Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовами про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я та моральної шкоди на підставі страхового полісу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача пояснив у судовому засіданні, що між відповідачем [PERSON] та відповідачем - ПрАТ «УПСК» в особі Володимирецького відділення було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, 05.01.2014 року настав страховий випадок, а саме ДТП з участю застрахованого автомобіля, під час якого позивач отримав тілесні ушкодження. На лікування від дорожньо-транспортної пригоди позивач витратив значні кошти, всього з урахуванням уточнених позовних вимог 44021 грн., які просив стягнути зі страхової компанії. Також просив стягнути моральну шкоду в сумі 30000 грн. та витрати на правову допомогу. Представник відповідача - ПрАТ "УПСК" - проти позову заперечив, надав письмові заперечення, які долучені до позову. В запереченні вказував, що частина витрат на лікування потерпілого [PERSON] є необґрунтованими, крім того, [PERSON] відшкодував частину витрат на лікування потерпілого в сумі 1700 доларів США, що становить 21352 грн. Що стосується моральної шкоди, то її розмір не може перевищувати 5% суми страхової виплати, а відшкодування витрат на правову допомогу не передбачено чинним законодавством. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові заперечення на позов та докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2013 року між відповідачем - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та власником транспортного засобу «Фольксваген Гольф» д.н.з. [NUMBER] відповідачем [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується полісом обов'язкового страхування серії АС №1724199. Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи становить 0 грн. 05.01.2014 року настав страховий випадок, а саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, внаслідок чого проходив лікування. Дана обставина підтверджується вироком Володимирецького районного суду від 11 квітня 2014 року у справі №556/460/14-к, оглянутими в судовому засіданні медичними картами [PERSON] з КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» №237/65 та КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» №№ 55 та 1275. Таким чином, на час настання страхового випадку - ДТП в ході якого потерпів [PERSON], цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [PERSON] була застрахована, і питання виплати страхового відшкодування були врегульовані відповідними положеннями ЦК України (ст.ст.1200-1202) та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як вбачається зі ст.1200, 1201 ЦК України, ст..ст.23, 27 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. У відповідності до п. 24.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Із оглянутих судом письмових доказів вбачається, що починаючи з 05 січня 2014 року, [PERSON] витратив на лікування від травм, отриманих від ДТП 44021,48 грн., що підтверджується рахунками на придбання медикаментів, супутніх товарів, лікувальних засобів. Твердження представника відповідача про те, що вказані витрати належним чином не підтверджені медичним закладом, і частина препаратів не могла використовуватись при лікуванні травм, отриманих [PERSON], повністю спростовані письмовими доказами, а саме листками лікарських призначень та епікризами, що містяться у оглянутих судом медичних картах [PERSON] Так, препарати магнікор, біцилін, бетадін, нейромідин, фуросемід, аскорбінова кислота, фармацитрон, а також вода мінеральна, медичні системи та шприци призначались [PERSON] та використовувались в період його лікування в КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня», в т.ч. в ході проведених операцій, що підтверджується оглянутими листками лікарських призначень, протоколом операції, епікризами №1275, №237, №22.. Аналогічно, до заяви про збільшення позовних вимог долучено листок лікарських призначень, з якого вбачається, що в ході оперативного втручання для лікування [PERSON] було використано рукавиці, халати, рушники кухонні, пакети. Посилання представника відповідача на те, що відповідач [PERSON] частково відшкодував кошти на лікування потерпілого в сумі 1700 доларів США, в ході судового засідання не підтвердились. Так, сторони пояснили суду, що до постановлення вироку у кримінальному провадженні [PERSON] відшкодував [PERSON] вартість пошкодженого під час ДТП транспортного засобу, крім того позичив матері потерпілого 1700 доларів США для термінових операцій. Будь-яких розписок, які б підтверджували часткове відшкодування вартості лікування [PERSON] відповідачем [PERSON] в матеріалах кримінального провадження №556/460/14-к при його огляді не виявлено, і суду таких розписок сторонами не надано. Що стосується вироку суду від 11.04.2014 року, на який посилається представник відповідача, то у відповідності до ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що будь-які докази відшкодування шкоди відповідачем [PERSON] в сумі 1700 доларів США в справі відсутні, і суду такі докази у встановленому порядку сторони не надали. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази, які у своїй сукупності достовірно підтверджують розмір витрат на лікування від травм, отриманих під час страхового випадку, позивачем [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що кошти в сумі 44021,38 грн. є обґрунтованими витратами на лікування та відповідають ліміту, визначеному страховим полісом, ці кошти підлягають стягненню із страхової компанії. Щодо стягнення моральної шкоди суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається зі ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Суд вважає доведеним факт заподіяння потерпілому [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, тривалому лікуванні від отриманих травм, втраті працездатності, порушенні звичного ритму життя, що потребує затрачання додаткових зусиль для його відновлення. З урахуванням розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 44021,38 грн, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню зі страхової компанії, становить 2201,07 грн. (44021,38 х 5 : 100). В той же час, будь-яких позовних вимог про стягнення моральної шкоди до відповідача [PERSON] позивачем не пред'явлено. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 2201,07 грн., які підлягають стягненню з відповідача - ПрАТ «УПСК». Що стосується стягнення судових витрат, понесених позивачем, а саме документально підтверджених витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., то ці кошти підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial