Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В березні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Військової частини [NUMBER] , про визнання протиправним рішення житлової комісії, зобов`язання скасувати рішення про зняття з квартирного обліку, та поновити на квартирному обліку. В обґрунтування позову, [PERSON] зазначав, що наказом командира військової частини [NUMBER] № 173 від 01.11.2017 року його звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України становила 27 років 3 місяці. Позивач перебував на квартирному обліку у Військовій частині [NUMBER] з 24.02.2016 року, а 22.06.2016 року набув право на отримання житла у позачерговому порядку, однак не реалізував його не зі своєї вини. Рішенням житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 14.11.2019 року, яке оформлене протоколом №8, позивача разом з членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирному обліку. Позивач вважає зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує їх конституційні права, зокрема ст. 47 Конституції України, ст. 12 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та положення нормативно-правових актів, що регламентують порядок включення/виключення з квартирного обліку військовослужбовців та членів їх сімей, у зв`язку з чим, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, шляхом визнання протиправним рішення об`єднаної житлової комісії в/ч [NUMBER] , зобов`язати скасувати протокольне рішення від 14.11.2019 року в частині зняття позивача з обліку та поновити його на квартирному обліку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити та розгляд справи проводити без його участі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі його рапорту, перебував на квартирному обліку в в/ч А-1302 з 06.02.1997 по 19.08.2002 року, з 19.08.2002 року по 24.02.2016 року перебував на квартирному обліку у в/ч [NUMBER] . З 24.02.2016 року позивач перебував на квартирному обліку в в/ч А-3750 (а.с. 6,12-14). Рішенням житлової комісії в/ч А-3750 від 07.06.2017 року, яке оформлено протоколом № 13, [PERSON] зараховано до першочергової черги на отримання житла з 07.06.2017 року у зв`язку з отриманням статусу Учасника бойових дій (а.с. 15). Наказом командира військової частини [NUMBER] № 173 від 01.11.2017 року його звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України становила 27 років 3 місяці (а.с. 4-5). Рішенням об`єднаної житлової комісії в/ч [NUMBER] від 14.11.2019 року, яке оформлено протоколом № 8, [PERSON] було знято з квартирного обліку з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч А-3750 (а.с. 6). Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 12 зазначеної статті, в редакції чинній на час звільнення позивача з військової служби, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Законодавством. В свою чергу, порядок забезпечення військовослужбовців житлом, а отже і порядок обліку військовослужбовців як осіб, які потребують покращення житлових умов, здійснюється в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто, на переконання суду, правовідносини з приводу постановки та зняття військовослужбовця з обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, регулюються саме нормативно-правовими актами Уряду України, а не наказами міністра оборони. Як вбачається з наказу командира військової частини [NUMBER] № 173 від 01.11.2017 року про звільнення [PERSON] з військової служби у запас, позивач постійним або службовим житлом від Міністерства оборони України за 27 років та 03 місяці служби не забезпечувався. Відповідно до ст. 37 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Згідно ч. 1 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2)виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість, заслання або вислання; 5)подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами,які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації. Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006р. було затверджено "Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями". Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку). Згідно п. 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року. Як було встановлено судом, [PERSON] має вислугу на військовій службі 27 років 3 місяці та перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов з 06.02.1997 року та зокрема у військовій частині А-3750 з 24.02.2016 року (з 07.06.2017 року зарахований до першочергової черги) по 14.11.2019 рок. Звільнений прапорщик [PERSON] в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення. Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття [PERSON] з квартирного обліку були відсутні. Посилання у рішенні об`єднаної житлової комісії на п.2.16 та п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року, яка була чинною на момент звільнення [PERSON] з військової служби та положення нової Інструкції, затвердженої Наказом МОУ № 380 від 31.07.2018 року, як на підстави зняття позивача з квартирної черги, не заслуговують на увагу з наступних підстав. Так, дійсно згідно абз.5 п.2.18 зазначеної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу, а саме: військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. В такій редакції п.2.16 та п.2.18 Інструкції діяли з 19 червня 2014 року на підставі наказу Міністерства Оборони України №401 від 19 червня 2014 року «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» до 16.10.2018 року. З зазначеної дати набрала чинності нова Інструкція, затверджена Наказом МОУ № 380 від 31.07.2018 року, пунктом 21 якої, обмежено підстави для зняття військовослужбовців з обліку, яке проводиться у разі: 1) поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; 2) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; 3) в інших випадках, передбачених законодавством.. Фактично без внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, - нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення зазначеними Інструкціями звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців. Суд розглядаючи позов, виходить з розуміння, що забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямоване на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу та під час її проходження, позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України. Крім того, зазначені положення Інструкцій суперечать нормами ЖК України, зокрема ст. 37 цього Кодексу, яка передбачає право працівників, які залишили роботу (службу) на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію залишатися на квартирному обліку нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Отже, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення. Таким чином, [PERSON] має право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку разом із членами своєї сімї у в/ч [NUMBER] за місцем проживання (реєстрації), тому зняття його рішенням об`єднаної житлової комісії від 14.11.2019 року з обліку, порушено його право на одержання житла, передбачене Конституцією України. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, однак надаючи оцінку способу захисту обраного позивачем та формулюванню заявлених позовних вимог, суд, відповідно до ст. 5 ЦПК України, вважає необхідним визнати незаконним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №8 від 14.11.2019 року та затверджене наказом командира військової частини [NUMBER] від 19.11.2019 року № 385 - в частині зняття [PERSON] , з квартирного обліку та зобов`язати військову частину [NUMBER] в особі її об`єднаної житлової комісії поновити [PERSON] , на квартирному обліку з 14.11.2019 року, що не є виходом за межі позовних вимог та буде ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідатиме змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, таким чином частково задовольнивши позовні вимоги. В звязку із задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судового збору на підставі Закону, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial