Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

позивач та її представник просять суд стягнути зі [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на суму 40 289грн. 92 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 386 436 грн. 36 коп., всього разом 426 726 грн. 28 коп., посилаючись на те, що на підставі рішення Кагарлицького районного суду від 06 серпня 2008 року [PERSON] зобов'язаний по виконавчому листу №2 - 620, виданому Кагарлицьким районним судом 08.08.2008 року виплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття, починаючи з 04.07.2008 року. Однак, відповідач, зловживав спиртними напоями, залишився без роботи і з 2008 року ніде не працював, відповідно і матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надавав, рішення суду не виконував. Внаслідок цього, станом на 24 лютого 2014 року за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів на загальну суму 40 289 грн. 92 коп. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 197 СК України особа може бути звільнена від сплати заборгованості по аліментах у зв'язку з тяжкою хворобою платника аліментів, внаслідок призупинення виконавчого провадження через перебування боржника на стаціонарному лікуванні в медичній установі, в місцях позбавлення волі. Однак, про такі обставини їй не відомо, не повідомляв про факти відповідач і виконавчу службу. Отже, відповідач мав можливість сплачувати аліменти вчасно і в повному розмірі, визначеному рішенням суду, але ухилявся від сплати аліментів, приховуючи свої доходи. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 25.11.2009 року № 6.3- 2009 пеня нараховується на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, у розмірі одного відсотка від суми несплати аліментів за кожен день прострочення. Верховний Суд України розглянув справу № 6-81 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів. Суд зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано. Тоді, з урахуванням встановленого слід обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, згідно довідки - розрахунку №2733 від 02.04.2014 року про стан заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-620, виданому Кагарлицьким районним судом 08.08.2008 року про стягнення аліментів зі [PERSON] на її користь, яку їй видав державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції заборгованість відповідача по аліментах складає 40 289 грн. 92 коп., тобто [PERSON] не сплачував аліменти протягом періоду з 04.07.2008 року по 24.02.2014 року,тобто заборгованість в днях обчислюється 2034 дні. Оскільки неустойка(пеня) обраховується на день прийняття рішення судом, тому вона рахує пеню на день подання позову до суду, тобто на 10.04.2014 року, а це становить ще 45днів. тобто неустойку належить рахувати за 2079 днів. Тобто, всього сума неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання сина [PERSON] складає 386 436 гривень 36 коп. які необхідно стягнути з відповідача. Щодо позовної давності стягнення заборгованості та пені по аліментах, необхідно зазначити, що статтею 20 Сімейного кодексу України, чітко передбачено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім окремих випадків, до переліку яких вимоги щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів не входять. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Вона неодноразово зверталася до відповідача по питанню сплати аліментів, але він ніякої заборгованості не визнає. Тому, враховуючи, що 24.02.2014 року син [PERSON] досяг повноліття, отже відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчився строк, передбачений законом для стягнення за вищезазначеним виконавчим листом, вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення не тільки пені, а і всього розміру заборгованості. Зважаючи на той факт, що відповідач не виконував рішення суду з власної вини вважає, що суд має достатні підстави для задоволення даного позову. Відповідач позовні вимоги позивача визнав частково, а саме: визнає, що має заборгованість в сумі 40 289 грн. 92 коп. та не визнає пеню в повному обсязі, оскільки в нього була домовленість з позивачем щодо аліментів. Окрім того, він позивачу давав кошти, а тому вважає, що підстав для стягнення пені у суду відсутні. Представник третьої особи в особі відділу Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Щодо заборгованості, то Відділ ДВС Кагарлицького РУЮ відповідачу довідку - розрахунок про стан заборгованості по аліментах не направляв. Однак, не одноразово викликався відповідач до Відділу ДВС, проте аліменти не сплачував. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1994 року, який було розірвано про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 06 серпня 2008 року було винесено рішення Кагарлицьким районним судом Київської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, згідно якого з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не більше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно встановленого законодавством для дітей відповідного віку. Початок стягнення аліментів починаючи з 04.07.2008 року і до його повноліття. На виконання вказаного рішення 08 серпня 2008 року суд видав виконавчий лист № 2-620/2008. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь заборгованості за аліментам, то суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 187 Сімейного кодексу України , один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Відповідно до положень ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду . Вказана норма закону визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Постановою державного виконавця від 24.04.2014 року закінчено виконавче провадження в зв'язку із закінченням строку для даного виду стягнення - син сторін досяг повноліття та визначено заборгованість станом на 24.02.2014 року в сумі 40 289 грн. 92 коп. (а.с.12). Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття (ч.4 ст.194 СК України). Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржено. Відповідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Оскільки розмір заборгованості за аліментами відповідачем в судовому порядку не оскаржено, позов про звільнення повністю або частково від сплати заборгованості за аліментами відповідачем не подано, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки вимоги позивача відповідають матеріалам справи та вимогам закону, тому суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів за період з 04.07.2008 року по 24.02.2014 року в сумі 40 289 грн. 92 коп. Вирішуючи вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь неустойку за прострочення по сплаті аліментів, то суд вважає, що дана позовна вимога позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. При цьому, пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. Також, слід зазначити, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого, кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція також висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.09.2013, яка, в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України при розгляді справ даної категорії. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчисляється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Судом було встановлено, що 11 серпня 2008 року Відділом Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу, що виданий на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, згідно якого з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не більше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно встановленого законодавством для дітей відповідного віку. 02 липня 2010 року Відділом ДВС Кагарлицького РУЮ було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки згідно повідомлення Кагарлицького управління праці та соціального захисту населення при РДА позивач отримувала тимчасову державну допомогу відповідно до ч. 5 ст. 181 СК України. 24 квітня 2014 року Відділом ДВС Кагарлицького РУЮ провадження по даному виконавчому провадженню було поновлено та закрито, у зв'язку із закінченням передбаченого законом строку для стягнення до даного виду. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що позивач має право на нарахування пені за прострочення сплати аліментів лише за період з 04.07.2008 року по 01.07.2010 року. Щодо заборгованості за період з 04.07.2008 р. по 01.07.2010 р., то судом зроблено наступний розрахунок: за 2008 рік: 04.07.2008 року - 5,01 за день - 135 грн. 27 коп., 01.08.2008 року - 5,15 за день - 159 грн. 65 коп., 01.09.2008 року - 4,97 грн. за день - 149 грн. 10 коп., 01.10.2008 року - 5,24 грн. за день - 162 грн. 44 коп., 01.11.2008 року - 4,91 грн. за день - 147 грн. 30 коп., 01.12.2008 року - 5,21 грн. за день - 161 грн. 51 коп., а всього: 915 грн. 27 коп.; за 2009 рік: 01.01.2009 року - 3,82 грн. за день - 118 грн. 42 коп., 01.02.2009 року - 4,18 грн. за день - 117 грн. 04 коп., 01.03.2009 року - 4,14 грн. за день - 128 грн. 34 коп., 01.04.2009 року - 4,42 грн. за день - 132 грн. 60 коп., 01.05.2009 року - 4,55 грн. за день - 141 грн. 05 коп., 01.06.2009 року - 4,56 грн. за день - 136 грн. 80 коп., 01.07.2009 року - 4,91 грн. за день - 152 грн. 21 коп., 01.08.2009 року - 4,97 грн. за день - 154 грн. 07 коп., 01.09.2009 року - 4,66 грн. за день - 139 грн. 80 коп., 01.10.2009 року - 4,81 грн. за день - 149 грн. 11 коп., 01.11.2009 року - 4,61 грн. за день - 138 грн. 30 коп., 01.12.2009 року - 4,69 грн. за день - 145 грн. 39 коп., а всього: 1653 грн. 13 коп.; за 2010 рік: 01.01.2010 року - 4,53 грн. за день - 140 грн. 43 коп., 01.02.2010 року - 4,53 грн. за день - 126 грн. 84 коп., 01.03.2010 року - 4,53 грн. за день - 140 грн. 43 коп., 01.04.2010 року - 5,46 грн. за день - 163 грн. 80 коп., 01.05.2010 року - 5,46 грн. за день - 169 грн. 26 коп., 01.06.2010 року - 5,46 грн. за день - 163 грн. 80 коп., а всього 904 грн. 56 коп. Загальний розмір пені за період з 04.07.2008 р. по 01.07.2010 року становить 3 472 грн. 96 коп. Загальна сума неустойки (пені) за спірний період часу становить грошову суму - 3 472 грн. 96 коп., в той час як наданий позивачкою розрахунок є неправильним, оскільки зроблений без урахування вимог закону. Разом з тим, враховуючи ступінь виконання зобов'язань відповідачем зі сплати аліментів, який вживав заходи щодо їх сплати по мірі можливості, оскільки не мав постійного заробітку, надав кошти позивачу (вказане позивачем не заперечується), суд вважає за можливе відповідно до вимог ч. 2 ст. 196 СК України зменшити розмір неустойки до 2869 грн. 90 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] Михайловичана користь [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 2869 грн. 90 коп., а в іншій частині суд позивачу відмовляє Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки суд частково задовольняє позов [PERSON], яка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 431 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial