Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Закрите акціонерне товариство «ПроКредит Банк» 17 вересня 2009 року звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 02.09.2008 року на загальну суму 41 130 грн. 39 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1.28172 від 30.10.2006 року, згідно якого остання взяла на себе зобов»язання повернути наданий позивачем кредит у розмірі 37 000 грн. на строк 18 місяців та сплатити відсотки за кредитним договором в порядку і терміни, зазначені у Графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що є додатком № 1 до кредитного договору. Для забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки № 1.28172-ДП1 від 30.10.2006 року, відповідно до якого [PERSON], як поручитель, несе відповідальність за своєчасне і повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, передбачених вищевказаним кредитним договором. Однак, [PERSON] не виконала зобов»язань за кредитним договором. У зв»язку з цим банком було направлено відповідачам вимоги про дострокове погашення кредиту, однак до теперішнього часу відповіді на вимоги позивачем не отримано, зобов»язання за кредитним договором залишаються невиконаними. В ході розгляду справи представником позивача була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно якої просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 1.28172 від 30.10.2006 року, який забезпечений відповідним договором поруки, у розмірі 64 253 грн. 65 коп. та стягнути солідарно судові витрати (а.с. 51-52). Заява мотивована тим, що відповідно до зареєстрованого 15.09.2009 року Статуту банку у новій редакції змінено організаційно-правову форму позивача із ЗАТ «ПроКредит Банк» на ПАТ «ПроКредит Банк». Вперше прострочення платежів за кредитним договором виникло 23.07.2007 року коли [PERSON] самоухилилася від погашення кредиту та не здійснила чергового платежу згідно графіка погашення кредиту у розмірі 2 482 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості від 23.01.2009 року, загальна сума заборгованості складає 64 253,65 грн., зокрема: капітал - 18 275,69 грн., проценти по графіку - 503,58 грн., проценти за фактичне користування кредитом - 5 352,74 грн. та пеня - 40 121,64 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов зі збільшеним розміром заявлених позовних вимог та обставини, викладені у заявах. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність вимог, вказавши, що у матеріалах справи відсутній меморіальний ордер, який би свідчив про видачу та отримання [PERSON] кредитних коштів, окрім того, дія договору поруки припинилася, так як позивачем пропущений визначений законом строк звернення до суду до поручителя. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за зазначеною позивачем адресою місця проживання, за якою [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку, про причини неявки остання не повідомила, у зв"язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2010 року вищевказані заявлені вимоги позивача було задоволено (а.с. 77, 78). За результатами розгляду заяви представника відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення суду заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2010 року було скасоване (а.с. 146, 147). Як убачається із матеріалів справи, 30 жовтня 2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1.28172, згідно якого останній було надано грошові кошти в сумі 37 000 грн. зі сплатою 25 % річних строком користування 18 місяців (надалі по тексту - кредитний договір - а.с.10). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, кредит надається шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] у ЗАТ «ПроКредит Банк». Позичальник уповноважує та доручає кредитору у день видачі кредиту утримати із належних до видачі кредитних коштів комісію за надання кредиту в розмірі 1,5 % від суми кредиту. Суд не може прийняти до уваги пояснення представника відповідачки [PERSON], як на підставу для відмови у задоволенні позову, про те, що позивачем не надано доказів про видачу відповідачці [PERSON] кредитних коштів на підтвердження виконання умов кредитного договору, оскільки у матеріалах справи наявна виписка по вищевказаному особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER].980 UАН за період з 30.10.2006 року по 15.07.2013 рік, що свідчить про перерахування ЗАТ «ПроКредит Банк» позичальнику суми кредиту, згідно укладеного правочину та часткове його погашення останнєю (а.с. 141). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно Графіка повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у Додатку № 1, який є невід»ємною частиною даного Договору з урахуванням положень п. 2.2 Договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється кредитором в строки, що визначені в Графіку як дні платежу (а.с. 11). Проте відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала. Згідно п. 2.4 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов»язань з погашення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно умов цього договору, позичальник зобов»язаний сплатити на користь кредитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5 відсотка, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення. Якщо сума пені, розрахована згідно умов цього договору, буде меншою 15 гривень за кожний день прострочення, сума пені автоматично вважається такою, що становить 15 гривень за кожний день прострочення виконання зобов»язання. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з невиконання умов кредитного договору відповідачці [PERSON], відповідно умов укладеного договору, станом на 23.01.2009 року нарахована заборгованість на загальну суму 64 253,65 грн., яка включає капітал - 18 275,69 грн., проценти по графіку - 503,58 грн., проценти за фактичне користування кредитом - 5 352,74 грн. та пеню - 40 121,64 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 55). В забезпечення кредитних зобов'язань по вищевказаному кредитному договору між ЗАТ «ПроКредит Банк» та відповідачкою [PERSON] 30.10.2006 року укладено договір поруки № 1.28172-ДП1, відповідно до умов якого остання, як поручитель, взяла на себе солідарне зобов'язання відповідати перед банком за невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 1.28172 від 30 жовтня 2006 р. (а.с.12). Пунктами 2.1, 2.2 договору поруки визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, та поручитель виплачує кредитору пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,2 % від загальної суми заборгованості позичальника по кредитному договору, але не більше розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час існування заборгованості. Відповідно Графіку повернення кредиту та сплати відсотків, [PERSON] зобов»язувалася остаточно повернути одержаний кредит у строк 23 квітня 2008 року (а.с. 11). Згідно частини першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 3.1 договору поруки визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов»язання. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У зв»язку з неповерненням кредитних коштів позивач 15.05.2008 року, тобто у визначений законом строк, направляв відповідачам вимоги про погашення кредиту та штрафних санкцій за № 1144, № 1145, які були отримані позичальником та поручителем 28.05.2008 року, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 13, 14, 21, 22). Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як зазначено вище, кінцевий строк повернення кредиту визначався датою 23 квітня 2008 року (а.с. 11). Проте з даним позовом ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся 17.09.2009 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті, тобто після шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання (а.с. 24). Як вбачається із матеріалів справи, попередньо з аналогічним позовом ЗАТ «ПроКредит Банк» звертався до Дарницького районного суду м. Києва за яким провадження у справі було відкрите ухвалою суду від 29.10.2008 року та справа була направлена за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, відповідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2008 року (а.с. 137-140). Згідно пояснень представника позивача, зазначена справа Дніпровським районним судом м. Києва була залишена без розгляду у з»язку з неявкою представника ПАТ «ПроКредит Банк». Доказів попереднього звернення до суду протягом шести місяців від дня настання терміну повернення кредитних коштів позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ПАТ «ПроКредит Банк» пред'явило вимоги до [PERSON], як поручителя, з порушенням шестимісячного строку звернення до суду від дня настання терміну виконання основного зобов'язання, у зв»язку з чим договір поруки вважається припиненим, тому в частині вимог до відповідачки [PERSON] слід відмовити. Разом з тим, вимоги до відповідачки [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» також підлягає стягненню сплачені позивачем судовий збір у розмірі 642 грн. 54 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., що підтверджується меморіальними ордерами (а.с. 5-7, 54).

Outcome: partial