Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В позовній заяві позивач зазначив, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт від 07.06.1994 року, яким все майно заповіла своїм синам [PERSON] ( батько позивача) та [PERSON]. Після її смерті із заявами про прийняття спадщини жоден із спадкоємців не звертався. Рідний дядько позивача [PERSON] помер [INFO] року. Батько позивача з [INFO] по 01.01.2003 проживав у спадковому будинку, користувався ним та побутовими речами, тобто фактично вступив у володіння та користування майном, але не оформив спадкових прав на житловий будинок і не отримав свідоцтва про право власності та помер [INFO] року в Росії. Позивач 25.06.2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у 2015 році, то до виниклих правовідносин потрібно застосовувати норми ЦК України в редакції 2004 року. Таким чином визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON] можливо після встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, тому вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та обґрунтував обставинами викладеними у позовній заяві. Додав, що його батько з [INFO] року по 01.01.2003 проживав у спадковому будинку, користувався ним та побутовими речами, тобто фактично вступив у володіння та користування майном, але не оформив спадкових прав на житловий будинок і не отримав свідоцтва про право власності та помер [INFO] року в Росії. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, з позовними вимогами погоджується, проти позову не заперечує. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про день час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 7). Після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10, 17-19). Спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується довідкою Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області №1381 від 11.04.2012 року ( а.с. 10). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO] року в м. Білогірськ, Амурської області, Росія про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 23.01.2015 року ( а.с.14). Позивач є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Позивач 18.09.2015 року звернувся до державного нотаріуса Добровеличківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON]. Нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом відносно [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок ( а.с. 16). [PERSON] є бабусею позивача, яка 07.06.1994 року склала заповіт на випадок її смерті на все майно і заповіла його своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях ( а.с. 9). Судом встановлено і підтверджується домовою книгою, що на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] у будинку був прописаний за місцем проживання спадкодавця [PERSON] та його рідний брат [PERSON] (а.с. 17-19 ). [PERSON] з метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, але прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, та у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу УССР (1963 року) є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 р. № 18/5 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця. Тому суд приходить до висновку, що підлягає встановленню факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 10.05.2016 відомості щодо права власності на будинок [PERSON] відсутні. Згідно довідки Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 10.05.2016 №01-17-22/1, документи, які б підтверджували право власності на житловий будинок по [ADDRESS], в селищній раді відсутні. Згідно архівної довідки №52 від 06.05.2016 з'ясовано, що договір забудови посвідчений нотаріальною конторою від 18 грудня 1972 року. В Добровеличківському відділені КМБТІ будинок не зареєстрований, тому що не був виготовлений акт завершення будівництва. Дата останньої технічної інвентаризації 16.05.2012 року. Згідно технічного паспорту, площа житлового будинку за адресою [ADDRESS], складається з 2 веранд, кухні та 3 житлових кімнат загальною площею 75,6 кв. м.. З технічного паспорту вбачається, що самочинні забудови відсутні. Згідно договору забудови від 18 грудня 1972 року №3, який посвідчений нотаріальною конторою з'ясовано, що земельна ділянка прощею 726 кв. м. надана [PERSON] за рішенням виконкому Добровеличківської селищної ради № 27 від 22.04.1972 року і був укладений договір про надання у безстрокове користування даної земельної ділянки. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української УРСР (п.14 додатку № 1), затвердженої Міністерством комунального господарства 31.01.1966 року передбачено, що нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку віднесені до правовстановлюючих документів, на підставі яких на той час проводилася реєстрація жилих будинків. Згідно матеріалів спадкової справи з'ясовано, що у померлого [PERSON] є дочка [PERSON], яка прийняла спадщину свого батька, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 05 березня 2012 року та відкритою спадковою справою. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Отже, [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON], а позивач спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] на підставі ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті . Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У випадку відмови отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору, особа вправі за захистом порушеного права звернутися до суду. Враховуючи перехід прав та обов'язків спадкодавця [PERSON] у 1 чергу за законом до сина [PERSON] та прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON], а також відсутність іншої можливості захистити своє право на спадщину позивачем, суд у відповідності до ст. 16, 357 ЦК України вважає, що його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS], Кіровоградської області. На підставі викладеного, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 1258,1261,1269 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" із змінами та доповненнями ,

Outcome: partial