Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18.07.1998 року Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис № 282, та стягнути з нього аліменти на її користь на дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, дітей залишити проживати з нею. Мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 18.07.1998 року. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом, та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Шлюбні відносини між ними припинилися, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими. Відповідач з ними не проживає. Добровільно коштів на утримання дітей не надає. У відкритому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с.4), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищевказані обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності зі ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то на думку суду, дані позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] є батьком дітей сторін - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження(а.с. 5, 6), і відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів, відповідно до вимог ст. 183 СК України, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір"ю - [PERSON]. Суд також стягує з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави, позивачки, та витрати на правову домогу, оскільки їх понесення підтверджено документально( а.с.1-2, 12).

Outcome: partial