Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Мар'їнського колективного підприємства «Побутсервіс» в особі директора [PERSON] звернулось до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовна заява мотивована тим, що відповідач має заборгованість з орендної плати за адміністративний будинок. Рішенням суду вказану заборгованість стягнуто. Однак кошти за виконавчим листом, який перебуває на виконанні, не стягнуто, у зв'язку з чим позивач просить донарахувати штрафні санкції, а саме 3% річних та інфляційні втрати. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. 30.11.2007 року між Мар'їнським колективним підприємством «Битсервіс» (зараз «Побутсервіс») та [PERSON] укладено договір оренди адміністративного будинку. За змістом договору орендодавець передає, а орендар приймає приміщення, що складається з однієї кімнати загальною площею 83.00 кв.м. на термін з 01.12.2007 року по 31.12.2009 року із зобов'язанням сплачувати орендну плату. У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань у відповідача утворилась заборгованість зі сплати орендної плати. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 19.02.2010 року по справі № 2-686-10 позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час оренди в сумі 7 800 грн.та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. На виконання рішення суду по справі виписано виконавчий лист. Постановою відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції від 23.03.2010 року відкрито виконавче провадження. Листом відділу державної виконавчої служби Мар'їнського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.02.2010 року № 19312, повідомлено, що накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника. Вчиняються заходи щодо погашення боргу, однак наразі кошти не стягнуто. Позивач вказує, що з часу відкриття виконавчого провадження по теперішній час борг не сплачено. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов"язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно із ст.. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов?язання не допускається. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, в порушення умов Договору та діючого законодавства, відповідач не виконав свої зобов"язання зі сплати орендної плати. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За змістом вказаних норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, суд вбачає за можливе стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Позивач нарахував та просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 19 754,36 грн. та 3% річних від суми заборгованості за час прострочення виконання грошового зобов'язання. Судом проведено перерахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних. Так інфляційні втрати за період з березня 2010 року по березень 2017 року становлять 10 180,27 грн., та 3% річних складають 1639 грн. Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення боргу, то суд дійшов висновку, що стягнення вказаної суми боргу призведе до подвідного стягнення заборгованості з орендної плати, яку вже стягнуто рішенням суду від 19.02.2010 року, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційний задоволеним позовним вимогам в розмірі 353,34 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial