Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м.Одеси в інтересах неповнолітнього на час подачі позову сина [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про стягнення компенсації в рахунок припинення права власності. Під час розгляду справи [INFO] [PERSON] набув повноліття. Заявою від 22.10.2018р. [PERSON] підтвердив, що позовну заяву [PERSON] , подану в його інтересах, підтримує в повному обсязі та просив її задовольнити. Позивач просить суд стягнути з відповідача 1 421 465,00 грн. в рахунок компенсації вартості ј частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м, житловою площею 48,0 кв.м., в рахунок припинення права власності [PERSON] на ј частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2018р. [PERSON] є власником ј частки квартири [ADDRESS] . Власником інших ѕ часток квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Після отримання права власності на ѕ часток квартири [ADDRESS] , незважаючи на наявність у нього у власності іншого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , без узгодження з співвласником [PERSON] , [PERSON] із своєю сім`єю переїхав жити до квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею 82,6 кв.м, житловою площею 48,0 кв.м. Проживання в ній сім`ї [PERSON] перешкоджає [PERSON] володіти та користуватися вказаною квартирою та робить для останнього проживання в ній неможливим. Квартира є неподільним майном. На пропозицію виплатити [PERSON] компенсацію вартості його ј частки квартири [ADDRESS] [PERSON] відповідає відмовою, зазначаючи, що у нього відсутні грошові кошти. Проте крім вищезазначеного майна - ѕ часток квартири [ADDRESS] , житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є власником: Ѕ частини земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0702 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частини земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,07 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ; ј частини земельної ділянки [NUMBER] площею 6,0444 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с/рада Комінтернівська ; 61/100 столярного цеху загальною площею 228,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що на думку позивача спростовує відсутність коштів у відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, на задоволенні позову наполягала. Була сповіщена належним чином, про що свідчить розписка просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Був сповіщений належним чином, про що свідчить особиста розписка. Заяв чи клопотань про поважність причин неявки чи про необхідність відкладення розгляду справи не надходило. Надав письмовий відзив на позовну заяву та пояснив суду, що відшкодувати [PERSON] його ј частку квартири та стати власником цієї ј частки згоден, проте не згоден із сумою цього відшкодування, яку йому пропонує та на яку погоджується позивач, в тому числі і з заявленою в позові сумою, та не має достатнього заробітку та будь-якого іншого виду прибутку для одноразової виплати вартості спільної частки, а продавати будь-які належні йому об`єкти нерухомості він наміру не має. Перевіривши матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши висновок експерта, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 08.05.2014р.) Після його смерті в порядку спадкування за законом до синів померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] . Так, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.07.2018р. Лисак А.В . , державним нотаріусом Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] є власником ј частки квартири [ADDRESS] . Власником інших ѕ часток квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137017570 від 07.09.2018 р. У власності відповідача [PERSON] наявний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137017570 від 07.09.2018 р. Проте після отримання права власності на ѕ часток квартири [ADDRESS] , без узгодження із співвласником [PERSON] , [PERSON] із своєю сім`єю став проживати у квартирі [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» 26.09.2017р., квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат загальною площею 82,6 кв.м, житловою площею 48,0 кв.м. [PERSON] чинить позивачу перешкоди у доступі до квартири [ADDRESS] , що підтверджується талонами-повідомленнями та листами органів поліції, копії яких наявні у справі. У відповідності до ст.21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1,3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч.1,2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 2 ст. 364 ЦК України визначено, що якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Передбачене ч.2 ст. 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. Відповідно до наданого позивачем висновку № 035/2019 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 04.03.2019р. ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.Скибінського С.С.», виконаного судовим експертом Скибінською Т.М. (свідоцтво Міністерства юстиції № 1210 від 28.04.2017р., дійсне до 28.04.2020р.) з технічної точки зору, у відповідності до вимог нормативно-технічних актів, не надається можливим виділити в натурі ј частину квартири [ADDRESS] . Отже, позивач має право на отримання від відповідача компенсації ј частину квартири [ADDRESS] в рахунок припинення його права власності на цю частину квартири. Щодо суми компенсації слід зазначити наступне. Відповідно до висновку № 035/2019 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 04.03.2019р. ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.Скибінського С.С.», виконаного судовим експертом Скибінською Т.М. (свідоцтво Міністерства юстиції № 1210 від 28.04.2017р., дійсне до 28.04.2020р.), ринкова вартість ј частини квартири [ADDRESS] , становить 610 732,00 грн. Згідно із наданого відповідачем звітом DK171208-01 з визначення ринкової вартості ј частини житлової квартири загальною площею 82,6 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , виконаним 08.12.2017р. ПП «Дельта-консалтинг», оцінювачем Повілайтіс Т.А. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ІЄУС та ФДМ України МФ № 2374 від 06.11.2004р.), ринкова вартість ј частини цієї квартири становить 263 674,00 грн. Судом не приймається в якості допустимого доказу Звіт DK171208-01 з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Статтею 102 ЦПК України (ч.1,7) визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У відповідності до ч.1 ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Згідно ст.4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів. Оцінювач Повілайтіс Т.А. не являється судовим експертом, він не був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При вирішенні справи судом приймається до уваги задовільний майновий стан відповідача, у власності якого наявні: ѕ часток квартири [ADDRESS] , житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частини земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0702 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частини земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,07 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ; ј частини земельної ділянки [NUMBER] площею 6,0444 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с/рада Комінтернівська ; 61/100 столярного цеху загальною площею 228,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137017570 від 07.09.2018 р. Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами, проте щодо суми стягнення - лише на суму 610 732,00 грн., відтак позов слід задовольнити частково. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору за подання позову у сумі 8 810,00 грн. (квитанція 0.0.11287568465.1 від 10.09.2018р.), судового збору за забезпечення позову у сумі 352,40 грн. (квитанція 0.0.1128761373.1 від 10.09.2018р.), 6 500,00 грн. за проведення судової експертизи (квитанція до прибуткового касового ордеру серія 02АААИ 036718 від 04.03.2019р.) Отже, із відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 8810,0 грн., судовий збір за забезпечення позову у сумі 352,40 грн., витрати на проведення судової експертизи у сумі 6 500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial