Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.04.2014 р. звернулася до суду із вимогами до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд з України та в'їзд в Україну [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] на період з 01.06. по 31.08.2014 р. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує неприязними відносинами із відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляді справи за її відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. В судове засідання третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві держадміністрації не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, від третьої особи надійшла заява про розгляді справи за її відсутності. Матеріали справи свідчать про те, що згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2013 р. шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 13.06.1992 р. в Печерському ЗАГСі м. Києва, актовий запис №366, розірвано. Від шлюбу сторони мають доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Після розірвання шлюбу доньки [PERSON], [PERSON] проживають з позивачем [PERSON] Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р., про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Позивач [PERSON], звертаючись до суду із вимогами до відповідача, просить надати дозвіл на виїзд з України та в'їзд в Україну [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] на період з 01.06. по 31.08.2014 р., та суд враховує, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язків відносно своїх дітей, зокрема, ст.155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках, при цьому суд приймає до уваги, що в судовому засіданні не надано жодного доказу, що виїзд за кордон дітей пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, право батька на піклування, спілкування чи виховання дітей жодним чином не порушується і не обмежується. При цьому суд вбачає зайвим наводити перелік країн, як то зазначено у позові [PERSON], до яких мати бажає відвезти дітей на відпочинок. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн. підставі викладеного,

Outcome: partial