Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач , [PERSON], звернувся 25.11.2015 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь збитки, спричинені ушкодженням майна одягу в сумі 8198,00 грн., моральну шкоду у звязку з спричиненням шкоди здоровю та пошкодженням майна в сумі 12000,00 грн., судові витрати понесені на сплату судового збору. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 31.12.2014 року, відповідач власник собаки вівчарки - допустив порушення правил утримання даної породи службової собаки, не проконтролював, що собака знаходиться без догляду на вулиці, у звязку з чим, він напав на нього, спричинив вкушену рану правої гомілки, синці грудної клітини та лівого передпліччя, садну лівої верхньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, пошкоджено його одяг пуховик «Коламбія», термобрюки, спортивні брюки, вартість яких складає 8189,00 грн., у звязку з спричиненням шкоди здоровю та пошкодженням майна йому також спричинено моральну шкоду, тому позивач звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовні заяві, пояснив, що звернувся до відповідача, який є його сусідом, за допомогою необхідно було завести автомобіль. Він увійшов до його двора, де на нього напав собака відповідача, який був не привязаний. Собака прокусив йому ногу та пошкодив одяг. Він змушений був звернутися за медичною допомогою. У звязку з протиправними діями відповідача, який не забезпечив належний нагляд за собакою, він зазнав моральної шкоди , яка виражається в тому, що завдано шкоду його здоровю та пошкодженого його одяг, а саме куртка та штани. Представник позивача [PERSON] ( договір про надання правової допомоги від 27.01.2017 року) в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, зазначила, що відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.154 ч.2 КУпАП, постанова не оскаржена, набрала законної сили, відповідачем сплачено штраф та судовий збір, що свідчить про визнання ним вини, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що позивач попросив його допомогти завести машину, сам увійшов до його двору, собака знаходився у дворі і його напад на позивача був спровокований діями позивача, оскільки він замахнувся на собаку, що він сприйняв як загрозу. Заперечував проти стягнення моральної шкоди у розмірі 12000, 00 грн., оскільки моральна шкода не підтверджена , не обґрунтована, завищена. Не згоден зі стягненням матеріальних збитків, так як [PERSON] не підтверджено, який саме одяг було пошкоджено, не проведено дослідження (товарознавче дослідження), яким необхідно було встановити матеріальні збитки, які настали в наслідок пошкодження одягу , що був в експлуатації більше 2 років. Крім того, немає жодного підтвердження, який безпосередньо одяг було пошкоджено (марка, модель, оренд, вартість та інше), в зв'язку з не можливо встановити суму спричинених збитків. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, представника позивача , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 31.12.2014 року приблизно о 13.10 год. [PERSON] порушив правила тримання належного йому собаки породи вівчарка на прізвисько «Рекс» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соловїна,57, що призвело до заподіяння шкоди здоровю [PERSON] та пошкодженню його майна. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.02.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.154 ч.2 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. з конфіскацією тварини собаки породи «німецька вівчарка», стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 36,54 грн. [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, однак ним постанова не оскаржена, набрала законної сили, штраф та судовий збір сплачено в повному обсязі /а.с.9/. З довідки б/н Криворізької МКЛ №2 ДОР від 31.12.2014 року вбачається, що [PERSON] звернувся за медичною допомогою у звязку з рваною раною (справа №210/56/15-п, провадження №3/210/39/15) /а.с.3/. Згідно висновку спеціаліста №80 від 15.01.2015 року виявлені у [PERSON] ушкодження у вигляді: вкушеної рани правої гомілки; синців грудної клітини та лівого передпліччя; саден лівої верхньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки - за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). П.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. Беручі до уваги ступінь їх загоєння (дані медичної документації; скоринки у саден розташовані вище рівня неушкодженого епітелію, з відшаруванням по краях), свідчить, що термін їх виникнення може відповідати терміну вказаному обстежуваним /а.с.7/. Крім того, в наслідок нападу собаки пошкоджено майно позивача: пуховик чоловічий «Коламбія» вартістю 2641,09 грн., штани утеплені вартістю 776,25 грн., що підтверджується чеком про оплату покупки від 19.09.2013 року /а.с.11/, фотознімок пошкодженої куртки « Коламбія» (а.с. 13), термобрюки вартістю 1499,00 грн. роздруківка з інернетсайту /а.с.16/. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] знайомий позивача, суду пояснив, що 31.12.2014 року йому зателефонував позивач, попросив завести машину. Він підїхав допомогти, однак нічого не виходило, тому позивач звернувся за допомогою до сусіда, через хвилин 10 повернувся в обірваному одязі, на правій нозі була рана від укусу, після чого він повіз позивача до лікарні. [PERSON] був одягнутий в спортивний темний одяг, який було розірвано куртку «Коламбія» та штани. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок порушення відповідачем правил тримання належного йому собаки, позивачу завдано ушкодження здоровя, пошкоджено його одяг. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За правилами ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно ч.1,2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», судам розяснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідачем не заперечується, що він є власником собаки, наявність вини відповідача та порушення правил утримання собаки встановлено судовим рішенням, тому він має відшкодувати позивачу наслідки заподіяної шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджене майно позивача, суд приходить висновку, що відшкодуванню підлягає вартість пошкодженого пуховика «Коламбія» - 2641,09 грн., що підтверджується чеком про оплату покупки від 19.09.2013 року та фото пошкодженого пуховика з надписом «Коламбія» , на якому видно розрив тканини куртки. Однак, суд не знаходить підстав для стягнення 776,25 грн. - вартості штанів утеплених, оскільки позивачем не надано доказів їх пошкодження. Суд також не відшкодовує вартість термобрюк - 1499,00 грн. за відсутністю доказів їх пошкодження та придбання позивачем. В частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом частини 1 \~статті 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки [PERSON] дійсно зазнав моральних страждань у зв'язку з тимчасовим розладом здоровя, з огляду на характер спричинення тілесних ушкоджень (легкі тілесні ушкодження), значним пошкодженням належного йому майна, необхідності докладання значних моральних та матеріальних зусиль для відновлення здоровя. Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, і з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів щодо моральної шкоди частково, а саме у розмірі по 3000 грн. на кожного, що буде достатнім, на думку суду, для компенсації понесених ними страждань та переживань. Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність шкоди у потерпілого майнової та моральної; протиправну поведінку відповідача, яка підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення; причинний звязок між поведінкою відповідача та настанням шкоди; вина відповідача, яка виразилася в неналежному утриманні собаки. З урахуванням обставин справи, суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених вимог удові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 974,40 грн. ( відшкодування матеріальної шкоди - 487,20 грн., відшкодування моральної шкоди 487,20 грн.)/а.с.22-24/. \~\~\~

Outcome: partial