Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить зобовязати відповідача [PERSON] та її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не чинити перешкоди [PERSON], як власнику у користуванні та володінні квартирою № 34, по вул. Героїв Крут, 11-б у м.Львові, шляхом виселення з вказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення; зобовязати Сихівський районний відділ ДМС у м. Львові зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за вищезазначеною адресою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.04.2016 р. придбав квартиру за адресою: м. Львів, вул. Героїв Крут, 11б/34 у [PERSON] та належним чином зареєстрував право власності на таку. На даний час він не в змозі в повній мірі реалізувати своє право власності на житло, оскільки у квартирі проживає та зареєстрована колишня власниця [PERSON] із своїми неповнолітніми дітьми. На час укладення договору йому не було відомо про реєстрацію вказаних осіб у квартирі, оскільки [PERSON], як головою ОСББ "Новий Львів", було подано довідку про склад сімї і реєстрацію, у якій зазначена недостовірна інформація, зокрема про те, що у квартирі немає зареєстрованих осіб. На численні вимоги виселитись з квартири, відповідач не реагує, чим чинить йому перешкоди у здійсненні права власності на квартиру. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що наведені у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] 11.08.2017 р. надійшли письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що вона з 27.02.2013 р. є власником квартири № 34, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Героїв Крут, 11-б на підставі договору купівлі-продажу квартири. 06.06.2013 року було проведено реєстрацію її місця проживання та її дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2015 р., квартиру було відчужено [PERSON] Зазначає, що дане відчуження квартири відбувалось під психічним та фізичним примусом її законного чоловіка та батька дітей. Окрім цього, грошові кошти, які повинні були бути передані як розрахунок за квартиру, фактично не передавались. Передача права власності на квартиру здійснювалась виключно з метою розрахунку за борги, які існували у чоловіка перед сімєю покупця за вказаним договором купівлі-продажу квартири. Також відповідач зазначає, що у неї на праві власності немає будь-яких інших житлових приміщень, де вона могла б проживати разом із дітьми. У її батьків також відсутні умови та житлове приміщення для її проживання із дітьми. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту письмових заперечень на позовну заяву. Додатково зазначила, що відносно неї, як голови ОСББ, щодо підроблення довідки про склад сімї та реєстрацію внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та на даний час обвинувальний акт про її обвинувачення скеровано до суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради заперечила проти задоволення позовних вимог, просить відмовити в задоволенні таких, оскільки неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не забезпечені іншим житлом. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. \~ Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON], яку останній придбав у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 05.04.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстровим №1358, у [PERSON] (а.с.15, 16-17). Згідно із договором купівлі-продажу від 05.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №539, зазначену квартиру [PERSON] придбала у відповідача по даній справі [PERSON] (а.с.11-12). Позивач [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що реєстрація відповідача [PERSON] разом із дітьми у квартирі, яка була нею відчуженою, створює йому перешкоди у здійсненні права власності. Також вказує на те, що на його неодноразові вимоги добровільно звільнити квартиру та знятись з реєстрації в такій, відповідач не реагує, хоча надала письмову розписку про зобовязання звільнити квартиру [ADDRESS] до 06.11.2016 р. (а.с.6). Факт реєстрації та проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та реєстрацію №00000001503 від 27.04.2017 р., виданою ОСББ «Новий Львів», а також актом обстеження умов проживання від 17.07.2017 р., складеного спеціалістами Відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (а.с.18, 147). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, право власності відповідача [PERSON] на зазначену квартиру, після відчуження нею цієї квартири на користь [PERSON] на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу, як і її право користування квартирою, вважається припиненим, а право користування цією квартирою, яке належить її малолітнім дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], є похідним від права власності та права користування цією квартирою, яке належало її колишньому власнику [PERSON] Станом на дату судового розгляду даної справи договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05.02.2015 р. та 05.04.2016 р.у встановленому законом порядку не визнано недійсними. За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Згідно вимог ч. 1\~ст. 109 Житлового кодексу Української РСР\~виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 116 Житлового кодексу Української РСР\~осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приймаючи до уваги те, що реєстрація та фактичне проживання відповідача та її дітей в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику квартири, в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, суд приходить до висновку, що слід усунути йому перешкоди у користуванні своєю власністю шляхом виселення відповідача та її дітей з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Разом з тим, суд приходить до висновку, що позов в частині зняття з реєстрації [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не підлягає задоволенню, оскільки\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Тобто, саме по собі рішення суду про виселення є підставою для зняття з реєстрації особи. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial