Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні доньок [PERSON], [INFO], і [PERSON], який він уточнив у вересні 2014 року (а.с.35-36) і просив суд зупинити виконання рішення виконкому Бердянської міської ради від 10 червня 2014р. №217, яким йому встановлено час для спілкування з дітьми; усунути йому перешкоди у спілкуванні та у вихованні дітей, встановивши наступні способи його участі у вихованні: щотижня безперешкодно спілкуватися з доньками за місцем його проживання протягом 3 днів, а саме з 9-00 год. четверга до 20-00 год. суботи, не порушуючи при цьому режим дітей; 1 раз на рік у період його відпустки спільно відпочивати з доньками, у тому числі і за межами м. Бердянська, не порушуючи режиму навчання дітей; безперешкодно спілкуватися з доньками, якщо вони знаходяться у надзвичайній ситуації ( у лікарні), по телефону, за місцем їх навчання, не порушуючи режиму навчання; зобов'язати відповідачку спільно з ним вирішувати питання щодо додаткового розвитку здібностей доньок, вибору навчального закладу для дітей, питання медичного обстеження та лікування дітей; узгоджувати з ним поїздки дітей за межі міста та за межі України, якщо строки поїздок будуть співпадати з днями спілкування батька з дітьми, які визначені судом; на час відсутності матері більше одного місяця поспіль в місці її проживання, визначити місце проживання дітей з ним. В обґрунтування позову зазначає, що у період з вересня 2003 року по січень 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] і [PERSON], які після розлучення залишилися проживати з матір'ю. Після розірвання шлюбу колишня дружина стала перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми. Звернулася до органу опіки та піклування з заявою про встановлення часу для особистого спілкування батька з дітьми. Рішенням виконкому від 10 червня 2014 року, без урахування його думки, йому було визначено час з спілкування з дітьми з 16-00 год. п'ятниці до 16-00 год. суботи. Однак вказаний порядок участі у вихованні дітей його не влаштовує, оскільки він практично позбавлений права нарівні з відповідачем спілкуватися з дітьми і приймати участь у їх вихованні. Матеріальну допомогу на утримання дітей він надає в добровільному порядку. Має постійне місце проживання і роботу, позитивно характеризується за місцем роботи, не перебуває на психоневрологічному обліку. Посилаючись на ст.ст. 141,151,153,157,159 СК України просив позов задовольнити у повному обсязі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду додатково пояснив, що діти завжди із задоволенням проводять з ним час, вони неодноразово залишалися у нього з ночівлею. Проживає він зі своїми батьками, які люблять своїх онуків і у будь-який час готові надати йому допомогу у їх вихованні. Як батько він цікавиться здоров'ям дітей, тому хоче мати можливість, у разі виникнення такої необхідності, брати участь у вирішенні питання щодо обстеження та лікування дітей, а також спільно з відповідачкою вирішувати інші питання стосовно виховання та розвитку дітей. Відповідачка проти задоволення позову заперечує. Суду пояснила, що після припинення сімейних стосунків з позивачем, а саме до лютого 2014 року проживала з дітьми у квартирі позивача та його батьків. Згодом переїхала проживати на квартиру. Позивач безперешкодно брав дітей до себе, але своєчасно їх не повертав. Тому вона звернулася до органу опіки та піклування з заявою про встановлення йому часу спілкування з дітьми. Вважає, що одного дня йому буде достатньо для спілкування з доньками, оскільки навіть у цей час він ними не займається. Діти здебільшого знаходяться з бабусею та дідусем. Спілкуватися з батьком по телефону і у школі вона не забороняє, проти батька дітей не налаштовує. Не згодна з тим, щоб діти проводили з батьком увесь час його відпустки або виїжджали з ним за межі міста, але не проти щоб батько у період своєї відпустки забирав дітей на кілька днів. Щодо спільного вирішення питань відносно вибору навчального закладу, медичного обстеження та лікування дітей, а також знаходження дітей у батька, у разі її відсутності за місцем проживання більше одного місяця, вона не заперечує. Позивач також заперечує проти висновку органу опіки та піклування від 06.10.2014р. щодо встановлення батьку часу спілкування з доньками з п'ятниці 16-00 год. до неділі 16-00 год., оскільки вона теж бажає проводити з доньками час у вихідні дні. Представник органу опіки та піклування [PERSON] ( за довіреністю) суду пояснила, що дійсно [PERSON] зверталася до органу опіки та піклування з приводу встановлення батьку часу побачення з дітьми. [PERSON] на засідання комісії не з'явився. Рішенням виконкому Бердянської міської ради йому був встановлений час для спілкування з дітьми з 16-00 год. п'ятниці до 16 год. суботи щотижня. На цей час, орган опіки та піклування вважає доцільним встановити [PERSON] час для особистого спілкування з дітьми з п'ятниці 16-00 години до неділі 16 години. Стосовно розв'язання спору з інших питань, поставлених у позовній заяві, то орган опіки та піклування ці питання на засідання комісії не виносив, а тому покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.150 Сімейного кодексу України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях -повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки -це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Правило ч.2 ст.157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом тільки в інтересах дитини. Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з вересня 2003 року по січень 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Після розлучення подружжя діти залишилися проживати з матір'ю. На підставі заяви [PERSON] виконком Бердянської міської ради виніс рішення №217 від 10 червня 2014р., яким встановив час для особистого спілкування [PERSON] з дітьми кожної п'ятниці з 16-00 год. до суботи 16-00 год. (а.с.16). Позивач посилається на те, що вказане вище рішення було прийнято без урахування його пояснень та з'ясування думки дітей. Вказаний порядок участі у вихованні дітей його не влаштовує, оскільки він практично позбавлений права нарівні з відповідачем спілкуватися з дітьми і приймати участь у їх вихованні. До винесення вказаного вище рішення виконкому позивач безперешкодно спілкувався і зустрічався з доньками, забирав їх до себе додому з ночівлею. Зазначені обставини були визнані обома сторонами у справі. В судовому засіданні була заслухана думка малолітньої [PERSON], яка пояснила суду, що проживає з мамою і сестрою [PERSON]. З папою зараз бачаться тільки по п'ятницях. Хотіла б бути з татом, з бабусею і дідусем більше. Якщо папа буде забирати їх на кілька днів, то вона буде брати з собою змінний одяг, а також підручники і вчити уроки з папою. Влітку вона була у дитячому таборі, папа брав їй путівку, папа і мама провідували її у таборі. Думка малолітньої [PERSON] судом не з'ясовувалася через її малолітній вік. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], матір позивача, суду показала, що до січня 2014 року відповідачка разом з дітьми проживала у їх квартирі, потім виїхала. До квітня 2014 року все було нормально, діти вільно спілкувалися з батьком. Але потім, з невідомих причин, вона почала забороняти сину бачитися з доньками, звернулася до органу опіки та піклування і сину встановили один день для спілкування з дітьми. Син є добропорядною людиною, має постійну роботу, спиртні напої чи наркотичні засоби не вживає, любить своїх дітей і бажає займатися їх вихованням. Вони завжди готові йому допомогти. Тим більше, що діти дуже прив'язані до них. Свідок відповідача [PERSON] суду пояснила, що у липні 2014 року [PERSON] звернулася до неї з проханням поїхати у дитячий табір до доньки [PERSON], оскільки донька не відповідала на її телефонні дзвінки і вона почала хвилюватися за неї. Але ввечері [PERSON] сама подзвонила мамі і сказала, що її папа забрав з табору до себе. Тобто позивач самовільно, без повідомлення і згоди матері, міг забрати дітей. Зі слів [PERSON] їй відомо, що позивач дітьми не займався, вони завжди були з його батьками, а він живе в іншій квартирі із своєю співмешканкою. Свідок [PERSON], матір відповідачки, суду пояснила, що з колишнім зятем у неї слалися неприязливі стосунки. Був випадок, коли позивач узяв дітей до себе і не повернув їх матері в обумовлений час. Зараз між донькою та зятем вирішується судовий спір щодо поділу майна. Під час перебування дітей у батька та його батьків останні дозволяють собі вести розмови про судові тяжби у присутності дітей. А діти потім задають непотрібні питання. Як би позивач був добрим батьком, він би залишив усе майно своїм дітям, а не ділив би його зараз. Зараз у доньки склалася нова сім'я, тому вважає, що діти мають бути у сім'ї. З висновку органу опіки та піклування та акту обстеження умов проживання від 01.10.2014р. вбачається, що були досліджені умови проживання батька і встановлено, що в квартирі є спеціально обладнана для дітей велика кімната, в якій є диван-ліжко, ліжко, телевізор, стіл-книжка, стіл, а підлога застелена килимом. Житлово-побутові умови добрі, для дітей створені умови для всебічного розвитку. Орган опіки та піклування у своєму висновку зазначає, що з урахуванням рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, є доцільним встановити позивачу час для особистого спілкування з доньками з п'ятниці 16 години до неділі 16 години. Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. (ч. 6 ст.). Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. У даному випадку суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування в частині встановлення такого часу для особистого спілкування батька з дітьми, оскільки висновок не містить обґрунтувань необхідності встановлення саме такого часу спілкування. Відповідачка у своїх запереченнях зазначає, що вона теж бажає проводити з доньками вихідні дні. Нормами Сімейного кодексу України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей. Законом встановлено не тільки право батьків на особисте спілкування з дитиною, а і обов'язок брати участь у вихованні дитини. Оцінивши всі надані суду докази у їх сукупності, приймаючи до уваги також вік дітей, прихильність дітей до обох батьків, відповідальне ставлення як батька, так і матері до виховання доньок, суд приходить до висновку, що обмеження батька у спілкуванні з дітьми одним днем - з 16-00 години п'ятниці до 16 години суботи, як то просить відповідачка, не буде відповідати інтересам дітей. Якщо ж визначити батьку час для спілкування з дітьми, який вважає доцільним зараз орган опіки і піклування - з 16 години п'ятниці до 16 години неділі, то такий порядок теж не буде відповідати інтересам дітей, оскільки обмежуватиме їх право на проведення вихідного дня з матір'ю. Враховуючи права та інтереси дітей, а також їх батьків, суд приходить до висновку про необхідність визначення позивачу часу для спілкування з доньками за місцем проживання батька з 16-00 год. четверга до 20-00 год. суботи кожного тижня. Що стосується визначення порядку спілкування батька з дітьми у літній час в період його відпустки, в межах 24 днів, то виходячи з принципу повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, суд вважає такий порядок проведення спільного відпочинку батька та дітей буде відповідати інтересам дітей. Зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] не заперечує проти позовних вимог [PERSON] щодо безперешкодного спілкуватися з доньками, якщо вони знаходяться у надзвичайній ситуації ( у лікарні), по телефону, за місцем їх навчання, не порушуючи режиму навчання; щодо спільного вирішення питання про додатковий розвиток здібностей доньок, вибору навчального закладу для дітей, питання медичного обстеження та лікування дітей; узгодження з позивачем поїздок дітей за межі міста та за межі України, якщо строки поїздок будуть співпадати з днями спілкування батька з дітьми, які визначені судом; щодо визначення місця проживання дітей з батьком на час відсутності матері більше одного місяця поспіль в місці її проживання, то ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає, що визначені судом час і способи спілкування батька з доньками не суперечать інтересам дітей, а будуть направлені на нормальний розвиток дітей і будуть забезпечувати отримання дітьми належного виховання зі сторони обох батьків.

Outcome: partial