Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

В листопаді 2019 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №0861580802/Т/972136 від 19 серпня 2013 року в розмірі 12 484 грн., з яких: 4 495 грн. - заборгованість за основним боргом, 4 388 грн. - заборгованість за комісією, 3 600 грн. - штрафи, пені; та за кредитним договором №0861580801/Т/972136 від 08 травня 2013 року в розмірі 9 551 грн., з яких: 2 880 грн. - заборгованість за основним боргом, 3 071 грн. - заборгованість за комісією, 3 600 грн. - штрафи пені та судовий збір у розмірі 1 921 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Актабанк» було укладено кредитний договір №0861580801/Т/972136 від 08 травня 2013 року та кредитний договір №0861580802/Т/972136 від 19 серпня 2013 року. 23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір №2 про відступлення прав вимоги у відповідності до умов якого, ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги, в тому числі за кредитними договорами № 0861580802/Т/972136 та № 0861580801/Т/972136. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0861580802 Т 972136 в сумі 12484.00 грн.. з яких: 4 495,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 4 388,00 грн. - заборгованість за комісією, 3 600,00 грн. - штрафи, пені. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються. та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0861580801 Т 972136 в сумі 9551,00 грн., з яких: 2 880,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 3 071,00 грн. - заборгованість за комісією, 3 600,00 грн. - штрафи, пені. На виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитним договорам. Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 23.03.2018 року позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін /а.с. 47-48/. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явилася, повідомлялася судом про час та місце розгляду справи належним чином, представник відповідача надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, підтримала поданий до суду відзив, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно поданого відзиву вказала, що позивач, встановивши у кредитних договорах сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Тобто позивач нарахував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача що є незаконним та така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16. Також, позивачем не зазначено за який період та за порушення яких щомісячних платежів нараховано штраф та пеню. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 08.05.2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «АктаБанк» укладено кредитний договір №0861580801/Т/972136, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 3 500 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,01% річних з кінцевою датою погашення заборгованості за кредитом 07.05.2016 року /а.с. 20-21/. Згідно 2.1.3. договору, погашення кредиту, сплата нарахованих відсотків за користування кредитом, сплата комісії за супроводження здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем видання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 210,99 грн. Позичальник свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки від 08.05.2013 року /а.с. 28/. Також, 19.08.2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «АктаБанк» укладено кредитний договір №0861580802/Т/972136, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 5 000 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,01% річних з кінцевою датою погашення заборгованості за кредитом 18.06.2016 року /а.с. 6-7/. Згідно 2.1.3. договору, погашення кредиту, сплата нарахованих відсотків за користування кредитом, сплата комісії за супроводження здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем видання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 301,42 грн. Позичальник свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки від 19.08.2013 року /а.с. 14/. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 23.03.2018 року між ПАТ «АктаБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ПАТ «АктаБанк» відступає шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору /а.с. 36-37/. Згідно п.2.2. договору відступлення прав вимоги, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Відповідно до витягу з додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №0861580801/Т/972136 від 08.05.2013 року в сумі 9 551 грн., а саме: 2 880 грн. - заборгованості за основним боргом, 3 071 грн. - заборгованості за комісією та 3 600 грн. - штрафи, пені; та по кредитному договору №0861580802/Т/972136 від 19.08.2013 року в сумі 12 484 грн., а саме: 4 495 грн. - заборгованості за основним боргом, 4 388 грн. - заборгованості за комісією та 3 600 грн. - штрафу, пені /а.с. 38/. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Листом від 27.03.2018 року № 002405570-1 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було повідомлено [PERSON] про необхідність погашення наявної заборгованості, проте вказана вимога відповідачем виконана не була. За вказаного, позовні вимоги про стягнення заборгованості за основним боргом по кредитному договору №0861580801/Т/972136 від 08.05.2013 року в сумі 2 880 грн. та по кредитному договору №0861580802/Т/972136 від 19.08.2013 року в сумі 4 495 грн. підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення нарахованої комісії, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. За вказаного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача 3 600 грн. - штрафи, пені за кредитним договором №0861580802/Т/972136 від 19 серпня 2013 та за кредитним договором №0861580801/Т/972136 від 08 травня 2013 року в розмірі 3 600 грн. - штрафи пені. Враховуючи, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо розмежувати суму нарахованих штрафів та пені, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми штрафів та пені, оскільки вимогами чинного законодавства забороняється подвійне стягнення за одне і теж порушення умов договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За вказаного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial