Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У березні 2016 [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, вселення, зобовязання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі проживає племінниця позивача, [PERSON], чоловік [PERSON] [PERSON] та двоє їхніх малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON]. В свій час [PERSON] була опікуном [PERSON] та зареєструвала її на жилу площу вказаної квартири. Позивачі зазначають, що [PERSON] в квартирі не проживала, постійно проживала у Луганській області та у звязку з проведенням АТО прибула до Дніпропетровська, разом з членами своєї сімї заселилася без її згоди заселилася у спірну квартиру. [PERSON], [PERSON] в квартирі не проживали, проте зареєстровані в ній, доводяться онуками позивача, вселитися в квартиру, не можуть, оскільки відповідачі чинять їм перешкоди, в квартиру не впускають. Позивач зазначає, що вона є наймачем квартири, сплачує комунальні платежі, проте вселитися в квартиру також не може, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди: в квартиру не впускають, влаштовують сварки. Зважаючи на викладене вище, позивачі просять зобовязати відповідачів усунути їм перешкоди в користуванні жилим приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом виселення з квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; вселити в квартиру [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] ; зобовязати [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON], [PERSON], [PERSON]Ю в користуванні квартирою №7 будинку № 675 по вул.. Передовій у м. Дніпропетровську, стягнути з відповідачів судовий збір. У судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили задовольнити. [PERSON], [PERSON] просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснили, що в свій час [PERSON] була призначена опікуном [PERSON], разом з нею проживала в спірній квартирі. Наразі [PERSON] проживає в селі у власному будинку, квартира до часу заселення [PERSON] та [PERSON] була вільна для проживання. Відповідачі вселилися в квартиру разом з дітьми за згодою позивача [PERSON] , зареєструвалися на жилій площі квартири, на даний час в ній проживають, іншого житла не мають. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав правову позицію органу опіки та піклування. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. В свій час [PERSON] була опікуном [PERSON], разом проживала з відповідачем у спірній квартирі та зареєструвала її на жилу площу вказаної квартири . Наразі у вказаній квартирі проживає племінниця позивача, [PERSON], чоловік [PERSON] [PERSON] та двоє їхніх малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON]. Відповідачі вселилися в спірну квартиру за згодою наймача, [PERSON], проте після вселення створюють перешкоди [PERSON] у володінні та користуванні квартирою. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як зазначено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.185 року «Про деякі питання «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 ( v0009700-96 ) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обовязки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Оскільки позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] та відповідачі вселилися в квартиру за її згодою, проте чинять їй перешкоди у володінні та користуванні квартирою, до квартири не впускають, суд вважає, що позов в частині вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та усунення перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню. В судовому засіданні також встановлено, що позивачі: [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO], проте у даному жилому приміщенні не проживали, житлом не користувалися, згоду на вселення відповідачів не надавали, проте про вселення відповідачів знали, а отже свою згоду висловили. Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Україні встановлюється у розмірі 13, 65 кв. м на одну особу. Згідно контрольного талону до ордеру на житло №412 від 05.11.1981 року, квартира [ADDRESS] складається з 1 кімнати жилою площею 17, 2 м2 . Так, як норма жилої площі на одну особу складає 13, 65 кв.м., спірна квартира є однокімнатною, суд вважає, що вселення позивачів в квартиру є неможливим, оскільки норма житла на [PERSON], [PERSON] перевищує жилу норму квартири, а тому позов в частині їх вселення задоволенню не підлягає. З матеріалів справи убачається, що крім відповідачів, в квартирі проживають їхні малолітні діти: [PERSON], [PERSON]. Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок №10-а в смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області загальною площею 25, 6 м2. Згідно правової позиції органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра № 4/4 -1873 від 27.10.2016 року вказане вище домоволодіння непридатне для проживання дітей. Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи. які проживають разом з ним. систематично руйнують або псують жиле приміщення , або використовують його не за призначенням , або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житла. Будь-яких доказів про те, що відповідачі псують жиле приміщення або використовують не за призначенням, позивачі суду не надали. [PERSON], [PERSON] у спірній квартирі ніколи не проживали, жилою площею квартири не користувалися. Крім того, в квартирі зареєстровані та проживають разом з батьками малолітні діти та виселення їх з квартири порушить права та інтереси малолітніх дітей на проживання. Так, як [PERSON] та члени її сімї заселилися до спірної квартири за згодою позивача, іншого житла, придатного для проживання не мають, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позов в частині виселення відповідачів слід залишити без задоволення.

Outcome: partial