Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 21.06.2017 року Виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 25 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають на території Сурсько-Литовської сільської ради в [ADDRESS]. Життєві умови за місцем проживання батьків не придатні для проживання дітей. Санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, в квартирі відсутня плита для приготування їжі, яка готується на саморобному електроприладі, що несе загрозу життю та здоров'ю дітей, відсутній холодильник та запаси їжі. Батько ніде не працює, інколи підробляє по найму, а взагалі сім'я проживає за рахунок державної допомоги, яка виплачується на дітей. [PERSON] та [PERSON] зловживають алкоголем в присутності малолітніх дітей. Батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки, діти часто голодні, занедбані. Старший син [PERSON], [INFO], проживає разом із бабусею [PERSON] в с. Новомиколаївка, [PERSON], [INFO], проживає разом з біологічним батьком в м. Дніпро, [PERSON], [INFO], проживає з батьками, але коли батьки не в змозі доглядати за дитиною, проживає у бабусі [PERSON] в с. Новомиколаївка, наймолодша [PERSON], [INFO] проживає постійно разом з батьками. В 2016 році до суду вже було подано заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON], але суддя надала ще один шанс для збереження сім'ї, за умовою ще одного звернення до суду. Таким чином видно, що [PERSON] та [PERSON] своє ставлення до дітей не змінили, нехтують своїми батьківськими обов'язками, не займаються вихованням своїх дітей та не в повній мірі забезпечують дітей матеріально, ведуть аморальний спосіб життя та зловживають спиртними напоями. Відомості про батька дітей [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], записані зі слів матері на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Просить суд позбавити [PERSON], 1986 р.н. та [PERSON], 1987 р.н., які мешкають за адресою: [ADDRESS], батьківських прав, відносно їх малолітніх дітей: [PERSON], 2004 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2013 р.н. та [PERSON], 2016 р.н. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], 2004 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2013 р.н. та [PERSON], 2016 р.н. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надавали. Представник третьої особи служби у справах дітей Дніпровської РДА Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, але до його початку надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримує, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між відповідачкою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підтверджується наступним: копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], від 14.01.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 17 березня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 12 серпня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 18 квітня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в яких зазначено відповідача як матір дітей. Факт родинних відносин між відповідачем [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 квітня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в якому зазначено відповідача як батько дитини. З характеристики виданої виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради на [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вбачається, що вони є багатодітною сім'єю та мають чотирьох малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], який проживає разом з бабусею - [PERSON], [PERSON], [INFO], яка проживає з біологічним батьком в м. Дніпро, [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з бабусею - [PERSON] та [PERSON], [INFO], яка проживає з батьками. Сім'я стоїть на обліку сімей СЖО через недбале ставлення до виконання батьківських обов'язків, пияцтва, ведення асоціального способу життя та недотримання санітарно-гігієнічних норм. Стан помешкання незадовільний, квартира потребує ремонту. Для дітей не створено належних умов для проживання. В квартирі знаходяться саморобні електроприлади, які несуть загрозу здоров'ю та життю дітей. Мати - [PERSON], знаходиться у декретній відпустці та отримує державну допомогу при народженні дитини. Батько - [PERSON] ніде не працює, інколи підробляє по найму. Останнім часом батьки не приділяють достатньої уваги дітям, не переймаються їх здоров'ям, розпивають спиртні напої разом з людьми асоціальної поведінки в присутності дітей, чим і порушують права власних дітей. В матеріалах справи є Акт обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 20.06.2017 року, з якого вбачається що житло знаходиться на третьому поверсі трьох поверхневого будинку та складається з двох кімнат. Сім'я займає тільки одну кімнату, друга кімната не придатна для проживання. В приміщенні не дотримується санітарно-гігієнічних норм, брудно, не прибрано. В кімнаті стоїть ліжко для батьків, ліжко дитяче, маленький диванчик, телевізор. Стіни вкриті грибком, на кухні відсутня побутова техніка. Житло потребує ремонту. Умови для проживання та розвитку дітей незадовільні. В матеріалах справи є рішення виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради № 25 від 21 червня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1986 року народження та [PERSON], 1987 року народження відносно їх малолітньої дітей: [PERSON], 2004 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2013 р.н. та [PERSON], 2016 р.н. В матеріалах справи є висновок Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 15.03.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, з якого вбачається, що батьки дітей ухиляється від виконання своїх обов?язків, не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, свідомо нехтують своїми обов?язками з виховання та матеріального забезпечення дітей. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідачів здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітніх дітей: [PERSON], 2004 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2013 р.н. та [PERSON], 2016 р.н., що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачі не займаються вихованням дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, вони фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не вживають заходів, щодо поліпшення взаємовідносин з дітьми. Така поведінка відповідачів викликана їх умисними тривалими діями, які не спрямовані на виконання [PERSON] та [PERSON], своїх батьківських обов'язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Але враховуючи те, що позивач звернувся з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], 2004 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2013 р.н., а також стягнення з нього аліментів на їх утримання, батьком яких він не являється, тому у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь тієї особи або установи, де будуть виховуватися аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх її заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 27.06.2017 року, щомісячно. А також, стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися його дитина, у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд, з'ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 640,00 грн. за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав). На підставі викладеного,

Outcome: partial