Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя у них є одна малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . На даний час між ними припинені подружні стосунки, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.07.2020 року шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу батько життям та здоров`ям доньки не цікавився, жодної участі у житті, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Усі необхідні витрати на утримання доньки, зокрема: придбання продуктів харчування, одягу, оздоровлення та медикаментів несе вона самостійно. Також позивач вказувала на те, що відповідач є особою працездатного віку, здоровий, інших утриманців не має та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Проте добровільно між сторонами домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було. Крім того, позивач зазначила, що у власності [PERSON] є земельна ділянка, він одержує нерегулярні мінливі доходи та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно до його повноліття. Ухвалою суду від 25.08.2020 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем було подано відзив на позов, в якому останній не погодився із розміром заявлених до стягнення аліментів. Зазначив, що не відмовлявся матеріально утримувати свою доньку та регулярно пересилав кошти на банківську картку позивача. Окрім того, вказував на те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та допомагає своєму непрацездатному батьку. На даний час від працює на посаді фахівця «Волейбольний клуб «Житомирської обласної ради», його посадовий оклад з доплатою до мінімальної заробітної плати становить 5000 гривень, інших доходів у нього немає. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1250 гривень щомісячно. Також у поданому відзиві відповідач просив розглянути справу без його присутності, оскільки він проживає та працює у м. Житомирі та не має змоги з`явитись у судове засідання. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила суду, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини. Дівчинка відвідує різноманітні гуртки, а тому її витрати є значними. Просила позов задовольнити. Представник позивача також позов підтримала. Зазначила, що долучені до відзиву відповідачем копії документів, не були належним чином засвідченими, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом. Просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві просив розглянути справу у його відсутності. З урахуванням поданого клопотання, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8-9). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] .(а.с.7). Донька проживає разом із матір`ю (а.с.10). Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, у власності відповідача перебуває земельна ділянка, площею 0,1193 га, кадастровий номер 7324586500:03:002:0069, що розташована на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району. Цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва (а.с. 11,12 ). Належним чином, у відповідності до ст.95 ЦПК України, доказів працевлаштування відповідача та одержання ним доходів суду надано не було. Однак, у поданому до суду відзиві [PERSON] зазначив, що працює на посаді фахівця «Волейбольний клуб «Житомирської обласної ради», його посадовий оклад з доплатою до мінімальної заробітної плати становить 5000 гривень, інших доходів у нього немає. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1859 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 2318 гривень. Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» становить 1159 грн. 00 коп. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. Тому аргументи відповідача щодо недостатності його щомісячних доходів суд відхиляє, оскільки зазначена обставина не звільняє його від обов`язків по утриманню дітей. Аргументи відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі більше ніж 1250 гривень, суд відхиляє та зауважує, що останній є повнолітньою особою працездатного віку та зобов`язаний матеріально утримувати власну дитину нарівні з позивачем у розмірі, який буде достатнім для забезпечення дитині умов життя, необхідних для її розвитку. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1700 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: partial