Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач вказав, що 01.09.2014 року його було прийнято на роботу до ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» на посаду доцента кафедри «Економічної теорії» з оплатою праці згідно штатного розпису. 31.08.2019 року його звільнено з посади доцента кафедри «Підприємництва та економічної теорії» у зв`язку із закінченням терміну дії контракту (пункт 2 ст. 36 КЗпП України). В день звільнення з роботи йому не виплачено заробітну плату за період з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2019 року в загальній сумі 64875,68 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року у справі №686/24979/19 за його позовом до ПВНЗ Хмельницький економічний університет про стягнення заборгованості по заробітній платі стягнуто із відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 64875,68 грн. та 2864,62 грн. компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушення строків виплати заробітної плати. Зазначене рішення набрало законної сили 15 січня 2020 року. В порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України, в день його звільнення 31.08.2019 р., відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів. Згідно довідки відповідача № 82 від 16.07.2019 року у зв`язку із його звільненням було нараховано до виплати 64875,68 грн. - заробітна плата за період з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2019 року. Як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки відповідача № 82 від 16.07.2019 року середньомісячна заробітна плата за два останні календарні місяці роботи, що передували звільненню склала за червень 2019 року 4066,40 грн. (18 робочих днів) + 4543,90 грн. (23 робочі дні). За таких обставин, його середньоденна заробітна плата складає 4066,40 + 4543,90/41= 210,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач провів повний розрахунок при його звільненні лише 01 липня 2020 року, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту подання зазначеної позовної заяви до суду пройшло 207 робочих днів затримки виплати заробітної плати: (вересень 2019 року 21 робочий день; жовтень 2019 року 22 робочих днів; листопад 2019 року 21 робочий день; грудень 2019 року 21 робочий день; січень 2020 року 21 робочий день; лютий 2020 року 22 робочих днів; березень 2020 року 21 робочий день; квітень 2020 року 21 робочий день, травень 2020 року 19 робочих днів, червень 2020 року 20 робочих днів), з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 210 грн. х 207 = 43470,00 грн.. З врахуванням наведеного позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 43470 грн.. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, вказавши, що позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати відзив, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити та зменшити суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати до 4305,15грн. На обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказав, що позивачем неправильно здійснено розрахунок робочих днів (207 днів), так як відповідачем здійснено перерахування коштів в межах виконавчого провадження №61267776 на рахунок Другого відділу ДВС 26.06.2020 року. А тому компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обраховується за 205 днів. Також звернув увагу суду, що сума середнього заробітку обрахована виходячи із середньої заробітної плати фактично нарахованої відповідачем, тобто без вирахування обов`язкових платежів (податків). З врахуванням обов`язкових платежів, які підлягають перерахунку роботодавцем як податковим агентом до бюджету становить 34655,25грн. Крім того, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні порушує принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також не є співмірною із заборгованістю по заробітній платі, та підлягає зменшенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» і заборгованість по його заробітній платі складала 64875,68 грн. за період з 01.02.2018 року по 31.08.2019 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року у справі №686/24979/19 позов [PERSON] до ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено та стягнуто з ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» на користь [PERSON] 64875,68 грн. заборгованості по заробітній платі та 2864,62 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати заробітної плати за період з 01.02.2018 року по 31.08.2019 року, з відрахуванням обов`язкових платежів. Згідно довідки ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» №82 від 16.07.2019 року, [PERSON] за період з лютого 2018 року по серпень 2019 року нараховано зарплату до видачі в розмірі 64875,68 грн., заборгованість по заробітній платі складає 64875,68 грн.. Виконавчий лист №686/24979/19 виданий 31.01.2020 року перебував на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у м.Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). 26.06.2020 року ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» перерахував на рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у м.Хмельницькому 75517,72грн. по виконавчому провадженню №61267776, згідно платіжного доручення №30 від 26.06.2020 року. Постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м.Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 29.06.2020р. ВП №61267776, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/24979/19 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження". Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року; довідкою ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» №82 від 16.07.2019 року; платіжним дорученням №30 від 26.06.2020 року; постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м.Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 29.06.2020р.. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі «Порядок»). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Згідно розрахунку позивача середній заробіток за час затримки розрахунку на момент звернення до суду складає 210 грн. (4066,40+4543,90/41)* 207 = 43470 грн. (за період з вересня 2019 року по червень 2020 року). Проте, слід зазначити, що враховуючи, що відповідачем заборгованість по заробітній платі була перерахована 26.06.2020 року середній заробіток слід обраховувати за період з вересня 2019 року по 26.06.2020 року, що становить 205 днів. Також з розрахунку позивача вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачем обчислена не із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи (липень-серпень 2019 року), а за червень-липень 2019 року та відповідно кількості робочих днів у вказаних місяцях. Згідно розрахунку проведеного судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (26.06.2020р.) в розмірі 40370,65 грн. (4543,90 + 4120,90 = 8664,80 / 44 робочих дні=196,93грн. середньоденний заробіток х 205=40370,65). Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного розрахунку відповідача 01.07.2020 року. Щодо тверджень представника відповідача про безпідставність проведення позивачем розрахунку з врахуванням податків та зборів, слід зазначити наступне. У справі № 359/10023/16-ц від 18 липня 2018 року, Верховний Суд дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, розраховуються без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто сума, призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшується на суму податків і зборів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і слід стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Хмельницький економічний університет» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 40370,65 грн. (без врахування передбачених законодавством податків та зборів з доходів фізичних осіб). В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 780,85 грн. (43470/100=434,70; 40370,65/434,70=92,87%; 840,80/100х92,87=780,85).

Outcome: partial