Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Трощанської сільської ради Липовецького району про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивував тим, що його батько - [PERSON] проживав в селі Гордіївка, Липовецького району та помер [INFO]. Після смерті батька фактично прийняла спадщину мати - [PERSON], яка постійно проживала з спадкодавцем, однак своїх спадкових прав не оформила та померла [INFO] в селі Гордіївка. За життя, 12.08.2010 року мати вчинила заповіт, яким заповіла йому все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. До складу спадкового майна увійшли: належна матері на праві власності земельна ділянка та майновий пай, а також земельна частка (пай), згідно сертифіката, який було видано на ім'я його батька - [PERSON] Його брати: [PERSON], [PERSON], [PERSON] від своїх часток у спадковому майні відмовились, подавши заяви відповідного змісту. Він, [PERSON], звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак сертифікат на право на земельну ділянку, який видано на ім'я батька, було втрачено і постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,41 умовних кадастрових гектарів ( сертифікат на право власності на земельну частку (пай) [NUMBER], який видано на ім'я [PERSON] та зареєстрований 16.06.1997 року за № 16), що розташована на території Трощанської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області. В судове засідання позивач не з'явився, в заяві, яку направив суду зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд їх задовольнити та розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача сільський голова с. Троща, Липовецького району в судове засідання також не з'явився, направив в адресу суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Прийнявши до уваги те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] в селі Троща, Липовецького району помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть [NUMBER]. [INFO] в селі Гордіївка, Липовецького району, Вінницької області померла [PERSON], що вбачається із свідоцтво про смерть [NUMBER]. Згідно роз'яснень наведених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судом витребувано було матеріали Спадкової справи до майна померлих [PERSON] та [PERSON], Із матеріалів спадкової справи Липовецької державної нотаріальної контори № 630/2007 до майна, померлого [INFO], [PERSON] слід, що спадщина після його смерті відкрилась за законом. Відповідно до діючого на час відкриття спадщини ЦК УРСР спадщину після його смерті фактично прийнято дружиною - [PERSON] та [PERSON], який являється сином спадкодавця, на що вказує свідоцтво про його народження [NUMBER], наявне в матеріалах спадкової справи. Спадкоємцям, які прийняли спадщину, нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по 1/2 частці кожному та на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину грошового вкладу. Із матеріалів спадкової справи Липовецької державної нотаріальної контори № 82/2011 до майна, померлої [INFO], [PERSON] вбачається, що спадщина після її смерті відкрилась за заповітом, вчиненим 12.08.2010 року, посвідченим секретарем Трощанської сільської ради, Липовецького району, зареєстрованим в реєстрі за № 39, яким [PERSON] заповіла [PERSON] все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Позивачем у порядку, визначеному ст. 1268 ЦК України спадщину прийнято шляхом подачі в шестимісячний строк після смерті спадкодавця заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Також позивач, являвся спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Трощанської сільської ради за № 02-25/366 від 09.08.2011 року, наявна в матеріалах спадкової справи. Інші спадкоємці, які мали право на обов'язкову частку у спадщині подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. Право позивача на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], на земельну ділянку, площею 3,3410 га, на майнові паї посвідчено державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, про що видано відповідні свідоцтва, наявні в матеріалах спадкової справи. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO], а спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після [INFO], таку позицію висловив і Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Зі змісту ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частка, діти ( утому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в володіння або управління спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зі змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України, слідує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як слідує із змісту ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її шляхом подачі заяви про прийняття спадщини особисто строком у шість місяців, або відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, подавши про це заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем 1/2 частини спадкового майна після смерті батька - [PERSON] та єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], який спадщину відповідно до встановлено законом порядку, прийняв. Як слідує із повідомленням відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі, Вінницької області від 27.11.2015 року № 97-28-99.2-1007/15-15( а. с. 11), відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по по КСП ім. Суворова Трощанської сільської ради, сертифікат на право на земельну частку (пай) гр. [PERSON] зареєстровано 16.06.1997 року за №116 серія ВН №0254116 видано на руки. Вартість земельної частки (паю) по КСП ім. Суворова, що розташована на території Трощанської сільської ради становить 136982 грн, величина - 3,42 ум.кад.га., на що вказує довідка відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі від 06.04.2016 року 31-28-99.3-1224/2-16 ( а. с. 12). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже із здобутих по справі доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) по розпайованому КСП ім. Суворова с. Троща, яка знаходиться на території Трощанської сільської ради, Липовецького району, відповідно до сертифікату. Після його смерті спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], за життя, не оформила своїх спадкових прав на дане майно. Також встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом, який претендує на спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON], тобто позивач у справі. Проте постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 23.03.2015 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) члена КСП імені Суворова села Троща, Липовецького району, оскільки заявником нотаріусу не було пред'явлено сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справі про спадкування роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В Інформаційному листі від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ВССУ звернув увагу судів на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону, однак з урахуванням встановлених судом обставин у даному конкретному випадку підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР ст. 1218 - 1223, 1225, 1233, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: partial