Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.05.2015 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аванс та 3% річних у сумі 21003,62 грн, збитки, передбачені ст..230 ЦК України в сумі 21003,62 грн, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29 травня 2014 року вона та відповідач [PERSON] домовилися про продаж квартири [ADDRESS]. Згідно домовленості вона, позивач, передала [PERSON] завдаток у розмірі одна тисяча доларів США, а відповідач брала на себе зобов'язання до 01 вересня 2014 року продати їй за 16000 доларів США зазначену вище квартиру. Однак відповідач своє зобовязання не виконала та, як зясувалося з часом , навіть не була власником квартири. Повернути гроші відповідач відмовилася, у звязку з їх відсутністю. Станом на день звернення до суду з позовом 14.05.2015 р., борг не повернуто. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що через дії відповідача вона не змогла придбати іншу квартиру, у той час як її сімя знаходиться у край стіснених житлових умовах; під впливом сильного стресу наприкінці вересня 2014 року потрапила до лікарні з неврологічним захворюванням, а її двоє малолітніх дітей знаходились без материнського піклування, що завдавало їй ще більших страждань. У судовому засіданні позивач присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не зявилася, про час розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: м.Кривий Ріг, пр..Миру, 28-240 ( за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 26.05.2015 р.) , судова повістка повернулася до суду з позначкою «у звязку з закінченням терміну зберігання», про причини неявки суд не повідомила , заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає вимогам ст.197 ЦПК України. Зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи згідно положенням ст.224 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з оригіналу розписки, [PERSON] 29 травня 2014 року отримала від [PERSON] завдаток в розмірі 1000 доларів за квартиру 527 в будинку 28 по пр..Миру в м.Кривому Розі, яку зобовязалася переоформити на [PERSON] або третю особу, яку вона вкаже до 15 вересня 2014 року ( а.а.10). Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між сторонами укладено не було. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 4\~статті 203 ЦК України\~встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 657 ЦК України\~встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі\~ст. 635 ЦК України\~попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом ( ст. 570 ЦК України ). За змістом названих норм завдаток є доказом існування зобов'язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов'язання. Однак, волевиявлення сторін попередньої угоди, незалежно від формулювань положень попереднього договору, акту видачі коштів, розписки тощо, не наділяє попередню оплату властивостями завдатку.\~Завдаток за договором стане завдатком за законом (законним) лише в момент укладення основного договору, зобовязання сторін якого і будуть забезпечені цим завдатком. Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2\~ст. 570 ЦК України, є авансом і підлягає поверненню позивачу. Позивач просить стягнути суму боргу у гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 14 травня 2015 року, на день звернення до суду з позовом в сумі 20570,79 грн ( 2057,0787 грн за сто лодарів США) /а.с.4/. Згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"\~суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК, частина третя\~статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року). При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні, і у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення 23 липня 2015 року - офіційний курс гривні щодо долара США був встановлений НБУ в сумі 2201.2094 грн. за 100 доларів США. Однак, виходячи з положень\~ст.11 ЦПК України, враховуючи позовні вимоги [PERSON], заявлені в позовній заяві, сума авансу, яка підлягає поверненню позивачкою, становить 20570,79 грн., оскільки, станом на 14.05.2015 - день складання позовної заяви - офіційний курс\~\~НБУ гривні до долара США становив 2057,0787 грн. за 100 доларів США . \~\~\~\~ Згідно з ч. 1 п. 4\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. \~\~\~\~ Оскільки зобовязання між сторонами не виникло, правовідносини сторін у справі не регулюються нормами цивільного законодавства стосовно відповідальності за порушення грошового зобов'язання, тому вимога позивача в частині стягнення 3% від простроченої суми як безпідставна задоволенню не підлягає.\~\~ Щодо стягнення з відповідача збитків, передбачених ст..230 ЦК України, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину. Тобто, статтею 230 ЦК України передбачено наслідки вчинення правочину під впливом обману. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Оскільки, як зазначено вище, правочин між сторонами не укладеним, тому і застосування наслідків вчинення правочину під впливом обману, є безпідставним. З цих же підстав суд відмовляє в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної(немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди ( п. 2 Постанови Пленум Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4\~\~„Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено 663.67 грн /а.с.1,19/. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог 20570,79 грн, з відповідача на користь позивача слід стянути 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial