Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи його тим, що з 26.06.2020 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що вона не може працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, та інших джерел доходу крім соціальних виплат не має. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча має можливість її надавати, оскільки знаходиться в працездатному віці та інших стягнень по виконавчих документах не має. З наведених підстав [PERSON] просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно з часу звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначене її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, якою уточнила позовні вимоги, зазначивши, що просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, а також просила судовий розгляд провести без її участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення судового розгляду без його участі, в якій він проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання позивачки заперечив в повному обсязі, покликаючись на те, що позивачка витрачатиме аліменти на утримання дитини, яка проживає із нею та батьком якої він не є. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 26.06.2020 року перебувають в шлюбі, який зареєстровано Буринським районним відділом ДРАЦС, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Із довідки Успенського старостинського округу Буринської міської ради від 03.02.2021 року №59 вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] спільно з матір`ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Відповідно до довідки Буринського УСЗН Міністерства соціальної політики від 29.01.2021 року [PERSON] знаходиться на обліку у управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 860 грн. (а.с. 9). Положеннями частини другої статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, разом з нею проживає їхня спільна дитина, яка не досягла трьох років. Відповідач є особою молодого віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення нею трьох років. Разом з цим, [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утримання саме в розмірі 2000 грн. За наведеного, суд вважає вказаний розмір аліментів є завищеним та таким, що за відсутності в матеріалах справи доказів розміру доходу відповідача може поставити його в скрутне матеріальне становище. Доводи [PERSON] про те, що позивачка витрачатиме аліменти на утримання іншої дитини, яка проживає із нею та батьком якої він не є, не заслуговують на увагу, оскільки аліменти, отримані дружиною на своє утримання, є її власністю та вона може розпоряджатись ними на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, потреби позивачки, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача, працездатного віку, суд дійшов висновку про стягненню з нього на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 800 грн. щомісячно. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial