Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач ДП «Дружба сервіс житло 2» ПП «Дружба сервіс житло 1» звернулось до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2207.10 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, відповідачі проживають у [INFO]. На імя відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок №12237. Розмір щомісячної плати за утримання будинку та прибудинкової території становить 107 грн. 10 коп. в місяць. Однак, відповідачі систематично не вносять плату за утримання будинку та прибудинкової території, через що станом на 01.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 2207.10 грн. На попередження про необхідність сплатити борг відповідачі не реагують. Представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позову не визнав, зазначив, що договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд датований 01.01.2012 року, а саме у загальнодержавний вихідний. В матеріалах справи відсутні докази, які б надали можливість зрозуміти причину укладення цього договору між його сторонами у неробочий день, так як саме на підставі цього, а не іншого договору позивач у цій справі надає комунальні послуги. На думку позивача, він зобов»язаний обґрунтувати письмово перед судом причини появи цього договору саме 01.01.2012 року. В листі позивача і цій справі до відповідача від 07.09.2015 р. фігурує інша дата укладення такого договору - 02.01.2012 року, який також у державі був вихідним днем, тобто також неробочим. Крім того позивачем пропущено строк позовної давності три роки, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за послуги більш як за три роки. Дослідивши та оцінивши докази , суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до довідки, виданої ДП «Дружба сервіс житло 2» №718 від 15.06.2015 року відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають у приватизованій квартирі [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ДП «Дружба сервіс житло 2» ПП «Дружба сервіс житло 1» надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території . Плата за утримання будинку та прибудинкової території відповідачам нараховується відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.09.2011 року №1603 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і на інші житлово комунальні послуги» і становить 107.10 грн. в місяць на оплату якої відповідачам відкрито особовий рахунок №12237. Із виписки з особового рахунку №12237 відкритого [PERSON] вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 01.04.2012 р. по 01.05.2015 р. за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території складає 2207.10 гривень. На попередження із пропозицією оплатити борг, вказана сума відповідачами добровільно не сплачена. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.164 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Твердження відповідача [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності суд вважає помилковим, так-як вказаний строк, відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України переривався, внаслідок звернення позивача 25.11.2014 року до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із [PERSON], [PERSON] заборгованості за утримання будинку та при будинкової території. Із повідомлення ДП «Дружба сервіс житло 2» ПП «Дружба сервіс житло 1» від 07.09.2015 року №178 вбачається, що 02.01.2008 року укладено договір між УЖКГ та екології ТМР та ПП «Дружба сервіс житло1» та вважається пролонгованим. 01.01.2012 року між ПП «Дружба сервіс житло» та ДП «Дружба сервіс житло 2» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, відповідно до якого виконавець зобов»язується надавати балансоутримувачу послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об»єктів благоустрою, що розташовані на при будинкових територіях, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово комунальних послуг відповідної якості, а балансоутримувач надає право виконавцю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово комунальні послуги, а також відшкодувати здійсненні ним необхідні витрати, пов»язані з управлінням об»єктом, у разі, коли виконавець отримала на такі витрати письмову згоду балансоутримувача . Твердження відповідача про незаконність вказаного договору судом до уваги не береться, оскільки вказаний договір є чинний та не визнаний судом недійсним. 25.03.2015 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №265 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» яке набрало чинності з 15.04.2015 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 19.08.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON] до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи на стороні відповідача приватне підприємство «Дружба сервіс житло 1», ДП «Дружба сервіс житло 2», приватне підприємство «Вал», господарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ТМР від 25.03.2015 року №265 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Отже судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності чотирьом особам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В силу статей 11, 10, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зоюбов»язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов»язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ч.3 ст.11, ст.322, ст.509, ст.526 ЦК України та нормах Закону України «Про житлового комунальні послуги». Положеннями статтей 20, 21 Закону України «Про житлового комунальні послуги» визначенні обов»язки споживача та виконавця житлово комунальних послуг. Обов»язком споживача є укладення договору на надання житлово комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом ( п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлового комунальні послуги»), а обов»язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором ( п.1, п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлового комунальні послуги») Відповідно до п.7 «Правил \~користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 08.10.1992 р. N 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазнаеного Закону плата за житлово комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Згідно зі п.5 ч.3 ст.20, ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживачі зобов»язані оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Договір про надання послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з утримання будинку та при будинкової території, оскільки згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, однак їх не оплачували у повному обсязі та не подали належних та допустимих доказів того, що вони не користувалися послугами з утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період. Відповідно до вимог ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та зберігання спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.. Аналізуючи встановлені судом обставини й наведені вимоги Закону, суд погоджується з висновком суду про доведеність факту надання позивачем відповідачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Разом з тим, враховуючи встановлену судом обставину про те, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], тому суд вважає, що вони зобов»язанні брати участь у витратах на управління, утримання та зберігання спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної власності. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, оскільки позивачем доведено надання відповідачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які ними не оплачені, що призвело до виникнення заборгованості та порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1/4 частки (відповідно до кількості співвласників квартири) від загальної суми наданих послуг, що становить по 551,77 грн. із кожного відповідача ( 1/4 від 2207.10 гривень заборгованості), а також сплаченого судового збору по 121.80 грн. із кожного відповідача.

Outcome: partial