Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю сина внаслідок професійного захворювання, 220 000,00 грн. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, згідно договору про надання правової допомоги, її представник - адвокат Бутко О.О. представляє її інтереси, діє в межах повноважень, наданих чинним законодавством позивачу у справі без будь-яких обмежень. Сама позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про що надала відповідну заяву /а.с.40/. Представник позивача Бутко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та суду пояснив, що [INFO] року помер син позивача - [PERSON]. Довідкою розширеної експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропет\-ровської обласної державної адміністрації серії АА № 0000001 від 20.03.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Відповідно до п.15 Акту розслідування хронічного професійного захворю\-вання форми ГІ-4 від 05 травня 2005 року № 000003 причиною виникнення профе\-сійного захворювання (пиловий бронхіт 1 ст., вібраційна хвороба 1 ст.) у [PERSON] було визнано його тривалу роботу на посаді підземного прохідника шахто-будівельного управління відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, зокрема змісту пилу у повітрі робочої зони вібрації на робочому місці, рівень яких переви\-щував гранично допустимі нормативи. Відповідно до п.14 Акту розслідування професійне захворювання у [PERSON] виникло у зав'язку з недосконалістю технологічного процесу та конструкти\-вних недоліків машин, механізмів та устаткування, що свідчить про невиконання відповідальними посадовими особами Відповідача вимог чинного законодавства з охорони праці в частині створення на робочих місцях безпечних і нешкідливих умов праці 04 травня 2011 року. Смертю сина позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідного сина, на підтримку та допомогу якого розраховувала у старості. Звістка про смерть сина призвела до того, що вона постійно перебуває у нервовому стані, втратила інтерес до життя, адже думки про його смерть не поки\-дають її навіть тепер. Відчуття того, що вона ніколи не побачить свого сина, по\-стійно пригнічує її, що негативно позначається на її психічному стані. Внаслідок смерті сина суттєво погіршився матеріальний стан Позивача, оскільки за життя син постійно надавав їй певну матеріальну допомогу, що вимагає від неї додаткових зусиль на організацію свого життя. Позивач, як людина похилого віку, втратила на\-дію на її підтримку з боку сина у старості, що завдає їй додаткових моральних страждань. Зважаючи на втрату сина, смерть якого настала у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його профе\-сійного захворювання і згодом до його смерті, глибину та тривалість моральних страждань, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у її особистому житті, позивач вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, якій підлягає стяг\-ненню з відповідача на її користь становить 220 000 гривень. Визначений позивачем розмір моральної шкоди відповідає принципам розу\-мності, справедливості та співрозмірності незворотнім негативним наслідкам, які настали для Позивача у зв'язку зі смертю сина. Представник відповідача Маргієва Є.О. проти позову заперечує, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Зазначила, що гірничо-збагачувальне виробництво передбачає використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівника. Праця у важких та шкідливих умовах супроводжується наданням пільг, передбачених Законом України «Про охорону праці», а саме: забезпечення спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, мийними засобами, безоплатним молоком або рівноцінними харчовими продуктами. Син позивачки [PERSON] пропрацював на підприємстві Відповідача на посаді прохідника підземного шахтобудівного управління з 01.11.1996 року по 14.06.2000 року (3 роки та 6 місяців). Після встановлення професійного захворювання у 2000 році, [PERSON] був переведений на іншу роботу, де був відсутній вплив шкідливих факторів, а саме слюсарем черговим та з ремонту обладнання ШБУ, а потім на дробильну фабрику, звідки 30.11.2009 року був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Крім цього, відповідачем було здійснено відшкодування йому шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я. Звертає увагу суду на те, що законодавством не встановлено будь-якої прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах праці. Роботодавець має можливість припинити роботу працівника в шкідливих умовах праці (перевести, за його згодою на іншу роботу, не пов'язану з впливом шкідливих чинників або звільнити у разі відмови від переведення чи відсутності відповідної роботи) лише у випадку, коли у працівника вже виникло і встановлено уповноваженим медичним органом порушення стану здоров'я. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, згідно Акту розслідування професійного захворювання від 05.05.2000 року [PERSON] пропрацював на підприємстві Відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів, на посаді підземного прохідника 43 місяці (з 11.1996 р. по 05.2000 р.), а до цього СП «Кривбасшахтопроходка» 244 місяці (з 05.1976 р. по 10.1996 р.). При цьому, в п.15 (причина професійного захворювання) вказано на особисту думку комісії, згідно якої комісією розраховано ступінь провини підприємств у виникненні професійного захворювання [PERSON], а саме: - СП «Кривбасшахтопроходка» - 85%; - ВАТ«ІНГЗК»-15%. Просить врахувати, що при загальному трудовому стажі у шкідливих умовах, який складає 29 років 9 міс. на підприємстві Відповідача син Позивачки пропрацював лише 3 роки 6 міс. Особи, які порушили законодавство про охорону праці в Акті не вказані. Крім того, позивачкою не надано обґрунтованого розрахунку визначеного розміру моральної шкоди. Вона не зазначила, з яких міркувань просить сягнути з ПРАТ «ІНГЗК» саме 220 000,00 грн. компенсації за моральну шкоду. Тобто фактично Позивачка не обґрунтувала розмір моральної шкоди, який вона просить стягнути. Стягувана моральна шкода не є ні розумною, ні виваженою, ні справедливою та є необґрунтовано завищеною. Позивач повинен надати суду не лише докази, які підтверджують факт встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, а й докази, які підтверджують факт виникнення у Позивачки моральних страждань. Такі докази до матеріалів справи не додані. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] працював в ВАТ «Кривбасрудоремонт» - з вересня 1970 року по травень 1976 року; в СП «Кривобасшахтопроходка» - з травня 1976 року по жовтень 1996 року. На підприємстві відповідача [PERSON] пропрацював з 01.11.1996 року по 14.06.2000 року на посаді прохідника підземного шахтобудівного управління, а з 14.06.2000 року по 30.11.2009 року - слюсарем черговим та з ремонту обладнання /а.с.41-45/. Загальний стаж роботи сина позивача [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів - 29 років 9 місяців /а.с.5,54-57/, в тому числі на підприємстві відповідача 3 роки 6 місяців. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворю\-вання форми П-4 від 05 травня 2005 року № 000003 повідомлення про професійне захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини надійшло до установи державної санітарно-епідеміологічної служби 27.04.2000 року. 20.04.2000 року сину позивача встановлений остаточний діагноз: пиловий бронхіт 1 ст., вібраційна хвороба 1 ст. з вегетативно-сенсорною полінейропатією та правостороннім плечелопаточним періартрозом /а.с.5/. Відповідно до п.14 вищезазначеного Акту, професійне захворювання у [PERSON] виникло за таких обставин: 1) Недосконалість технологічного процесу; 2) Конструктивні недоліки машин, механізмів, устаткування. Пунктом 17 вищезазначеного Акту визначена причина професійного захворювання: тривала робота в умовах впливу пилу, що перевищує гранично допустиму концентрацію в 1,1 - 1,6 разів (ТОВ «Кривбосрудоремонт», «Кривбасшахтопроходка», ІнГЗК) та вібрації, доза якої перевищувала допустиму в 4-6 разів («Кривбасшахтопроходка», ВАТ «ІнГЗК»). Відповідно до особливої думки комісії, ступінь провини підприємств у виникненні професійного захворювання [PERSON] становить: у виникненні пилового бронхіту: ВАТ «ІнГЗК» - 12,08%; СП «Кривбасшахтопроходка» - 68,82%; ТОВ «Кривбасрудоремонт» - 19,10%; у виникненні вібраційної хвороби: СП «Кривбасшахтопроходка» - 85%; ВАТ«ІНГЗК»-15%. Відповідачем було здійснено відшкодування [PERSON] шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я /а.с.59/. [INFO] року [PERSON] помер /а.с.4/ і довідкою розширеної експертної комісії Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропет\-ровської обласної державної адміністрації серії АА № 0000001 від 20.03.2013 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням /а.с.6/. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Суд зазначає, що підприємство повинне забезпечувати безпечні та здорові умови праці своїм працввникам. Суд вважає доведеним, що саме з вини роботодавця [PERSON] (відповідача), яким порушувались норми з безпеки праці та не забезпечувались безпечні умови праці, син позивача частково втратив працездатність, що підтверджується п.14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання. Позивач [PERSON] є матір'ю померлого [INFO] року [PERSON] /а.с.7/. У зв'язку із смертю [PERSON], позивачу заподіяні тяжкі моральні страждання. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. Смертю сина, пов'язаною з професійним захворюванням, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідного сина, на підтримку та допомогу якого розраховувала у старості. Звістка про смерть сина призвела до того, що вона постійно перебуває у нервовому стані, втратила інтерес до життя, адже думки про його смерть не поки\-дають її навіть тепер. Відчуття того, що вона ніколи не побачить свого сина, по\-стійно пригнічує її, що негативно позначається на її психічному стані. Внаслідок смерті сина суттєво погіршився матеріальний стан Позивача, оскільки за життя син постійно надавав їй певну матеріальну допомогу, що вимагає від неї додаткових зусиль на організацію свого життя. Позивач, як людина похилого віку, втратила на\-дію на її підтримку з боку сина у старості, що завдає їй додаткових моральних страждань. Факт смерті сина беззаперечно свідчить про те, що позивач - його матір, особа похилого віку, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у нього довічні, ступень вини відповідача, та період, який син позивача працював на підприємстві відповідача. Суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4. Суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Також суд вважає суму 220 000 грн. завищеною та не доведеною. З урахуванням вини відповідача, незначного періоду роботи сина позивача на підприємстві відповідача, суд вважає такою, що буде справедливою, відповідати обставинам справи, та моральним стражданням зазначеним позивачем - 8000 грн. Оскільки на стадії виконання рішення при виплаті моральної шкоди виникають питання, щодо відрахування податків, які перераховує підприємство з виплат, які нараховуються, суд вважає за необхідне, зазначити в рішенні, що сума моральної шкоди підлягає виплаті в зазначеному розмірі - 8000 грн., без урахування нарахованої на цю суму суми податків з фізичних осіб. Суми податків повинен визначити та нарахувати відповідач, оскільки це не входить до компетенції суду. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 551,20 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial