн., яка складається з: пеня 72203,91 грн, штраф 21597,80 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial