Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачка 18.04.2017 звернулась до суду з даним позовом до відповідача, та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 33% від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що з 11.10.2008 вона - позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] 30.06.2016 шлюб було розірвано, з чого часу відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання добровільно надавати не хоче, а тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Враховуючи наведене, та те, що вона утримує дітей самостійно, посилаючись на ст.ст. 180, 181 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказувала, що після розірвання шлюбу відповідач поїхав мешкати до матері, коштів на утримання дітей не надає, враховуючи наведене та те, що діти повністю на її утриманні та на утриманні її батьків, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.13, 20), причин неявки суду не повідомив, а тому суд з урахуванням думки позивачки, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розгляд справи в його відсутності з постановленням по справі заочного рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.06.2016 ун.№ 759/16458/15-ц вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року до 20 липня 2016 року (а.с. 4 - копія рішення). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до довідок Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 12.05.2017 та 23.05.2017 (а.с.16, 17, 21) вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів на обґрунтування заперечень щодо заявлених позовних вимог. Крім того, згідно ч. 3 ст. 180 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей на користь позивачки не у відсотковому співвідношенні, а в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку останнього. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позов позивачкою пред'явлено до суду 18.04.2017, тому суд вважає доцільним стягнути аліменти саме з часу звернення з відповідним позовом до суду. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі зазначеного,

Outcome: partial