Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку до відповідачів [PERSON], [PERSON] сільської ради, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача є [PERSON] В позові зазначає, що його матір [PERSON] проживала у власному житловому будинку який розташований у с.Виженка по вул. Головна, 127, Вижницького району Чернівецької області та користувалася земельною ділянкою розташованою біля її житлового будинку розміром 0.19 га, яка була передана їй у безоплатну приватну власність згідно рішення [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 07.05.1997 року за №24. 07.02.2001 року згідно заяви [PERSON], [PERSON] сільською радою прийнято рішення №8 про вилучення земельної ділянки площею 0,08 га у [PERSON] та передачі даної земельної ділянки [PERSON] у власність для індивідуального будівництва, про що були внесені зміни до земельно-облікових документів сільської ради. Станом на 17.03.2003 року [PERSON] належало 0,11 га земельної ділянки, яка розташовувалася під її будинком та біля нього та якою вона користувалася. 17.03.2003 року його матір [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований у с.Виженка по вул. Головна, 127, Вижницького району Чернівецької області та земельної ділянки площею 0,11 га на якій розташований даний житловий будинок. Він після смерті матері є власником 1/3 частини житлового будинку, який розташований в с.Виженка по вул.Головній, 127, Вижницького району Чернівецької області, з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд та відповідною частиною земельної ділянки. Його власне господарство межує з спадковим будинком, у 2008 році виявив фіктивні підписи від його імені у Протоколах погодження меж земельних ділянок з ним, як сусідом в результаті чого [PERSON] сільська рада ініціювала призупинення оформлення [PERSON] державного акту на передану йому землю. 03.04.2009 року ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнано мирову угоду, згідно якої [PERSON] належить 2/3 частини спадкового майна в будинку №127 по вул.Головній в с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд; [PERSON] належить 1/3 частини спадкового майна в будинку №127 по вул.Головній в с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд; [PERSON] зі своєї сторони відмовляється від своїх вимог щодо визнання права власності на спадкове майно на ціле будинковолодіння; [PERSON] та [PERSON] самостійно несуть судові витрати, які були ними здійснені в звязку з поданням позову; [PERSON] сільська рада, Вижницького району Чернівецької області не заперечує проти укладення цієї мирової угоди. Ухвала набрала законної сили 09.04.2009 року. Зазначив, що дійшовши мирової угоди у присутності колишнього голови [PERSON] сільської ради між ними спадкоємцями було розділено спадковий будинок, погоджені межі земельної ділянки в натурі та земельна ділянка розділена, в подальшому [PERSON] побудувала камяну огорожу, яка розділяє їхні земельні ділянки, якими вони безспірно користувались. Він неодноразово звертався до [PERSON] сільської ради із заявами (усними і письмовими) про передачу йому у приватну власність частини земельної ділянки під спадковим будинком, однак сільська рада не приймала жодного рішення. 10.07.2012 року від [PERSON] сільської ради він отримав рішення тринадцятої сесії [PERSON] сільської ради V скликання від 22.04.2008 року №113 «Про внесення змін в рішення сільської ради», сільська рада вирішила: «Внесення змін в рішення сільської ради №8 від 07.02.2001 року «Про передачу земельної ділянки у власність» з площі 0,0800 га на площу 0,1225 га біля житлового будинку по вул. Головній, 128 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд». У своїй відповіді на його звернення сільська рада вказує, що на день його звернення станом на 02.07.2012 року за спадковим будинком [PERSON] числиться лише 0,074 га земельної ділянки, коли йому відомо про 0,11 га. Таким чином площа земельної ділянки, яка була надана [PERSON] згідно рішення [PERSON] сільської ради від 07.02.2001 року №8 з 0,08 га збільшена до 0,1225 га згідно рішення [PERSON] сільської ради від 22.04.2008 року №113. Такі зміни відбулися за рахунок спадкової земельної ділянки якою він користувався після смерті своєї матері. Відповідно до постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.02.2013 року по справі №713/57/13-а рішення тринадцятої сесії [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області V скликання від 22.04.2008 року №113 «Про внесення змін в рішення сільської ради» визнано протиправним та скасоване. Рішення суду набрало законної сили. Постановою Вижницького районного суду по справі №713/57/13-а залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2015 року. Під час судових засідань, [PERSON] до матеріалів справи долучено копію державного акта, на спірну земельну ділянку серія ЯМ №701935, на своє імя виданого на підставі рішення тринадцятої сесії [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області V скликання від 22.04.2008 року №113 «Про внесення змін в рішення сільської ради» (хоча в державному акті помилково зазначено номер рішення як №133), згідно якого [PERSON] надано у власність 0,1225 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вважає, що відповідачі порушили його право власності на землю. Просить визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №701935, яким посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1225 га, яка розташована у с.Виженка по вул.Головна, 128, кадастровий номер №7320581000:01:001:0278, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований 13.12.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №732058101004237. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обємі, посилались на обставини викладені в позові, просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає, за можливе розглянути справу у його відсутність. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки не повідомила, а тому суд вважає, за можливе розглянути справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради №24 від 07 травня 1997 року [PERSON] передано в приватну власність 0,19 га присадибної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що підтверджується копією архівного витягу з рішення. Рішенням [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №8 від 07.02.2001 року на підставі заяви [PERSON] вирішено у [PERSON] вилучити 0,08 га присадибної ділянки на користь її онука [PERSON] під будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель, [PERSON] виділено та передано в приватну власність 0,08 га присадибної ділянки, вилученої в [PERSON] під будівництво індивідуального житлового будинку, що підтверджується копією архівного витягу з рішення. З свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №050932 виданого 13.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №10 вбачається, що [PERSON] померла 17 березня 2003 року. З Ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вбачається, що між сторонами укладено мирову угоду, згідно якої [PERSON] належить 2/3 частини спадкового майна в будинку №127 по вул.Головній в с.Виженка, Вижницького району Чернівецької області з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд; [PERSON] належить 1/3 частини спадкового майна в будинку №127 по вул.Головній в с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд; [PERSON] зі своєї сторони відмовляється від своїх вимог щодо визнання права власності на спадкове майно на ціле будинковолодіння; [PERSON] та [PERSON] самостійно несуть судові витрати, які були ними здійснені в звязку з поданням позову; [PERSON] сільська рада, Вижницького району Чернівецької області не заперечує проти укладення цієї мирової угоди. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22759085 від 18.05.2009 року вбачається, що [PERSON] на підставі ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 03.04.2009 року належить 1/3 частка житлового будинку, який розташований в с.Виженка по вул.Головній (Центральна), 127, Вижницького району Чернівецької області. Таким чином, з матеріалів справи вбачається та встановлено, що позивач [PERSON] набув права власності на 1/3 частину спадкового майна в житловому будинку, який розташований в с.Виженка по вул.Головній, 127, Вижницького району Чернівецької області в порядку спадкування. Відповідно до положень ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі : г) прийняття спадщини; Відповідно до п. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, позивач [PERSON] після прийняття спадщини на будинок, набув право приватизувати земельну ділянку в частці відповідно до прийнятої спадщини, яка була закріплена за даним домоволодінням. З відповіді [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №330 від 05.07.2012 року вбачається, що на день смерті [PERSON] за будинком числиться 0,11 га земельної ділянки, станом на 02.07.2012 року за вказаним будинком числиться 0,0740 га земельної ділянки. Судом також встановлено, що рішенням XIII V скликання [PERSON] сільської ради №113 від 22 квітня 2008 року сільська рада вирішила внести зміни в рішення сільської ради №8 від 07.02.2001 року «Про передачу земельної ділянки у власність» з площі 0,0800 га на площу 0,1225 га біля житлового будинку по вул.Головній, 128, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та дозволити [PERSON] виготовити державний акт на право власності на землю в установленому порядку. 14 грудня 2012 року [PERSON], на підставі рішення від 22 квітня 2008 року №133 13 сесії 5 скликання видано державний акт на земельну ділянку площею 0,1225 га, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с.Виженка по вул.Головна, 128, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер земельної ділянки №7320581000:01:001:0278, що підтверджується копією державного акту Серія ЯМ №701935 від 14.12.2012 року. Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.02.2013 року, рішення тринадцятої сесії [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області 5-го скликання від 22.04.2008 року №113 «Про внесення змін до рішення сільської ради» визнано протиправним та скасованим, що підтверджується копією постанови. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2013 року залишено без змін, що підтверджується копією ухвали. Ухвалою вищого адміністративного суду України від 15 жовтня 2015 року, касаційну скаргу [PERSON], [PERSON] залишено без задоволення, а оскаржувані постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, встановлено, що передачею у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, [PERSON] сільська рада порушила вимоги закону та фактично позбавила права позивача [PERSON] на відповідну частину земельної ділянки, що повинна йому належати в порядку спадкування. Відповідно до ст. 393 ч. 1 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Відповідно до розяснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04р.»Про практику застосування судами земельного законодавства «, та ч.4 ст.120 ЗК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) в) відповідно до ст. 125 ЗК ( 2768-14 ) право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ґ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після ж 31 грудня 2001 р. право власності на земельну ділянку або її частину може переходити відповідно до ст. 120 ЗК на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходить право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких вона належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на них до фізичних або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою. Якщо договором про відчуження жилого будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ті її частини, одна з яких зайнята жилим будинком, будівлею чи спорудою, а інша необхідна для їх обслуговування; е) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК ( 2768-14 ), володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивача [PERSON] на володіння спадковою земельною ділянкою порушено, а тому заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №701935 від 13 грудня 2012 року виданого [PERSON] на підставі рішення 13 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №113 від 22.04.2008 року, кадастровий номер 7320581000:01:001:0278, загальною площею 0,1225 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно визнати державний акт серії ЯМ №701935 від 13 грудня 2012 року виданого [PERSON] в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0425 га, яка розташована в с.Виженка, вул.Головна, 128, Вижницького району Чернівецької області, та виділена в натурі згідно плану, який зазначений в цьому державному акті. Також, з відповідача [PERSON] сільської ради необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн., та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial