Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» 2503,43 грн. в рахунок погашення витрат при пошкодженні газопроводу (втрати газу); 17998,54 грн. в рахунок погашення вартості виконаних робіт по пуску газу; 1648,30 грн. в рахунок погашення вартості виконаних ремонтно-відновлювальних робіт та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.02.2016 року о 08.00 годині в м. Токмак по вул. Дружби (змінена Радянська) [PERSON], під час керування автомобілем [NUMBER], скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого було пошкоджено вуличний надземний газопровід середнього тиску Ду 50 та різьбове зєднання на газопроводі вводі Ду 25 та відбувся виток газу. Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року у справі №328/457/16-п, [PERSON] за скоєну ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Сума збитків, у звязку з пошкодженням вуличного надземного газопроводу середнього тиску Ду 50 та різьбового зєднання на газопроводі вводі Ду 25 склала 22150,27 грн. Вартість відновлювальних робіт (збитків) розраховано відповідно до Наказу ПАТ «Запоріжгаз» від 21.04.2015 року №468-од «Про затвердження розрахунку договірний цін», згідно зі ст.190 Господарського кодексу України, ст.7 Закону України «Про ціни і ціноутворення». Таким чином, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, визначаються у межах фактично понесених та документально підтверджених витрат. З метою компенсації збитків у добровільному порядку 11.04.2016 року на адресу [PERSON] направлена претензія щодо компенсації збитків, яка була отримано 13.04.2016 року, згідно відмітки поштового відділення на конверті особисто ним. Станом на момент подачі позовної заяви до суду збитки у добровільному порядку [PERSON] не компенсовано. В подальшому представником позивача було уточнено позовні вимоги, про що до суду надано уточнену позовну заяву, в якій просив представник позивача стягнути солідарно з відповідачів, [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» 1993,43 грн. в рахунок погашення витрат при пошкодженні газопроводу (втрати газу); 17998,54 грн. в рахунок погашення вартості виконаних робіт по пуску газу; 2503,43 грн. в рахунок погашення вартості виконаних ремонтно-відновлювальних робіт та стягнути судові витрати. В уточненій позовній заяві зазначено, що за час розгляду даної справи, [PERSON] 13.07.2016 року сплатив розмір франшизи в сумі 510 грн., яка зарахована за відшкодування витрат при пошкодженні газопроводу, у звязку з чим на теперішній час становить 23018,27 грн., що і підлягає стягненню. На підставі полісу №АЕ/3585224 від 29.04.2015 року автомобіль ВАЗ-2105 96222НА, яким користується (володіє) відповідач, забезпечений (застрахований) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого 100000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого 50000,00 грн. Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей закон регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, просив стягнути солідарно з відповідачів, [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» 1993,43 грн. в рахунок погашення витрат при пошкодженні газопроводу (втрати газу); 17998,54 грн. в рахунок погашення вартості виконаних робіт по пуску газу; 2503,43 грн. в рахунок погашення вартості виконаних ремонтно-відновлювальних робіт та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що дійсно 02.02.2016 року о 08.00 годині в м. Токмак по вул. Дружби (змінена Радянська) він керував автомобілем [NUMBER], та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого було пошкоджено вуличний надземний газопровід, внаслідок чого відбувся виток газу та заподіяні збитки позивачу. Він відразу, 02.02.2016 року повідомив представника [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» про страховий випадок та наступного дня підїхав та заповнив відповідні документи надані представником [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія». Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року у справі №328/457/16-п, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вказана постанова набрала законної сили. За час розгляду даної справи в суді, він 13.07.2016 року сплатив розмір франшизи в сумі 510 грн., яка зарахована за відшкодування витрат при пошкодженні газопроводу. Вважає, що збитки в розмірі 23018,27 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія», з яким у нього укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. 29.11.2016 року надав заяву надав суду заяву, якою просив закрити провадження в справі оскільки позов підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Заслухавши, пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.02.2016 року о 08.00 годині в м. Токмак по вул. Радянській (змінена назва - Дружби) [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2105 державний номер 96222НА, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на паркан домоволодіння та газову стійку. Внаслідок ДТП газова стійка та паркан пошкоджені, що підтверджується постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року в справі №328/457/16-п. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вказана постанова набрала законної чинності 23 лютого 2016 року. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП пошкоджений вуличний надземний газопровід середнього тиску Ду 50 та різьбове зєднання на газопроводі вводі Ду 25 та відбувся виток газу. Відповідно до розрахунку позивача, сума відшкодування витрат при пошкодженні газопроводу становить 2503,43 грн. (а.с. 6). Позивачем проведені ремонтно-відновлювальні роботи, вартість яких становить 1648,30 грн. (а.с. 8), та роботи з пуску газу, вартість яких становить 17998,54 грн. (а.с. 7), що підтверджується розрахунками виконаних робіт. 07.04.2016 року позивач звернувся до [PERSON] з претензією №19/3392, якою просив останнього відшкодувати завдані ним збитки в сумі 22150,27 грн. (а.с. 9-10). 14.04.2016 року [PERSON] надав позивачу відповідь на претензію, в якій просив його звернутись за відшкодуванням до [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія», з яким у нього укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 28-29). 27.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» застрахувало цивільну відповідальність страхувальника перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ВАЗ 2105 номерний знак 96222НА. Строк дії договору з 29.04.2015 року до 28.04.2016 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються полісом №АЕ/3585224 від 27.04.2015 року (а.с. 30, 33). 26.05.2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про відшкодування збитків позивачу, завданих внаслідок ДТП, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 27). Відповідно до листа [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» від 01.07.2016 №1523-у, страховик прийме рішення про виплату страхового відшкодування після огляду пошкодженого майна та отримання всіх документів, визначених ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 44-45). Представник позивача звертався до [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» з заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 63-64). На час розгляду справи [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» збитки позивачу не відшкодувала. 13.07.2016 року відповідачем [PERSON] сплачена на користь позивача франшиза страхового полісу №АЕ/358224 від 27.04.2015 року в сумі 510,00 грн., що підтверджується квитанцією від 13.07.2016 №0.0.582659881.1 (а.с. 90). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлено, що особою, відповідальною за завдані позивачу матеріальні збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є відповідач [PERSON], що підтверджено дослідженими доказами. Сума збитків становить: з відшкодування витрат при пошкодженні газопроводу (втрати газу) в сумі - 2503,43 грн., проведення ремонтно-відновлювальних робіт в сумі - 1648,30 грн., робіт з пуску газу в сумі - 17998,54 грн., що підтверджується розрахунками виконаних робіт (а.с. 6-8). Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12). Відповідачем [PERSON], в період розгляду даної справи, а саме 13.07.2016 року сплачена франшиза за страховим полісом в сумі 510,00 грн. (а.с. 90), яку позивач зарахував як відшкодування витрат при пошкодженні газопроводу (втрати газу). Таким чином, на час ухвалення рішення сума збитків становить: з відшкодування витрат при пошкодженні газопроводу (втрати газу) 1993,43 грн., проведення ремонтно-відновлювальних робіт становить 1648,30 грн., робіт з пуску газу - 17998,54 грн. Вимоги позивача про стягнення збитків за проведення ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 2503,43 грн. не підтверджені жодним доказом, а тому підлягають задоволенню в сумі 1648,30 грн. Також суд встановив, що шкода майну позивача спричинена транспортним засобом, яким керував [PERSON], забезпеченим за договором страхування. Відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України від 01 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961), згідно з п. 22.1 ст. 22 якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.22.2 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). [PERSON], відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», своєчасно повідомив [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» про ДТП, що учасники провадження не оспорюють. В свою чергу, позивач, звертався до [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про страхового відшкодування, що підтверджується його заявою. До теперішнього часу [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» рішення про страхове відшкодування не прийняло. Враховуючи, що розмір шкоди, заподіяної майну позивача підтверджений належними доказами, він не перевищує ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого (страхової суми), суд дійшов висновку про необхідність стягнення збитків з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» за рахунок страхового відшкодування. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Доводи співвідповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» про нібито підсудність спору господарським судам не відповідає положенням чинного законодавства. Справа підсудна Токмацькому районному суду Запорізької області. Відповідно до положень ст. 110ЦПК України, якою визначено підсудність справ за вибором позивача, передбачено, що позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 1 ЦПК України встановлює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про стягнення збитків підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в рівних частинах понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial