Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У вересні 2020 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. У позові зазначає, що за період з 01.07.2015 року по 31.08.2020 Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] . Споживач оплату послуг не здійснює у повному обсязі, у зв`язку з чим станом утворилася загальна заборгованість на суму 115289,93 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та водопостачання за вказаний період в сумі 115289,93 грн., та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2102,00 грн. Ухвалою від 20.10.2020 року відкрито спрощене провадження у справі. 25.11.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначав, що проти позову частково заперечує, оскільки нарахування за гаряче водопостачання нараховано з розрахунку 4 куб.м. на особу, а не з 1,6 куб метра на особу на підставі постанови КМУ №409 від 06.08.2014 року. Відповідач також просив застосувати позовну давність. 28.12.2020 року від позивача надійшла розширена інформація щодо нарахувань за централізоване опалення. Позивач також просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Ухвалою суду від 28.12.2020 року визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, заяв про відкладення судового розгляду суду не надав.. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засідання підтримав заперечення викладені у відзиві на позов, просить застосувати строк позовної давності та перерахувати заборгованість за гарячу воду з розрахунку 1,6 куб. м. на особу. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~Цивільним кодексом України,\~ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими\~постановою КМУ від 21.07.2005 року №630\~та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з абз. 8 п. 2 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Згідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради 19.10.2020 за адресою: [ADDRESS] з 26.06.1997 року по час надання відповіді на запит зареєстрований [PERSON] . Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вище вказаною адресою та користується послугами позивача, а тому навіть при відсутності письмового договору на його ім`я та при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Факт отримання послуг від позивача відповідачем [PERSON] у відзиві та у судовому засіданні не заперечується. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.07.2015 по 31.08.2020 нараховано за послуги в сумі 115289,93 грн., сплачено\~0,00 грн.. Отже, заборгованість складає 115289,93 грн., що також підтверджується наданою позивачем довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання і є обгрунтованою. [PERSON] до суду подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання\~перебіг позовної\~давності починається\~заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що в порядку наказного провадження Концерн «Міські теплові мережі» до [PERSON] не звертався, вимоги до [PERSON] пред`явив за період 01.07.2015 року по 31.08.2020 року до суду 24.09.2020 року. Відповідачем за цей період не здійснювалося погашення ані поточних платежів, ані платежів в погашення заборгованості, а відтак, строк позовної давності не переривався, а з вимогами позивач до суду звернувся 24.09.2020 року, тобто з урахуванням строку позовної давності за три роки міг звернутися з вимогами про стягнення заборгованості з 24.09.2017 року по 24.09.2020 року. Отже, з урахуванням вищенаведеного та тих обставин, що відповідачем [PERSON] подано заява про застосування позовної давності, судом застосовується позовна давність до вимог з 01.07.2015 року по 24.09.2017 року, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, заявлених за цей період часу, в решті частині заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] у розмірі 76156,74 грн., яких 27915,03 грн. заборгованість за надання послуг з централізованого опалення та 48241,71 грн. заборгованість з постачання гарячої води. Частина 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не спростував наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.\~12,13 ЦПК України. Так, у відзиві відповідачем не спростовується ані факт отримання послуг від відповідача, ані факт їх неоплати, ані нарахування на кількість зареєстрованих осіб - п`ять осіб. Посилання у відзиві на безпідставне нарахування постачання гарячої води з розрахунку 4 куб. м. на особу, а не 1,6 куб. м. на особу перевірялися судом і судом встановлено таке. Згідно з п.21 Правил надання послуг у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Отже, за відсутності приладу обліку гарячої води та теплової енергії, гаряча вода розраховується відповідно до нормативів споживання на кількість зареєстрованих осіб за вказаною адресою, а опалення обраховується відповідно до площі квартири. Підпунктом 3 пункту 1 статті 7\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 768 від 01.12.2017 затверджено питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі згідно з додатком. Зазначене рішення оприлюднено на офіційному сайті Запорізької міської ради 08.12.2017 року (https://zp.gov.ua/uk/documents/item/25811) Дане рішення набуває чинності з 01.01.2018 року. Згідно додатку до рішення № 768 від 01.12.2017 упорядковані квартири будинків з централізованим гарячим водопостачанням. норма споживання води для підігріву м куб/особу на добу в середньому 0,140. Отже, нарахування плати\~за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за відсутності засобу обліку гарячої води\~на одну особу за місяць здійснюється таким чином: 0,140м.куб/добу на одну особу (наприклад березень 2018 року: 0,140м.куб х 31д=4,34 м.куб. міс. на одну особу,а тому з урахуванням нарахування на 5 осіб, то обрахунок на сім`ю здійснюється за наступним розрахунком 4,34 м.куб.міс. Х5 осіб= 21,70 помножити на вартість підігріву води 66,28 грн. (за постановою НКРЕКП №1536 від 28.12.2017 року 66,28 грн./1 м.куб.) за березень 2018 року вартість гарячої води становить 1438,28 грн. Щодо інших періодів, які є предметом позову в межах строку позовної давності, то встановлено, що Постановою НКРЕКП №1101 від 09.06.2016 року з 01.07.2016 року встановлено, що вартість гарячої води становила 66,89 грн. / 1 м.куб. Постановою НКРЕКП №1763 від 10.12.2018 року з 01.01.2019 року встановлено, що централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників становить 80,74 грн. / 1 м.куб. Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про те, що розмір заборгованості є обґрунтованим, а доводи відзиву не спростовують наведених позивачем доказів щодо розміру заборгованості. Отже, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність до вимог заявлених з 01.07.2015 року по 24.09.2017 року, в решті частині заборгованість у розмірі 76156,74 грн., з яких 27915,03 грн. заборгованість за надання послуг з централізованого опалення та 48241,71 грн. заборгованість з постачання гарячої води підлягає стягненню з [PERSON] . Крім того, у відповідності зі ч.1\~ст.141 ЦПК України судовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1388,37 грн. (задоволено 66,05 % позовних вимог).

Outcome: partial