Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 березня 2015 р. [PERSON], надав у борг [PERSON] позику у сумі 3000 доларів США (три тисячі доларів США), що засвідчено розпискою, складеною і підписаною особисто відповідачем. Кошти було позичено на короткий строк: граничний строк повернення настав 15 квітня 2015 р. В зв'язку з тим, що відповідач вчасно гроші не повернув, а телефонний зв'язок з ним встановити не вдалося. 13 травня позивач направив відповідачу цінний лист з описом вкладення з вимогою терміново повернути кошти. Від отримання листа відповідач ухилився, і станом на 05 червня лист не вручено. Позивач просить суд постановити рішення, в якому зобов'язати відповідача повернути позику, сплатити проценти за користування грошовими коштами, 3% річних та інфляційні витрати за період прострочення платежу. Свою вимогу Позивач обґрунтовує наступним. Нормою сі. 629 ЦК встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ч.2 ЦК на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Нормою ч. 2 ст. 533 ЦК встановлено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки граничний строк повернення позики настав 15 квітня, а курс долара станом на 15 квітня склав 22,9266 грн. за один долар, то сума основного боргу у перерахунку на гривні становить: 22,9266 х 3000 = 68779 грн. 80 коп. Позивач вважає, що правомірнім є нарахування процентів у розмірі облікової ставки НБУ на суму позики в гривнях починаючи з 24 березня. Сума позики станом на 23 березня у гривнях складала: 23.1499 х 3000 = 69449 грн. 70 кой: Облікова ставка НБУ з 04 березня становила 30% річних. Проценти за користування коштами з 24 березня по 05 червня включно складають: 69449.7 х 30% х 74 : 365 - 4224 грн. 06 коп, Оскільки згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця, а позику було надано 23 березня, граничний строк сплати процентів настав 23 квітня. Позивач вважає, що з 24 квітня починається відлік прострочення грошового зобов'язання з виплати процентів, а 24 числа кожного місяця Позивач має право отримувати проценті! ще за один місяць. Відповідно до ст. 1049 ч.і ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 612 ч.і боржник вважається таким, що прострочив, якщо він нг приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Починаючи з 24 квітня прострочене грошове зобов"язання крім основного боргу включає назаховані проценти за користування коштами. За змістом ч. 1 ст. 1048 якщо проценти за користування коштами не виплачуються щомісяця, прострочена заборгованість по виплаті процентів зростає кожного 24 числа, а відтак на цю суму правомірно нараховувати 3% річних та інфляційні збитки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК. Згідно ст. 625 ч.2 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В Узагальненні Верховного суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» роз'яснено наступне. «У судів виникають труднощі при вирішенні питання щодо одночасного стягнення процентів визначених статтями 536,1048,1056-1,1061 ЦК і трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. При розгляді цього питання слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, завідсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536,1048, 1056-1,1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних, від простроченої суми, передбачених ст.. 625ЦК, є правомірними (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором)». Розрахунок 3% річних з 16 квітня по 05 червня 2015 р. включно по сумі основної заборгованості: 68779.80 х 3% х 51 : 365 = 288 грн. З 1 коп. Розрахунок 3% річних з 24 квітня по 23 травня 201 5 р. включно по сумі заборгованості з виплати процентів за користування коштами: (69449.7 х 30% ;12 х 30 :365) + (69449,7 х 30% : І 2 х 2 х 13 : 365) =266 грн. 38 коп. Усього 3% річник складають: 288,31 + 266,38 = 554 грн. 69 коп. Розрахунок інфляційних витрат за травень 2015 р.: (68779,80 + 1736.24) х ( 102.2% - 100%) =1551 грн. 35 коп. На підтвердження правомірності своїх вимог позивач посилається також на правову позицію, сформульовану Верховним судом України у постанові від 02 липня 2014 р. у справі № 6-79цс14, стосовно визначення грошових зобов'язань позичальника за договором позики в іноземній валюті. У звязку з чим просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі шістдесят дев'ять тисяч чотириста сорок дев'ять гривень 70 копійок. Стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за договором позики у сумі чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 06 копійок. Стягнути з відповідача на його користь 3% річних у сумі 554 (п»ятсот п»ятдесят чотири) гривні 69 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати у сумі 551 ( одна тисяча п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 35 коп. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомої причини, хоча про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяву про слухання справи без його участі суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої же якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми. Абзац 2 цієї же статті говорить про те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивачем надано суду копію розписки згідно якої, 23 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передавав відповідачу 3000 доларів США зі строком повернення 15 квітня 2015 року.(а.с.7). Відповідач в зазначений в договорі позики строк кошти не повернув. Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення боргу від 12.05.2015 року, але відповідач кошти не повернув. В судовому засіданні встановлено та підтверджено належними письмовими доказами, що в результаті неправомірних дій зі сторони відповідача [PERSON] позивачу спричинено матеріальні збитки у розмірі 69449,70 грн., що еквівалентно 3000 доларів США станом на 15 квітня 2015 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 23.03.2015 року складає: - основна сума заборгованості - 69449,70 грн., - відсотки за користуванням позики - 4224,06 грн., - 3% річних 288,31 грн.,(в період з 16 квітня 2015 року по 05 червня 2015 року); - 3% різних 266,38 грн. (в період з 24 квітня 2015 року по 23 травня 2015 року); - інфляційні витрати 1551,35 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови договору позики від 23.03.2015 року, але з розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що позивачем стягується 3% річних двічі, за період з 16 квітня 2015 року по 05 червня 2015 року у розмірі 288,31 грн. та за період з 24 квітня 2015 року по 23 травня 2015 року у розмірі 266,38 грн. та є 3% річних з виплати процентів за користування коштами, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, в задоволенні вимог про стягнення 3% різних 266,38 грн. за період з 24 квітня 2015 року по 23 травня 2015 року, слід відмовити, решта позовних вимог підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 758,00 грн. при ціні позову 75779,80 грн., задоволено позовні вимоги у сумі 75513,42 грн., отже з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме у розмірі 755,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial