Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 05.12.2019 [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , який народився [INFO] та збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] до 2 500,00 грн, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач свідомо ухиляється від обов`язків щодо виховання сина, не спілкується з ним з трирічного віку, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач відповідно до відзиву на позовну заяву позов визнав частковою. Погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1 109,00 грн щомісячно, оскільки він одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Аліменти в розмірі 2 500,00 грн, як просить позивачка, позбавить інших дітей рівноцінного матеріального забезпечення. Вказує, що не працює, власного господарства не веде. Доводи позивачки щодо несплати ним аліментів, вважає безпідставними, оскільки з 2014 по 2019 роки сплатив аліменти в сумі 28 650,00 грн. Позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав не визнав. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11.12.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 20.01.2020, занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Доповнила, що вона не чинила перешкод тому, щоб відповідач бачився з дитиною. Проте він сам не забажав цього. Після розлучення лише один раз приїздив до сина, коли той хворів. Відповідач лише телефонує до неї з приводу сплати ним аліментів. Дитиною не цікавиться. Відповідач частково сплачував аліменти, зокрема 5000 гривень 21 березня 2019 року. Представник позивача, адвокат Мусевич А.І. позов підтримала з підстав, наведених у ньому. Пояснила, що позивачкою раніше подавався позов про збільшення розміру аліментів, проте заочне рішення було скасовано та позивачка той позов залишила без розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду спрямував заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав свій відзив на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 25.11.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Як вбачається з довідки Семенівської сільської ради за №234 від 16.03.2018, [PERSON] , 2009 року народження проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . (а.с.11) Відповідно до акта обстеження умов проживання від 26.11.2019, виданого Семенівською сільською радою [PERSON] самостійно матеріально забезпечує, виховує сина [PERSON] , піклується про нього (а.с.14). З характеристики [PERSON] вбачається, що він є учнем 5 класу Семенівської ЗОШ І-ІІ ступенів. Вихованням дитини займається лише мама - [PERSON] . Батько - [PERSON] за роки навчання сина, в школі жодного разу не був, не цікавився його шкільним життям, навчанням, матеріальним забезпеченням. Участі у вихованні сина не бере, зв`язку зі школою не має (а.с.34) Згідно довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Семенівської сільської ради, оздоровленням дитини постійно займається мати (а.с.35). Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Семенівської сільської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району надав суду висновок від 17.12.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , через самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що під час телефонної розмови [PERSON] заявив, що він байдужий до своєї колишньої сім`ї, і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 32-33). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.11.2013 з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 400,00 грн щомісячно, починаючи з 24.09.2013 і до повноліття сина. [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб. Мають дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює разом з позивачкою, знає її п`ять років та часто зустрічається з позивачкою та її сином в позаробочий час. Батька [PERSON] вона ніколи не бачила та не чула щоб той телефонував чи цікавився дитиною. Дитина нічого ніколи про тата не каже. Вихованням [PERSON] займається лише позивачка. Їй відомо, зі слів позивачки, що відповідач до неї телефонував, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з приводу аліментів. Свідок [PERSON] , класний керівник дитини, пояснила, що [PERSON] навчається у 5 класі. За п`ять років навчання дитини в школі ним опікується лише мати. Батька [PERSON] ніколи не бачили, той не цікавився навчанням дитини. Не чули від [PERSON], щоб він щось про казав про свого батька. Свідок [PERSON] , сусідка позивачки, пояснила, що з трирічного віку [PERSON] його вихованням займається лише позивачка. За останні сім років вона не бачила відповідача. Дитина забулася батька. Їй також відомо, що коли дитина хворіла відповідач один раз приїздив та пообіцяв приїхати на наступний день, проте не виконав обіцянки. Позивачка не перешкоджає відповідачеві бачитись з дитиною. У судовому засіданні у відповідності до статті 171 СК України з`ясовано думку дитини - [PERSON] . Дитина пояснила, що один раз, дуже давно, коли він був у лікарні, батько приїздив до нього. Проте з того часу батька він не бачив, той не телефонує, не спілкується з ним. Батько інколи телефонував до мами, казав, що хоче відмовитись від нього. Він не знає як виглядає його батько. Вважає, що його батька слід позбавити батьківських прав щодо нього. Норми права, які застосував суд Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Правилами ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить: 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень Оцінка аргументів сторін, висновки суду Суд частково задовольняє позовні вимоги з таких підстав. Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] . Це виразилося у тому, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо сина, не займається доглядом та турботою про дитину, не цікавиться його здоров`ям, навчанням та життям. Відповідач не сплачує у повному обсязі аліменти за рішенням суду, що призвело до виникнення боргу. Такі дії відповідача тривають близько семи років, настали з його винної поведінки. Відповідач хоч і заперечив проти позбавлення його батьківських прав, проте не надав доказів виконання ним батьківських обов`язків, або ж наявності перешкод, що заважали йому бачитися з диною, цікавитися його життям, піклуватися про сина. З часу пред`явлення позову відповідач не намагався побачитись із дитиною, не прибув до суду. Оскільки відповідач, хоч і заперечив проти позову, проте не бажає змінювати своєї поведінки щодо виховання сина, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його сина [PERSON] . Таке позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Суд частково задовольняє позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, оскільки очевидно, що аліменти, які визначені за рішенням суду у 2013 році у розмірі 400 гривень щомісячно не забезпечать дитину усім необхідним та такий розмір аліментів є меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи, що відповідач має на утриманні двох дітей та позивачкою не доведено можливості відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 2 500,00 грн щомісячно та з огляду на те, що він частково визнав позов, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2013 року частково та в подальшому стягувати з [PERSON] аліменти в мінімальному розмірі 1109 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,4 грн за вимогу про стягнення аліментів від сплати якої позивачка звільнена при зверненні з позовом до суду та на користь позивачки підлягають стягненню 768,40 грн понесених нею при сплаті судового збору з вимогою про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial