Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У вересні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08.07.2019 року у розмірі 41\~104,50 грн. станом на 24.05.2021 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, в жовтні 2017 року ПАТ «Універсал Банк» запустило новий проект mоnobank, в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ«Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 08 липня 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 08 липня 2019 року. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в Анкеті позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконував умови договору, в зв`язку з чим станом на 24.05.2021 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 41104,50 грн., яка складається з наступного: 41104,50 гривень - заборгованість за тілом кредита. З огляду на те, що відповідач заборгованість не погашає , просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 41104,50 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.\~ 08 жовтня 2021 року представник відповідача адвокат Працевитий Г.О. надав відзив на позов , в якому, з огляду на те , що відповідач не був обізнаний з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи, їх не підписував , позивач не обґрунтував розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 41104,50 грн., просив суд вирішити справу відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 та у задоволенні вимог відмовити. В судове засідання представник позивача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи та з урахуванням наданого відзиву. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 липня 2019 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір у вигляді встановленог окредитного ліміту на картковий рахунок «monobank» у розмірі 35000 грн. Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 12.10.2021 року в Банку [PERSON] надано кредитну картку № [NUMBER] та відкрито поточний рахунок у гривні зі встановленим кредитним лімітом 35\~000,00 гривень, який було згодом зменшено до 15 000,00 гривень. Відповідачем була заповнена Анкета\~заява, яка разом з умовами і правилами надання банківських послуг , Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту. За наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 24.05.2021 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 41104,50 грн., яка складається з наступного: 41104,50 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита.\~ Однак, суд вважає, що позивачем не доведено зазначеного розміру заборгованості, виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08 липня 2019 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщених на сайті: https://www.monobank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору . Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача\~(www.monobank.ua\~)\~змінювалися АТ «Універсал Банк». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» нарахованих відсотків, пені , комісії. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, банк посилається на зміст положень Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача\~(www.monobank.ua\~). \~Судом при визначені розміру заборгованості відповідача перед банком враховуються позиція, викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. А отже, в даному випадку, з відповідача може бути стягнена лише заборгованість за тілом кредиту. Тіло кредиту - це та сума, на яку оформляється кредитний договір. В цю суму не входить відсотки по кредиту, пеня, штрафи, комісійні та інше, які були нараховані банком та включені в заборгованість по тілу кредиту. Як слідує з виписки по картці/рахунку картку № [NUMBER] / [NUMBER] Шульга за період з 12.04.2018 по 31.12.2018, останнім проводилися операції по картці, зокрема, було знято коштів за період з 11.07.2019 р. по 25.05.2021 р. в розмірі 36 975, 92 гривень, а повернуто - 18 394, 09 гривень. Зазначене свідчить, що фактично відповідачем за вказаний період було здійснено погашення заборгованості на суму 18 394, 09гривень. За наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 24.05.2021 за тілом кредита складає 41104,50 гривень . Однак, як вбачається з виписки по картці/рахунку № [NUMBER] / [NUMBER] в період з дня підписання Анкети-заяви від 08 липня 2019 року, відповідачем використані кошти в межах наданого ліміту на загальну суму 36\~975,92 гривень. Банком не надано належних та допустимих доказів, що з дня підписання Анкети-заяви від 08 липня 2019, заборгованість за тілом кредиту становить 41104,50 гривень. Крім того, судом встановлено, що відповідачем погашена заборгованість на загальну суму18 394, 09 гривень. Суд не приймає до уваги такі списання з картки відповідача, як, наприклад страхування, списання відсотків за кредитом , банківські операції monobank, оскільки на підтвердження таких витрат відповідача банк не надав жодних доказів. Відтак, заборгованість [PERSON] за тідом кредиту повинна становити 18 581,83 гривень (36 975, 92 гривень - 18 394, 09 гривень=18 581,83 гривень), що суд погоджується із контразрахунком , долученим до відзиву. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд вважає, оскільки відповідач повернув згідно вимог частини другої\~статті 530\~ЦК України фактично отриману суму грошових коштів , а позивач в свою чергу не надав належних та допустимих доказів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, у позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість в сумі 18 581,83 гривень. Щодо розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем подано: договір про надання правничої допомоги від 29 вересня 2021 року , який укладений між відповідачем [PERSON] та АБ «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 29 вересня 2021 року , акт надання послуг до договору про надання правової допомоги від 29 вересня 2021 року . Судом встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі відповідачем та його представником оцінено у розмірі 3000,00 грн., а саме за написання та надання відзиву. Таким чином, враховуючи докази, надані на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вищенаведені документи можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог , з відповідача на користь позивача слід стягути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1026,18 гривень, а з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1643,70 гривень ( виходячи з того, що позов було задоволено на 45,21 % , а розмір відхилених позовних вимог складає 54,79 % ( 3000 * 54,79/100 ).

Outcome: partial