Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У вересні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 17 липня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Продаж частини даної квартири вчинено за 341 000,00 грн. Проте, відповідач, як інший співвласник спірної квартири чинить перешкоди позивачеві і третім особам у здійсненні ними права власності на належну їм частину квартири. Позивач просив зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у користуванні власністю, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS], вселити його та третіх осіб до спірної квартири та стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 8 640,00 грн. В грудні 2008 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., про переведення прав і обов'язків покупця. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила з урахуванням положень ст. 362 ЦК України визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений 17 липня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; припинити право власності на 1/2 частину спірної квартири, яке виникло у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; перевести права та обов'язки покупця на [PERSON], що мешкає у спірній квартирі по зазначеному договору купівлі-продажу частини квартири; визнати [PERSON] покупцем 1/2 частини квартири [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/2 частини спірної квартири та покласти на неї обов'язок виплатити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму 341 000,00грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2009 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі 23 квітня 2009 року, провадження у справі закрито. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.12.2016 року ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 23.04.2009 року про затвердження мирової угоди скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. 11 січня 2017 року до Деснянського районного суду м. Києва з Апеляційного суду м.Києва надійшла вказана цивільна справа після скасування вищевказаної ухвали для нового судового розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 087.12.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., про переведення прав і обов'язків покупця залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка одночасно є представником третьої особи [PERSON] та законним представником (опікуном) третьої особи [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення в повному обсязі. Прокурор Ковальчук Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судові засідання 29.06.2017 року, 26.10.2017 року, 07.12.2017 року не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що відчать відповідні розписки (а.с.227 т.2, а.с.10 том 3, а.с.38 т.3, а.с.43 т.3). Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] та її представника. [PERSON], що діє в інтересах третьої особи [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Ухвалою суду від 07.12.2017 року третю особу [PERSON] виключено з кола третіх осіб в зв'язку зі смертю (а.с.166 т.1). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, предметом спору є трикімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажі квартири від 17.07.2008 року, позивач [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали у власність ? частину квартири [ADDRESS] в рівних частинах, тобто по 1/8 частині кожний (а.с.7 т.1). Інша ? частина квартири належить відповідачу [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.06.1997 року (а.с.58 т.1). Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1, 2 ст.358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Як стверджували в судовому засіданні представники позивача та третіх осіб, відповідач [PERSON] перешкоджає у користуванні належним позивачу та третім особам майном, в зв'язку з чим просили зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні ? часткою квартири [ADDRESS], а також вселити позивача та третіх осіб до вказаної квартири. Факт звернення позивача та третіх осіб до відповідача з вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю підтверджується письмовою вимогою від 28.03.2017 року, яка залишена відповідачем без реагування (а.с.215, 216 т.2). Аналізуючи зібрані докази по справі в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме про вселення позивача [PERSON] до квартири [ADDRESS] та зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю. Вимоги [PERSON] про вселення до спірного житла третіх осіб задоволенню не підлягають, оскільки позивач не є уповноваженою особою від імені третіх осіб на представництво їх інтересів. Крім того, [PERSON] та [PERSON] у даній справі є третіми особами, які самостійних вимог не висували. Що стосується вимог позивача про відшкодування шкоди, то суд вважає ці вимоги обґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч.ч.2, 3 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку зі створення відповідачем перешкод у користуванні спірною квартирою позивач був змушений винаймати житло, чим йому було завдано майнову шкоду в розмірі 8640,00 грн., що підтверджується договором про надання інформаційно-консультаційних послуг від 04.08.2008 року та договором оренди приміщення від 05.08.2008 року (а.с.11-12, 13-14, 15 т.1). Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи наявні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплачу судового збору в розмірі 16 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. (а.с.16 т.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial