Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину. В позові вказує, що у період часу з грудня 2010 року по березень 2017 року проживала спільно з відповідачем як одна сім`я без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося оскільки у них різні погляди на життя, через що між ними виникали сварки та скандали. Починаючи з 2017 року не проживають спільно. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Берегометської селищної ради від 19.02.2021 року №763 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання №379 від 19.02.2021 року, довідкою про склад сім`ї №764 від 19.02.2021 року. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання їхнього спільного сина, дитина знаходяться на її утриманні. Посилається на те, що відповідач офіційно не працює, проте він працює по найму, має достатній заробіток, у нього відсутні інші діти та утриманці, відповідач фізично здоровий, а тому аліменти із нього слід утримувати у твердій грошовій сумі. Він має можливість сплачувати аліменти щомісячно по 3000 грн. на дитину, оскільки має досить пристойний заробіток. З того часу як вони з відповідачем проживають окремо відповідач не бере суттєвої участі в утриманні та вихованні дітей. І на даний час також між ними не досягнуто домовленості щодо їх утримання. Зазначає, що мінімальний розмір аліментів визначений законом не є достатнім для гармонійного розвитку дитини. Тому ставить питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця. Крім того, син [PERSON] навчається у Берегометській ЗОШ І-ІІІ ст. №3 за національною програмою «Інтелект України», за що нею щороку сплачувалися кошти у розмірі: за навчальний рік 2019-2020 - 2205 грн., за навчальний рік 2020-2021 - 2205 гри., що разом становить 4410 грн, що підтверджується довідкою №36 від 19.02.2021 року. Таким чином, вказує,що понесені додаткові витрати на розвиток здібностей дитини. Відповідач не бажає у добровільному порядку спів фінансувати зазначені витрати. Тому вимушена звернутися до суду з позовною вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину. Просить постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстроване у с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області щомісяця аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у "розмірі 2500,00 грн., починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстроване у с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області додаткові витрати на дитину у сумі 4410 грн. одноразовим платежем. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, у т.ч. і витрати на правову допомогу. Позивач в адресованому суду клопотанні позов підтримала просила задовольнити в повному обсязі та розглядати справу у його відсутність. Відповідач в адресованому суду відзиві визнав позов частково, погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 2000 гривень на дитину щомісячно до досягнення повноліття. Оскільки він офіційно не працює. Крім того у стягненні додаткових витрат просив відмовити, оскільки кожного місяця висилав за кордону в середньому три тисячі гривень, а також давав гроші на одяг, планшет ,тюнер до телевізора, велосипед, телефон і все що просила в нього дитина. А також просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу . Просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком - [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Берегометської селищної ради від 19.02.2021р., дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати дітей. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, що врегульовано ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ст.183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 своєї Постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів станом на січень 2021 року становить: для дітей віком до 6 років - 960,50 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 1197,50 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що дитина утримується позивачем, відповідач, являється особою працездатного віку, працює по найму, визнає позов в частині сплати аліментів в сумі 2000 гривень. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , необхідно стягувати у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно починаючи з 01.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину , суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Неповнолітній [PERSON] навчається у Берегометській ЗОШ І-ІІІ ст. №3 за національною програмою «Інтелект України», за що нею щороку сплачувалися кошти у розмірі: за навчальний рік 2019-2020 - 2205 грн., за навчальний рік 2020-2021 - 2205 гри., що разом становить 4410 грн., що підтверджується довідкою №36 від 19.02.2021 року. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідач вказує, що кожного місяця висилав за кордону в середньому три тисячі гривень на утримання дитини, а також давав гроші на одяг, планшет ,тюнер до телевізора, велосипед, телефон і все що просила в нього дитина, однак жодного доказу на спростування відповідачем не надано . Оскільки право на утримання дітей виникає у обох батьків суд вважає, що з відповідача необхідно додаткові витрати на дитину у сумі 2205,00 грн. одноразовим платежем. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача в частині стягнення. Вирішуючи питання стосовно вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцію від 19.02.2021 року та розрахунку суми гонорару адвоката за надання правової допомоги. Позивачем надано договір про надання правової допомоги та квитанцію про оплату витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Оскільки позов задоволено частково суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial