Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Первинно позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на ? частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності та поділ майна 26.12.2011 року. У зв'язку зі з'ясуванням в ході розгляду справи нових додаткових обставин про продаж відповідачем спірного майна, а саме: обох спірних квартир, позивачка 10.10.2012 року доповнила свій позов додатковими вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир. Позивач зазначає, що з лютого 2001 р. по серпень 2011 р. проживала спільно однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON], перебуваючи з останнім у фактичних шлюбних стосунках. Спочатку вона та відповідач мешкали по серпень 2004 р. за адресою: [ADDRESS], а згодом переїхали у придбану спільно з відповідачем квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Від цивільних шлюбних відносин з відповідачем [INFO] у них народився син - [PERSON], батьком якого записаний відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 10.11.2005 р. Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції. За час сумісного проживання з [PERSON] на протязі понад 10 років однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, мали спільний побут та сімейний бюджет, разом виховували сина. З відповідачем стосунки склалися таким чином, що з лютого 2001 р., після розірвання її попереднього шлюбу, вони вирішили добровільно створити сім'ю і проживати разом як чоловік і дружина, однак шлюб між ними не був зареєстрований державним органом реєстрації актів цивільного стану. Позивач зазначає, що без реєстрації шлюбу вони проживали до серпня 2011 року. Однак, останнім часом їх стосунки з відповідачем погіршились, оскільки [PERSON] став її ображати та застосовувати фізичне насильство. Так, 24.07.2011 р. за адресою їх спільного проживання в [ADDRESS], він вдарив її по голові, у зв'язку з чим , позивач була змушена звернутись до Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON]. Вказана заява була зареєстрована в ЖРЗПЗ № 3154 від 24.07.2011 року у зв'язку з чим , їй було також надано направлення на судово-медичне обстеження, із стислого опису обставин події в якому вбачається, що її вдарив цивільний чоловік. У зв'язку з викладеним, після подій 24 липня 2011р. вона вимушена була піти від чоловіка та, починаючи з серпня 2011 р. і до теперішнього часу, разом з сином проживає за адресою: [ADDRESS], в квартирі своїх батьків. Факт її спільного проживання з відповідачем однією сім'єю, ведення спільного господарства та наявність єдиного сімейного бюджету можуть підтвердити свідки, мешканці сусідніх квартир, а також спільні знайомі, друзі сім'ї. Крім того, факт її проживання однією сім'єю з [PERSON]. в його квартирі без реєстрації шлюбу підтверджується письмовими доказами, а саме Актом від 01.08.2011р., посвідченим майстром дільниці КП «ЖЕО № 8». В період спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за рахунок спільних коштів нею з відповідачем були придбані дві квартири, які були зареєстровані на відповідача, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS], вартістю18979,00 грн. та трикімнатна квартира [ADDRESS], вартістю 19500,00 грн., а також автомобіль марки CHERY EASTAR державний номерний знак [NUMBER]. 2008 року випуску, вартістю 108000,00 грн. Позивач , посилаючись на норми ст.ст.60, 65, 71, 74 СК України, вважає, що вона , як цивільна дружина відповідача, набула право власності на ? частину спільно придбаного ними майна та просить його поділити між сторонами. Приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач, порушуючи її право співвласника, без її згоди, розпорядився належним їм обом майном, а саме: уклав 25.08.2011 року два договори купівлі- продажу вищеназваних квартир з гр.[PERSON], які посвідчені приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровані в реєстрі за № 464 та № 462, позивач просить на підставі ст.369, ч. 1 ст. 203 , ч.3 ст.215 ЦК України визнати їх недійсними та повернути сторони цих договорів на підставі ч.1 ст.216 ЦК України у початковий стан, а саме відчужені квартири залишити у власності [PERSON], стягнувши з нього на користь [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 158500,00 грн. Таким чином, позивач просить : встановити факт проживання [PERSON], [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], з лютого 2001 року по 01.08.2011 р.; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], як жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належне їм в рівних частках : по 1/2 частині майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS]; трикімнатну квартиру [ADDRESS]; автомобіль марки СНЕRY EASTAR, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], колір сірий; визнати недісними: - договір купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 25.08.2011 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 462; - договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 25.08.2011 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 464; повернути сторони вищевказаних договорів купівлі-продажу в початковий стан, повернувши у власність [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]; трикімнатну квартиру [ADDRESS], стягнувши з нього на користь [PERSON] сплачені в рахунок придбання квартир 158500,00 грн.;поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на двокімнатну квартири [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS];визнати за [PERSON], право власності на ? частину автомобілю марки СНЕRY EASTAR державний номерний знак [NUMBER]. 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , колір сірий, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобілю марки СНЕRY EASTAR, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], колір сірий; стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати :судовий збір в сумі 2518,79 гри. та витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 3000,00 грн. В ході судового розгляду позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, при цьому пояснивши, що з відповідачем по справі вона знайома з 1995 року, познайомились у місті Одеса, де [PERSON] навчався в медичному інституті , з цього часу вони почали спілкуватися. Коли відповідач закінчив інститут, він був направлений до інтернатури у м.Миколаїв, після її проходження постало питання щодо влаштування на постійне місце роботи. В цей час вона працювала у медичному центрі « Мрія» в м.Кривому Розі та товаришувала з його директором, який пообіцяв прийняти відповідача на роботу і останній приїхав до міста Кривого Рогу . В цей період вона ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком , але після розірвання шлюбу, з лютого 2001 року вони постійно почали спільно проживати, як чоловік та дружина. Спочатку жили на зйомній квартирі по [ADDRESS] , її дочка від першого шлюбу жила у її батьків, які проживали у сусідній квартирі за № 131. В травні 2004 року придбали спільно двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Весь цей час вона працювала, в неї був самостійний заробіток, вони разом з відповідачем вели спільний бюджет, робили ремонт, придбавали речі, їздили відпочивати на море, мали спільних друзів, спілкувалися як з її батьками, так і з батьками відповідача. Крім того, вона відсудила значну суму грошей у підприємства « Феномен», де була співвласником. У жовтні 2005 року в них з відповідачем народився син. Її донька від першого шлюбу певний час також проживала з ними у квартирі по [ADDRESS]. Відповідач ставився до доньки позитивно, допомагав у її вихованні та навчанні. У вересні 2006 року вони придбали трикімнатну квартиру по [ADDRESS] , де відповідач [PERSON] влаштував медичний кабінет , в якому встановив медичне стоматологічне обладнання і займався індивідуальною лікарською практикою. У 2009 році ними був придбаний автомобіль СНЕRY EASTAR, вони разом відвідували курси водіїв. З 2010 році їх відносини стали поступово погіршуватися та у липні 2011 року , коли відповідач побив її , вона пішла від нього та проживає з сином у своїх батьків, власного житла ні вона , ні дитина не мають. Вважає, що довела заявлені вимоги і просить ухвалити рішення на її користь. Представник позивача [PERSON] підтримав думку свого довірителя та вважає, що позивач належними доказами, як письмовими , так і показаннями свідків, у тому числі , осіб, які є незаінтересованими у вирішенні спору: нотаріуса, колишнього власника квартири, сусідів по будинку довела факт спільного проживання однією сім»єю як чоловіка та дружини між нею та відповідачем і відповідно до вимог Сімейного кодексу України набула прав на ? частину спільного майна, яке було придбано сторонами під час знаходження у цивільних шлюбних відносинах. Відповідач , у порушення інтересів своєї цивільної дружини та спільної неповнолітньої дитини , без згоди позивача, скривши від нотаріуса і покупця факт наявності інших осіб , які мають право на житло, відчужив в один день обидві квартири. Правочини, укладені з порушенням вимог діючого законодавства, є недійсними і до них повинні бути застосовані вимоги двосторонньої реституції. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив,що дійсно знайомий з позивачкою по справі , приблизно з 1995 року, ще в той час , коли він був студентом та навчався в м. Одесі у медичному інституті. До міста Кривий Ріг приїхав у 2000 році після закінчення інтернатури у м.Миколаїві, був прописаний у гуртожитку на Дніпропетровському шосе, але фактично орендував квартиру. [PERSON] приходила на цю квартиру, як коханка. Ніякого спільного бюджету вони не вели. Крім [PERSON], в нього були стосунки і з іншими жінками, з 2004 року він жив із [PERSON]. Сина, який народився від статевих відносин з [PERSON], він визнав, зареєстрував на своє прізвище і не відмовляється від нього. [PERSON] він знайомив із своїми батьками, бо вона мати його дитини, але це не означає, що вони були сім»я. Обидві квартири він придбав за власні кошти, друзі також позичили гроші. Квартири продав 25.08.2011 року , т.я. не зміг віддати борги, з цього часу живе на зйомній квартирі по [ADDRESS] дозволяв жити матері своєї дитини- [PERSON], [PERSON] не заперечувала проти цього. [PERSON] постійно не жила в цій квартирі, а він підтримував стосунки і з [PERSON] і з [PERSON]. Машину придбав у 2009 році , ніякі гроші в її придбання [PERSON] не вкладала. Коли він покупав ці квартири, [PERSON] за його проханням підшукувала варіанти, тобто виконувала функції реєлтора. Свідки з боку [PERSON] заінтересовані , вони дають неправдиві показання. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] підтримала думку свого довірителя та вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами. Акт про проживання [PERSON] у квартирі на [ADDRESS] підписаний сусідами, які не були допитані в ході судового розгляду та не давали показання під присягою, отже не є належним доказом. Крім того, судом за клопотанням відповідача були оголошені матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору піднайму, з яких убачалось, що [PERSON] в своїх поясненнях стверджувала , що вона з дітьми проживає у квартирі [ADDRESS], процесуальні заяви подавала також із зазначенням вищеназваної адреси, як місця свого проживання. У 2006 році [PERSON] також подавала заяву Дзержинському РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області щодо викрадення її майна із квартири [ADDRESS], про даний факт свідчить постанова про відмову у порушенні кримінальної справ від13.04.2006 року. Зазначені факти спростовують позицію позивача, щодо проживання однією сім»єю у період з 2001 року по серпень 2011 року з відповідачем [PERSON] Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики суду не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] (довідка адресного бюро на а.с.192 т.1). Крім того, цю ж адресу відповідач [PERSON] вказав, звернувшись до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу 26.11.2012 року із заявою про скасування заходів забезпечення позову ( а.с.127 т.1). Таким чином, суд на підставі ч.1 ст. 77 ЦПК України вважає здійсненим належним чином повідомлення відповідача [PERSON] про день та час розгляду справи та проводить судовий розгляд за його відсутності. Вислухавши думку сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, в ході судового розгляду судом були досліджені докази як з боку позивача , так і відповідача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім»єю з відповідачем як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, позивачка [PERSON] посилається на показання свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмові докази : акт її проживання з дітьми та відповідачем [PERSON] з 2004 року за адресою: [ADDRESS] , складений сусідами , підписи яких посвідчені майстром КП ЖЕО № 8 ( а.с.17 т.1); фототаблиці із спільними зображеннями її, відповідача , їх батьків та дітей під час проведення спільних заходів ( а.с.67-103 т.1); заяву, складену від її імені про надання згоди [PERSON] на придбання квартири по [ADDRESS], посвідченої 14.09.2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]( а.с.200 т.1). Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що раніше, дату точно не пам»ятає, [PERSON] працювала в медичному центрі « Мрія» ,який він очолював. Приблизно у 2000 році , вона сказала, що її чоловік - лікар стоматолог [PERSON] , має бажання працювати в даному центрі. Він погодився його працевлаштувати. [PERSON] працював у центрі та за сумісництвом ще був черговим стоматологом у поліклініці. Вони з позивачкою знімали квартиру на вул.Землячки, коли [PERSON] приїхав у м.Кривиий Ріг. Всі на роботі сприймали позивача та відповідача, як сім»ю. У 2004 році вони придбали власне житло на [ADDRESS], куди він заходив « посівати» за пропозицією відповідача, після спільного відпочинку у лазні. З їх розмов зрозумів, що квартиру [PERSON] і [PERSON] придбали спільно. Крім того, він бачив їх разом і на ринку Соцміста, а також у меблевому магазині , де сторони разом вибирали якісь меблі. Медичний центр знаходиться поблизу біля квартири, яку сторони знімали та житла батьків [PERSON] і він часто бачив їх удвох. Після звільнення з центру [PERSON] він не знає: чи було придбане сторонами ще якесь майно. Допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] показала , що десь у 2003 році, дату точно не пам»ятає, продала належну їй квартиру по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] Про продаж квартири вона дала об»яву у газету, на зустріч з цього питання прийшли позивачка та відповідач. Вона зрозуміла, що квартиру вони бажають придбати для себе. Цю пару вона сприймала як подружжя. В нотаріальній конторі при оформленні угоди купівлі- продажу, вони були також удвох, хто з них розраховувався в цей час не пам»ятає. Відчужена квартира була у гарному стані та особливого ремонту не потребувала. [PERSON] також зробив їй протекцію до [PERSON], який лікував їй зуби. Приблизно через місяць, після продажу квартири, вона була у них в гостях, у своїй колишній квартирі. Шпалери на кухні були ті ж самі, а лоджія потребувала ремонту. При розмові, вони казали , що у спальні буде дитяча кімната, на той момент в них була тільки дівчинка. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] знає з 2003 року у зв»язку із спільною працею на заводі « Арселор МітталКривий Ріг», [PERSON] знає з 2004 року, як її чоловіка. Вони приходили до неї в гості, а також вона була і у них вдома по [ADDRESS] ,дату точно не пам»ятає. [PERSON] казала, що в одній кімнаті живе її дочка від першого шлюбу, а в іншій вона з [PERSON] і сином. Вони жили як нормальні сім»я, разом відпочивали у м.Одесі на морі та за кордоном. Після цього, вона приходила кілька разів, у тому числі і після народження їх спільного сина [PERSON] у 2005 році. Коли у 2011 році до них приїхали родичі [PERSON] , відносини стали погіршуватися. Про те, що офіційно сторони не зареєстровані , вона знала. Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] показала, що позивача [PERSON] знає з 1992 року. Про існування [PERSON] знала з її слів з 1998 року, [PERSON] їздила до нього в м.Одесу , де той навчався у медичному інституті на лікаря- стоматолога. Після закінчення інституту він поїхав до міста Миколаїв, після чого у 2000 році приїхав до міста Кривого Рогу і вони стали жити разом на квартирі. У 2004 році купили власне житло - квартиру на [ADDRESS] . [PERSON] [PERSON] робила в ній ремонт, вибирала шпалери, замовляла меблі. [INFO] в них народився спільний син- [PERSON] , разом із сторонами, вона святкувала цю дату. У 2006 році ними була придбана ще одна квартира на [ADDRESS], де [PERSON] планував здійснювати свою лікарську діяльність. [PERSON] хрещений батько її дитини. На 40 років він зробив їй подарунок, відремонтував зуби. Весь цей час вони сім»ями спілкувалися, разом проводили свята. Як їй здається у 2010 році [PERSON] і [PERSON] купили машину, ходили разом на курси водіїв, отримували права. У 2011 року до [PERSON] приїхали його родичі із Австралії і [PERSON] приходилось інколи уходити до батьків, а після цього, взагалі в них відносини погіршились і вона пішла жити з дітьми до своїх батьків. Батьків [PERSON] вона не знає, але їй відомо , що вони живуть у м.Вознесенську, а його брат із племінниками живе у Австралії. За час спілкування вона ніколи не чула та не бачила, щоб [PERSON] жив , крім [PERSON], з якоюсь іншою жінкою. Допитана у судовому засіданні дочка позивача [PERSON] показала, що відповідача [PERSON] знає, приблизно з 2000 року, він разом із мамою жили на зйомній квартирі по [ADDRESS] з 2001 по 2004 рік, а вона у бабусі та дідуся в квартирі поруч. Відповідач працював у медичному центрі у [PERSON], де був стоматологом. Він допомагав мамі виховувати її, контролював її навчання. Вона знає і його батьків : мати [PERSON] та батька [PERSON], які проживають в м.Вознесенську, вважала маьти відповідача бабусею, остання пече дуже смачні пироги з вишнями. У 2004 році мама з [PERSON] придбали квартиру на вул Революційній і вона переїхала жити до них. Коли народився братик, вона разом із [PERSON] забирала його із пологового будинку. Мама з [PERSON] завжди були разом, приїзджали до табору, де вона відпочивала. Але з часом їх відносини стали погіршуватися, вона переїхала до маминих бабусі та дідуся, а потім у серпні 2011 року і мама з [PERSON] переїхали до них. Допитаний двічі в ході судового розгляду свідок з боку позивача [PERSON] показав, що проживає у [ADDRESS]. Знає і позивачку і відповідача , як колишніх сусідів з 2004 року, коли вони вселились у квартиру № 11. У них також була дівчинка від першого шлюбу [PERSON] та у 2004-2005 роках народився хлопчик. Проживали вони в одній квартирі, разом гуляли з дитиною, бачив, що [PERSON] носила сумки з продуктами з базару. Всі сусіди їх знали, як чоловіка та дружину. Щоб [PERSON] жив сам у квартирі, він не бачив, а також не бачив, що він водив у квартиру інших жінок. Проживали вони разом , приблизно з 2004 по 2012 рік. Чи робили в квартирі ремонт він не знає, але бачив, що робочі завозили меблі. Відповідач по справі [PERSON] просив його виступити свідком на його боці, але він відмовився. Після виїзду з квартири [PERSON] в ній жила , приблизно 2 місяці, мати [PERSON] Допитаний двічі в ході судового розгляду свідок з боку позивача [PERSON] показав, що він мешкає в квартирі [ADDRESS] , а сторони мешкали в цьому ж будинку в квартирі № 11.Мешкали разом , приблизно з 2004- 2005 року, коли вселились, то [PERSON] була вагітна. Пізніше в них народився син. Він бачив, як сторони разом гуляли в парку із хлопчиком, забирали його із дитячого садку, який він відвідував разом із його онуком. Він вважав, що вони сім»я, бачив їх практично постійно, вони ходили у магазин удвох, приносили пакети, до них і гості приходили. Перестали вони проживати разом , приблизно 2-3 роки назад , влітку 2011 року [PERSON] виїхала з квартири. До того часу, як вона виїхала , ніяких інших жінок він не бачив. Крім того, він знає, що [PERSON] [PERSON] робила в квартирі ремонт, він допомагав їй обпалювати стіни лампою. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] показав, що він раніше проживав [ADDRESS] в квартирі його батьків. По сусідству жили батьки позивачки [PERSON] , його донька [PERSON] та донька позивачки [PERSON] навчалися в одному класі. Через дітей він познайомився з [PERSON] і [PERSON] [PERSON], які знімали житло в квартирі [ADDRESS] з 2000 по 2003 роки. Через дітей вони почали товаришувати. У 2004 році сторони придбали житло на [ADDRESS], він допомагав в цій квартирі робити меблі. Сприймав їх як сім»ю. Допитана у судовому засіданні приватний нотаріус [PERSON] показала, що особисто незнайома ні з ким із сторін. Вона у приміщенні банку працювала, посвідчувала договори купівлі- продажу, по справах, пов»язаних із кредитними правовідносинами. На підставі вимог СК України перед укладанням договору вона завжди запитувала: чи наявні права чи претензії на майно збоку інших осіб, перебувають сторони у цивільному чи зареєстрованому шлюбі. Учасники правочинів вказували: з ким вони проживають і вона завіряла письмову згоду іншого із подружжя на вчинення угоди. Відомостями з приводу того: хто з ким проживає у цивільному шлюбі вона не має. Вона не заперечує, що посвідчила 14.09.2006 року заяву, складену від імені [PERSON] про надання згоди [PERSON] на придбання квартири по [ADDRESS]. Дана заява зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій та зберігається в матеріалах нотаріальної контори. Її зміст не суперечить закону і, взагалі, якщо б [PERSON] не повідомив її про існування цивільної дружини, вона б і не знала про її існування. В свою чергу відповідач по справі [PERSON] в обґрунтування своїх заперечень посилається на показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].та матеріали цивільної справи № 2-487/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору піднайму, в яких містяться докази, що [PERSON] у період з 2001 по 2007 рік проживала в іншій квартирі. Так, допитана у судовому засіданні свідок з боку відповідача [PERSON] показала, що відповідач по справі [PERSON] її колишній сусід, він жив в квартирі [ADDRESS], а вона живе в квартирі № 15. [PERSON] проживав у вищеназваній квартирі постійно з 2005-2006 року. Мешкав він один, до нього приходили різні жінки. [PERSON] вона також бачила біля підїзду, можливо вона чекала [PERSON] , щоб остання заходила у квартиру відповідача не бачила. Також бачила , що відповідач гуляв з дитиною. Також їй відомо, що в квартирі проводився ремонт, хто його робив не знає, в самій квартирі не була. Допитана у судовому засіданні в якості свідка за клопотанням відповідача [PERSON] показала, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] . В цьому будинку в квартирі № 11 жила якась жінка, а після цього , десь у 2005 році вселився відповідач [PERSON] Вона його бачила часто, він приходив з різними жінками, але щоб хтось із них постійно проживав в його квартирі не бачила, у тому числі жінку з дітьми. Позивач [PERSON] також інколи бачила, вона до нього приходила. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON] показав, що [PERSON] знає, приблизно 10 років. Він жив із [PERSON], але ходив і до іншої жінки. Із [PERSON] вони жили спочатку на 95 кварталі, знімали квартиру. Разом святкували дні народження та інші події. Із слів [PERSON] вона знає , що у [PERSON] є дитина. Він допомагав проводити ремонтні роботи у квартирі на [ADDRESS], робив проводку, міняв сантехніку. [PERSON] також приходила, допомагала у ремонті. Він товаришує із [PERSON] та [PERSON] [PERSON] спочатку жила із [PERSON] на зйомній квартирі, а потім переїхала жити у його квартиру на [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON] показала, що познайомилась із [PERSON] 2003 року та стали разом проживати, вона знімала квартиру. Через деякий час вони вирішили придбати власну квартиру, але вона взнала, що у відповідача є інша жінка, від якої в них спільна дитина. Коли [PERSON] придбав квартиру на [ADDRESS] , він вирішив вселити до неї ту жінку з дитиною. Через деякий час вони вирішили купити ще одну квартиру для офісу, але бізнес не пішов і квартиру [PERSON] вимушений був продати. Гроші на автомобіль [PERSON] дав його брат. [PERSON] була коханкою [PERSON], він періодично приїзджав до неї, але , т.я. у них спільна дитина, то вона не заперечувала. Спочатку з 2003 року вона жила із [PERSON]. на [PERSON], а з 2006-2007 року вони живуть удвох на [ADDRESS]. Оцінивши у сукупності вищеназвані докази, суд вважає, що позивач [PERSON] на підставі ст.ст.10, 60 ЦПК України довела належними доказами факт її проживання чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу з [PERSON] Докази , надані позивачем є послідовними , показання свідків не суперечать одне одному , а взаємно доповнюють. Свідок [PERSON], яка є незалежною особою, не перебуває у будь-яких родинних чи дружніх стосунках і з сторонами, посвідчила 14.09.2006 року за реєстром № 4985 заяву від імені [PERSON], в якій остання надала згоду [PERSON] , як особа , що проживає з останнім без реєстрації шлюбу з 08.02.2000 року та веде спільне господарство на придбання квартири [ADDRESS], тобто за декілька років до виникнення між сторонами вищеназваного спору. Судом був оглянутий реєстр нотаріальних дій за 2006 рік, куди внесені відомості щодо здійснених нотаріальних дій. Запис про реєстрацію цієї заяви не містить будь-яких необумовлених приписів чи виправлень. Доводи відповідача і його представника про те, що діючим на той час законодавством не передбачалось обов»язкове витребування такої заяви від особи, з якою сторона правочину не перебуває у шлюбі , не можуть бути прийняті до уваги судом , оскільки нормами СК України, які діяли на час даного правочину передбачався захист майнових та немайнових прав не тільки подружжя, яке перебувало у зареєстрованому шлюбі, але і у цивільних шлюбних відносинах. Відповідно до ст.204 ЦК України будь-який право чин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Всі допитані з боку позивача свідки стверджують, що позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] всі вважали чоловіком та дружиною , яка мають спільну дитину, ведуть разом господарство, сумісно організовують своє дозвілля. Зазначені обставини підтверджуються і фототаблицею , долученою до матеріалів справи на а.с.67-103 т.1. Дані фотографії, дійсно, не містять позначення конкретних дат та місць зафіксованих на них подій, але аналіз вікових змін учасників, дорослення дітей, зображених на них, дає можливість зробити висновки щодо тривалого періоду фіксації подій. Сторони по справі зображені на цих фото у різних ситуаціях: на відпочинку , при спілкуванні з батьками з обох сторін , з дітьми, у неформальній домашній обстановці, що у сукупності, на думку суду , підтверджують як показання самої позивачки , так і свідків. Що стосується показань свідків, на які опирається у своїх запереченнях відповідач [PERSON], то суд оцінює їх критично, оскільки вони суперечать не тільки показанням свідків з боку позивача, але не узгоджуються між собою та поясненнями відповідача по справі. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] під присягою показали у суді, що відповідач [PERSON] постійно один проживав у квартирі [ADDRESS] з 2004- 2005 року ,до нього приходило багато жінок, але жодна з них не жила з ним разом. Позивачку [PERSON] вони бачили інколи і тільки біля під»їзду, тоді як сам відповідач не заперечує, що «деякий час» позивач [PERSON], разом з їх спільною дитиною з його дозволу проживали в цій квартирі, а сам він періодично навідувався до них. Свідок з його боку [PERSON] також показала, що вона з відповідачем , починаючи з 2004 року і по теперішній час проживали разом на зйомних квартирах, бо своє житло він надав для проживання коханці із дитиною , тобто , з її слів, відповідач не проживав постійно у спірній квартирі на [ADDRESS]. Свідок [PERSON] , в свою чергу, показав , що [PERSON] та [PERSON] спочатку жили на зйомних квартирах, а потім [PERSON] переїхала жити до відповідаач у квартиру на [ADDRESS] . На підставі таких суперечливих показань не можливо зробити об»єктивний висновок щодо іншого місця проживання відповідача у період з 2001 по серпень 2011 року. Суд також вважає, що не можуть слугувати доказами матеріали цивільної справи № 2-487/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору піднайму, оскільки відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини , які не потребують додаткового доведення є ті, що встановлені рішенням суду при розгляді цивільної ( господарської , адміністративної) справи , по якій брали участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Слід відмітити, що рішення суду по вищеназваній справі стосується виконання договірних зобов»язань з боку [PERSON] за укладеним нею 28.08.1998 року договором піднайму і не стосуються предмету даного спору. Наявні в матеріалах зазначеної справи докази на обґрунтування вимог та заперечень сторін не можуть слугувати беззаперечними доказами по даній справі. Крім того, з постанови про відмову у порушенні кримінальної справи , винесеної дільничним інспектором Дзержинського РВ КМУ в м.Кривому Розі від 13.04.2006 за заявою [PERSON], на яку посилається відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , убачається, що в ході проведеної перевірки, згідно показань власника квартири [ADDRESS] [PERSON], встановлено , що [PERSON] комунальні платежі не сплачує, в квартирі не проживає, а здає її іншим особам ( а.с.23 матеріалів цивільної справи № 2-487/07). Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка з дружиною без реєстрації шлюбу однією сім»єю. Між тим, вирішуючи питання, щодо визначення періоду знаходження у цивільних шлюбних відносинах, суд керується наступним. Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов»язки визначаються на підставах, передбачених СК України (абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3). Оскільки діючим до набрання чинності СК України, Кодексом про шлюб та сім»ю не передбачалось виникнення спільних майнових та немайнових прав подружжя у осіб, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, то суд вважає за необхідне задовольнити заявлені в цій частині позовні вимоги частково та встановити факт проживання [PERSON], [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], з січня 2004 р. по 01.08.2011 р. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 235 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 5 ч.І ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Проте відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Таким чином, зважаючи на те, що між позивачем і відповідачем існує спір про право, а саме про визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте під час спільного проживання без реєстрації шлюбу та його поділ, суд вважає, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підлягають вирішенню в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Судом встановлено, що в період з 01.01.2004 року по 01.08.2011 року сторонами по справі було придбано наступне майно: -двокімнатна квартира [ADDRESS], вартістю18979,00 грн., належна [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 23.05.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за № в реєстрі № 6328, зареєстрованого Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3777450 від 07.07.2004 р., реєстраційний номер 5816469, про що в книзі № 89П-124 зроблено запис №124. - трикімнатна квартира [ADDRESS], вартістю 19500,00 грн., належна [PERSON] на підставі договіру купівлі-продажу від 14.09.2006 р, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за № в реєстрі 4986, зареєстрованого Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12175692 від 17.10.2006 р., реєстраційний номер 8208162, про що в книзі № 30-83 зроблено запис № 9592; - автомобіль марки CHERY EASTAR державний номерний знак [NUMBER]. 2008 року випуску, кузов[NUMBER], колір сірий, зареєстрований на [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 27.08.2010 р. та довідки-рахунок КІМ058300, що підтверджується відповіддю Криворізького ВРЕР ДА1 ЕУМВС України в Дніпропетровській області на запит адвоката позивача.Вартість автомобілю становить 108000,00 грн. відповідно до Договору купівлі-продажу № 116137 від 04.09.2009 р. Належних доказів того, що вищеназване майно було придбано будь - ким із сторін за власні кошти , отримані до початку шлюбних відносин, або набуті на інших, передбачених законом підставах, суду не було надано. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.І ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної її власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, зважаючи на те, що спірне майно, а саме квартири та автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача., а частки кожного з них є рівними, суд вважає, що визнанню за позивачем підлягає право власності на ? частину вказаного майна. На підставі викладеного суд , суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] щодо визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], як жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі та належною їм в рівних частках по 1/2 частині двокімнатну квартиру [ADDRESS]; трикімнатну квартиру [ADDRESS]; автомобіль марки СНЕRY EASTAR, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], колір сірий. Оскільки на майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України, то відповідно до ст. 71 СК України при розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісно подружжя, застосуванню підлягають положення СК України щодо згоди співвласника на його відчуження. Згідно із ч.І, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. В ході судового розгляду судом було з»ясовано, що спірні квартири були відчужені відповідачем на підставі: -договору купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 25.08.2011 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 462, та зареєстрованого Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 06.09.2011, реєстраційний номер майна: 8208162 про що в книзі № 30-83 зроблено запис № 9592. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору купівлі-продажу продаж предмету договору вчиняється між сторонами за 80500,00 (вісімдесят тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок. Зазначена ціна встановлена за згодою сторін, відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною і змінам не підлягає; - договору купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 25.08.2011 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]. зареєстровано в реєстрі за № 464, та зареєстрованого Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 06.09.2011. Реєстраційний номер майна: 5816469. про що в книзі № 8911-124 зроблено запис №124. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору купівлі-продажу продаж предмету договору вчиняється між сторонами за 78000,00 (сімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок. Зазначена ціна встановлена за згодою сторін, відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною і змінам не підлягає. Вказаний факт продажу квартир підтверджується інформаційними довідкам з Реєстру прав власності на нерухоме майно №№ 34881454, 34881440, та копіями договорів купівлі-продажу, наданими на запит суду у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є обов'язок кожної із сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, спірні договори купівлі-продажу, укладені між [PERSON]. та [PERSON] з порушенням вимог діючого законодавства, без отримання згоди іншого співвласника, підлягають визнанню судом недійсними як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства, а саме : ст. 65 СК України, ст. 369 ЦК України, а їх сторони підлягають поверненню в початковий стан, за яким [PERSON] повинен повернути [PERSON] суму грошей сплачену ним за купівлю квартир, а саме: 78000 грн. + 80500,00 грн. = 158500,00 грн., а самі спірні квартири підлягають поверненню у власність [PERSON] Крім того, оскільки на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України, то відповідно до ст. 71 СК України спірне майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, воно підлягає поділу між сторонами в натурі, з врахуванням інтересів сторін, дітей та інших обставин, що мають істотне значення для справи. Згідно із ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок. квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Діючи на підставі ст.11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, яка не клопоче про виділення у її власність трьохкімнатної квартири, оскільки в даному приміщенні відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність, а також беручи до уваги ті обставини, що спірний автомобіль є неподільною річчю, суд вважає , що прийнятним варіантом поділу вказаного майна є такий, при якому за кожним з сторін буде визнано право власності в ідеальних частках з визнанням вказаного майна спільною частковою власністю. Згода між сторонами щодо грошової компенсації відсутня. Отже суд вважає за необхідне : поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на двокімнатну квартири [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на ? частину автомобілю марки СНЕRY EASTAR державний номерний знак [NUMBER]. 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , колір сірий, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобілю марки СНЕRY EASTAR, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], колір сірий. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати : судовий збір в сумі 2518,79 гри. та витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 3000,00 гри.

Outcome: partial