Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Перехрестівська сільська Рада Роменського району Сумської області звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Перехрестівська сільська Рада Роменського р-ну Сумської області здійснює утримання житлового фонду. З відповідачем по справі 01.08.2006 року було укладено договір № 141 на утримання будинку та надання житлово-комунальних послуг. Відповідач не здійснює оплату наданих позивачем послуг в результаті чого за період з 01 грудня 2008 року по 31 серпня 2012 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 805 грн. 94 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що своєчасно сплачував за надані житлово-комунальні послуги, протягом 2008-2013 років додаткових рахунків для оплати виставлено не було. Крім того, прохав врахувати, що за пред'явленими вимогами на суму 805,94 грн., що нараховані позивачем по Акту № 04-21/26 від 19.10.2012 року перевірки ревізії бюджету Перехрестівської сільської Ради, за період з 01.12.2008 року по 31.08.2012 року, минув строк позовної давності. Суд вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, допитавши свідків, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 2006 року між Перехрестівською сільською Радою Роменського району Сумської області та [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS] було укладено № 141 на утримання будинку та надання житлово-комунальних послуг (а.с. 5). Згідно умов вказаного договору Перехрестівська сільська Рада Роменського району Сумської області як надавач послуг забезпечує комунальне обслуговування та поточний ремонт житлового будинку [ADDRESS] Роменського району Сумської області, а власник [PERSON] бере участь у витратах на виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку (п. 1-2.1.1). Згідно п. 2.2.6 вказаного договору споживач зобов'язується не пізніше 10 числа звітним місяцем вносити плату на рахунок надавача послуг за технічне обслуговування будинку, комунальні та інші послуги. Згідно розрахунку позивача, [PERSON] за період з 01 грудня 2008 року по 31 серпня 2012 року заборгував 805,94 грн. за житлово-комунальні послуги (а.с. 6). Установлені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні житлові відносини з приводу оплати за надані комунальні послуги. Спірні правовідносини регулюються ст. 4, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, в редакції затвердженій постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, а також ст. 509, 526 ЦК України. Згідно ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг складається із Конституції України, нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та підзаконних нормативно-правових актів у тому числі і органів місцевого самоврядування. Ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідно до п.5.3.6.3 Плану контрольно-ревізійної роботи Роменської об'єднаної державної фінансової інспекції на III квартал 2012 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 10.09.2012 року №114 нею було проведено планову виїзну ревізію бюджету Перехрестівської сільської ради за період з 01.09.2012 року по 31.08.2012 року, за результатами якої 19 жовтня 2012 року складений акт № 04-21/26, у якому були зафіксовані відповідні порушення. З акту ревізії № 04-21/26 від 19 жовтня 2012 року бюджету Перехрестівської сільської ради за період з 01.09.2012 року по 31.08.2012 року вбачається, що були виявлені порушення бюджетно-фінансової дисципліни (а.с. 9- 13). Так, в ході ревізії повноти надходження власних доходів проведеним аналізом порівняння витрат на водопостачання та вивіз рідких нечистот з тарифами, затвердженими на оплату зазначених послуг та нарахованою сумою до оплати споживачами встановлено, що реалізація послуг проводилася за цінами нижчими від їх собівартості. Внаслідок цього сільському бюджету завдано матеріальної шкоди на суму 33648,72 грн. (а.с. 11). З метою усунення вказаних порушень Роменською фінансовою інспекцією 29 жовтня 2012 року на адресу сільського голови Перехрестівської сільської Ради був направлений лист-вимога № 04-14/1615, п. 3 якого є вимога відобразити по бухгалтерському обліку сільської Ради заборгованість за споживачами по оплаті послуг та провести претензійно правову роботу по стягненню з споживачів плати за надані комунальну послуги в сумі 33648,72 грн. (а.с.14-15). Крім того, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2013 року по справі № 818/373/13-а (а.с. 40-41), залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2013 року (а.с. 16-18), було задоволено позов Державної фінансової інспекції у Сумській області та зобов'язано Перехрестівську сільську раду виконати п. 3 листа-вимоги № 04-14/1615 від 29.10.2012 року, а саме: відобразити по бухгалтерському обліку сільської ради заборгованість за споживачами по оплаті послуг та провести претензійно-позовну роботу по стягненню з споживачів плати за надані комунальні послуги в сумі 33648, 72 грн. Допитана в якості свідка [PERSON], яка працює бухгалтером суду пояснила, що на виконання вищевказаної постанови нею було проведено донарахування за надані комунальні послуги по Перехрестівській сільській Раді згідно акту ревізії від 19.10.12 р. № 04-21/26. З довідки-розрахунку вбачається, що Перехрестівською сільською Радою на виконання вимоги Роменської фінансової інспекції було донараховано [PERSON], за отримані послуги з водопостачання та відведення нечистот за період з 01 грудня 2008 року по 31 серпня 2012 року на загальну суму 805 грн. 94 коп. (а.с. 6). В той же час, вирішуючи питання про стягнення заборгованості суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ч.1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України) . Згідно вимог ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідач по справі прохав застосувати строк позовної давності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах трьохрічного строку позовної давності, а саме стягнення боргу за водопостачання і за нечистоти за 2011 рік на загальну суму 228,61 грн. (221,42 + 7,19 = 228,61) (а.с 6). В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності і відсутністю підстав для його поновлення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги задоволені частково суд дійшов висновку про стягнення з відповідачами 70 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial