Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості у сумі 12577,08 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 28.09.2010 року, що складається з анкети-заяви та Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON]. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 23000,0 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитні кошти [PERSON] отримав, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував, а тому утворилась заборгованість. 06.листопада 2015 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON]. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить: 12577,08 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 26904,44 грн. заборгованість за кредитом; 3740,47 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 50,0 грн. пеня; з них 18117,83 грн. внесено на погашення заборгованості. За таких обставин ПАТ КБ ПриватБанк змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із [PERSON] У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився направивши до суду заяву, в якій ствердив свої позовні вимоги, просив суд повністю їх задовольнити та розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала частково в сумі 8797,58 грн. Враховуючи, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, беручи до уваги письмові заяви представника позивача та відповідача, розглядає справу за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ ПриватБанк підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з анкети-заяви позичальника від 28.09.2010 року та на підставі Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 23000,0 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.. п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку клієнт дав свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Як вбачається із свідоцтва про смерть (серії І-СР № 270814 від 10.11.2015 року) [PERSON] помер 06 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з інформацією, наданою завідувачем Золотоніської міської нотаріальної контори за вих. № 539/021/14 від 24.06.2016 року спадкоємцем померлого [PERSON] Є його дружина [PERSON], яка оформила спадщину 15.06.2016 року на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 25 лютого 2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Золотоніської міської державної нотаріальної контори. 31.07.2016 року на адресу [PERSON] було направлено лист-претензію, на що позивач не отримав відповіді. Згідно з розрахунком заборгованості станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком становила: 12577,08 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 26904,44 грн. заборгованість за кредитом; 3740,47 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 50,0 грн. пеня; з них 18117,83 грн. внесено на погашення заборгованості. Як вбачається з доданих до матеріалів справи розрахунку відповідача та квитанцій від 08.04.2017 року та від 11.05.2017 року відповідачем [PERSON] на погашення заборгованості [PERSON] сплачено банку кошти в сумі 2577,0 грн., 500,0 грн., 500,0 грн., в загальній сумі 3577,0 грн. Крім того, позивач нараховував відсотки за 06.11.2015 року, 10.11.2015 року і 11.11.2015 року в загальному розмірі 202,5 грн., коли позичальник [PERSON] вже помер. Це суперечить пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Тому ця сума не має бути врахована у загальний розмір заборгованості за позовом. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] Має заборгованість у сумі: 12577,08 грн. - 2577,0 грн. - 500,0 грн. -500,0 грн. = 8797,58 грн. Суд також вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1120,0 грн., оскільки відповідачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору доказів тяжкого матеріального становища не надано. На підставі зазначеного та

Outcome: partial