Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 05.11.2015 року з позовом, який здано ним на пошту 26.10.2015 року, до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказав, що 18.03.2013 року між ПрАТ «Лізинг ІТ» в особі ФОП [PERSON], який діяв на підставі довіреності, та [PERSON] укладено договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання телефону мобільного Apple iPhone 4S 16Gb Black. Цього ж дня з [PERSON] укладено відповідний договір поруки. За умовами договору фінансового лізингу відповідач [PERSON], внісши перший платіж в сумі 705 грн., зобовязувався наступні 9 платежів в такій же сумі вносити рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця, але свої зобовязання за договором не виконав. Таким чином позивач просив суд, збільшивши в ході судового розгляду позовні вимоги, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за невиконання договірних зобовязань в сумі 85\~866,09 грн. та судовий збір в сумі 1218 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представники відповідачів позов визнали частково, а саме в розмірі основної заборгованості в сумі 6345 грн., тобто залишку по договору, що складає 9 платежів по 705 грн. Вказали, що відповідач [PERSON] отримав телефон поштою, підписав примірник договору, акт прийому-передачі і надіслав у зворотньому напрямку. При цьому, реквізити для сплати платежів за договором йому повідомлено не було, рахунки про сплату від позивача він жодного разу не отримував. Крім того, з Правилами отримання ІТ-обладнання ознайомлений не був, на зворотній стороні договору умови були відсутні, з ними він також не був ознайомлений. Відтак, представники відповідача вважають, що штрафні санкції нараховано позивачем безпідставно. При цьому, також просили у будь-якому разі застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 березня 2013 року за № 120763097 між ПрАТ «Лізинг ІТ», від імені якого за довіреністю про участь постачальника в системі Lease IT за № 13010901 від 09.01.2013 року діяв постачальник ФОП «[PERSON], та [PERSON] укладено договір про отримання обладнання в системі Lease IT - телефону мобільного Apple iPhone 4S 16Gb Black. За умовами договору клієнт бере участь в системі Lease IT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальника учасника системи Lease IT, а також отримує послуги на умовах визначених обраним клієнтом пакетом фінансування Lease IT, а оператор зобовязується на підставі заяви клієнта забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання обраного клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом Lease IT. Пунктом 1.2 договору визначено, що порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі Lease IT, які є невідємною частиною цього договору. Розділом 2 договору визначено, що умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються пакетом Lease IT. Передання клієнту ІТ-обладнання та інших товарів відбувається за Актом прийому-передачі, який підписується клієнтом та постачальником. Клієнт сплачує на користь оператора Lease IT платежі згідно з умовами пакету Lease IT та цим договором. Клієнт отримує рахунки оператора Lease IT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях (п. 3.1 договору). Згідно п. 5.1.2 договору клієнт зобовязаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом Lease IT та цим договором. У разі прострочення оплати платежів клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених правилами ( п. 7.2 договору). Згідно п. 8.1, 8.7 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту розірвання з ініціативи будь-якої із сторін або з підстав, передбачених цим договором та правилами, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Клієнт ознайомився з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі Lease IT, зміст правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Перелічені умови дійсно розміщені на зворотньому боці договору, який не містить підпису [PERSON] Однак, з лицьової сторони договору, яка містить підпис відповідача, відзначається (дослівно), що клієнт підписуючи цей договір (текст договору на звороті) приймає на себе зобовязання щодо сплати платежів за отримане обладнання згідно з вказаним Пакетом фінансування Lease IT («Десятка»). В момент підписання Акту прийому-передачі право власності на обладнання та всі права вимоги щодо сплати платежів за цим договором переходять від постачальника до оператора Lease IT, одночасно до клієнта переходить право користування обладнанням за адресою експлуатації та матеріальна відповідальність за отримане обладнання. Право власності на обладнання переходить до клієнта згідно з умовами обраного пакету фінансування Lease IT. В цьому договорі постачальник є представником оператора Lease IT, діє від його імені та за його дорученням при отриманні платежу при отриманні обладнання. Статтею 203 ЦК України визначено принцип презумпції дії договору. Зазначений вище договір сторонами не оскаржувався, відтак є дійсним. Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. Згідно зі\~ст. 2 вказаного Закону\~відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннямиЦивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до\~ст. 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з умовами обраного пакету фінансування «Десятка» платіж при отриманні обладнання складає 10 %, кількість місячних платежів 9 щомісяця рівними частинами, вид договору фінансовий лізинг, перехід права власності клієнту при виплаті повної вартості обладнання. Представники не заперечили факту передачі відповідачу [PERSON] відповідного ІТ-обладнання, сплати ним першого платежу в сумі 705 грн. при загальній сумі платежів 7050 грн. Зазначені обставини також підтверджено актом прийому-передачі майна № 120763097 від 18.03.2013 року (а.с. 14). Згідно з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі Lease IT, клієнт самостійно розраховує суму належних до сплати платежів за поточний місяць та оплачує їх у відповідності та на підставі договору, накладної-вимоги та обраного клієнтом пакету Lease IT (п. 6.4). Згідно п. 6.5, 6.6 Правил, оператор Lease IT щомісячно інформує та надсилає рахунки клієнту для інформування клієнта про розмір сум належних до сплати у відповідному місяці. Неотримання рахунку не звільняє клієнта від зобовязань щодо своєчасної оплати платежів. Оператор Lease IT не несе відповідальності за не доставку або несвоєчасну доставку рахунків поштою. Розрахунковий період становить 1 календарний місяць. Оплата платежів здійснюється до 20 числа поточного місяця. Якщо до 15 числа поточного місяця рахунок не надійшов клієнтові, він повинен повідомити про це оператора Lease IT або самостійно розрахувати суму платежу. Якщо клієнт, якому не надійшов рахунок, не повідомив про це оператора Lease IT, він вважається таким, що отримав рахунок. Згідно п. 9.2.4 Правил, клієнт зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом Lease IT. Пунктом 14.2 Правил визначено, що у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора Lease IT плату за прострочення платежу: в розмірі 5 % від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі 10 % від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обовязку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом Lease IT. Вказані Правила затверджені наказом № 2.6 від 01.02.2006 року генерального директора ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (правонаступником є ПрАТ «Лізинг ІТ»). Судом також встановлено, що 18 березня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання зобовязувалась відповідати за зобовязаннями [PERSON], що витікають з укладеного ним договору фінансового лізингу. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Порука це строкове зобовязання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] зобовязався перед позивачем сплатити вартість отриманого ІТ-обладнання частинами (щомісячними платежами в кількості 9). Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Судом встановлено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 20.12.2013 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Отже, останній строк виконання основного зобовязання сторони договору фінансового лізингу визначили 20.12.2013 року, тому саме з цієї дати рахується початок шестимісячного строку дії поруки. У разі предявлення кредитором вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-436цс15 від 23 грудня 2015 року). Позивач звернувся до суду з даним позовом 05.11.2015 року, тобто після спливу строку предявлення вимог до поручителя, а тому вимоги до відповідача [PERSON] як поручителя за зобовязання [PERSON] за договором фінансового лізингу задоволенню не підлягають. На підставі розрахунку представленого позивачем судом зясовано, що заборгованість [PERSON] за договором фінансового лізингу станом на 01.11.2015 року складає 85\~866,09 грн., з яких: основна заборгованість (щомісячні платежі) 6345 грн., штрафні нарахування 79\~379,39грн., компенсація витрат 141,70 грн. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні під компенсацією витрат маються на увазі витрати, понесені позивачем на відправку кореспонденції відповідачам. При цьому, ні договором сторін, ні вищевказаними Правилами компенсація подібних витрат за рахунок відповідачів не передбачена. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежно виконаного зобовязання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). За загальним правилом період, за який нараховується неустойка за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). Позивач звернувся до суду 05.11.2015 року з даним позовом, який здано ним на пошту 26.10.2015 року, тому вимоги в частині стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню за період з листопада 2014 року в сумі, що складає 60\~893,10 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.3\~ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч.3\~ст.551 ЦК України\~є, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року). На думку суду розмір неустойки є значно завищеним, неспівмірним із основною заборгованістю по договору, що суперечить принципам справедливості та добросовісності та є підставою для зменшення пені. При цьому, суд також враховує, що у даному випадку має місце і вина позивача у частині не надсилання рахунків на оплату (довести протилежне у судовому засіданні представник позивача не спромігся), що зрештою звісно не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання договірних зобовязань. Оскільки розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.3 ст.551 ЦК України. Враховуючи те, що розмір заборгованості по договору фінансового лізингу становить 6\~345 грн., а також те, що межі дії\~\~принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд вважає, що загальний розмір неустойки підлягає зменшенню до розміру основної заборгованості 6\~345 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Лізинг ІТ» заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 6\~345 грн., а також неустойку в такій же сумі 6\~345 грн., що загалом становить 12\~690 грн. На підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При цьому, суд враховує розяснення надані в п. 39 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014\~ року № 10, щодо того, що у разі якщо суд на підставі\~частини третьої\~статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 863,81 грн.

Outcome: partial