Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 26.11.2014 року між ним та відповідачем [PERSON] \~було \~укладено договір позики грошових коштів у розмірі \~1300 доларів США. Відповідно до умов договору строк надання позики становить 30 днів з моменту реальної передачі всієї грошової суми, до 26.12.2014 року. 07.05.2015 року відповідач повернув частину кошів в сумі 100 доларів, однак станом на 29.07.2015 року відповідач борг в сумі 1200 доларів США не повернув, незважаючи на неодноразову вимогу позивача. \~Просив стягнути з відповідача заборгованість за \~договором позики по курсу НБУ станом на 24.07.2015 року\~в сумі 26412,00 гривень та судовий збір. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що позивач згідно договору позики позичив відповідачу кошти в сумі 1300 доларів США. 100 доларів США відповідач повернув 07.05.2015 року, однак кошти в сумі 1200 доларів США, що по курсу НБУ становить 26412,00 грн. не повертає. Також зазначили, що відповідач повернув позивачу кошти в сумі 1000 грн. та пізніше представнику позивача кошти в сумі 2000 грн., однак вони вважали, що це проценти. Твердження відповідача, що він повернув позивачу ще 600 доларів США є безпідставними, так як ніяких коштів він більше не повертав. На даний час відповідач заборгував кошти в сумі 1200 доларів США, які не повертає та на їхні неодноразові звернення не реагує. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він згідно договору позики отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 1300 доларів США. 100 доларів США він повернув одразу, потім повернув частину боргу в сумі 3000 грн. та пізніше повернув ще частину боргу в сумі 600 доларів США, однак розписки про повернення цієї суми боргу у нього немає. Вказані обставини може підтвердити свідок, якому він повідомляв, що має намір повернути [PERSON] кошти в сумі 600 доларів США. В подальшому відповідач до суду двічі не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та явку свідка не забезпечив. Згідно вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 509, 525, 526, 530, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник \~зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України, передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму \~доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, шо 26.11.2014 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого \~позивач [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в сумі 1300 доларів США, які останній зобов`язався повернути у строк \~до 26.12.2014 року \~(а.с. 4-5). Із договору видно, що проценти за користування позикою не встановлено. Згідно розписки, відповідач [PERSON] повернув частину боргу позивачу в сумі 100 доларів США та борг в сумі 1200 доларів США зобов"язався повернути 07.05.2015 року (а.с. 6, 25). Однак, незважаючи на неодноразові вимоги позивача повернути борг \~відповідач кошти \~в сумі 1200 доларів США, \~отримані за договором позики від 26.11.2014 року, не повернув. \~ Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика повинна бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідач стверджував, що окрім повернення 3000 грн. також повернув ще кошти в сумі 600 доларів США, однак позивач заперечував проти повернення 600 доларів США, а підтвердив лише поверненння коштів в сумі 3000 грн.. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Із договору позики п.3.6 , підписаного сторонами, видно, що підтвердженням повернення позики є передача розписки позикодавцем позичальнику. Однак відповідач [PERSON] не надав суду належного доказу на підтвердження повернення суми боргу 600 доларів США, а послався лише на свідка, який міг підтвердити повернення коштів позивачу. Відповідач підтвердив суду, що із умовами договору позики був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у договорі. Також судом встановлено, що оригінал боргової розписки знаходиться у позивача (а.с. 25), відтак, відповідач не виконав перед ним свій обов"язок щодо повернення суми боргу. Враховуючи, що в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач повернув позивачу кошти в сумі 3000 грн., та оскільки договором позики не було передбачено проценти, суд розцінює вказані кошти як повернння суми боргу та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 234,12 грн..

Outcome: partial