Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 01.03.2003 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду 20.10.2015 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], відповідач з літа 2015 року забрала всі свої речі та пішла проживати за іншою адресою, донька залишилася з позивачем. 12.09.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким встановлено місце проживання їхньої доньки разом з батьком, тобто позивачем по даній справі. Відповідач по справі, являється матірю дитини, не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. На даний час дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні свого батька, позивача по справі, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач позов визнала частково, подала письмово викладені заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що 20.10.2015 року сторони по справі розірвали шлюб. Наведене підтверджується витягом з рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі №357/11427/15-ц. Сторони по справі мають доньку [PERSON] [INFO]. Дане підтверджується свідоцтвом про народження дитини, Серія І-БК № 247911 від 02.12.2003 року. Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2017 року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO], разом з батьком [PERSON] (а.с.4-6). Як пояснив в судовому засіданні позивач, - відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини ,їхня донька проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Відповідач суду пояснила, що хоча донька і проживає разом зі своїм батьком, але відповідач, також, приймає участь у її вихованні, донька часто в неї ночує, харчується. Відповідач надає дитині кошти, купує іноді речі, мама відповідача тривалий час утримувала онуку. Відповідач цікавиться її навчанням, розуміє свій обовязок сплачувати аліменти, але сплата аліментів в розмірі ? частини з всіх видів доходу є для неї непосильною, зазначила, що офіційно не працює та на восьмому місяці вагітності і знаходиться у відпустці в звязку з вагітністю та пологами. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд при вирішенні даної справи приймає до уваги те, що відповідач перебувала на обліку в Центрі зайнятості населення, на даний час не працевлаштована, перебуває у відпустці в звязку з вагітністю та пологами, надає добровільно посильну допомогу дитині, не має можливості сплачувати аліменти в розмірі на якому наполягає позивач, який не має інших осіб на своєму утриманні, а тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1\\8 частини всіх видів доходу відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial