Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» в листопаді 2013 року звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Банк Кіпру» заборгованість за кредитним договором № 14-152/2011 від 25.02.2011 в розмірі 979 460 гривень 97 коп. та звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.02.2011 року, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 25.02.2011 року за реєстровим № 474, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, передбачених Законом України « Про виконавче провадження» та стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору у сумі 3 441,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 14-152/2011 від 25.02.2011 (п.п. 3.2.6, 3.2.7 Договору), з 01.10.2012 року перестав сплачувати належні за договором платежі. У зв'язку із чим станом на 13.11.2013 утворилась заборгованість. Зобов'язання [PERSON] перед позивачем виникли на підставі укладеного між нею та банком договору поруки № 14-152/2011/П від 25.02.2011 року, у зв'язку із чим до неї пред'явлено вимоги як до солідарного боржника. При цьому, враховуючи укладення між ПАТ «Банк «Кіпру» та [PERSON] договору іпотеки від 25.02.2011 на забезпечення усіх вимог іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору № 14-152/2011 від 25.02.2011 року, позивач також просить судздійснити стягнення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засіданні представник позивача надав заяву про слухання справи у відсутності представника. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи. Суд визнав неповажною неявку в судове засідання 03.02.2014 року відповідачів і вважає за можливе проведення розгляду справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом беззаперечно встановлено, що 25.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 14-152/2011. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі шляхом видачі позичальнику кредиту в сумі 900 000 гривень, що підтверджується випискою з по особовому рахунку з 25.02.2011 по 12.11.2013 (а.с. 8). В свою чергу, [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та з жовтня 2012 року перестав сплачувати належні за договором платежі, у зв'язку із чим станом на 13.11.2013 утворилась заборгованість в розмірі 142 500 грн. за тілом кредиту та 167 426 грн. 95 коп. нарахованих та несплачених процентів, що у відповідності до п.3.3.5 Договору є підставою для дострокового стягнення суми кредиту та заборгованості. При цьому, на вимогу позивача № 0604-05/7686 від 02.07.2013 [PERSON] не відреагував, допущені порушення умов кредитного договору не усунув. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 14-152/2011 від 25.02.2011, між [PERSON] та банком було укладено договір поруки № 14-152/2011/П від 25.02.2011 року, за умов якого даний договір забезпечує вимоги банку за кредитним договором, а саме повернення позичальником наданого кредиту в сумі 600 000 гривень в строк до 24.02.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,9 % річних, передбачених кредитним договором, а також всі інші суми (пені та штрафи, якщо такі будуть). З огляду на те, що позичальником не виконувались зобов'язання за кредитним договором № 14-152/2011 від 25.02.2011, банк звернувся з письмовою вимогою до поручителя, однак, [PERSON] не були усунуті порушення кредитного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, та виходячи із встановлених судом обставин справи, позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про стягнення з [PERSON] як поручителя суми заборгованості за кредитним договором № 14-152/2011 від 25.02.2011 відповідно до зробленого позивачем розрахунку заборгованості, які підлягають задоволенню у зв'язку з порушенням останніми взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим порукою. Заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно в тому числі з [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки останній є стороною договору іпотеки від 25.02.2011 та на предмет якого позивачем заявляються вимоги про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за основним зобов'язанням - кредитним договором № 14-152/2011 від 25.02.2011 року. Даний висновок суду ґрунтується на приписах п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Так, як встановлено судом, на забезпечення умов кредитного договору № 14-152/2011, між ПАТ «банк Кіпру» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 25.02.2011, за яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] що належить іпотекодавцю на праві приватної спільної власності на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 25.02.2011 року за реєстровим № 474. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Оскільки при розгляді справи встановлено факт порушення [PERSON] умов кредитного договору, не були усунуті порушення основного зобов'язання та не виконані вимоги банку, останній отримав право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а грошові кошти, отримані від реалізації вищевказаного нерухомого майна, що є предметом іпотеки, мають бути направлені в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором. Крім того, суд вважає, що з відповідачів у порядку ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню в рівних частках на користь позивача 3 441 грн. 00 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial