Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист майнових авторських прав. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до договору № СИ/2016 про передачу виключних авторських прав від 01.09.2015 та пунктів 74, 92, 94, 98 додатку № 1 до нього, ТОВ «УМИГ Мьюзік» належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання слів і музики музичних творів «[INFO]» (автор музики [PERSON]), «[INFO]…» (автор тексту [PERSON]/[PERSON], автор музики [PERSON]/[PERSON]), «[INFO]» (автор музики [PERSON], автор тексту [PERSON]) та «[INFO]» (автор тексту та музики [PERSON]). Позивач є суб'єктом авторського права на вказані музичні твори. 03.12.2015 [PERSON], без отримання дозволу позивача, здійснив публічне виконання музичних творів у м. Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на концерті «220», чим порушив авторські права позивача. До того ж публічне виконання музичних творів було здійснено відповідачем не лише без відповідного дозволу позивача, але й за наявності заборони відповідачу здійснювати їх використання будь-яким способом, у тому числі шляхом публічного виконання. Факт обізнаності відповідача із забороною виконувати музичні твори станом на 13.10.2012 було встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, у чотирьох аналогічних справах, що свідчить про свідоме та умисне чергове (шосте) порушення відповідачем авторських прав позивача. Позивач вважає, що за кожне допущене порушення авторських прав відповідач повинен сплатити на його користь компенсацію у розмірі 150 мінімальних розмірів заробітної плати. Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.07.2017, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за порушення авторського права на зазначені музичні твори, яке мало місце 03.12.2015 у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна», у розмірі 1920000,00 грн., що становить 600 мінімальних заробітних плат; зобов'язати відповідача опублікувати в будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100000 примірників, повний текст рішення суду у даній справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили; та накласти на відповідача штраф у розмірі 10 відсотків суми, присудженої на користь позивача, зі стягненням її в дохід Державного бюджету України. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2016 відкрито провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2017 у справі призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2018 залучено до участі у проведенні судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності фахівця-музикознавця. У судовому засіданні представник позивача Нечипоренко А.В. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували частково, а саме в частині кількості порушень авторського права. Відповідач зазначив, що виконання пісні «[INFO]» на концерті 03.12.2015 не мало місця. Пісня, яку він виконав - «[INFO]», текст якої є суспільним надбанням, а автором музики є [PERSON]. Музика цього твору з точки зору нотних комбінацій є новим твором і нічого спільного з твором «[INFO]» не має, а тому порушення прав позивача в цій частині позову відсутні. Вважає, що сума компенсації, яку встановив позивач, є завищеною. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З договору про передачу авторських прав від 27.07.2004 вбачається, що ТОВ «Мама Мьюзік» передало гр. [PERSON] виключні майнові права на музичний твір - пісню «[INFO]», автором якого є [PERSON] Нотний запис та текст музичного твору викладені в додатках №№ 1,2 до договору. В свою чергу, за договором про передачу майнових прав на об'єкт авторського права - музичний твір № 1/270704 від 27.04.2004 гр. [PERSON] передав авторські права на зазначений музичний твір фізичній особі - підприємцю [PERSON] За договором про передачу майнових прав на об'єкт авторського права - музичний твір від 10.05.06 автори музики [PERSON] та [PERSON] та автори слів [PERSON] та [PERSON] передали фізичній особі - підприємцю [PERSON] майнові права на музичний твір - пісню «[INFO]…», нотний запис та текст якого викладені в додатку № 1 до договору. Крім того, з договору про передачу майнових прав на об'єкт авторського права - музичний твір № 1/230207 від 02.04.07 вбачається, що автор музики [PERSON] передав фізичній особі - підприємцю [PERSON] майнові права на музичний твір - пісню «[INFO]» (на слова [PERSON]), нотний запис якого викладений в додатку № 1 до договору. Також за договором про передачу майнових прав на об'єкт авторського права - музичний твір № 1/140409 від 14.04.2009 автор музики [PERSON] та автор слів [PERSON] передали фізичній особі - підприємцю [PERSON] майнові права на музичний твір - пісню «[INFO]», нотний запис та текст якого викладені в додатку № 1 до договору. 01.06.2012 між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та ТОВ «Українська музична видавнича группа» укладено договір № РР1-20/РР2-20 про передачу виключних авторських і суміжних прав, відповідно до якого фізична особа - підприємець [PERSON] передав товариству виключні майнові права на об'єкти (твори та/або фонограми та/або виконання), вказані в додатках до договору (в тому числі і наведені вище твори), на строк до 31.12.2015. 01.09.2015 між позивачем ТОВ «УМИГ Мьюзік» та ТОВ «Українська музична видавнича група» укладено договір № СИ/2016 про передачу виключних авторських прав, відповідно до пунктів 2.1 та 1.9 якого та п.п. 74, 92, 94, 98 додатку №1 до цього договору, позивачу належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання музики музичних творів «[INFO]» (автор музики [PERSON]), «[INFO]…» (автор тексту [PERSON]/[PERSON], автор музики [PERSON]/[PERSON]), «[INFO]» (автор музики [PERSON], автор тексту [PERSON]) та «[INFO]» (автор тексту та музики [PERSON]). Як вбачається зі ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме зокрема музичні твори з текстом і без тексту, похідні твори. Охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі. Згідно ст. 7 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у ч. 1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 15 Закону первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти зокрема відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів. Згідно ч. 1 ст. 31, ч.ч. 1-3 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 36 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються. Договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Виконавці здійснюють свої права за умови дотримання ними прав авторів виконуваних творів та інших суб'єктів авторського права. 03.12.2015 у м. Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на концерті «220» [PERSON] здійснив публічне виконання музичних творів «[INFO]», «[INFO]…», «[INFO]» та «[INFO]», що підтверджується відповідним відеозаписом. Заперечуючи частково проти позову відповідач посилався на те, що виконання ним музичного твору «[INFO]», автором музики якого є [PERSON], на концерті не мало місця, оскільки ним було виконано новий музичний твір, який з точки зору нотних комбінацій не має нічого спільного з вказаним твором. Під час розгляду справи за клопотанням представника позивача у справі було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. Згідно з висновком комплексної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності №1202 від 07.08.2018, при порівняльному дослідженні експертами Соповою К.А. та Орлом Г.В. встановлено, що у мелодії пісні «[INFO]» у виконанні [PERSON] під час концерту, який відбувся 03.12.2015 у м. Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» використано частково мелодію пісні «[INFO]», автором якої є [PERSON]. Відповідно до ст. 1 Закону публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час. Судом встановлено, що вищевказані музичні твори виконані відповідачем без отримання дозволу на їх виконання у позивача, як у особи, якій належать виключне право надавати дозвіл на використання вказаних музичних творів. Будь-які письмові договори про передачу відповідачу права на використання цих музичних творів між відповідачем та авторами музичних творів чи особами, яким автори передали свої авторські майнові права, не укладалися. Крім того, виконання музичних творів було здійснено відповідачем за наявності заборони їх виконувати будь-яким способом, в тому числі шляхом публічного виконання, про що відповідачу було достеменно відомо. Такі обставини встановлені рішеннями Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2014 (справа №2605/17927/12), 08.04.2014 (справа №2605/2057/12), 16.07.2015 (справа №756/12810/14-ц), 08.10.2015 (справа №756/11462/14-ц) та 10.04.2017 (справа №756/14462/16-ц), ухвалені у аналогічних справах, та в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до п. «а» ст. 50 Закону порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 Закону обмежень майнових прав. Отже, виконавши вказані музичні твори без отримання дозволу на їх використання (публічне виконання), відповідач порушив майнові права позивача, передбачені ст. 15 Закону. Згідно п.п. «г», «є» ч. 1, п.п. «г», «д» ст. 52 Закону при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених ст. 50 Закону суб'єкти авторського права мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або виплату компенсацій; вимагати, в тому числі в судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень. Суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу; публікацію у пресі інформації про допущене порушення, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права. При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, суд зобов'язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача. Згідно ч. 3 ст. 52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Таким чином, враховуючи, що відповідачем виконано чотири музичні твори, авторські права на які належать позивачу без відповідного дозволу, це виконання було здійснено на концерті в м. Києві в Національному палаці мистецтв «Україна» перед великою кількістю глядачів, наміри відповідача умисно порушити авторські права за наявності заборони виконання музичних творів, суд доходить висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за порушення авторського права. Разом з тим, визначаючи розмір збитків, які мають бути відшкодовані позивачу, суд вважає достатнім визначити їх у розмірі чотирьохсот мінімальних заробітних плат (100 мінімальних розмірів за кожне порушення), що становить 1280000,00 грн. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 128000,00 грн. Крім того, оскільки таке порушення авторських прав позивача здійснено відповідачем уже вшосте, тобто останній свідомо пішов на чергове порушення і був обізнаний про можливі наслідки відповідальності, суд доходить висновку про необхідність зобов'язати [PERSON] опублікувати у будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100000 примірників, повний текст даного рішення суду протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 19198,08 грн. судового збору та 13334,67 грн. витрат, пов'язаних із проведенням судової експерти, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З викладеного,

Outcome: partial