Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом зміну розміру аліментів, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 06.02.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до 06.08.2022 року, а в подальшому в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, до досягнення меншою дитиною повноліття, тобто до 12.04.2024 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Вказала, що на даний час матеріальний стан відповідача значно змінився, він звільнився з роботи, працює неофіційно, внаслідок чого має нестабільний та мінливий дохід, а тому й розмір значно зменшився, що ставить її в скрутне матеріальне становище та не має можливості забезпечити нормальне існування дітей. Так, розмір аліментів, що виплачує відповідач щомісячно на двох дітей складає біля 1350 гривень, що складає менше прожиткового мінімуму на двох дітей. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються на її користь на утримання синів та встановити їх розмір в розмірі 2000 гривень, тобто по 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задоволити з підстав викладених в позові. Відповідач до суду не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності, надав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що позов не визнає та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Вказав, що на даний час він є безробітним та взагалі немає ніяких доходів, знаходиться у важкому моральному та матеріальному становищі, у складі його сім`ї знаходиться матір [PERSON], [INFO], яка являється пенсіонером, ветераном праці та інвалідом 3 групи, якій він допомагає, оскільки вони проживають разом. З грудня 2015 року він не працює, має нестабільний та мінливий дохід, але незважаючи на ці обставини, регулярно, щомісяця, без затримок та заборгованостей сплачує аліменти. Однак, батько та матір дітей повинні спільно утримувати дітей, а позивачка хоче перекласти свої обовязки щодо їх утримання на нього, оскільки сама ніде не працює та живе за рахунок коштів, що отримує на дітей. Після розірвання шлюбу з позивачкою він, окрім сплати аліментів, також бере участь у додаткових витратах на дітей (купує шкільні речі, форму, медикаменти, одежу, взуття, їжу тощо, витрачає кошти на їх розваги та подарунки при зустрічах з дітьми, а також забезпечує їх кишеньковими грішми). Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони до 09.01.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). На підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2014 року відповідач сплачує на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 06.02.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до 06.08.2022 року, а в подальшому в розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, до досягнення меншою дитиною повноліття, тобто до 12.04.2024 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.5). Згідно даних довідки №705 з КП КВЖРЕП №1 від 28.04.2017 року вбачається, що неповнолітні діти проживають з позивачкою [PERSON] (а.с.9). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною\~у постанові \~Пленуму \~\~від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". \~ Обставинами,\~на які посилається \~позивач, як підставу для зміни розміру аліментів \~є \~те, що відповідач ніде не працює, має нестабільний та мінливий дохід. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з копії трудової книжки, відповідач на даний час не працює, тобто з часу ухвалення Коростенським міськрайонним судом Житомирської області рішення про стягнення аліментів на користь позивача, змінився його матеріальний стан. В матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоровя або непрацездатності відповідача. Посилаючись на те, що відповідач допомагає утримувати свою матір, яка проживає разом з ним та бере участь у додаткових витратах на дітей, як на підставу відмови в позові про зміну розміру аліментів, останній не надав доказів, які саме додаткові витрати він несе на дітей та витрати, які несе на утримання матері та, що вказаний факт призвів до погіршення його матеріального забезпечення в порівнянні із станом, який існував на момент постановлення рішення про стягнення аліментів. Надані відповідачем письмові докази - копії квитанцій про сплату аліментів свідчать про те, що відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дітей. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком, як матері, так і батька через, що кожен з них має надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, але офіційно не працює та не має постійного доходу, але такі обставини не звільняють його від обовязку з утримання неповнолітніх дітей, матеріальний стан обох сторін, визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час судового розгляду, аналізуючи норми закону з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та визначає їх в розмірі 900 гривень на кожну дитину, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів.\~ При цьому, згідно з розясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи матеріальний стан позивача, що вона ніде не працює, є малозабезпеченою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд на підставі ст.8 ч.2 ЗУ «Про судовий збір» звільняє її від сплати судового збору.

Outcome: partial