Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно її чоловіка [PERSON] , заборонивши йому на 6 місяців перебувати в місці її проживання за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також заборонити спілкування, наближення більш ніж на 100 метрів до місця перебування, навчання, роботи інших місць відвідування її та її неповнолітніх дітей. В обґрунтування заяви вказала, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 18.03.2011 року, стосунки загострені через зловживання чоловіком алкоголем, висловлення на її адресу та адресу дітей погроз фізичною розправою, нецензурної лайки, чоловіка неодноразово притягали до відповідальності, в тому числі і щодо домашнього насильства. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження, призначено судовий розгляд, заінтересовану особу [PERSON] викликано через оголошення на офіційному сайті Судова влада, запропоновано подати в строк до 05.07.2021 року письмові заперечення. 05.07.2021 р. від представника заявниці надійшли уточнення заяви про видачу обмежувального припису стосовно адреси фактичного проживання заявниці та дітей. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заву в повному обсязі. Заявниця вказала, що чоловік постійно застосував по відношенню до неї психологічне та фізичне насильство, погрожує позбавити її батьківських прав, забрати дітей, при цьому він чіпляє її за руки, знаходиться у неадекватному стані, оскільки вона медик, то вважає, що крім алкоголю, чоловік перебуває і в стані наркотичного сп`яніння, про що вона неодноразово заявляла поліції, поліція складала протоколи, видавала 2 термінових заборонних приписи. Вона постійно знаходиться у стресовому стані, діти також дуже злякані, агресія чоловіка безпричинна. Квартира, в якій вони проживають є її власністю, отримана у спадок. Крім того, нею подана заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В ході домашніх сварок чоловік вчиняє відносно неї та дітей психологічне насильство, а також кидає у їх сторони речі, в тому числі праски. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не прибув за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке розміщене більш ніж за 24 години до дати судового засідання. З опублікуванням 02.07.2021 р. оголошення про виклик, [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою заявницею суду не повідомлялися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що зустрічалася з заявницею та дітьми біля їх місця проживання та була свідком того, як [PERSON] хапав [PERSON] за руки, нецензурно лаявся, погрожував позбавити [PERSON] материнства, забрав малого сина, вони викликали поліцію, але на час приїзду патруля він вже повернув малого. Ще одного разу зустрічалася з [PERSON] у парку там був і [PERSON] , який не давав проходу [PERSON] , ходив за ними, заважав спілкуватися, після зауваження почав нецензурно лаятися, хапав [PERSON] за руки, погрожувати, що забере дітей. Вона пішла до магазину, звідки викликала поліцію. [PERSON] не може самостійно протистояти чоловікові. Суд, заслухавши вступні слова заявниці та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.03.2011 року міським відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що складено відповідний запис за № 127 (свідоцтво про шлюб - арк. справи 12). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (арк. справи 15 свідоцтво про народження) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк. справи 16). Крім того, заявниця має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк. справи 13- свідоцтво про народження). [PERSON] та її неповнолітні діти фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить заявниці на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом, виданим 20.01.2021 року (арк. справи 19). [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , що вбачається з постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2021 року (арк. справи 21). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2021 року визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. (арк. справи 21). Постановою встановлено, що [PERSON] , 21.04.2021 року о 17-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку з малолітньою дитиною та дружиною, висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Постанова набрала законної сили 29.05.2021 за відомостями ЄДРСР. Згідно листа Херсонського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Херсонській області № 36/94аз від 11.06.2021 р., повідомлено, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку як кривдник в Херсонському РУП ГУНП в Херсонській області з 21.04.2021 року та відносно останнього неодноразово складалися адміністративні протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП від 21.04.2021 року та 20.05.2021 року, а також за ч.2 ст. 44-3 КУпАП від 29.04.2021 р., 21.04.2021 р. складався терміновий заборонний припис (арк. справи 23). 21.04.2021 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис на 3 доби до 17-00 год. 24.04.2021 року, за яким його зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] (арк. справи 24). 20.05.2021 року відносно [PERSON] видано терміновий заборонний припис на 5 діб до 20-00 год. 25.05.2021 р., за яким йому заборонено вхід та перебування у місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] (арк. справи 20). Відповідно до статей\~6,\~8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою\~статті 350-3 ЦПК України\~заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктами 3, 4, 6, 14 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статі 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами другою, третьою\~статті 26\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до пункту 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статі 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Належним та допустимих доказів фізичного насильства в сім`ї суду не надано. В той же час суд вважає доведеним наявність психологічного тиску. В судовому засіданні з пояснень заявниці вбачається, що заявниця опирається насильству проти себе шляхом звернення до поліції, чоловік сприймає себе «головним» в родині, користуючись психологічним тиском та погрожуючи фізичною розправою, фактично встановлює контроль у їхніх стосунках. В той же час заявниця здійснює опір вимогам чоловіка, оскільки продовжує звертатися за допомогою, яку не отримує у достатньому вигляді, звідси є ризики загострення насильства, а саме від психологічного до фізичного. При цьому суд враховує, що заявниця з дітьми проживає у власній квартирі, її позиція щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів продовжують визивати агресію чоловіка. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, фактів неодноразового звернення [PERSON] , суд дійшов висновку про існування ризиків повторного насильства психологічного характеру та наявність ризику фізичного насильства, внаслідок чого вважає можливим частково задовольнити заяву. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених статтею 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність домашнього конфлікту між сторонами, що мало наслідком неодноразові звернення до поліції, що свідчить про систематичний характер психологічного домашнього насильства відносно заявниці, яка проживає з трьома неповнолітніми дітьми, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем її проживання, роботи, в телефонному режимі, через третіх осіб. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, дійшов висновку, про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В той же час, суд вважає можливим застосувати такі заходи на строк 3 місяця, що не позбавляє заявницю звертатися до суду з заявою про продовження такого строку при наявності доказів на підтвердження ризиків продовження домашнього насильства. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги ризики та, враховуючи, задекларовані у ст. 3 Конституції України гарантії держави, відповідно до яких людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає, що обмеження прав [PERSON] переслідує законну мету, здійснюється відповідно до закону та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети безпеки постраждалої особи від потенційного домашнього насильства. Суд вважає, що вимога "доступності закону" дотримана, оскільки всі вказані у цьому рішенні нормативні акти були опубліковані у належному порядку. Беручи до уваги всі обставини справи суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці. Роз`яснити, що згідно ч.1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Повний текст рішення суду складено 05 липня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial