Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 17 вересня 2015 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №110. Мають спільних малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що відповідач перестав цікавитися сімейним життям, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не підтримує нормальну моральну атмосферу в сім`ї, не зацікавлений в сімейних відносинах, які ґрунтуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, Взагалі перестав матеріально допомагати сім`ї При таких обставинах стало неможливим проживати однією сім`єю, так як таке відношення відповідача до сімейних відносин, стало негативно впливати на психологічний стан для кожного з них. Позивач намагалася добровільно врегулювати сімейні стосунки та зберегти шлюб, але йшов час і нічого не мінялося, відповідач не бажав змінюватися і робити все те, що вважав за потрібне. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та на сім`ю. Позивач вважає, що наша сім`я розпалася та зберегти її неможливо, що змусило її звернутися до суду. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати: судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 600 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, згідно змісту поданої до суду заяви, просила справу розглянути за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, просила шлюб розірвати, уточнила, що за наданий термін на примирення вони не помирилися. Судовий збір з відповідача просила не стягувати, в зв`язку з добровільним вирішенням даного питання. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до змісту якої просив справу розглянути за його відсутності, уточнив, що проти позовних вимог та їх задоволення не заперечує, уточнив, що за наданий термін на примирення вони не помирилися. Суд, дослідивши матеріали справи враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, за наданий судом строк на примирення не примирились, вважає, що збереження сім`ї неможливе, крім того, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.2 ст.112 СК України «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них». Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано лише Квитанцію №45 від 5 червня 2019 року (а.с.10), за змістом якої "прийнято від [PERSON] за стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суму 600 грн.", без зазначення того, за що саме її сплачено. Разом з тим, до матеріалів позовної заяви не долучено акту прийому-передачі фактично наданих послуг. Суд, враховуючи вищевикладене та положення ст.137 ЦПК України, розподіляючи витрати, вважає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а тому приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог щодо їх відшкодування. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial