Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач 11.09.2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON],\~[INFO]у звязку з навчанням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1997 року по 02 грудня 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], який навчається на денній формі навчання в Житомирському державному технологічному університеті, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. На підставі вище викладеного, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON]у твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 11.09.2018 року та до 30.06.2021 року, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 500 грн. Ухвалою від 19 вересня 2018 року у даній справі було відкрите спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 01 листопада 2018 року.\~ 16.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача в якому, він позовні вимоги визнав частково та просив стягувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно у звязку з навчанням. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позицію щодо позову виклав у відзиві та підтримав його. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст.\~211\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає\~ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1997 року по 02 грудня 2012 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який навчається Житомирському державному технологічному університеті, на денній формі навчання /а.с. 14/. Частинами першою - третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей\~180,\~183,\~185,\~193,\~198,\~199 СК України\~визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 199 СК\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі зявлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до\~ст. 201 СК України\~до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно довідки від 04.09.2018 року за №350, [PERSON], [INFO] навчається в Житомирському державному технологічному університеті, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2017 р. по 30 червеня 2021 р. /а. с. 14/. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не довела спроможність відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, а також необхідність їх стягнення на утримання дитини саме в такому розмірі. Окрім того, відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10.01.2019 року, судом стягнуто з\~ [PERSON],\~[INFO]\~на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1300 грн., щомісячно, починаючи з 11.09.2018 року, тобто з дня звернення до суду позивача і до повноліття дитини. Виходячи з того, що відповідач є працездатною особою, який зобовязаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням в університеті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2018 року до 30.06.2021 року без урахування часу зимових та літніх канікул. Частиною 2\~ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Встановлено, що 27.11.2018 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. На підтвердження повноважень адвоката надано копію ордеру серії ЖТ №45021 від 28.11.2018 року. Копію договору про надання правничої допомоги, суду не надано. Частинами 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що\~\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Однак, позивачем суду не надано належних доказів, якими підтверджується вартість робіт за договором про надання правової допомоги та не надано доказів на підтвердження оплати позивачем витрат на правову допомогу\~\~в розмірі 500,00 грн., а саме не надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копій розрахункових документів (квитанції, тощо) та копії акту виконаних робіт, тому вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними доказами понесення витрат на правову допомогу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.\~182,\~191,\~199 Сімейного кодексу України, п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: partial