Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні\~2018\~року позивач\~звернувся до\~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська\~з позовом\~до \~відповідача[PERSON], третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який в подальшому був уточнений. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який не є членом її сімї та в квартирі не проживає більше семи років, його речей в квартирі немає. Просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2 у будинку № 96 по вул. Єнісейська в м. Дніпро та зобовязати Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з наведених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб у судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON], розповіла, що проживає по сусідству приблизно 20 років, їх будинок поділений на дві половини. Вона ніколи не бачила відповідача і в квартирі він ніколи не проживав. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування частини житлового будинку від 05 серпня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2-2318, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 42/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Єнісейська, буд. 96. Відповідно до Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 01.09.2003 року реєстраційний номер 1953223, [PERSON] є власником 42/100 частки будинку 96 по вул. Єнісейська в м. Дніпропетровську. Відповідно до домової книги реєстрації громадян, які проживають в [INFO], [PERSON] зареєстрований з 20.07.2007 року. Як показала в судовому засіданні позивачка відповідач по справі не є членом її родини, він був зареєстрований в квартирі на прохання її сина, він ніколи в квартирі не проживав, місце його проживання позивачу невідоме. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актом про не проживання від 15.03.2018 року, затвердженого квартальним комітетом №1 та показаннями свідка [PERSON] Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача в домоволодінні, яка належить позивачу на праві власності, не дозволяє їй на свій розсуд розпоряджатися власністю. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідач дійсно не проживає в домоволодінні більше семи років, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в частині визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Щодо заявлених вимог зобовязати Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідача спірної житлової площі є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Згідно зі\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи\~\~\~\~днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Отже, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом та залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства.\~\~\~\~Однак спору між позивачем та третьою особою з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial