Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

В лютому 2020 року, представник за договором про надання правової допомоги від 30.01.2020 року [PERSON] в інтересах [PERSON] (далі представник позивача [PERSON] ) звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Обґрунтовуючи позов вказує на те, що 05.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №305. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року між сторонами припинились сімейні стосунки та дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідно до довідки №97/8 від 05.02.2020 року [PERSON] , 2009 року народження є дитиною-інвалідом групи « А », діагноз: ДЦП, затримка ПРД та він не може обходитись без постійного стороннього нагляду і цей нагляд надає мати дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На теперішній час вона ( [PERSON] ) не працює доглядаючи за дитиною. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно відмовляється сплачувати аліменти. Враховуючи вищевикладене, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] . в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності. Разом з тим відповідач [PERSON] подав до суду відзив в якому зазначив, що згідно з судовим наказом, виданим Іллічівським районним судом м.Маріуполя від 04.03.2020 року №2-н/264/198/2020, з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Також вказує, що має повнолітнього сина [PERSON] який продовжує навчання у ДВНЗ м.Києва та сплачує йому в добровільному порядку аліменти щомісячно в розмірі 4000 гривень, на підтвердження чого додає копію студентського квитка [PERSON] та розписку від його імені. Протягом 2019 року він був офіційно працевлаштований в Польщі і щомісячна заробітна плата складає 1900 злотих, що згідно офіційного курсу НБУ складає близько 12000 гривень. Таким чином, він вже сплачує аліменти у розмірі 50% заробітної плати (1/4 (25%) + 1/4 (25%) = 50%). Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представник позивача [PERSON] , в свою чергу направила до суду відповідь на відзив в якому вказала, що факт навчання [PERSON] у ДВНЗ не підтверджується копією студентського квитка, та довідка з цього навчального закладу додана не була, а розписка не підтверджує факт сплати аліментів в добровільному порядку. Також у [PERSON] є мати, котра повинна разом з батьком нести обов`язок по утриманню сина на період його навчання. Також зазначила, що дитина з інвалідністю апріорі (особливо з діагнозами які зазначені у довідці №97/8) не може обходитись без постійного стороннього нагляду, через що позивачка не в змозі покидати дитину і влаштуватись на роботу. Також, враховуючи всі обставини, подала уточнену позовну заяву в якій просила змінити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів його доходів щомісячно. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на уточнену позовну заяву в якому заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частки усіх видів його доходу, ще раз зазначивши на обставини викладені у первісному відзиві, та додатково зазначив, що на теперішній час, у зв`язку з карантином, викликаним коронавірусом COVID-19, у нього відсутній стабільний дохід, що становитиме для нього значний матеріальний тягар та може потягти за собою збільшення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, що є недопустимим. На підставі викладеного, згідний сплачувати на користь [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/10 частки усіх видів доходів щомісячно. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку,, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Так, за встановленим загальним правилом, передбаченим ст. 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом України чітко визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю. Так, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 року N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.09.2005 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №305, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований 05.09.2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 08.10.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] - батько, та [PERSON] - мати. Згідно довідки про склад сім`ї №214 від 30.01.2020 року виданої головою КСН «Нікопольський», за адресою: [ADDRESS] , дійсно разом з [PERSON] проживає її син [PERSON] . Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 25.06.2011 року на ім`я [PERSON] призначено ДСД інвалід з дитинства та дітям-інвалідам. Членом сім`ї якому призначено ДСД є мати - [PERSON] . Як вбачається з довідки № 97/8, виданої «Центром медико санітарної допомоги № 1 м. Маріуполя» від 05.02.2020 року, [PERSON] був освідуваний медико-консультативною комісією. Згідно вказаної довідки, [PERSON] являється дитиною - інвалідом підгрупи «А», діагноз ДЦП, затримка ПДР. Дитина не може обходитись без постійного стороннього нагляду і цей нагляд надає мати дитини - [PERSON] . За таких обставин, встановлення дитині категорії «дитина-інвалід» свідчить потребу останньої в домашньому догляді та оскільки [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , то саме остання здійснює догляд за дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим має право на утримання від батька дитини - відповідача у справі. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд враховує обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у тому розмірі, в якому просить позивач. Так, згідно ч. 1 ст. 88 СК України, той із подружжя з яким проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, через застосування на території України карантинних заходів, відповідач [PERSON] на даний час не працює та не має стабільного заробітку, однак є повнолітнім та працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно. Крім цього, судом встановлено, що у відповідача по справі від попереднього шлюбу є повнолітній син [PERSON] .. [INFO] , який є студентом та навчається у Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського на утримання якого відповідач сплачує в добровільному порядку грошові кошти в сумі 4000 грн., що стверджується доданою до матеріалів справи розпискою. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання матері дитини у розмірі 1/8 частини його доходу, зважаючи на відсутністю у нього стабільного доходу, становитиме для нього значний матеріальний тягар та може потягти за собою збільшення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, що є неприпустимим. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/8 частини від доходу на утримання позивачки [PERSON] . З урахуванням матеріального становища сторін, суд вбачає достатні підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial