Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] , надалі Позивач, є власником ј квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою від 12.05.2008. Співвласниками даної квартири також є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Технічного паспорта на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] посімейного, спільного заселення розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 39,6 кв. м, у тому числі: 1-а кімната. 9,6 кв. м, 2-а кімната - 11,7 кв. м, 3-я кімната - 18,3 кв. м, кухні площею 9,9 кв. м, ванної кімнати 2,4 кв. м, вбиральні (поєднаної) 1,58 кв. м, коридору 12,4 кв. м. Загальна площа об`єкта нерухомого майна складає 68 кв. м. Позивач зазначила, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 02.07.2018 № 1520570, але на сьогоднішній день Позивач є клієнтом Київського міського центру соціально - психологічної допомоги, як жертви домашнього насильства з наданням тимчасового притулку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою від 15.06.2018 № 28. В Київському міському центрі соціально-психологічної допомоги (далі - Центр) Позивач проживає разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06.06.2018, що підтверджується Повідомленням № 28 від 28.08.2018. Причиною звернення до Центру було насильство в сім`ї, а точніше зі сторони її брата, [PERSON] , з яким проживали з травня 2018 року в одній квартирі як співвласники. Раніше Позивач не проживала в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки разом зі своєю сім`єю мешкали за іншим місцем проживання. У зв`язку з його неадекватною поведінкою Позивач змушена була неодноразово викликати поліцію, а також самостійно захищатись від його побоїв. Позивач постійно знаходилась в страху за своє життя, а також за життя своєї дитини, оскільки він міг застосувати до неї фізичне насильство в будь-який час. Позивач зазначила, що після смерті батька, [PERSON] , Позивач не могла нормально жити в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , разом зі співвласниками [PERSON] та [PERSON] . Тому позивач змушена була переїхати жити в інше місце, оскільки перебувала в постійному страху за своє життя та життя своєї доньки. [PERSON] користується разом зі своєю сім`єю кімнатою площею 11.7 кв. м, а [PERSON] користується кімнатою площею відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої фахівцем [PERSON] , приватним нотаріусом Трубінською Олександрою Олександрівною, Київського міського нотаріального округу, м. Києва, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом, серія та номер: [NUMBER], виданий 07.05.2018, [PERSON] є власником ј квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що відповідно до Повідомленням від 28.08.2018 № 28 до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Святошинської у м. Києві державної адміністрації, Позивач разом зі своєю донькою, [PERSON] , [INFO] , перебували в закладі з 06.06.2018 по 03.09.2018 згідно договору від 06.06.2018 № 28. Між нею та співвласниками не досягнуто згоди у визначенні порядку користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також між сторонами виникли складні відносини, і вони здійснюють перешкоди в користуванні даною квартирою, тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі. . В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві та просила суд позов задовольнити. Представник відповідачів в судове засідання з`явився Відповідач - 2 до суду з`явився, проти позову заперечував, надав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно документів, що підтверджують право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , співвласникам квартири належить : - [PERSON] - Ѕ квартири, [PERSON] ј квартири, [PERSON] - ј квартири, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою від 12.05.2008 року, згідно з розпорядженням №693 від 12.05.2008 року, копія Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер [NUMBER], копія Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 123063281 - видані 07.05.2018 року приватним нотаріусом Трубінська О.О. Відповідач зазначив, що відповідно до технічного паспорта, Квартира - посімейного, спільного заселення, яка розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку і складається з трьох кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., у тому числі - 1-а кімната - 9,6 кв.м., 2-а кімната -11,7 кв.м., 3-я кімната - 18,3 кв.м., кухні, площею 9,9 кв.м., ванної кімнати - 2.4 кв.м, вбиральні (поєднаної) 1,58 кв.м., коридору - 12, 4 кв.м., балкону - 1,00 кв.м., лоджії - 1,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 68 кв.м. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право власності за заповітом, ідеальна частка співвласників жилої площі, виходячи із жилої площі квартири 39,6 кв.м. за законом складає для: [PERSON] -9,9 кв.м.; [PERSON] - 9,9 кв.м.; [PERSON] - 19,8 кв.м. На сьогоднішній день, в квартирі проживають: [PERSON] разом зі своєю дружиною - [PERSON] та двома дітьми: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] з донькою [PERSON] , - [INFO] . На даний час Співвласники, разом з членами їх сімей користуються наступними кімнатами: [PERSON] , [PERSON] -11,7 кв.м.; [PERSON], [PERSON] , [PERSON] - 18,3 кв.м.; [PERSON] , [PERSON] - 9,6 кв.м. [PERSON] не заявляє самостійних вимог щодо окремого користування кімнатами в квартирі, що є спільною частковою власністю, та між [PERSON] та [PERSON] є домовленість спільного користування кімнатами 11,7 кв.м, та 18,3 кв.м. Разом з [PERSON] кімнатою 18,3 кв.м користуються діти - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином відхилення від ідеальних часток жилої площі, що виходить із спільного користування, складає: [PERSON] - (-0,3) кв.м., так як вона займає кімнату площею 9,6 кв.м, а ідеальна частка складає 9,9 кв.м.; [PERSON] та [PERSON] - (+0,3) кв.м, так як між нами є домовленість спільного користування двома кімнатами загальною площею 30 кв.м (11,7кв. м. та 18,3 кв.м.). В судовому засіданні відповідачі проти позову заперечували, надали відзив на позовну заяву та вказували, що відповідач разом із дитиною займає кімнату розміром 9,6 кв. м, що відповідає її частці у праві власності у вказаній квартирі, а тому вимоги позивача надати їй у користування кімнату більшої площі, а саме 18,3 кв.м не відповідає вимогам ст 317 ст.319 ЦК України, та буде порушувати право власності відповіждачів на корституваня та володіння своїми ідеальними частками. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, відзив на позовну заяву встановив, що позов підлягає задовленню частково, виходячи із наступного. Відповідно д ст. 319 ЦК України власник володіє, коритується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні права власності власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власикам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власність зобов`яує. Згідно ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці , у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до позовної вимоги. Позивач просить виділити їй в користування кімнату, площею 18,3 кв. м, разом з балконом, що розташований в даній кімнаті, в користування [PERSON] , кімнату, площею 11, 7 кв.м, в користування [PERSON] , кімнату, площею 9,6 кв.м., кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишити у спільному користуванні. Судом встанволено, що спірна квартира розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку і складається з трьох кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., у тому числі - 1-а кімната - 9,6 кв.м . , 2-а кімната -11,7 кв.м., 3-я кімната - 18,3 кв.м., кухні, площею 9,9 кв.м., ванної кімнати - 2.4 кв.м, вбиральні (поєднаної) 1,58 кв.м., коридору - 12, 4 кв.м., балкону - 1,00 кв.м., лоджії - 1,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 68 кв.м. Судом встановлено , що спірна квартира належить її співвласникм - сторонам у справі відповідно до Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право власності за заповітом, ідеальна частка співвласників жилої площі, виходячи із жилої площі квартири 39,6 кв.м. за законом складає для: [PERSON] -9,9 кв.м.; [PERSON] - 9,9 кв.м.; [PERSON] - 19,8 кв.м. Судом встановлено, що в спірній квартирі проживають: [PERSON] разом зі своєю дружиною - [PERSON] та двома дітьми: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] з донькою [PERSON] , - [INFO] . Судом встановлено, що співвласники, разом з членами їх сімей користуються наступними кімнатами: [PERSON] , [PERSON] -11,7 кв.м.; [PERSON], [PERSON] , [PERSON] - 18,3 кв.м.; [PERSON] , [PERSON] - 9,6 кв.м. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не заявляє самостійних вимог щодо окремого користування кімнатами в квартирі, що є спільною частковою власністю, та між [PERSON] та [PERSON] є домовленість спільного користування кімнатами 11,7 кв.м, та 18,3 кв.м. Разом з [PERSON] кімнатою 18,3 кв.м користуються діти - [PERSON] та [PERSON] . Судом встанволено, що відхилення від ідеальних часток жилої площі, що виходить із спільного користування, складає: [PERSON] - (-0,3) кв.м., так як вона займає кімнату площею 9,6 кв.м, а ідеальна частка складає 9,9 кв.м.; [PERSON] та [PERSON] - (+0,3) кв.м, так як між нами є домовленість спільного користування двома кімнатами загальною площею 30 кв.м (11,7кв. м. та 18,3 кв.м.). Суд дійшов висновку, що вимога Позивача необгрунтована та невідповідає розміру жилого прішіщення , користування яким їй належить відповідно до права її власності, а тому виділенняПозивачу кімнати, яка знаходиться у користуванні Відповідача 1 та Відповідача 2погіршить умови їх проживання, та порушить їх право користування своєю власністю відповідачів. Відповідно до ст. 142 ЦПК України суд вважає покласти судові витрати на відповідачів пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів,

Outcome: partial