Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 29 635.91 грн, з яких: 7 551.20 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 478.72 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6 718.57 грн - нараховано пені; 500.00 грн - штраф (фіксована частина); 1 387.42 грн - штраф (процентна складова). В обґрунтування вимог вказує, що 21.10.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 16 500.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення. Взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути з боржника заборгованість по кредиту та судові витрати. У лютому 2018 року представник відповідача адвокат Сідорова І.А. подала відзив на позов та вказала, що позов не підлягає до задоволення оскільки позивачем не подано належних доказів про те, що [PERSON] була видана кредитна картка із встановленням відповідно ліміту на неї та зазначенням строку дії картки. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року за клопотанням представника відповідача адвоката Сідорової І.А. витребувано докази. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2018 року за клопотанням представника відповідача адвоката Сідорової І.А. визнано явку представника позивача обов`язковою. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2018 року за клопотанням представника відповідача адвоката Булави М.А. провадження у справ зупинено. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2019 року за клопотанням представника відповідача адвоката Булави М.А. поновлено провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача Ваврів Ю.П. позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Булава М.А. позов не визнала та пояснила, що відповідачем повернуто всі кошти позивачу, а тому позов безпідставний. Судом встановлено, що 21.10.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 16 500,00 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 19.06.2017 становить 29 635.91 грн і складається із: 7 551.20 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 478.72 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6 718.57 грн - нараховано пені; 500.00 грн - штраф (фіксована частина); 1 387.42 грн - штраф (процентна складова). Розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами у анкеті-заяві [PERSON] не зазначено. У Тарифах обслуговування кредитних карт Універсальна та Умов та правил надання банківських послуг, відсутня відмітка про ознайомлення [PERSON] із їх умовами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із статтею 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок надавати послуги, в т.ч. банківське обслуговування кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім осіб, яким закон надає пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договори приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші і споживач послуг банку лише приєднався до них, про що свідчить його підпис на тексті вказаного договору (Статті 633, 634 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позивачем суду не надано письмових доказів, із підписом відповідача, про розмір тарифів за кредитним договором та строк чинності договору про надання банківських послуг. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, які були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У судовому засіданні позивач не довів, що долучені до позовної заяви є саме тим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, які розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03.07.2019 року. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути в примусовому порядку з боржника суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 7551.20 грн. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1 1600,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial