Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В позовній заяві вказали, що згідно договору купівлі-продажу від 31 травня 2006 року вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Квартиру вони купили у відповідача [PERSON] і його дорослих на той час дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Склалося так, що з часу придбання цього житла вони заселилися в приміщення і постійно в ньому проживають. Мають двох малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] став проживати в іншому місці. Однак, де зараз він знаходиться невідомо. Проте, реєстрація місця проживання відповідача залишається по місцю нашого проживання. Вданий час вони мають намір продати свою квартиру і купити житловий будинок.За таких обставин виникли умови про анулювання реєстрації місця проживання [PERSON] у їх квартирі , адже цей факт унеможливлює здійснення угоди купівлі-продажу . Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини зазначені в позові та просили їх задоволити в повному обсязі. Від стягнення судового збору з відповідача відмовилися. Не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень (пояснень) на позов не направляв, тому суд визнає його неявку неповажною і вважає можливим слухати справу за його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України. Позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав . Згідно вимогам ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимоги усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що 31.05.2006 року позивачі [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON], який діяв на підставі доручення від імені [PERSON] , [PERSON], [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.2006 року ( а.с.7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачі [PERSON] та [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS] по 1/2 частині кожний ( а.с.9). Як зазначили в судовому засіданні позивачі відповідач хоч і зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає в ній з моменту її продажу , 31.05.2006 року , місце його перебування їм не відоме,та він не є членом їх сім"ї. Відповідно до ст. 172 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, тому суд вважає, що позов є обгрунтованим в даній частині позовних вимог і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тому позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання у Канівському районному секторі управління ДМС України в Черкаській області до задоволення не підлягають.

Outcome: partial