Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач в грудні 2020р. звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" ( надалі АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживача, в якій просить суд визнати незаконною відмову в обслуговуванні рахунків та карток відкритих на його ім`я та зобов`язати їх розблокувати; стягнути 5 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» тривалий час та його ім`я відкрито 2 рахунки як фізичної особи та як самозайнятої особи 16.03.2020р. від оператора він дізнався , що обслуговування його рахунків призупинено та в подальшому буде неможливим отримання банківських послуг. Причини такого призупинення йому не повідомили, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено давати пояснення з цього приводу. Отримати більш конкретизовану відповідь від представників банку ні в телефонному режимі, ні в електронному вигляді йому не вдалося. Він не міг скористатися своїми картками на яких знаходились грошові кошти. 21.03.2020р. а Приват24 з`явився запис « Ваша карта заблокована згідно п.1.1.3.2.6.1 Умов та правил надання банківських послуг». В результаті чого він не може скористатися своїми коштам, був фактично позбавлений можливості нормального існування, робити покупки продуктів харчування та медикаментів. На рахунках і досі залишаються його кошти, якими він не може скористатися. Оцінює завдані маральні страждання в розмірі 5 000грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків. Ухвалою суду від 06.01.2021р. відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.02.2021р. витребувано докази. 05.03.2021р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, на виконання ухвали суду надано докази. Ухвалою суду від 15.04.2021р.закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити. Також просив не враховувати відзив наданий представником відповідача як такий, що поданий з порушенням строків , встановлених ч.7 ст.178 ЦПК України. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надала на адресу суду заяву в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». На його ім`я відкрито поточні рахунки. З листа АТ КБ «Приватбанк» від 19.03.2020р. № 20.1.0.0.0/7-200319/3151 вбачається, що обслуговування позивача призупинено. Отримання позивачем банківських послуг і обслуговування рахунків в Банку в подальшому буде неможливим. Чинним законодавством не передбачений обов`язок Банку надавати більш детальні пояснення з цього приводу. Листами АТ КБ «Приватбанк» від 13.04.2020р., 13.05.2020р. 03.07.2020р. [PERSON] повідомлено, що банк припинив обслуговування його платіжної картки. Правовою підставою для припинення обслуговування є п. 2.1.4.51.2 Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до чинного законодавства України Банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщуються на офіційному сайті у мережі інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Відповідно до п. 2.1.4.51.2 умов у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень та/або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за Договором. Згідност.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Нормативно-правовим актом Національного банку України, що регулює правовідносини, які виникають при відкритті банками поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах, є Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492. Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. Обґрунтовуючи припинення обслуговування платіжної картки позивача, Банк посилається на п. 2.1.4.51.2 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту Банк має право призупинити розрахунки за картою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за договором. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було повідомлено, у зв`язку з чим була заблокована картка позивача. Правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки. Такого висновку дійшов Верховний Суд, виклавши його у постанові від 30 січня 2019 року (справа №235/5583/16). У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представник АТ КБ «Привтбанк» належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок, не надав та, не зважаючи на неодноразові звернення [PERSON] , Банк не вчинив дій, направлених на розблокування карткового рахунку. Таким чином, судом не встановлено у діях позивача ознак протиправності, що стало б підставою для припинення обслуговування платіжної картки. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання незаконною відмови в обслуговуванні рахунків та карток відкритих на позивача та зобов`язання їх розблокувати та наявність підстав для зобов`язання відповідача зняти (скасувати ) встановлені для позивача обмеження права на користування рахунком, шляхом розблокування карткового рахунку і забезпечення можливості вільно користуватися та розпоряджатися грошовими коштами на цьому поточному рахунку. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у тому, що він був позбавлений можливості нормального існування, робити покупки продуктів харчування та медикаментів. Проте в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази наявності на рахунках позивача грошових коштів та їх сума, що є підставою для визначення можливості робити відповідні покупки, тобто позивачем не доведено підстави моральних страждань передбачені ст.23 ЦК України, тому в частині вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, як споживач послуг банку, був звільнений від сплати судового збору як за подачу позовної заяви немайнового характеру , оскільки позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, тому з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 23,1066, 1068, 1064,1167 ЦК України,

Outcome: partial