Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.04.2011 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.04.2011 року. Позивач вказує, що від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Стверджує, що вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.04.2011 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач вказує, що на сьогоднішній день дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки до 1800,00 грн. щомісячно, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої [PERSON], [INFO]., одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби її лікування, відвідування необхідних гуртків, тощо. На основі викладеного, у відповідності до ст.ст.181-182, 192 ч.1 СК України, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]., з 800,00 грн. щомісяця до 1800,00грн. щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] спрямував на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у відсутність позивача та її представника, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги про збільшення розміру аліментів з 800грн. на 1800грн. визнав частково і вказав, що згідний на збільшення розміру аліментів до 930грн., як це передбачено ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік». Також при документальному підтвердженні витрат на лікування, навчання тощо, відповідач готовий приймати участь у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття. Крім цього вказав, що у відповідача немає можливості сплачувати розмір тих аліментів, які просить позивач у своїй позовній заяві, оскільки це зашкодить матеріальному стану та добробуту сім'ї [PERSON], фізичному та духовному розвитку його маленької донечки - [PERSON] Також, представник відповідача просить звернути увагу на те, що матеріальне становище відповідача на даний час не покращилось, а навпаки погіршилось. Він останній час не має постійного місця роботи та стабільного заробітку. Його дружина [PERSON] у зв'язку із хворобливим станом дитини та доглядом за нею, більше п'яти років не мала можливості працювати, а зараз працює тільки на 0,5 ставки. У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час відвідує дитячий садок, також відвідує курси англійської мови. Відповідач від своїх батьківських обов'язків ніколи не ухилявся і завжди сплачував аліменти в сумі 800грн. Крім цього, позивач при подачі позову до суду в порушення ст.175 ч.1 ЦПК України, не надала достатніх доказів, які б доводили обґрунтованість її позовних вимог, саме на суму 1800грн. У позовній заяві не зазначено ціну позову та обґрунтований розрахунок суми, що підлягає стягненню. Позивачем не надано докази щодо матеріального становища платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів відповідача. Не зазначено про те, що протягом останніх років відповідач добровільно при зустрічі з дитиною неодноразово надавав їй кошти, у т.ч. на додаткові витрати. Не обґрунтовано розмір аліментів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім цього, зауважує, що з прилученої позивачем медичної довідки лише підтверджується факт обліку та обслуговування дитини МДП, дільничним лікарем [PERSON], що згідно вимог відомчих наказів МОЗ України є обов'язковим для всіх дітей до досягнення ними повноліття, дитина здорова та на диспансерному обліку не перебуває. Таким чином враховуючи викладене, відповідач вважає що позивачем не надано достатніх доказів для законного, об'єктивного та справедливого вирішення даного позову. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.04.2011 року, що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці, яке в даній частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18.05.2011року (а.с.5-9). Як встановлено судом, у сторін [INFO] року народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.32). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці, від 18.04.2011 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18.05.2011року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з 22.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 18.05.2011 року (а.с.5-9). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач - [PERSON], як батько неповнолітньої - [PERSON], зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також суд, при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення розміру аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, однак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років на кінець грудня 2018 року становитиме понад 1000 гривень, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Як вказано в позовній заяві та підтверджено доказами доданими до позовної заяви, витрати на утримання дитини зросли. Кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки. Розмір аліментів, який сплачує відповідач недостатній для належного утримання дитини. Однак, суд враховує той факт, що відповідач має на утриманні малолітню дитину від другого шлюбу, не має постійного місця роботи та стабільного заробітку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково. Необхідно збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.04.2011 року, які стягуються на користь позивача з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], і надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1300грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 13.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial