Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 04.05.2011 року у розмірі 19485 гривень 41 копійка. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.05.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору б/н від 04.05.2011 року [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30.04.2016 року має заборгованість - 19485 гривень 41 копійка, яка складається з наступного: - 2015 гривень 05 копійок - заборгованість за кредитом; - 13166 гривень 29 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 2900 гривень - заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 904 гривні 07 копійок - штраф (процентна складова); Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, представник відповідача [PERSON] надав до суду заперечення, в якому просив залишити позов ПАТ КБ «Приват Банк» без задоволення. В обґрунтування заперечення зазначив, що [PERSON] дійсно у 2011 році отримала кредитну картку ПАТ «ПриватБанк», але всі грошові кошти, які вона отримала під час користування банківською карткою, строк дії якої складав 1 рік, нею були повернуті повністю. З часу отримання нею картки до 24.06.2016 року ніяких претензій не було. ПАТ «ПриватБанк» як на підставу позову вказує кредитний договір б/н від 04.05.2011 року, відповідно до умов якого кошти надавались зі сплатою 30% річних, але процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становила 45% (такі умови кредитування надані позивачем до матеріалів справи). Крім того, нарахування відсотків, а відповідно і розмір заборгованості визначався на інших умовах 2,5%, 2,8%, 3,6% в місяць. Також вважає, що ПАТ «ПриватБанк» не надав належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання [PERSON] Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, що у сукупності із заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Для отримання кредитної картки [PERSON] у 2011 році в ПАТ «ПриватБанк» було підписано лише анкету-заявку, в якій було визначено лише бажаний ліміт кредитування. Після цього [PERSON] використовувала кредитну картку та вносила кошти на погашення своїх витрат, а ПАТ «ПриватБанк» їх самостійно списував й згідно наданого ним розрахунку [PERSON] повністю повернуті кошти, якими вона користувалась по кредитній картці. Крім того, ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом 26.06.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову, й поважності причин пропуску цього строку банком не наведено. Оскільки договору про збільшення строку позовної давності між сторонами укладеного не було, в даному випадку діє загальна позовна давність тривалістю 3 роки. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приват Банк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 04.05.2011 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-31). Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит у розмірі, вставленому договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником [PERSON] строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник [PERSON] зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу ПАТ КБ «Приват Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань станом на 30.04.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 19485 гривень 41 копійка, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2015 гривень 05 копійок; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 13166 гривень 29 копійок; заборгованості за пенею та комісією 2900 гривень; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штрафу (процентна складова) у розмірі 904 гривні 07 копійок (а.с.3-4). Щодо посилання представника відповідача на сплив позовної давності, суд виходить з наступного. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені (ст.258 ЦК України). Наслідком сплину позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки, як вбачається з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, останній платіж відповідачем був здійснений 29.10.2013 року, тому перебіг позовної давності був перерваний. Отже, позивач мав право звернутися з позовом про стягнення заборгованості до 29.10.2016 року. Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою 07.07.2016 року, тому строк позовної давності не пропущений. При цьому, на підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на вищенаведене, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» пеню у розмірі 1000 гривень, оскільки саме така сума нарахована за один рік до звернення з позовом. В частині стягнення 1900 гривень пені слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності, згідно ч.4 ст.267 ЦК України. Щодо посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не була ознайомлена та не отримувала при підписанні анкети-заявки Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифів банку, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що в кредитному договорі, який оформлений анкетою-заявкою, вказано, що позичальник, відповідач по справі, ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг а також Тарифами банку, про що свідчить її підпис. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з кредитного договору який оформлений анкетою-заявкою, відповідач [PERSON] була присутня при укладенні договору, знайомилась з його змістом та була повідомлена про Умови та правила надання банківських послуг, Правила надання банківських послуг а також Тарифи банку, про що свідчить її підпис. Тобто відповідач вільно виразила своє бажання укласти зазначений договір, погодилась з його умовами. Це підтверджується її підписом в договорі. Даних, які б свідчили, що відповідача [PERSON] при укладенні зазначеного договору обмежували або прискорювали у часі ознайомлення з його умовами, змушували підписати зазначений договір або договір був укладений під тиском, відповідачем не надано. Жодних письмових заперечень, які б свідчили про незгоду [PERSON] з зазначеними умовами кредитного договору анкета-заявка не містить. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial