Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що з 10.06. 2016 року він працював у ПАТ «Українська залізниця» на посаді начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Управління економічної безпеки Департаменту безпеки. Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року № 37 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади, згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України з формулюванням причини звільнення «систематичне невиконання без поважних причин начальником відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки [PERSON] посадових обовязків». Позивач зазначає, що звільнення є незаконним, оскільки роботу він виконував сумлінно, будь-яких зауважень до роботи з боку керівництва не надходило. Підставою для винесення наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року №37 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України стало систематичне невиконання без поважних причин начальником відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки [PERSON] посадових обовязків , які полягають у порушенні вказівок керівництва Департаменту безпеки від 09.02.2017 року № ЦБ -12/164 щодо забезпечення цілодобового невідкладного інформування керівництва Департаменту безпеки про проведення у регіональних філіях ПАТ «Укрзалізниця» будь-яких слідчих дій за ухвалами та постановами суду. Оскільки позивач трудову дисципліну не порушував, ретельно виконував вказівки керівництва, просить визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року №37 про притягнення до дисциплінарної відповідальності; поновити на посаді начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки ПАТ «Укрзалізниця»; стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 150\~000, 0 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з 10.06. 2016 року позивач працював у ПАТ «Українська залізниця» на посаді начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Управління економічної безпеки Департаменту безпеки. Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади, згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України з формулюванням причини звільнення «систематичне невиконання без поважних причин начальником відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки [PERSON] посадових обовязків». Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу ( обрання, призначення і затвердження на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами. положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами. вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. З матеріалів справи убачається, що наказом ПАТ «Українська залізниця» від 28.02.2017 року №25 за неналежне виконання посадових обовязків, яке полягає у незабезпеченні дотримання вимог Положення про відділ економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» , начальнику відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] оголошено догану. Наказом ПАТ «Українська залізниця» від 16.03.2017 року №37 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності «, позивача звільнено з посади начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно з п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання своїх обовязків. Відповідно до пояснень представника відповідача, систематичність невиконання посадових обовязків позивачем, який обіймав посаду начальника відділу економічної та інформаційної безпеки ПАТ «Укрзалізниця» полягає в порушенні забезпечення цілодобового невідкладного інформування керівництва Департаменту безпеки про проведення у регіональних філіях ПАТ «Укрзалізниця» слідчих дій за ухвалами та постановами суду, а також несвоєчасне інформування Директора з безпеки та керівництва Департаменту безпеки про проведення 24.02.2017 року групою співробітників правоохоронних органів в адмінбудівлі регіональної філії «Придніпровська залізниця» обшуку, який проводився на підставі судового рішення. З пояснень позивача, направлених на адресу голови правління ПАТ «Укрзалізниця» убачається, що будь-яких вимог трудового законодавства він не порушував, сумлінно ставився до своїх обовязків. Та обставина, що позивачем допущено порушення трудового законодавства під час виконання ним своїх посадових обовязків не знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Представник відповідача не зміг пояснити, в чому саме полягає порушення позивачем вимог трудового законодавства, які функціональні обовязки, покладені на позивача, останній систематично не виконував, якими доказами це підтверджується. За таких підстав суд вважає, що наказ ПАТ «Українська залізниця» від 16.03.2017 року № 25 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, як відповідач незаконно звільнив позивача з посади начальника відділу економічної та інформаційної безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту безпеки, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 45\~093, 27 грн. за період з 17.03.2017 року по 27.07.2017 року, виходячи з середньомісячної заробітної плати 10\~237, 39 х кількість робочих днів ( березень -10\~237, 39 грн /22 робочих днівх11 відпрацьованих = 5118, 70 грн; квітень 10\~237, 39 грн; травень- 10\~237, 39 грн; червень -10\~237, 39 грн, - липень 10 237 /21х19=9262, 27 грн), а отже позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього Закону. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371 КЗпП України. Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст.\~2371 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що незаконним звільненням позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у втраті ним нормальних життєвих звязків, яку суд оцінює в 5\~000,0 грн, виходячи з правил розумності на справедливості, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial