Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Спрямованим до суду позовом [PERSON] просила: 1. встановити юридичний факт, що відповідач є батьком народженого нею [INFO] року сина; 2. стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання цієї дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу). В ході розгляду справи, заявою від 11 січня 2016 року (а.с.44) позивач повідомила суду, що відповідач добровільно визнав факт його батьківства стосовно малолітнього [PERSON] Разом з тим, вказана вимога з розгляду заявником знятою не була. У судовому засіданні представник заявника позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 300 гривень на місяць. Представник третьої особи спрямувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом встановлені такі фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], виданого 14 січня 2015 року (а.с.3), батьками останнього записані: матір'ю - позивач, батьком - [PERSON]. Відомості про батька дитини буди записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.10). Позивач зареєстрована як фізична-особа підприємець (а.с.6). Малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, тобто заявника (а.с.7), зареєстрований та проживає разом з нею (а.с.8). Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 1.01.2014 року по 31.12.2014 року сума загального річного оподаткованого доходу позивача склала 47 489,80 гривень, сума чистого оподаткованого доходу - 4 220,00 гривень (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], виданого 15 грудня 2015 року (а.с.45), батьком дитини записано [PERSON] - відповідача у даній справі. Правовідносини, що склались між сторонами у справі, регулюються наступними положеннями норм матеріального закону. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи баланс між потребами дитини та можливістю їх задоволення відповідачем, судом вирішено стягувати з останнього на користь позивача на утримання їх спільного сина аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з даною заявою і до досягнення дитиною повноліття, а відтак позов у цій частині підлягає до задоволення. Водночас, зважаючи на той факт, що питання визнання відповідачем батьківства стосовно малолітнього [PERSON] вирішено сторонами у позасудовому порядку, хоча і під час розгляду справи, права позивача, в цій частині, судовому захисту не підлягають. Отже, в цій частині позов не підлягає до задоволення враховуючи і те, що така вимога позивачем у встановленому процесуальним Законом порядку і способом знята з розгляду не була. Також, частковість задоволення позову суд аргументує наступним. Крім заявлених і названих вище вимог, позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 150 гривень, яка не підлягає до задоволення з наступних міркувань. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Окрім вказаного, враховуючи, що позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, які складаються із судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів розміром 487,20 гривень, та витрати, що їх понесла позивач у розмірі 365,40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial