Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд визначити спосіб участі у вихованні дитини, встановивши систематичні побачення, 1 раз на тиждень, тривалістю дев,ять годин з 09:00 годин п,ятниці або суботи до 18:00 годин суботи або неділі, з відвідуванням місця мешкання позивача, при забезпеченні позивачем всіх необхідних умов для нормального харчування і відпочинку дитини, без присутності відповідача. Встановити побачення з дитиною в додаткові святкові дні, якщо їх тривалість не менше 3 днів, а саме Новорічні, Різдвяні, Травневі свята, з 10:00 годин до 18 годин не менше одного дня на протязі святкових днів. Встановити побачення в робочі дні не рідше одного разу на тиждень, на протязі не менше 4 годин. Встановити сумісний відпочинок з дитиною в санаторії, пансіонаті, курорті, тривалістю до 14 днів, а також оздоровлення дитини в відведені позивачу дні на турбазі, дачі та інших місцях передбачених для відпочинку. В частині позовних вимог, щодо скасування рішення органу опіки та піклування провадження було закрито. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, зазначили, що виконкомом було винесено рішення та встановлено дні для спілкування з дитиною, але відповідач перешкоджає у побаченні з дитиною, просили визначити спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дитиною. Крім того вказали, що позивачем налагоджено стосунки з дитиною, вона його знає як батька, і тому просили збільшити часи відвідування, збільшити кількість днів побачень, дозволити бачитись з дитиною без присутності матері, та дозволити спільний відпочинок позивачу з дитиною. Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позову, просили відмовити повністю. Вказали, що позивач не бажав спілкуватись з дитиною, не відвідує її, крім того дні для спілкування встановлені рішенням виконкому. Окремо зазначили, що вважають неможливим зустрічі за відсутності відповідача, оскільки дитина не знає позивача. Представник відповідача, Інгулецького виконкому, до суду не з,явився, надав заперечення, відповідно до якого просив відмовити у позові, оскільки рішення від 17.04.2013р. є вмотивованим. Свідки [PERSON] та [PERSON], допитані у відповідності до ч.4 ст. 191 ЦПК України, суду пояснили, що вони були присутні коли позивач приїхав побачитись з дитиною, але відповідач не відкривала йому двері, а у інші рази, якщо відкривала то не пускала до квартири. Зазначили, що стосунки між позивачем та відповідачем конфліктні. Відповідач та представник відповідача з матеріалами справи були ознайомлені, клопотань про додатковий допит даних свідків не заявляли. Свідкі заявлені представником відповідача в судове засідання повторно не з,явились, їх явка відповідачем та представником відповідача не забезпечена, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх допиту. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO].н., є сином позивача та відповідача. Шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.60). Дитина мешкає разом з матір,ю - відповідачем, за адресою [ADDRESS]. Рішенням Інгулецького виконкому від 17.04.2013р. №107 встановлено дні спілкування позивача з дитиною: кожну неділю з 10:00 до 13:00 годин у присутності матері (а.с.7). У даному рішенні вказано, що позивач проживає окремо від дитини, характеризується позитивно, створено умови для перебування дитини на час зустрічей з батьком. Як підставу рішення, щодо неможливості більш частого відвідування та спілкування без присутності матері вказано - "раніше батько не виявляв бажання зустрічатись з сином і дитина в силу свого віку його не пам,ятає". Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Право батька на спілкування зі своїми дітьми, участь у їх вихованні та заборону батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, перешкоджати у здійсненні таких прав щодо виховання дитини, закріплено в ч.1, ч.2 ст. 257 СК України. У відповідності до ст. 263 СК України спір щодо участі вказаних осіб у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Згідно з нормами ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В судовому засіданні встановлено, і сторонами не оскаржується, що дійсно між ними існують конфліктні ситуації і непорозуміння, які виникають під час їх перебування разом, вони не можуть дійти згоди щодо виховання дитини. Суду доведено, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, що підтверджено поясненнями свідків, та не спростовано відповідачем. Крім того позиція відповідача протягом судового засідання змінювалась, позиції відповідача суперечать її висловлюванням,- що вона бажає, щоб позивач брав участь у вихованні дитини, але в той же час зазначає, що заперечує проти їх спілкування більш частіше ніж вказано у рішенні виконкому. Зазначає, що не проти, щоб дитина зустрічалась з батьком без її присутності- коли вони один-одного будуть знати більше, і в той же час проти того, щоб вони частіше зустрічались і пізнавали один-одного. Згідно вказаного вище рішення виконкому від 17.04.2013р. позивачем за його місцем проживання створені умови для перебування дитини на час зустрічей з батьком. Як пояснив позивач, квартира двокімнатна, та наявне місце для дитини, є кроваті, дивани, наявні іграшки, книжки. Судом встановлено, що позивач веде нормальний спосіб життя, має вищу освіту, офіційно працевлаштований та має самостійний дохід (а.с.16), позитивно характеризується (а.с.17), його спілкування з сином не перешкоджає нормальному розвитку сина, який виховується матір,ю. Суд критично відноситься до пояснень відповідача, що позивач може вчинити насильство, щодо дитини, дані твердження грунтуються на припущеннях, не підтверджені жодними доказами, суд вважає, що таким чином відповідач бажала ввести суд в оману, і таким чином досягти відмови у задоволенні позову. Твердження відповідача, щодо аморального способу життя позивача не доведені, доказів неможливості збільшення часу зустрічей з сином відповідач не надала, від допиту свідків, заявлених раніше, відмовилась, вважала можливим слухати справу без їх допиту. Суд вважає, що конфліктні відносини сторін не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині. Конфліктні стосунки сторін, погано впливають на дитину при зустрічах позивача з дитиною в присутності матері. Відповідач фактично просить позбавити позивача можливості виховувати сина, просить обмежити його спілкування з ним, що призведе до порушення права позивача на виховання дитини, та зазначений спосіб не буде відповідати першоосновам розвитку особистості дитини. Дитина потребує участі батька в її вихованні. Враховуючи, що дитина на час розгляду справи має вік майже 5 років, вона може перебувати з позивачем без присутності матері, дитина вже знає свого батька,- і зустрічі на одинці не будуть стресовими для дитини, а навпаки буде слугувати покращенню їх стосунків. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини Хант проти України, та Олссон проти Швеції: між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Суд зазначає, що підставою винесення рішення виконкомом про спілкування при матері, а також спілкування протягом 3х годин 1 раз на тиждень,- було те, що дитина не знала батька. На даний час вже більше року вони спілкуються, і дитина знає батька, і тому можливе їх спілкування більш тривалий час, їх спільний відпочинок, а також спілкування за відсутності матері. У зв'язку з неприязними стосунками сторін та відсутності згоди щодо виховання неповнолітньої дитини, суд вважає можливим надати можливість спілкуватися позивачу зі своєю дитиною, частково задовольнивши позов, уточнивши дні спілкування. Суд вважає можливим надати можливість спілкуватися позивачу зі своєю дитиною. на протязі 9 годин у вихідні дні за відсутності матері за місцем мешкання позивача, оскільки це жодним чином не буде суперечити інтересам та звичкам дитини. Крім того в інтересах дитини її сумісний відпочинок із батьком на протязі до 7 днів, що буде сприяти як вихованню дитини так і її оздоровленню, 14 днів суд вважає для дитини даного віку забагато без матері. Також суд вважає можливим дозволити бачитись їм один день у святкові дні протягом 8 годин, та у робочі дні протягом 4 годин в один з робочих днів. У вказані дні суд вважає можливим присутність відповідача при зустрічах, за її бажанням.

Outcome: partial