Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. Просить усунути [PERSON] перешкоди в користуванні та розпорядженні жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В обґрунтування вимог вказує, що позивачка, [PERSON], є власникам домоволодіння [ADDRESS] з 10.10.1997 року на підставі договорів дарування. З 17.04.2013 року за вказаною адресою зареєстровані відповідачі по справі, які з часу реєстрації в ній не мешкають, договору найму з позивачем не укладали, комунальних послуг не сплачують, що порушує права позивача як власника домоволодіння та змушує сплачувати комунальні послуги за осіб, які в ньому не мешкають. Крім того, просила стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,40 грн. В ході судового розгляду справи представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не явився, про дату та місце слухання справи повідомлявся за місцем реєстрації. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухав представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно до договору дарування від 10 жовтня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сімферопольської нотаріальної контори Криму Дрезноль Т.А. за реєстровим номером 8-С-1345, позивачу на праві власності належить 83/100 часток домоволодіння [ADDRESS], згідно до договору дарування від 17 жовтня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сімферопольської нотаріальної контори Криму Дрезноль Т.А. за реєстровим номером 8-С-1409, позивачу на праві власності належить 17/100 часток домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7,8). Як вбачається з домової книги, [PERSON], [INFO], та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 17.04.2013 (а.с.12-13), але не проживають в зазначеному домоволодінні з моменту реєстрації. Крім того, відсутність [PERSON] та її сина за місцем реєстрації підтверджується актами від 01.10.2013 року, 22.04.2013 року, 01.06.2013 року, 01.11.2013 року, 10.08.2013 року, складеними сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких посвідчені головою квартального комітету № 24 в Київському районі м. Сімферополя, які повідомили, що при обстеженні домоволодіння [ADDRESS] встановлено, що [PERSON], [INFO], та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], в домоволодінні не проживають, особистих речей останніх в домоволодінні немає (а.с.20-24). Також свідок [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що вони є сусідками позивача та підтвердили, що [PERSON] та її син по [ADDRESS] не проживають та ніколи не проживали. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідачка з сином для позивача є сторонніми людьми, остання не бажає, щоб вони були зареєстрований в її домоволодінням, тим паче, що ця реєстрація на даний час фактично є фіктивною, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця, проживання в Україні", реєстрація це внесення відомостей в паспортний документ про місце проживання або місце перебування з вказівкою адреси житла особи і внесення цих даних в реєстраційний облік відповідного органу - спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто відповідачка без згоди позивача, використовує його власність, для свого реєстраційного обліку. Це є для позивача перешкодою для повного розпорядження і користування власністю, а також змушує його платити за комунальні послуги додаткові гроші у зв'язку з реєстрацією вищезгаданих осіб в домоволодінні. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 71 ЖК України, право на жилу площу в квартирі зберігається у випадку відсутності наймача або членів його сім'ї протягом 6 місяців. Відповідачка з сином не мешкають в спірному приміщені з моменту реєстрації, претензій щодо спірного домоволодіння не заявляли, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідачки з сином такими, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо усунення перешкод в реалізації права власності, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Позивачем не надано доказів порушення будь-якого його права з боку відповідачів стосовно усунення перешкод в реалізації права власності. Також, суд вважає обґрунтованими і вимоги позивача про відшкодування витрат пов'язаних із сплатою судового збору в розмірі 229,40 грн., у відповідності до ст. 79-88 ЦПК України, які підтверджені наданими суду квитанціями, що є в матеріалах справи. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст.71-72 ЖК України,

Outcome: partial