Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В липні 2014 року комунальне підприємство «Санітарна очистка міста» (далі - КП "СОМ») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальну послугу в розмірі 590 грн. 72 коп., яка виникла за період з 01.01.2003 року по 01.07.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та отримують належної якості послуги з вивезення твердих побутових відходів, які надає КП «СОМ» за цією адресою. Проте оплату за отриману комунальну послугу здійснювали невчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у вищевказаному розмірі, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив остаточно стягнути заборгованість по оплаті за комунальну послугу станом на 01.10.2014 року в розмірі 605 грн. 04 коп. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність заборгованості у відповідачки по оплаті за комунальну послугу, виходячи з розміру здійснених нею оплат та пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої останнім було заявлено клопотання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги не визнала, оскільки з серпня 2010 року вона не проживає за вказаною адресою та, відповідно не користується послугою, що надає КП «СОМ». Заслухавши показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" на споживача покладено обов'язок укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору) на основі типового договору. Відсутність договору не звільняє споживачів комунальної послуги, від сплати наданої їм послуги, оскільки, обсяг прав та обов'язків сторін при неукладені окремого договору визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги зі споживачами цих послуг . В разі відсутності договірного врегулювання між сторонами таких правовідносин, вони регулюються законом, зокрема п.п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 15 Закону України «Про відходи», згідно яких споживачі зобов'язані утилізувати відходи виключно за допомогою спеціалізованих підприємств, уклавши з ними відповідні договори та щомісячно сплачувати фактично надані їм житлово-комунальні послуги, в тому числі й послуги з вивезення твердих побутових відходів. Послуги з вивезення твердих побутових відходів відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться до комунальних. З матеріалів справи вбачається, що надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів на території міста Вознесенська, в тому числі й по [ADDRESS], яка належить до сфери обслуговування підприємства, здійснює КП «СОМ». Так, згідно виписки з особового рахунку споживачів за № [NUMBER], відповідачі невчасно та не в повному обсязі сплачували отримані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.01.2003 року по 01.10.2014 року. Відповідно до ст.ст. 256, 257, ч.1 ст. 261 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу лише в межах позовної давності, яка встановлюється тривалістю у три роки та її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ст. 264 ЦК України встановлює правила переривання перебігу позовної давності, які застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, зокрема, належить визнання пред'явленої претензії, письмове прохання відстрочити (розстрочити) сплату боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] в письмовій заяві від 07.12.2011 року визнала борг перед КП «СОМ» в розмірі 757 грн. 91 коп., який утворився станом на 01.12.2011 року, також просила розстрочити його погашення строком на один рік. Обумовлена сума узгоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем за період з 01.01.2003 року по 01.12.2011 року. Отже, виходячи з наведеного, оскільки відповідачка вчинила дії з виконання зобов'язання, має місце переривання перебігу позовної давності. За таких обставин посилання представника відповідача на пропуск позивачем позовної давності не заслуговує на увагу. При визначенні суми заборгованості суд враховує встановлені органом місцевого самоврядування у відповідних періодах тарифи на послуги, кількість споживачів, наявність проплат за вказаний в позові період, а саме: станом на 01.09.2014 року, а також положення ч. 3 ст. 156 ЖК України, п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 15 Закону України «Про відходи» , відповідно до яких обов'язок по сплаті отриманих житлово - комунальних послуг покладається на споживачів та повнолітніх членів їх сім'ї. Вирішуючи питання щодо кількості споживачів комунальної послуги за вказаний в позові період, суд критично відноситься до наданої позивачем довідки щодо не проживання відповідачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з лютого 2014 року, як такої, що складена не вповноваженою особою. Тому вона оцінюється судом лише в сукупності з іншими наданими сторонами доказами, що підтверджують цю обставину, зокрема, довідкою голови ОСББ «Вознесенський» від 17.06.2014 року, відомості в якій додатково підтверджені показаннями свідка [PERSON], оглянутим у судовому засіданні актом не проживання [PERSON], частково договором на навчання в Миколаївській філії Державної академії статистики, обліку та аудиту Держкомстату України від 16.08.2010 року, трудовою книжкою, виданою 04.07.2011 року, договором оренди жилого приміщення від 01.03.2013 року. Отже, з наведеного слідує, що факт не проживання відповідачки [PERSON] за вказаною адресою з серпня 2010 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Доказів на спростування наведеного позивачем не надано. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в наступному порядку: - з відповідачки [PERSON] станом на 01.09.2014 року в розмірі 11 грн. 30 коп. (за період з 01.01.2003 року по 01.11.2008 року - 326 грн. 14 коп., за період з 01.08.2010 року по 01.09.2014 року - 649 грн. 28 коп., з урахуванням проплат за цей період в розмірі 964 грн. 12 коп.); - з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках з кожної 255 грн. 15 коп. за період з 01.11.2008 року по 01.08.2010 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню в рівних частках судові витратив розмірі 107 грн. 18 коп. (44 %).

Outcome: partial