Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11.12.2012 року о 12 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.Карла Лібкнехта в м.Дніпропетровську, в районі будинку №1, не дотрималась безпечної дистанції руху, порушивши п.13.1. Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення з легковим автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], при цьому було пошкоджено транспортний засіб «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. Винною у ДТП була визнана [PERSON] В наслідок зіткнення автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], був пошкоджений, чим йому було заподіяно матеріальний збиток у розмірі 9 343,88 грн., з якого вартість відновлювального ремонту - 7813,38 грн., втрата товарного виду - 1530,50 грн. Крім того, він поніс витрати на оплату експертних послуг у розмірі 550,00 грн. Позивач зазначає, що обв»язкове страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] як власника наземного транспорту перед третіми особами здійснюється Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Дніпропетровської філії товариства на підставі Полісу №АВ1640325, строком дії від 30.12.2011 р. до 29.12.2012 року. Згідно п.2 Полісу обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого. З огляду на те, що витрати, пов»язані з вартістю відновлювального ремонту його автомобіля складають 7813,38 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 550,00 грн., вказана сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», зменшується на розмір франшизи, яка складає 1000,00 грн., тому зазначений відповідач повинен здійснити на його користь страхове відшкодування у розмірі 7363,38 грн. (7813,38 грн. + 550,00 грн. -1000,00 грн. = 7363 грн. 38 коп.). На виконання ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він надав до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи для її виплати. Страховою компанією йому було виплачено 28.02.2013 року страхове відшкодування у розмірі 5511,15 грн., тобто відбулося зменшення суми страхової виплати на 1 852,23 грн., з посиланням на те, що виплата страхового відшкодування зменшена на 20% податку на додану вартість (ПДВ) і на його вимогу надано копію страхового акту. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] повинна йому відшкодувати суму франшизи у розмірі 1000,00 грн. та вартість матеріального збитку у вигляді втрати товарної вартості в сумі 1530 грн. 50 коп., а всього 2 530,50 грн. Крім того, діями [PERSON] йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 3000,00 грн. Позивач просить стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь 1302,23 грн. страхового відшкодування та 550,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 1852,23 грн.; стягнути з [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 1530,50 грн., франшизу у розмірі 1000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В судове засідання [PERSON] не з»явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні третя особа вважав позовні вимоги обґрунтованими. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов»язковому страхуванню, що спрямоване на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За приписами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 1.3. ст. 1 Закону потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 2 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено обов»язок страховика протягом двох робочих днів, як тільки стало відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Згідно положень пункту 22.1. ст. 22 цього Закону, в разі настання страхового випадку, страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 37 цього Закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов»язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням та пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 11.12.2012 року о 12 год. 30 хв. [PERSON], керуючи належним їй автомобілем «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.Карла Лібкнехта в м.Дніпропетровську, в районі будинку №1, не дотрималась безпечної дистанції руху, порушивши п.13.1. Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення з легковим автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачеві. В наслідок зіткнення автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], був пошкоджений, чим позивачеві було заподіяно матеріальний збиток у розмірі 9 343,88 грн., що підтверджується Висновком №1105 від 28.12.2012 року експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 7813,38 грн., втрата товарного виду - 1530,50 грн. Крім того, позивачем понесені витрати на оплату експертних послуг у розмірі 550,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1105 від 19.12.2012 року. Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16.01.2013 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні вказаної ДТП, вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУПаП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова є чинною на час розгляду даної цивільної справи і відповідно до ст.61 ЦПК України встановлені нею обставини винності [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Встановлено, що обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] як власника наземного транспорту перед третіми особами здійснювалася Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Дніпропетровської філії товариства на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1640325, строком дії від 30.12.2011 р. до 29.12.2012 року. Згідно п.4 Полісу обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи складає 1000,00 грн. На виконання ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач надав до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи для її виплати. Страховою компанією йому було виплачено 28.02.2013 року страхове відшкодування у розмірі 5511,15 грн., тобто відбулося зменшення суми страхової виплати на 1 852,23 грн., з посиланням на те, що виплата страхового відшкодування зменшена на 20% податку на додану вартість (ПДВ). Разом з цим, згідно до п.п. 196.1.3. ПКУ не є об»єктом оподаткування операції з надання послуг зі страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов»язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Відповідно до п.32.7, ст.32 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов»язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Крім того, пунктом 12.1. ст. 12 Закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов»язкового страхування цивільної відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту Зважаючи на викладене, належне до стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», страхове відшкодування зменшується на розмір франшизи, яка складає 1000,00 грн., тому страховою компанією підлягало до виплати страхове відшкодування у розмірі 7363,38 грн. (7813,38 грн. + 550,00 грн. -1000,00 грн. = 7363 грн. 38 коп.). З урахуванням виплаченої ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 5511,15 грн., зі страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 1852,23 грн. Згідно п.37.5 ст.37 Закону про обов»язкове страхування страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування, відповідно до п.32.7 ст.32 Закону страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов»язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, відповідальність за це покладається на [PERSON], тому з неї на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості в сумі 1530,50 грн. та сума франшизи у розмірі 1000,00 грн. Будь-яких доказів в спростування зазначених вимог позивача відповідачем [PERSON] суду не надано. Крім того, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як встановлено в судовому засіданні, діями відповідача [PERSON] в наслідок ДТП позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у перенесенні душевних страждань та переживань в наслідок пошкодження автомобіля та відсутністю в зв»язку з цим можливості користуватися ним для потреб сім»ї та особистих потреб. В наслідок пошкодження автомобіля він був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Заподіяна моральна шкода оцінюється позивачем у розмірі 3 000,00 грн. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу заподіяної моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивачів з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. Будь-яких доказів в спростування викладеного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним витрати в зв»язку з її викликом до суду у розмірі 150,00 грн., та солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 344 грн. 10 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial