Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

В грудні 2019 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 27 травня 2017 року він уклав з відповідачами договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., зареєстровано в реєстрі №2114. Відповідно до договору, останній день проживання відповідачів у квартирі 01 червня 2017 року і вони зобов`язані були виселитися з квартири до 02 червня 2017 року. Згідно з договором, продавці (відповідачі) засвідчили, що у квартирі не зареєстровано місце проживання фізичної особи. На підтвердження зазначеного, відповідачі надали позивачеві довідку №2038 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26 травня 2017 року, видану Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій зазначено, що в квартирі [ADDRESS] в реєстрації ніхто не значиться. Після реєстрації місця проживання членів своєї сім`ї ,позивачу стало відомо, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Фактично відповідачі не проживають в спірній квартирі з 02 червня 2017 року, а відповідно до Договору у квартирі на момент укладання Договору відсутнє місце реєстрації фізичних осіб. Будь-якого дозволу на здійснення реєстрації місця проживання в квартирі позивач, окрім членів своєї родини, іншим особам не надавав. Просив суд: усунути перешкоди [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) у користуванні належної йому на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] ( РНОКПП [NUMBER] ) такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] з 02 червня 2017 року; зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) у квартирі [ADDRESS] та покласти судові витрати на відповідачів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019 року головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 13.04.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року в якості третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача було залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з наведених в позові підстав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали , у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., реєстровий номер 2114, [PERSON] та [PERSON] -продавці, з однієї сторони, та [PERSON] - покупець, з іншої сторони, уклали договір, за яким продавці зобов`язаються передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти належну продавцям на праві спільної сумісної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і сплатити за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму. Відчужувана квартира належала продавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, СТА 846966, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради 07.04.2017 року за реєстраційним номером 61И-17; право власності №20171660 за Продавцями зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 25.04.2017 року Державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального міського нотаріального округу Мазуренко С.В. Відповідно до п.5.1 Договору продавці свідчать, що в квартирі не зареєстровано місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 88365310 від 30.05.2017 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , номер запису [NUMBER] . Згідно з довідкою №2038 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26 травня 2017 року, виданою на підставі заяви [PERSON] , Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в квартирі [ADDRESS] в реєстрації ніхто не значиться. Відповідно до Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні від 18 липня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - сестра з 23.08.2017 року ; [PERSON] - дружина зареєстрована з 23.05.2019 року; [PERSON] - донька з 23.05.2019 року ; [PERSON] - донька з 23.05.2019 року; [PERSON] - уповноважений власник, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 16.04.1996 року ; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.11.2016 року. Всього 6 осіб. Відповідно до Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні від 19 лютого 2020 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - сестра з 23.08.2017 року ; [PERSON] - дружина зареєстрована з 23.05.2019; [PERSON] - донька з 23.05.2019 року ; [PERSON] - донька з 23.05.2019 року; [PERSON] - уповноважений власник, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 16.04.1996 року ; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.11.2016 року. Всього 6 осіб. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі під час укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] надали довідку про те, що в квартирі в реєстрації ніхто не значиться, однак в подальшому встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі. Реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить позивачу на праві власності, не дозволяє йому на свій розсуд розпоряджатися власністю та призводить до нарахування грошових сум за комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Виходячи із вищевикладеного, та беручи до уваги, що відповідачі зареєстровані у квартирі, але фактично тривалий час проживають за іншою адресою, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Щодо заявлених вимог щодо зняття з реєстраційного обліку, то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідача спірної житлової площі є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Отже, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом та залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства. Однак спору між позивачем та третьою особою з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 768 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: partial