Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, який в подальшому уточнив, представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), наступне майно: земельну ділянку площею 0,1095 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0626; земельну ділянку площею 0,0405 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0625; земельну ділянку площею 0,0368 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0619; земельну ділянку площею 0,1032 га для ведення особистого селянської господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0618; пост технічного обслуговування з мийкою, розташований за адресою: [ADDRESS] . Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), права власності на 1/2 частину: земельної ділянки площею 0,1095 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої зі адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1420955400:10:000:0626; земельної ділянки площею 0,0405 га для будівництва і обслуговування житловою будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої зі адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0625; земельної ділянки площею 0,0368 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0619; земельної ділянки площею 0,1032 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0618; поста технічного обслуговування з мийкою, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач [PERSON] перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1987 року та за час шлюбу сторонами було набуто певне майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1095 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] ) району Донецької області , кадастровий номер 1420955400:10:000:0626; земельна ділянка площею 0,0405 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] ) району Донецької області , кадастровий номер 1420955400:10:000:0625; земельна ділянка площею 0,0368 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] Артемівського) району Донецької області, кадастровий номер 1420955400:10:000:0619; земельна ділянка площею 0,1032 га для ведення особистого селянського господарсі за адресою: [ADDRESS] перейменування Артемівського) району Донецької області, кадастровий номер 1420955400:10:000:0618. Крім того, сторонами за спільні сімейні кошти та за рахунок спільних трудових зусиль було збудовано пост технічного обслуговування з мийкою, розташований на вищевказаних земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] перейменування - Артемівського ) району Донецької області , що підтверджується Декларацією об`єкта до експлуатації та технічним паспортом. Отже, вищевказані земельні ділянки є приналежністю зазначеного поста технічного обслуговування з мийкою і слідують за ним, а тому є його невід`ємними частинами. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджанні майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлені домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружині та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку встановленому статтею 364 цього Кодексу. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З урахуванням вказаних норм позивач має право на поділ у рівних частках вищезазначеного майна, набутого нею з відповідачем під час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відтак, оскільки, між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу вищезазначеного спільного сумісного майна та жодна зі сторін не вчиняє дій щодо сплати іншому грошової компенсації за частку майна у спільній сумісній власності та не висловлює згоди щодо отримання такої компенсації, то відповідний поділ може бути проведений судом шляхом визнання за позивачем 1/2 частки у праві власності на вищезазначене майно, з огляду на що позивач звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Гуревич М.Г. у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, остання надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що лише у період з 08.02.2011р. до 13.06.2012р. земельна ділянка, набута за час шлюбу внаслідок приватизації, відносилася до об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. В цей період був чинним ЗУ «Про внесення зміни до ст.61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11.01.2001р. № 2912-VI. Враховуючи, що [PERSON] передача безкоштовно, внаслідок приватизації, спірних земельних ділянок відбулася в грудні 2007р. та серпні 2012р., тобто, поза періодом з 08.02.2011р. до 13.06.2012р., всі земельні ділянки є особистою приватною власністю відповідача, набутою за час шлюбу внаслідок безкоштовної приватизації, отже поділу не підлягає. Пост технічного обслуговування з мийкою, розташований за адресою: [ADDRESS] , як об`єкт нерухомого майна, на даний час нікому не належить, оскільки право власності на нього у встановленому законом порядку ні за ким, в тому числі за [PERSON] , не зареєстровано, тому позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають. Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1987 року, а рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2018 року шлюб між ними було розірвано (а. с.75). Також встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею: 0,1095 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0626; 0,0405 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0625; 0,0368 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0619; 0,1032 га для ведення особистого селянської господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0618, що підтверджується Свідоцтвами про право власності на нерухоме майно (а.с.6-9), інформацією про об,єкт нерухомого майна (а.с.76-79), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрації прав власності на нерухоме майно (а.с.81-84), а також оглянутими в судовому засіданні оригіналами реєстраційних справ № 32420271414209, № 324055314209, № 324156014209, № 324255114209. Рішенням Луганської селищної ради № 5/20-309 від 18 грудня 2007 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , було надано земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки 1420955400:10:000:0217) (а.с.141). 19.11.2013 року [PERSON] подав нотаріально засвідчену заяву-згоду, щоб вказана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки. 27.03.2014 року [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0405 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0625, а також на земельну ділянку площею 0,1095 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0626, яке зареєстроване за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Луганської селищної ради № 6/24-339 від 21 серпня 2012 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , було надано земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки 1420955400:10:000:0465) (а.с.139). 19.11.2013 року [PERSON] подав нотаріально засвідчену заяву-згоду, щоб вказана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки. 27.03.2014 року [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,1032 га для ведення особистого селянської господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0618, а також на земельну ділянку площею 0,0368 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1420955400:10:000:0619, яке зареєстроване за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 21.10.2013 року, [PERSON] є замовником об`єкта будівництва «Пост технічного обслуговування з мийкою по [ADDRESS] » (а.с.10-13). Проте, відомості про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості - пост технічного обслуговування з мийкою по [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до чинного законодавства загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об`єктом права приватної власності, крім майна, нажитого кожним з них, або за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судовий захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття Луганською селищною радою рішення № 5/20-309 від 18.12.2007 року), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття Луганською селищною радою рішення № 6/24-339 від 21.08.2012 року), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції Закону України № 4766-VI від 17.05.2012); 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України (в редакції Закону України № 4766-VI від 17.05.2012). Земельна ділянка, набута одним із подружжя внаслідок безоплатної передачі її із земель державної або комунальної власності, у тому числі, приватизації, була віднесена до спільної сумісної власності подружжя Законом України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» № 2913-VI від 11.01.2011р., що набрав чинності з 08.02.2011р. (частина 5 статті 61 СК України). Однак, Законом України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766-VI від 17.05.2012р., що набрав чинності з 13.06.2012 року, частину 5 із статті 61 СК України було виключено, натомість Кодекс було доповнено пунктом 5 частини 1 статті 57 положенням про те, що земельна ділянка, набута одним із подружжя за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України, є особистою приватною власністю відповідного подружжя. Згідно пункту 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.18-2 доповнено згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010р.), відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки, йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Згідно з положеннями ч.1 ст. 81, ч.3 ст. 116 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Враховуючи, що земельна ділянка за кадастровим номером 1420955400:10:000:0217, яка в подальшому 27.03.2014 року була поділена на дві земельні ділянки: площею 0,0405 га з кадастровим номером 1420955400:10:000:0625 та площею 0,1095 га з кадастровим номером 1420955400:10:000:0626, передана [PERSON] у власність на підставі рішення Луганської селищної ради № 5/20-309 від 18 грудня 2007 року, в період шлюбу між сторонами, суд визнає спірні земельні ділянки: площею 0,1095 га, кадастровий номер 1420955400:10:000:0626, та площею 0,0405 га, кадастровий номер 1420955400:10:000:0625, розташовані за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності сторін та приходить до висновку, що вони підлягають поділу між сторонами в рівних частках. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що спірна земельна ділянка за кадастровим номером № 1420955400:10:000:0465, яка в подальшому 27.03.2014 року була поділена на дві земельні ділянки: площею 0,1032 га з кадастровим номером 1420955400:10:000:0618 та площею 0,0368 га з кадастровим номером 1420955400:10:000:0619, передана [PERSON] у власність на підставі рішення Луганської селищної ради № 6/24-339 від 21 серпня 2012 року, хоча і в період шлюбу, суд, враховуючи норми п.5 ч.1 ст. 57 СК України (в редакції Закону України № 4766-VI від 17.05.2012р.), не визнає земельні ділянки: площею 0,1032 га, кадастровий номер 1420955400:10:000:0618, та площею 0,0368 га, кадастровий номер 1420955400:10:000:0619, об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Суд вважає вказані земельні ділянки особистою приватною власністю [PERSON] та приходить до висновку, що вони поділу між сторонами не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поста технічного обслуговування з мийкою, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та поділу його між сторонами, суд зазначає наступне: Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації в порядку, визначеному ст. 182 ЦК України. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] не є власником поста технічного обслуговування з мийкою по [ADDRESS] Донецької області , державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно відсутня, тому суд вважає, що у відповідача, як і у позивача, не виникли цивільні права та обов`язки відносно цього об`єкта, та приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial