Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини його доходів, на весь час його навчання, щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року до досягнення сином 23-х років. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем мають малоітнього сина [PERSON] та сина [PERSON], [INFO], якому вже виповнилось 18 років, і який є студентом Дніпровського державного технічного університету, денної форми навчання. У зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги від батьків, проте матеріальну допомогу надає вона одна, в той час як батько працює приватним підприємцем та має можливість матеріально допомогати сину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач не дає їй гроші на його утримання, наполягала на стягненні аліментів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, заперечував проти стягнення аліментів, оскільки платив сину за навчання, про що маються квитанції, та давав гроші особисто син. Вважає не доцільним сплачувати аліменти на користь матері так як допомогає сину матеріально. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа в судовому засіданні визнав обставини надання батьком йому грошей, не заперечував проти задоволення позову, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши сторони, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення., виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який після розлучення сторін проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.05.2017 року про розірвання шлюбу у справі № 209/876/17 (а.с.13), а також визнано сторонами під час розгляду справи. Після досягнення повноліття [PERSON] є студентом Дніпровського державного технічного університету, денної форми навчання, зі строком закінчення навчання у 2022 році, що підтверджується договором про надання освітніх послуг від 14.08.2017 року (а.с. 8-10). Як встановлено під час розгляду справи, син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач як батько сплатив за навчання сина за два семестра по 4784 грн. за кожен, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями ПАТ КБ "Приватбанк", які знаходяться в матеріалах справи. Обставин надання відповідачем щомісячної регулярної матеріальної допомоги позивачу на утримання сина, який продовжує навчання, в судовому засіданні не встановлено та стороною відповідача не доведено. Отже, судом встановлено, що відповідач працездатний, працює та за станом здоров'я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання. Посилання відповідача на те, що він не повинен сплачувати на користь позивача аліменти на період навчання сина, оскільки він сплатив за навчання сина і надавав останньому кошти, суд не приймає до уваги, оскільки це не звільняє відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з урахуванням наявності потреб студентів у придбанні учбової літератури, одягу та взуття, комп'ютерного обладнання, канцтоварів, проїзду до місця навчання та харчування під час навчання. В контексті встановлених судом обставин, суд наголошує, що виниклі спірні правовідносини між сторонами по справі врегульовані Сімейним кодексом України (надалі по тексту - СК України). Так, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб\~сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлених судом під час розгляду справи обставин,

Outcome: partial