Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідачів, в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість станом на 14.11.2016 р. за кредитним договором № КД-47/13 від 18.11.2013 р. у розмірі: основна сума кредиту - 5099 грн. 06 коп., відсотків за користування кредитом - 6870 грн. 28 коп., пені у розмірі 1% від простроченої суми кредиту 18594 грн. 03 коп., штрафу у розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту 2549 грн. 53 коп., а всього - 33112 гривень 90 копійок. В обґрунтування позову позивач за первісним позовом зазначив, що 18.11.2013 р. між кредитною спілкою «Центральне кредитне товариство» і [PERSON] було укладено кредитний договір № КД-47/13. Згідно Кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 10650,00 грн. терміном на 18 місяців, під 84 процентів річних від суми кредиту за користування. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань [PERSON] кредитор уклав договір поруки № КД-47/13 від 18.11.2013р. з [PERSON], який узяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями боржника у випадку їх невиконання останнім за кредитним договором. Боржник повинен був сплачувати відповідну частку основної суми кредиту та проценти за користування кожен місяць відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору, починаючи з 18.12.2013 р. [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, а саме: починаючи з 18 січня 2015 року погашення основної суми кредиту та відсотків відповідно до графіку платежів здійснював частково та з порушенням графіку платежів. Після останнього платежу 06 квітня 2016 року погашення кредиту та відсотків не здійснювалось. У зв'язку з простроченням боржником сплати процентів за користування кредитом та несвоєчасним поверненням суми кредиту (п.9.4. Кредитного договору), було здійснено нарахування пені у розмірі 1 (одного) процента від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежів. Через те, що боржник не виконує зобов'язання за Кредитним договором, згідно статті 554 Цивільного кодексу України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а також поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, а також пені. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до\~Кредитної спілки «Центральне кредитне товариство», в якому просить суд визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 18.11.2013 року №КД-47/13, який був укладений між ним та Кредитною спілкою «Центральне кредитне товариство». Свої позовні вимоги позивач по зустрічному позову мотивує тим, що\~18.11.2013 року між Кредитною спілкою «Центральне кредитне товариство» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КД-47/13. Згідно умов вказаного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 10650 грн. на соціальні потреби, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Строк дії договору 18 місяців з моменту його підписання сторонами. Тобто, якщо днем підписання договору є 18.11.2013 року, то моментом закінчення дії договору є 18.05.2015 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором між ним та Кредитною спілкою «Центральне кредитне товариство» був укладений договір поруки від 18.11.2013 року №КД-47/13. Згідно п.3.3 даного договору поруки строк його дії протягом всього терміну дії Кредитного договору. Оскільки строк дії кредитного договору становив 18 місяців з моменту його підписання і закінчився 18.05.2015 року, а тому закінчився і строк дії договору поруки. Протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання Кредитна спілка «Центральне кредитне товариство» не предявила до нього жодної вимоги, а тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України вважає, що порука є припиненою та просить задовольнити зустрічний позов. Представник відповідачів за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні визнала первісний позов частково та надала письмові пояснення відповідача [PERSON], відповідно до яких, останній визнає позов лише в частині стягнення з нього заборгованості у вигляді залишку кредиту в сумі 5099 грн. 06 коп, а в іншій частині позовні вимоги вважає необґрунтованими. Крім того, підтримала зустрічний позов [PERSON] та просила суд його задовольнити. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав первісний позов та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому, відносно зустрічного позову заперечив з огляду на його необґрунтованість та просив суд відмовити у його задоволені. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 18.11.2013 р. між кредитною спілкою «Центральне кредитне товариство» і [PERSON] було укладено кредитний договір № КД-47/13, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10650,00 грн. терміном на 18 місяців, під 84 % річних від суми кредиту за користування. Видача [PERSON] 10650,00 гривень підтверджується видатковим касовим ордером № 249 від 18.11.2013р. за підписами Голови правління КС «Центральне кредитне товариство», головного бухгалтера КС «Центральне кредитне товариство», Боржника та касира КС «Центральне кредитне товариство». У відповідності до п.3.3. Кредитного договору «Плата за користування кредитом та механізм розрахунків». Боржник повинен сплачувати відповідну частку основної суми кредиту та проценти за користування кожен місяць відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору, починаючи з 18.12.2013 р. [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, а саме: починаючи з 18 січня 2015 року погашення основної суми кредиту та відсотків відповідно до графіку платежів здійснював частково та з порушенням графіку платежів. Після останнього платежу 06 квітня 2016 року погашення кредиту та відсотків не здійснювалось. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань [PERSON] Кредитор уклав договір поруки № КД-47/13 від 18.11.2013р. з [PERSON], який узяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями Боржника у випадку їх невиконання останнім за Кредитним договором. Так, відповідно до п. 1.1 Договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитодавцем за виконання Боржником всіх його зобов'язань за Кредитним договором № КД-47/13 від 18 листопада 2013 р. з додатками до нього, укладеного між Кредитодавцем і Боржником, у випадку неналежного виконання останнім цих зобов'язань. Згідно п.1.2. у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель зобов'язується нести відповідальність перед Кредитодавцем за зобов'язаннями Боржника в повному обсязі. Пунктами 2.1. та 2.2. Договору поруки передбачено, що Боржник і Поручитель несуть відповідальність перед Кредитодавцем як солідарні боржники в частині повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом у встановлений термін, за сплату пені, а також за відшкодування інших збитків, що виникли у Кредитодавця при невиконанні Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором. Належне виконання зобов'язань Боржника перед Кредитодавцем забезпечується всім належним Поручителю майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно п. 3.3. Договору поруки сторони домовилися, що\~\~даний договір діє протягом всього терміну дії Кредитного договору. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України\~під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено,\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.\~Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 3.2 укладеного договору поруки передбачено, що порука припиняє свою дію тільки у випадку повного виконання зобовязання, забезпеченого порукою. Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має неминуче настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх кредитних зобовязань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобовязання не предявить вимоги до поручителя в даному випадку це строк закінчення дії кредитного договору, тобто 18.05.2015 року (п.3.3 договору поруки). Отже, суд приходить до висновку, що поруку за договором від 18.11.2013 року слід визнати припиненою, оскільки даний договір закінчився 18.05.2015 року і Кредитна спілка «Центральне кредитне товариство» не звернулися з позовом до [PERSON] протягом строку дії поруки та задовольнити зустрічний позов. Щодо вимог первісного позову суд зазначає таке: Відповідно до ст.ст.1054,\~1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частина 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Виходячи з положень ст. ст. 1048,\~1054\~ЦК України, істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. Пунктом 1\~ст. 626 ЦК України\~передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом першим\~статті 627 ЦК України\~також встановлено свободу договору, з посиланням на\~статтю 6 зазначеного Кодексу\~із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, позичальник [PERSON] погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обовязковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Укладаючи оспорюваний кредитний договір, сторони діяли вільно, на власний розсуд, визначаючи його умови, досягли згоди з усіх істотних умов. В порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість за кредитом. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом [PERSON] порушено умови Договору та графік погашення кредиту й сплати процентів, внаслідок чого станом на 31.07.2016 року у розмірі 33112 грн. 90 коп, що складється з наступного: основна сума кредиту - 5099 грн. 06 коп., відсотків за користування кредитом - 6870 грн. 28 коп., пені у розмірі 1% від простроченої суми кредиту 18594 грн. 03 коп., штрафу у розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту 2549 грн. 53 коп. Заборгованість за Кредитним договором відповідачем до теперішнього часу не погашена. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Згідно із ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до п.27 роз'яснень Постанови\~ пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012\~ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами\~ можна вважати зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують увагу. Законом не заборонено звертатися\~ як з письмовою так і усною заявою про зменшення розміру неустойки. Судом встановлено, що заборгованість по кредиту складає 5099, 06 грн., а сплата штрафних санкцій 28013,84 грн., тобто нараховані штрафні санкції значно перевищують розмір завданих збитків, що є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. Таким чином, виходячи з норм ст. 551 ЦК України суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості за пенею до рівня заборгованості по кредиту, тобто до 5099,06 грн., оскільки відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. При цьому суд приймає до уваги матеріальний стан відповідача за первісним позовом [PERSON], який на теперішній час за станом здоровя не працює та немає іншого джерела доходу, що свідчить про його скрутне матеріальне становище, а стягнення в повному обсязі нарахованої позивачем суми пені призведе до остаточного зубожіння відповідача та унеможливить нормальний розвиток і існування його як людини, яка відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю України. В іншій частині позов підлягає задоволенню, з урахуванням того, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 19617,93 грн., а саме: заборгованості за кредитом 5099,06 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6870,28 грн., заборгованість за пенею 5099,06 грн. та штраф 2549,53 грн.. Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення суми боргу у розмірі 19617,93 грн.з відповідача [PERSON], в решті вимог первісного позову слід відмовити за необґрунтованістю. Зустрічний позов [PERSON] до Кредитної спілки «Центральне кредитне товариство» про визнання поруки припиненоюпідлягає задоволенню з підстав, викладених вище.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). За первісним позовом судові витрати покладаються на відповідача за первісним позовом [PERSON] Судові витрати за зустрічним позовом покладаються на відповідача за зустрічним позовом Кредитну спілку «Центральне кредитне товариство». На підставі викладеного,

Outcome: partial