Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.11.2012р. між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON] було здійснено замовлення на виготовлення шафи-ліжка згідно наряду-замовлення №253 від 21.11.2012 р. на виготовлення меблевої продукції. Позивач вказує, що сплатив відповідачу 9500,00 у вигляді передоплати вартості виробу. Разом із цим відповідач взяв на себе зобов'язання в термін до 15.12.2012р. виготовити шафу-ліжко. Однак в термін до 15.12.2012р. дане замовлення не було виконано. Позивач зазначає, що ним здійснювались неодноразові пошуки відповідача для з'ясування причин з яких замовлення не виконано, хоча віднайти його не вдалось. Передоплата у розмірі 9500,00 грн. відповідачем не була повернута. Одночасно з цим стверджує, що у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно договору, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь спричинені збитки у розмірі 9500,00 грн. та пеню у розмірі трьох відсотків вартості роботи за кожен день прострочення виконання роботи за період з 15.12.12р. по 06.09.2014р. у сумі 249075,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився. До суду надійшла заява від представника позивача про слухання справи у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2012р. між позивачем та фізичною особою підприємцем [PERSON] було здійснено замовлення на виготовлення шафи-ліжка згідно наряду-замовлення №253 від 21.11.2012 р. на виготовлення меблевої продукції (а.с.4). Позивач сплатив відповідачу 9500,00 у вигляді передоплати вартості виробу. Відповідач взяв на себе зобов'язання в термін до 15.12.2012р. виготовити шафу-ліжко. Однак в термін до 15.12.2012р. дане замовлення не було виконано. В подальшому позивачем було направлено претензію №1 від 06.09.2014р. про повідомлення відповідача про відмову від договору, повернення коштів та стягнення штрафних санкцій (а.с.5). Передоплата у розмірі 9500,00 грн. відповідачем не була повернута. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.61 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди, яка її завдала. А згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач порушив умови наряду - замовлення № 253 від 21.11.2012 р. на виготовлення меблевої продукції (згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Відповідно до п. 2.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Законом України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснюється, що відповідно до статей 12, 14 Закону позови про захист прав споживачів можуть заявляти позивачі, котрі мають квитанції, товарні чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Вирішуючи ці спори, слід звертатись і до норм ЦК України, якими врегульовано питання про форму договору щодо конкретних видів договорів. Наприклад, ч. 2 ст. 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучити свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов (зміст договору). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Позивач зазнав збитків у вигляді здійснення оплати Відповідачу вартості виробу, що - стверджується підписаним Відповідачем нарядом - замовленням № 253 від 21.11.2012 р. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ЦК України). Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, дослідивши матеріали справи суд вбачає порушення прав позивача, які підлягають захисту та вважає, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому, з урахуванням розумності, співвідношення розміру збитків і до заявленого позивачем розміру неустойки, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст.551 ЦК України розмір пені зменшити до 50 000 гривень. За даних обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 20.03.2015 року не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial