Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав частково та, з урахуванням обставин викладених у відзиві на позовну заяву, просив стягнути з [PERSON]\~аліменти на\~утримання дитини,\~яка продовжує\~навчання -\~ [PERSON] на її\~користь у\~розмірі 1\~000\~грн.\~щомісячно,\~ починаючи стягнення з 04.04.2018 року і до закінчення навчання. Судові витрати віднести за рахунок відповідача. Відповідачем надано суду відзив в якому він не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1000 гривень. Представник відповідача надала заяву про слухання справи за її відсутності, не заперечувала проти часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання у сумі 1\~000 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до такого. Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених ЦПК\~України. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (ст. 80 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що з [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КИ № 394846 від 24.10.1997 року. З 2012 року [PERSON] зі своєю матір'ю змінили фактичне місце проживання. Починаючи з 2012 року мати [PERSON] не зверталась до суду з вимогами про стягнення з [PERSON], грошових коштів на утримання позивача як дитини (аліментів), вважала, що відповідач буде виконувати свої обов'язки по утриманню неповнолітньої доньки в добровільному порядку. Відповідач [PERSON] декілька разів надіслав грошові кошти в розмірі 400 грн. до 2014 року. Після 2014 року відповідач матеріальної допомоги не надавав. Позивач проживає з матір'ю [PERSON], неодружена і не працює оскільки з 2015 року навчається в Національній металургійній академії України, на денному відділенні. Відсутність матеріального утримання у зв'язку з досягненням позивачем повноліття ставить її в скрутне матеріальне становище, так як вона не може працювати в зв'язку з навчанням на денній формі. Відповідач офіційно працює і в даний час має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини та ч. 7 ст. 7 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи те, що позивачка [PERSON], навчається у вищому навчальному закладі освіти та потребує матеріальних витрат та думку відповідача про те, що він має можливість сплачувати аліменти, однак розмір визначений позивачем завеликий, на думку суму аліменти в сумі 1\~000 грн. щомісяця буде достатнім для задоволення по треб позивача. Відповідно до ст. 185 СК України, визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial