Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із вищезазначеним позовом про визнання права власності на 1/2 (одну другу) ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями у квартирі № 2, а саме: житлова кімната 1-6 пл. 14,5 кв. м., житлова кімната 1-7 пл. 31,9 кв. м., частина передньої 1-8 пл. 9,8 кв. м., загальною площею 56,2 кв. м., погріб із шийкою літера «Бп», веранда літера «а1», літня кухня літера «Б», літня кухня-гараж літера «Ж», навіс літера «ж», ганок літера «аг», 1/2 частини вимощення літера І, Колодязі інженерних літера «К1», огорожа № 1 в порядку спадкування за законом, які знаходяться по [ADDRESS] та відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 травня 2007 року належать померлому батькові [INFO] [PERSON] посилаючись на те, що після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 (одної другої) ідеальної частки житлового будинку з господарськими спорудами. Далі, в позові позивач зазначила, що вона звернулася до Першої Кременчуцької Державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену 1/2 (одна друга) ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями, але державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва, оскільки відсутній документ, який засвідчує право власності померлого. Документи про право власності на об'єкт нерухомості спадкодавцем [PERSON] за життя не були виготовленні через його стан здоров'я та раптову смерть. Спір з будь-якими іншими спадкоємцями щодо успадкування відсутній, оскільки укладено спадковий договір про розподіл спадкового майна. В судове засідання позивач не з'явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що за життя, її покійний батько не встиг виготовити документів, які б підтверджували його право власності на даний об'єкт нерухомості. Відсутність документу про право власності позбавляє її можливості успадкувати спадкове майно. Між нею та іншими спадкоємцями укладено договір про розподіл спадкового майна, зокрема відповідно до умов якого їй переходить ? частка житлового будинку з господарськими спорудами, земельна ділянка під будинком та земельна ділянка, яка надана для ведення особистого селянського господарства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. В попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила, що дійсно рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області, було визнано за кожним тобто за нею та [PERSON] право власності по 1/2 (одній другій) ідеальній частці вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями, а тому вважає, що позивач має право на ? частину житлового будинку, оскільки між нею та позивачем не має спору щодо успадкування позивачем вищезазначеного спадкового майна. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без участі представника Козельщинської селищної ради, позов визнає. Представник третьої особи Першої Кременчуцької Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але направив листа про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду від 10 травня 2007 року вбачається, що вимога [PERSON] про поділ у натурі домоволодіння та земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] задоволено. Визнано за кожним за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? ідеальної частини житлового будинку з господарськими спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] та виділено відповідно до четвертого варіанту кожному у власність приміщення житлового будинку та господарські приміщення. Розподілена земельна ділянка, що належала на праві власності [PERSON] відповідно до четвертого варіанту. Далі судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями у квартирі № 2, а саме житлова кімната 1-6 пл. 14,5 кв. м., житлова кімната 1-7 пл. 31,9 кв. м., частина передньої 1-8 пл. 9,8 кв. м., загальною площею 56,2 кв. м., погріб із шийкою літера «Бп», веранда літера «а1», літня кухня літера «Б», самочинно збудована літня кухня-гараж літера «Ж», навіс літера «ж», ганок літера «аг», 1/2 частини вимощення літера І, Колодязі інженерних літера «К1», огорожа № 1, що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно спадкового договору про розподіл спадкового майна, який укладений між спадкоємцями [PERSON], [PERSON],[PERSON] вбачається, що позивачу [PERSON] переходить ? частка житлового будинку з господарськими спорудами, земельна ділянка під будинком та земельна ділянка, яка надана для ведення особистого селянського господарства. Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутній документ, який засвідчує право власності померлого [PERSON] на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК вбачається, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно технічного паспорту вбачається, що літня кухня-гараж літера «Ж» 2007 року побудови визнано самочинно збудованим. Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 вбачається, що не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «По судову практику у справах про спадкування» вбачається, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вбачається, що у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку успадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку, спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно до п. 15 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача [PERSON] підлягає до задоволення, зокрема в частині визнання за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями у квартирі № 2, які належать померлому та розташовані по [ADDRESS], а саме: житлова кімната 1-6 пл. 14,5 кв. м., житлова кімната 1-7 пл. 31,9 кв. м., частина передньої 1-8 пл. 9,8 кв. м., загальною площею 56,2 кв. м., погріб із шийкою літера «Бп», веранда літера «а1», літня кухня літера «Б», навіс літера «ж», ганок літера «аг», 1/2 частини вимощення літера І, Колодязі інженерних літера «К1», огорожа № 1 в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], оскільки не порушує права інших осіб, а також внаслідок відсутності реєстрації права власності на спадкове майно та відсутності правовстановлюючого документа відносно нього, позивач позбавлений можливості оформити спадщину, належність цього майна померлому [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачі не заперечують проти позову. Позов позивача в частині визнання права власності на самочинно збудовану літню кухню-гараж літера «Ж», 2007 року побудови підлягає до часткового задоволення лише в частині визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання з яких самочинно збудована зазначене господарське приміщення, оскільки до припинення цивільної правоздатності спадкодавець був власником матеріалів і обладнання, які були використані в процесі будівництва літньої кухні-гараж, так як право власності на зазначений об'єкт належним чином не було зареєстровано, а також суд бере до уваги, що іншим чином виріши в позасудовому порядку зазначений спір не можливо. На підставі викладеного та

Outcome: partial