Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту народження дитини в АР Крим, за наступними підставами. Заявник [PERSON] проживає в [ADDRESS] та доводиться матір`ю [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], є громадянкою України. [INFO] [PERSON], перебуваючи у шлюбі, на тимчасово окупованій території АР Крим в м. Сімферополь народила доньку [PERSON]. [PERSON] станом на 20.02.2014 року, тобто станом на дату визнання Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою територією України, постійно проживала та проживає в м. Севастополь, АРК. Зареєструвати народження дитини у відділах реєстрації актів цивільного стану на території України немає можливості, оскільки у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні. Оскільки у відповідності до діючого законодавства України зареєструвати факт народження дитини у доньки заявниці неможливо через народження дитини на тимчасово окупованій території, заявниця вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. На підставі вищевикладеного заявник просить: Встановити юридичний факт народження дитини - [PERSON], яка народилася [INFO], місце народження м. Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна. Якимівському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєструвати фкт народження [PERSON], [INFO], місце народження: «Україна, Автономна Респубілка Крим, м. Севастополь», яка за рахунком дитина друга, живонародженя; мати - [PERSON], [INFO], громадянка України, місце проживання: [ADDRESS]; батько - [PERSON], [INFO], громадянин України, місце проживання: [ADDRESS]. Заявник у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву із проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Відділу Державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Якимівського РУЮ, у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. За наявними у справі матеріалами судом було встановлено наступне. Як вбачається із тексту заяви, заявник [PERSON] проживає в [ADDRESS] області та доводиться матір`ю [PERSON], яка на даний час проживає в [ADDRESS], є громадянкою України. Донька заявниці [PERSON] станом на 20 лютого 2014 року, тобто станом на дату визнання Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою територією України, постійно проживала та проживає в м. Севастополь, АРК, що підтверджуються копією сторінок паспорту громадянина України (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстрованого Якимівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 9) 15 липня 2016 року донька заявниці [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. У відповідності до медичного свідоцтва про народження серії 67 № 175976, яке знаходиться в додатках до заяви, донька заявниці, [PERSON], [INFO] народила у населеному пункті - м. Севастополь АР Крим, доньку вагою 2880 грамів (а.с. 10). Однак, як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на видане свідоцтво про народження , відповідний актовий запис про народження дитини відсутній у Державному реєстрі. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження., що мають юридичне значення. Згідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану та п.2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця, її донька та її дитина, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження у донька заявниці дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Однак вимоги заявниці підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певної особи. Ім'я ж дитини встановлюється відповідно до ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити ім'я дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини. Згідно до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: partial