Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20.01.2017 [PERSON] звернулась з заявою до служби у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської райдержадміністрації про тимчасове влаштування її доньки [PERSON] [INFO] , до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» у зв`язку з важким матеріальним становищем, відсутністю житла та втратою документів. На підставі розпорядження голови РДА від 01.02.2017 [PERSON] влаштована до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко». При влаштуванні дитини до державного закладу матері було роз`яснено, що влаштування доньки до державного закладу не звільняє її від виконання батьківських обов`язків та те, що у разі невідвідування дитини адміністрація Будинку дитини може порушити питання щодо позбавлення її батьківських прав. Малолітня [PERSON] знаходиться на обліку в службі у справах дітей Кам`янсько Дніпровської райдержадміністрації, 25.10.2018 на адресу служби надійшов лист з Будинку дитини, що за поточний рік мати малолітньої лише один раз відвідала дитину 16.03.2018. З цього часу більш ніхто з батьків чи родичів не відвідував дитину, не цікавився її здоров`ям, про що складено акт. Заяви про повернення дитини від [PERSON] не надходило, двічі [PERSON] писала заяву в службі у справах дітей про продовження перебування доньки в державному закладі, а саме: 04.12.2017 та 25.05.2018. Спроби працівниками служби встановити місце перебування [PERSON] чи зателефонувати були без результатними. Службою у справах дітей за результатами проведеної роботи став відомий новий номер телефону [PERSON] Після телефонної розмови з останньою стало відомо її місце проживання [ADDRESS] . Під час зустрічі було встановлено, що за місцем проживання [PERSON] не створено житлово-побутових умов для проживання дитини, їй було повідомлено про необхідність звернення до служби у справах дітей Кам`янсько Дніпровської райдержадміністрації стосовно повернення їй дитини, але [PERSON] до служби для вирішення питання про повернення дитини не звернулась. Крім того, згідно інформації служби у справах дітей Козельщинської райдержадміністрації Полтавської області [PERSON] мала сина [PERSON] [INFO] , відносно якого Компаніївським районним судом Кіровоградської області від 16.09.2019 позбавлена батьківських прав. З викладеного вбачається, що [PERSON] ухилялась від виховання дитини, самоусунулась і не бажає виховувати та піклуватись про доньку, а тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Камянсько-Дніпровській райдержадміністрації від 31.01.2019 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] [INFO] . На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою суду від 20.02.2019 відкрито провадження по справі, справу призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.04.2019 справу призначено до розгляду та здійснено виклик відповідача [PERSON] через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.52,89) Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, але на адресу суду повернувся конверт без вручення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», тому відповідачку викликано в судове засідання шляхом оголошення на офіційному веб сайті суду. З наданої Компаніївським районним сектором управління Державної Міграційної Служби України в Кіровоградській області адресної довідки від 10.04.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 06.07.2010 зареєстрована в [ADDRESS] , куди і були направлені повістки. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися надали до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників, вимоги заяви підтримали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та вивчивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] її батьками в графі батько та мати значяться: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.34) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 31.01.2017 запис про батька дитини [PERSON] , [INFO] , здійснено на підставі ч. 1ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с.26-27). 20.01.2017 [PERSON] звернулась з заявою до служби у справах дітей Кам`янсько Дніпровської райдержадміністрації про тимчасове влаштування її доньки [PERSON] [INFO] , до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» у зв`язку з важким матеріальним становищем, відсутністю житла та втратою документів. На підставі розпорядження голови РДА від 01.02.2017 малолітня [PERSON] влаштована до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко». При влаштуванні дитини до державного закладу матері було роз`яснено, що влаштування доньки до державного закладу не звільняє її від виконання батьківських обов`язків та те, що у разі невідвідування дитини адміністрація Будинку дитини може порушити питання щодо позбавлення її батьківських прав. (а.с.21,23). 25.10.2018 на адресу служби надійшов лист з Будинку дитини, згідно якого за поточний рік мати малолітньої [PERSON] [INFO] , лише один раз відвідала дитину 16.03.2018. З цього часу більш ніхто з батьків чи родичів не відвідував дитину, не цікавився її здоров`ям, про що складено 20.09.2018 Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. (а.с.12-13). Двічі [PERSON] писала заяву в службі у справах дітей Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації про продовження перебування доньки в державному закладі, а саме: 04.12.2017 та 25.05.2018.(а.с.30-31) На адресу [PERSON] неодноразово надсилались листи адміністрацією Будинку дитини, про те, що вона зобов`язалась створити необхідні умови для проживання дитини у визначений строк, в разі її самоусунення її буде позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] .(а.с.17-18). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 21.12.2018 домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] , було встановлено, що відповідач проживає без реєстрації за цією адресою з співмешканцем [PERSON] , який є біологічним батьком дитини [PERSON] . За місцем проживання не створені житлово-побутові умови для проживання дитини (відсутнє ліжко, одяг, іграшки, постільна білизна, тощо). Крім того, [PERSON] надала письмові пояснення де обіцяла створити належні умови для проживання доньки та була повідомлена про необхідність звернення до служби у справах дітей Кам`янсько Дніпровської райдержадміністрації стосовно повернення їй дитини. (а.с.9-11). Згідно інформації служби у справах дітей Козельщинської райдержадміністрації Полтавської області [PERSON] мала сина [PERSON] [INFO] , відносно якого Компаніївським районним судом Кіровоградської області від 16.09.2019 позбавлена батьківських прав.(а.с.28) Враховуючи, що протягом тривалого часу [PERSON] бездіє у вирішенні питань подолання складних життєвих обставин, не цікавиться життям доньки, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Камянсько-Дніпровській райдержадміністрації від 31.01.2019 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] [INFO] .(а.с.5-7). Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд приймає до уваги, як доказ свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, враховуючи всі докази в сукупності, а також особисте небажання відповідача бути матір`ю для своєї доньки, що підтверджується особистою заявою відповідача про тимчасове влаштування доньки до комунального закладу та те, що вона не забрала дитину з комунального закладу без поважної причини, свідчить про те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. Статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, не позбавлений цієї можливості і відповідач, якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування до сина. Згідно ч. 3 ст.166 СК України при задоволені позову про позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з відповідача аліментів на дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням зазначених норм, відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей незалежно від факту позбавлення його батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. В зв`язку із цим, з врахуванням здоров`я та повноцінного розвитку дитини, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення дитиною повноліття, щомісяця, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, для чого зобов`язати орган опіки та піклування відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк. Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Щодо передачі дитини [PERSON] до органу опіки та піклування Компаніївської райдержадміністрації Кіровоградської області суд вважає недоцільним та відмовляє в задоволені позову в цій частині, оскільки малолітня [PERSON] знаходиться в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко» з 22.02.2017 по теперішній час, мати дитини [PERSON] хоча і зареєстрована за адресою в [ADDRESS] , але постійно змінює місце свого проживання, де зараз знаходиться невідомо. Переїзд може негативно вплинути на психічне та фізичне здоров`я дитини та вона має право на зростання в оточені до якого вона звикла або в сімейному оточенні. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору на користь держави покладаються на відповідача.

Outcome: partial