Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить провести поділ спільного майна подружжя між нею та відповідачем [PERSON] , визнавши за нею право власності на 1/2\~частину житлового будинку [ADDRESS] , стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля SkodaFabia, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 63\~562 грн.50 коп., залишивши автомобіль у власності відповідача. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по цій справі. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 07 червня 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року шлюб, зареєстрований між позивачкою та відповідачем, був розірваний. Перебуваючи у шлюбі ними за спільні кошти був придбаний житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 2014 року, р.№ 2090, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В. Також за сумісні з відповідачем кошти був придбаний автомобіль SkodaFabia, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2343/2017/671807 від 19 жовтня 2017 року також був оформлений на ім`я відповідача, та автомобіль зареєстрований в Територіальному сервісному центрі МВС № 2343 (м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна, 172/1 (ТСЦ МВС № 2343) за [PERSON] . На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку не бажає розділити майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю, у зв`язку з чим вважає, що порушуються її права. 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують з підстав, викладених в самій позовній заяві, на задоволенні позову наполягають. До заяви додала розрахунок розміру компенсації за надану позивачу правничу допомогу. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечував проти визнання за позивачкою право власності на 1/2\~частину житлового будинку [ADDRESS] , але не згодні з розміром грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля SkodaFabia, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , посилаючись на те, що дійсна ринкова вартість вищезазначеного автомобіля становить 100\~435 грн.00 коп. На підтвердження цього суду наданий відзив на позовну заяву та Висновок № 764 про оцінку транспортного засобу від 20.11.2021. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 07 червня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб /а.с.12/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину:\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] /а.с.13/. Рішенням Мелітопольського\~міськрайонного суду\~Запорізької області\~від 23\~серпня 2019\~року шлюб,\~зареєстрований між\~позивачкою та\~відповідачем,\~був розірваний /а.с.14/. За період шлюбу сторонами було придбано майно, а саме: - житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 2014 року, р.№ 2090, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В., що підтверджується доданими до позову копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 листопада 2014 року, р.№ 2090, та копією технічного паспорту на житловий будинок /а.с.15-21/; - автомобіль SkodaFabia, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2343/2017/671807 від 19 жовтня 2017 року також був оформлений на ім`я відповідача, та автомобіль зареєстрований в Територіальному сервісному\~центрі МВС\~№ 2343 на його ім`я, що підтверджується доданою до позову копією договору купівлі-продажу транспортного засобу /а.с.22/, та доданою до відзиву на позовну заяву копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] /а.с.68/. Відповідно до вимог ч.3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст.61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити відзасади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п. п.23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок набутий сторонами за час шлюбу, то такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу 1/2 частку житлового будинку, а право власності на іншу 1/2 частку житлового будинку - залишити за відповідачем. Спірний автомобіль також є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Згідно ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Автомобіль SkodaFabia, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , державний реєстраційний номер\~ [NUMBER] , знаходиться в користуванні відповідача, і він є неподільною річчю. Спільне користування автомобілем неможливе, тому що, по-перше, позивачка після припинення шлюбних відносин з відповідачем разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків у Дніпропетровську області, а по-друге, цей автомобіль використовується відповідачем як таксі для перевезення пасажирів. Відповідач згоден залишити за собою право власності на автомобіль і не заперечує проти виплати позивачці грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд бере до уваги посилання відповідача на зменшення розміру грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля, оскільки дана обставина підтверджена належними та допустимими доказами, а саме Висновком № 764 про оцінку транспортного засобу від 20.11.2021, який не оспорюється позивачкою. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та таким, який слід задовольнити частково. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати на сплату послуг адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: partial