Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23535,86 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 11.08.2014 року був укладений кредитний договір №б/н на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 32668,06 грн. із сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.1.1.2.5 умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 1.1.2.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 07.12.2016 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 23535,86 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 16690,16 грн., - заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2901,47 грн., - заборгованості за комісією 3571,12 грн.; - штраф 373,11 грн. Позичальник належним чином свої зобовязання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Також позивачем разом з позовом були надані документи про зміну найменування юридичної особи на ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 11.08.2014 року був укладений кредитний договір №б/н на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 32668,06 грн. із сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.1.1.2.5 умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 1.1.2.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 07.12.2016 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 23162,75 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 16690,16 грн., - заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2901,47 грн., - заборгованості за пенею та комісією 3571,12 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 373,11 грн. - процентна складова штрафу, то суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Таким чином, зазначені позивачем підстави для стягнення пені не передбачені ст. 549 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначені у п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг умови договору є нікчемними. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої укладено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов представника ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23535,86 грн. необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 16690,16 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2901,47 грн., заборгованість за комісією в розмірі 3571,12 грн., а всього 23162,75 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн., в задоволені інших вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial