Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 28.02.1998 р. він взяв шлюб із відповідачем та подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO] 17.05.2006 р. шлюб був розірваний, та після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із матір'ю. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач порушує права батька на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, налаштовує сина проти батька, забороняє приймати подарунки від батька та взагалі спілкуватися. Посилаючись у позові на те, що неодноразові спроби вирішити питання без залучення працівників школи виявилися невдалими, у позові й заявлено вимогу про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON] та про встановлення наступних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею: систематичний спільний відпочинок син із батьком 2-ої та 4-ої суботи та неділі кожного місяця (в суботу з 13.00 год. до 21.00 год., у неділю з 10.00 год. до 18.00.год.), спільний відпочинок сина із батьком під час відпусток останнього. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викиданим, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до заперечень відповідача остання не створює перешкод у спілкуванні батька із дитиною, дозволяючи дитині відвідувати батька за місцем його проживання у [ADDRESS] (позивач підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, яка має доньку), утім, після цих побачень син неодноразово скаржився матері на морально неврівноважену поведінку батька до членів свої родини та до сина, що проявлялось у суперечках, необґрунтованим підвищенням голосу, вживанням нецензурних слів; дитина скаржилася, що йому нудно у батька, оскільки батько займається виключно своїми домашніми справами, а замість спілкування з батьком дитини отримувала право грати два дні у комп'ютерні ігри або грати з донькою співмешканки батька (дівчина на 3 роки менше сина [PERSON]), та саме емоційна напруженість та незадовільність [PERSON] при спілкуванні з батьком підтверджується висновком психолога міської поліклініки №1[PERSON]., яким було проведено тестування та аналіз психологічного стану [PERSON]. З кінця 2009 року позивач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина; на прохання матері дитини не брати дитину до села, а проводити час за місцем проживання дитини або у м. Дніпропетровську батько дитини зовсім припинив спілкування із сином, вважаючи, що матір дитини не дозволяє дитині спілкуватися із ним. З кінця 2009 року спілкування батька та сина проходило в телефонному режимі, окрім одного разу, коли мати позивача повезла онука до батька або вплинути на останнього надавати сину матеріальну допомогу, але позивач відмовився, посилаючись на відсутність коштів та відмову відповідача у спілкуванні батька з дитиною на його умовах. На даний час до суду подана позовна заява про стягнення аліментів на утримання сина. Представник третьої особи вважав доцільним встановити такі дні спілкування батька із сином з урахування інтересів кожного: кожної 2-ої та 4-ої суботи щомісяця з 10.00 год. до 20.00 год. та спільний відпочинок у літній період. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO], та сторони в даній справі є батьками неповнолітньої дитини, яка мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Дитина навчається в Комунальному позашкільному навчальному закладі «Будинок творчості дітей та юнацтва» Дніпропетровської міської ради у клубі спортивно-бального танцю «Астра», заняття проводяться згідно графіку: вівторок 15.00 - 16.35, п'ятниця 18.15 - 19.50, субота 10.30 - 11.15. Разом з тим, [PERSON] навчається у МКЗК Дніпропетровській дитячій музичній школі №16 по класу гітари з таким розкладом занять: фах - понеділок 18.00 - 18.45 год., середа 15.45 - 16.30 год., сольфеджіо, музлітература - середа 17.00 год. - 19.25 год., загальне фортепіано - четвер 15.40 год. - 16.25 год., субота 08.30 - 09.15 год. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Формою здійснення батьківських прав особою, яка не проживає зі своєю дитиною, є участь у вихованні. Така участь передбачає використання різних способів позитивного впливу на дитину, що робить благотворний вплив на формування її особистості. Для цього використовується не лише особистий контакт (спілкування), але й телефонний зв'язок, переписка і т. д. Як встановлено судом сторони в даній справі не досягли згоди з питання участі батька у вихованні дитини та особистого спілкування із нею, зокрема, місця такого спілкування та форми спілкування батька, тому позивач обрав судовий спосіб захисту прав. Частина 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" закріплює, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон. З огляду на вищенаведене, для суду вбачаються підстави для задоволення позову частково: визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини - [PERSON], [INFO], шляхом зобов'язання [PERSON] надавати [PERSON] зустрічі із сином - [PERSON], [INFO], кожної суботи місяця з 12.00 год. до 20.00 год., та шляхом зобов'язання [PERSON] надавати [PERSON] сина - [PERSON], [INFO], у літній період для проведення спільного відпочинку та оздоровлення тривалістю 2 (два тижні) для виїзду у зони відпочинку у погоджений [PERSON] та [PERSON] час та з урахуванням відпустки [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial