Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання наказу щодо відсторонення від роботи незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, мотивуючи позовну заяву тим, що наказом від 14.04.2013 року № 58к ДП «45 експериментальний механічний завод» призначив [PERSON] на посаду начальника відділу економіки і нормування праці. Наказом від 04.07.2014 року № 18-к [PERSON] було переведено на посаду директора відокремленого структурного підрозділу «Промсервіс 45» «45ЕМЗ», а наказом від 31.05.2017 року № 85/1 к - на посаду начальника цеху №3. Наказом від 08.10.2018 року № 203к Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» звільнив [PERSON] з посади начальника цеху № 3 у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці та скорочення чисельності та штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Вінницький апеляційний суд своїм рішенням від 21.06.2019 у справі № 127/28449/18, визнав незаконним та скасував наказ директора ДП «45 ЕМЗ» Чумака М.Ф. від 08.10.2018 року № 203 к «про звільнення [PERSON] з роботи 08.10.2018 року згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України»; зобов`язав відповідача поновити [PERSON] на посаді начальника цеху № 3 ДП «45 ЕМЗ» з 09.10.2018 року; стягнув на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2018 року по 21.06.2019 року, одноразове заохочення при народженні двох дітей, судовий збір за подання апеляційної скарги. Постанову суду апеляційної інстанції, в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. [PERSON] ознайомився з рішенням лише 27.06.2019 року і відразу ж направився до ДП «45 ЕМЗ» для поновлення на роботі. Однак, ДП «45 ЕМЗ» відмовив в негайному поновленні на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. З метою виконання вказаного рішення [PERSON] звернувся в примусовому порядку до Замостянського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із відповідним заявами. 05.07.2019 року виконавча служба прийняла постанови ВП 59471114 «про поновлення [PERSON] на посаді начальника цеху № 3 «45 ЕМЗ» та ВП № 59471274 «про стягнення з ДП «45 ЕМЗ» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу та одноразового заохочення при народженні двох дітей», які направила ДП «45 ЕМЗ» для виконання. ДП «45 ЕМЗ», листом від 09.07.2019 року № 182 повідомив виконавчу службу про те, що не може виконати постанову ВП №59471114 «про поновлення [PERSON] на посаді начальника цеху № 3 ДП «45 ЕМЗ»», оскільки станом на дату винесення судом апеляційної інстанції рішення по справі № 127/28449/18 в його штатному розписі відсутня посада начальника цеху № 3 на яку поновлено [PERSON] , а в організаційній структурі підприємства відсутня структурна одиниця цех №3. В підтвердження своїх аргументів ДП «45 ЕМЗ» надано штатний розпис. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП № 59471114, зокрема зі штатним розписом ДП «45 ЕМЗ», [PERSON] встановив, що в організаційній структурі підприємства присутня структурна одиниця цех № 3 та посада начальник цеху № 3. За не виконання зазначених постанов, виконавча служба винесла постанови про накладення штрафу, якими за невиконання рішення суду на ДП «45 ЕМЗ» наклала штрафи на користь держави у розмірі 15300, 00 грн. та направлено Вінницькому відділу поліції повідомлення про невиконання відповідачем рішення суду апеляційної інстанції від 21.06.2019 року по справі № 127/28449/18. 19.08.2019 року [PERSON] отримав лист від 06.08.2019 року № 121/ВК, яким ДП «45 ЕМЗ» направив копію наказу від 26.06.2019 року № 100к «про поновлення на роботі [PERSON] » та повідомив про необхідність прийти на ДП «45 ЕМЗ» і надати трудову книжку для внесення відповідних записів. 20.08.2019 року ДП «45 ЕМЗ» вдруге ознайомив [PERSON] із наказом від 26.06.2019 року № 100к «про поновлення на роботі [PERSON] », а також ознайомив із наказом від 09.08.2019 року № 131к «про проведення службового розслідування» та наказом від 20.08.2019 року № 140к «про відсторонення від роботи [PERSON] ». Наказом від 09.08.2019 року № 131к «про проведення службового розслідування» ДП «45 ЕМЗ» створено комісію для проведення службового розслідування, яку зобов`язано в період до 16.08.2019 року провести службове розслідування та доповісти директору ДП «45 ЕМЗ» про його результати. Наказом від 20.08.2019 року № 140к відсторонено [PERSON] від виконання повноважень за посадою начальника цеху № 3 з 20.08.2019 року без збереження заробітної плати на час проведення службового розслідування. Як стверджує ДП «45 ЕМЗ» у наказі від 09.08.2019 року № 131к «про проведення службового розслідування є факти описані в: обвинувальному акті від 29.12.2018 року кримінального провадження № 12017020000000160 від 13.05.2017 року, акті позапланової виїзної ревізії окремих питань діяльності ДП «45 ЕМЗ» за період з 01.01.2015 року по 11.04.2017 року даних судово - бухгалтерської експертизи, повідомлення про підозру, доповідній записі юрисконсульта підприємства Бутиріної І.І. та враховуючи поновлення на роботі [PERSON] ». Вважає наказ ДП «45 ЕМЗ» від 20.08.2019 року № 140к «про відсторонення від роботи [PERSON] » незаконним, прийнятим з перевищенням наданих повноважень та таким, що підлягає скасуванню, оскільки причинами відсторонення [PERSON] від роботи були факти, які зазначені в матеріалах кримінального провадження, то порядок відсторонення працівника підприємства від роботи в такому випадку регламентується кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше 2 місяців. Таким чином, наказ від 20.08.2019 року № 140к « про відсторонення від роботи [PERSON] » прийнятий поза межами компетенції ДП «45 ЕМЗ». Крім того, п. 2 наказу від 09.08.2019 року № 131к «про проведення службового розслідування» визначено,що комісія зобов`язана провести службове розслідування і в термін до 16.08.2019 року зобов`язана повідомити директора підприємства про результати. Отже, період проведення службового розслідування даним наказом встановлюється з 09.08.2019 року по 16.08.2019 року. Згідно п.1 наказу від 20.08.2019 року № 140 к «про відсторонення від роботи [PERSON] .», [PERSON] відстороняється від виконання повноважень з 20.08.2019 року на час проведення службового розслідування. Проте, 20.08.2019 року дата, яка не є датою яка перебуває в періоді проведення службового розслідування. Оскільки, 20.08.2019 року ДП «45 ЕМЗ» не проводилось жодне службове розслідування, щодо дій [PERSON] , то і відсторонення від роботи на період з 20.08.2019 року по даний час є безпідставним. Для визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу(з 09.10.2018 року по 21.06.2019 року по справі № 127/28449/18) судом апеляційної інстанції визначено середньоденний заробіток у розмірі 497, 94 грн., отже вказаний розмір середнього заробітку може бути використаний судом для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.08.2019 року по дату прийняття рішення. Просив суд, визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «45 ЕМЗ» від 20.08.2019 року № 140 к «про відсторонення від роботи [PERSON] »; стягнути з ДП «45 ЕМЗ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.08.2019 року по 23.09.2019 року з розрахунку 497, 94 грн. за один робочий день; допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати за один календарний місяць; стягнути з ДП «45 ЕМЗ» на користь [PERSON] 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 2500 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Бутиріна І.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо задоволення позовних вимог, надала суду письмові пояснення. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 100к від 26.06.2019 року ДП «45 ЕМЗ», на виконання рішення Вінницького апеляційного суду м. Вінниці від 21.06.2019 року справа № 127/28449/18, скасовано наказ № 203 к від 08.10.2018 року «Про звільнення [PERSON] та поновити на посаді начальника цеху № 3 з 09.10.2018 року» (а.с.11). В наказі № 131 к від 09.08.2019 року ДП «45 ЕМЗ» зазначено, що відповідно до фактів описаних в обвинувальному акті від 29.12.2018 року у кримінальному провадженні №12017020000000160 від 13.05.2017 року, акті позапланової виїзної ревізії окремих питань діяльності ДП «45 ЕМЗ» за період з 01.01.2015 року по 11.04.2017 року даних судово - бухгалтерської експертизи проведеної в рамках кримінального провадження №12017020000000160 від 13.05.2017 року, враховуючи повідомлення про підозру [PERSON] від 26.12.2018 року на підставі доповідної записки юрисконсульта підприємства Бутиріної І.І. та враховуючи поновлення на роботі [PERSON] на посаді начальника цеху № 3 ДП «45 ЕМЗ». 1 Створено комісію для проведення службового розслідування фактів описаних в обвинувальному акті від 29.12.2018 року у кримінальному провадженні №12017020000000160 від 13.05.2017 року. 2. Комісії провести службове розслідування у відповідності до вимог чинного законодавства. Про результати службового розслідування доповісти директору до 16.08.2019 року (а.с.13). Відповідно до наказу №140к від 20.08.2019 року ДП «45 ЕМЗ», відсторонено від виконання повноважень за посадою начальника цеху № 3 [PERSON] з 20.08.2019 року, без збереження заробітної плати на час проведення службового розслідування (а.с.14). Відповідно до вимог ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до вимог ст. 65 ч. 5 Закону України Про запобігання корупції особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом. Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням керівника органу (установи, підприємства, організації), в якому вона працює, до закінчення розгляду справи судом. Відповідно до вимог ст. 131 ч. ч. 1 та 2 п. 4 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є відсторонення від посади. Відповідно до вимог ст. 154 ч. ч. 1 та 2 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Відповідно до вимог ст. 12 ч. З ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, представником відповідача не надано суду доказів, які б вказували на те, що [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності, або щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, про наявність рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження про відсторонення позивача від посади. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «45 експериментального механічного заводу» від 28.08.2019 року № 140к про відсторонення [PERSON] від виконання посадових обов`язків на підставі КЗпП України, положення статуту ДП «45 ЕМЗ», Положення колективного договору з 20.08.2019 року без збереження заробітної плати на час проведення службового розслідування. Також, п.2 наказу від 09.08.2019 року № 131к «Про проведення службового розслідування» визначено, що комісія зобов`язана провести службове розслідування і в термін до 16.08.2019 року зобов`язана повідомити директора підприємства про його результати. Отже, період проведення службового розслідування даним наказом встановлюється з 09.08.2019 року по 16.08.2019 року. Згідно п. 1 наказу від 20.08.2019 року № 140к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », останній відстороняється від виконання повноважень за посадою начальника цеху № 3 з 20.08.2019 року, без збереження заробітної плати на час проведення службового розслідування. Проте, дата 20.08.2019 року не є датою яка перебуває в періоді проведення службового розслідування. Крім того, пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Вінницьким апеляційним судом, справа № 127/28449/18 визначено середньоденний заробіток [PERSON] у розмірі 497, 94 грн. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] був відсторонений від виконання посадових обов`язків з 20.08.2019 року по 23.09.2019 року, що становить 35 робочих днів, тобто середній заробіток за час відсторонення становитиме 17427, 90 грн., який і підлягає стягненню з ДП «45 ЕМЗ» на користь [PERSON] . Що стосується моральної шкоди, то в цій частині, на думку суду, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, причинного зв`язку моральної шкоди позивача у розмірі 1 000 у зв`язку з відстороненням від виконання посадових обов`язків не вбачається. Також суд вважає за необхідне стягнути із ДП «45 ЕМЗ» на користь держави судовий збір в розмірі 1536, 80 грн.

Outcome: partial