Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У жовтні 2019 року АТ КБ "Приватбанк" (далі - «позивач») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - «відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 39 568,54 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.12.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11 807,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач вказував на те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між [PERSON] та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач посилався на те, що при укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Позивач вказував на те, що відповідач не надає своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору і станом на 17.09.2019 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 39 568,54 грн., яка складається з наступного: 10 406,07 грн. - заборгованість за кредитом; 8 407,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 030,72 грн. -заборгованість за пенею та комісією, 732,86 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором № б/н від 18.12.2014 року у сумі 39 568,54 грн., а також судові витрати 1 921,00 грн. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с.39). В судове засідання відповідач не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило (а.с.50, 55). Згідно з ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 18.12.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 807,37 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці з 18.12.2014 року по 31.12.2016 року. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, кредитний договір складається із Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 18.12.2014 року, Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банка. Відповідно до п. 2.1 вказаної Генеральної угоди, Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 11 807,37 грн. на строк 24 місяці, з 18.12.2014 року по 31.12.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на кредит в сумі 11 807,37 грн., в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в слідуючому порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 590,84 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2016 року. Згідно з п. 2.3 вказаної Генеральної угоди, для надання послуг, Банк видає Позичальнику платіжну карту згідно п. 2.1 Генеральної угоди. Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди, Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороду згідно Генеральної угоди і Умовам та правилам. Згідно з п. 2.7 Генеральної угоди, датою укладення кредитного договору являється дата підписання даної Генеральної угоди. В п. 2.8 Генеральної угоди вказано, що при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, Позичальник виплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Відповідно до п. 2.9 Генеральної угоди, процента ставка по кредиту може змінюватися в залежності від змінення облікової ставки НБУ, або в інших випадках, у відповідності з Умовами та правилами. Відповідно до умов Генеральної угоди від 18.12.2014 року, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода від 18.12.2014 року разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. При укладанні вказаного кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, де передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні було встановлено, що позивач в повному об`ємі виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надав [PERSON] кредит в сумі 11 807,37 грн. Також судом встановлено, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. Так, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17.09.2019 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 39 568,54 грн., яка складається з наступного: 10 406,07 грн. - заборгованість за кредитом; 8 407,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 030,72 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 723,86 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, згідно ст. 212,611,651 ЦК України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, Сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1 489,35 грн. Згідно з п.1.1.5.32. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до п. 1.1.7.31 зазначених Умов, строк позовної давності стосовно вимог Банка по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банка складає 50 років. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач з умовами Генеральної угоди від 18.12.2014 року була ознайомлена при її укладанні, підписала вказану Генеральну угоду, а також була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, і отримала кредит в обумовленій кредитним договором сумі, але вищевказані у рішенні суду умови вищезазначеного кредитного договору порушила. Стосовно позовних вимог про стягнення 723,86 грн. - штрафу суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постановах від 21.10.2015 року №6-2003цс15 та від 11.10.2017 року №347/1910/15-ц. За таких обставин правових підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів немає. У задоволенні позовних вимог про стягнення 723,86 грн. - штрафу необхідно відмовити. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ст.549 ЦК України пеня є одним із видів неустойки. Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, зазначена норма матеріального права з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017) щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду самостійно зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція сформована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у Постанові №202/3351/14-ц від 28.02.2018року. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, сума пені за прострочення зобов`язань складає - 20 030,72 грн., а заборгованість за кредитом - 10 406,07 грн. Оскільки розмір пені перебільшує розмір заборгованості за тілом кредиту у 1,9 разів то суд приходить до висновку про те, що дана сума не співмірна з основним розміром заборгованості відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором до суми у розмірі 10 000,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у розмірі - 28 813,96 грн. (10 406,07+8 407,89+10 000,00). Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 398,87 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial