Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, пов`язаної з виплатою страхового відшкодування в розмірі 38903,98 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2017 р. між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та власником автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н. [NUMBER] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №28-2850-17-00108. 02.12.2017 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що був припаркований, та транспортним засобом «Daihatsu» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] ,, що встановлено постановою Печерського районного суду м.Києва від 07.02.2018р. Позивач посилається на те, що за зверненням власника пошкодженого транспортного засобу на виконання умов Договору страхування, ПрАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 38903,98 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daihatsu» д.н. [NUMBER] була застрахована ТДВ «СК «Домінанта» на підставі полісу № АМ/2147683, позивач звернувся до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування, однак будь-які виплати здійснені не були. Оскільки ТДВ «СТ «Домінанта» вилучена зі списку страхових компаній членів МТСБУ, позивач на підставі положень ст.ст.993, 1187 ЦК України просить стягнути з відповідача шкоду, пов`язану з виплатою страхового відшкодування. 21.01.2019 р. Голосіївським районним судом м.Києва відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, оскільки її цивільно-правова відповідальність була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі полісу АМ № 2147683, вона своєчасно повідомила Страховика про настання страхового випадку, в зв`язку з чим на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме Страховик в межах суми страхового відшкодування повинен нести обов`язок за завдану шкоду. Представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність представника страхової компанії та надана згода на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в ході судового розгляду заперечував проти задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час удового розгляду повідомлявся за місцем знаходження юридичної особи. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2017 р. між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та власником автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н. [NUMBER] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №28-2850-17-00108, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом. 02.12.2017 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] ,що був припаркований, та транспортним засобом «Daihatsu» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду м.Києва від 07.02.2018 р. [PERSON] , визнано винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Власник пошкодженого транспортного засобу «Daihatsu» д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту №ДККА-59160 позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 38903,98 гривні, що підтверджується платіжним дорученням № 69 від 03.01.2018 р. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Як встановлено судом, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daihatsu» д.н. [NUMBER] була застрахована ТДВ «СК «Домінанта» на підставі полісу № АМ/2147683 на підставі полісу № АІ/0476994. Відповідно до Полісу ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить сто тисяч, франшиза визначена сторонами в сумі 500 гривень. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В силу положень ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза не відшкодовується Страховиком, а обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, винну у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з вимогою про виплату страхового відшкодування, одна, на момент розгляду справи будь-які виплати проведені не були. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що ТДВ «СТ «Домінанта» виключена з МТСБУ в зв`язку з чим він просить стягнути розмір шкоди, пов`язаної з виплатою страхового відшкодування з відповідача. Однак, виключення із членів МТСБУ не звільняє Страховика від зобов`язань по здійсненню страхових виплат. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Верховний Суд висловив позицію, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Оскільки, позивач сплатив потерпілому відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він набув права вимоги до Страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідача, що відшкодування збитків в порядку суброгації в межах суми здійсненого страхового відшкодування за виключенням франшизи. Таких вимог позивач при зверненні до суду не заявляв. Відшкодування франшизи закон покладає на особу, винну у настанні дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума відшкодування в розмірі 500 гривень. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, в зв`язку з їх пред`явлення до неналежного відповідача. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial