Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7752,56 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. Свої вимоги мотивує тим, що Хлібодарське ВУЖКГ забезпечує тепловою енергією, постачанням холодної води, водовідведенням та послугами з утримання прибудинкових територій відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, станом на 01.01.2019 року за відповідачем мається заборгованість за вищезазначені послуги у розмірі 7752,56 грн. Крім того, відповідач по справі здійснює періодичні платежі за оплату житлово-комунальних послуг, які фактично їй надаються до теперішнього часу. Зазначає, що відсутність письмового договору не свідчить про те, що відповідач звільняється від оплати житлово-комунальних послуг за встановленими тарифами, які фактично вона отримує, оскільки обов`язковість укладання такого договору не передбачена чинним законодавством. Вказує на те, що оскільки відповідач відмовляється виконувати свої зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав і пояснив, що Хлібодарське ВУЖКГ надає відповідачеві житлово-комунальні послуги. Натомість відповідач не в повній мірі сплачує кошти за надання цих послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму позову. Також пояснив, що тарифи затверджуються рішенням виконкому Хлібодарської селищної ради, які відповідач не оскаржувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні і пояснила, що позивачем житлово-комунальні послуги не надаються у належному виді не виконуються всі роботи, плата за які закладена у тариф. Крім того, заявила про пропуск позивачем строку позовної давності, вважає, що якщо суд прийде до висновку про наявність заборгованості, вона підлягає стягненню в межах строку позовної давності з 22.03.2016 року по 22.03.2019 року у розмірі 3932,40 грн., згідно наданої довідки Хлібодарської селищної ради № 90 від 13.05.2019 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він проживає в [ADDRESS] близько 22 років та за весь цей час ремонт комунікацій, водопроводів, чистка димоходів, ремонт даху тощо Хлібодарським ВУЖКГ не проводився, хоча за ці послуги позивач стягує оплату. Підвального приміщення у будинку ніколи не було. Зазначає, що половина затверджених тарифів необґрунтована та стягувати оплату необхідно за ті послуги, які фактично надаються мешканцям. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає в смт Хлібодарське, але в іншому будинку, у якому є підвальне приміщення. Однак, Хлібодарське ВУЖКГ не здійснює чистку дахів, прибудинкові території жителі самостійно прибирають, поточні ремонти не проводяться. Договори на обслуговування з жителями не укладалися. Всі ремонти будинку жителі роблять за власний рахунок, але Хлібодарське ВУЖКГ стягує з жителів кошти за встановленими тарифами, за ці ж нібито надані послуги. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відносини учасників спору регулюються\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". За визначенням, наданим у\~статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Згідно статті 9, 10 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Як встановлено в судовому засіданні, Хлібодарське ВУЖКГ надає послуги із забезпечення тепловою енергією, постачанням холодної води, водовідведенням та послугами з утримання прибудинкових територій відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за що відповідач зобов`язана своєчасно вносити плату згідно встановлених тарифів. Так, у Хлібодарському ВУЖКГ відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . На підставі рішення виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради № 178 від 25.12.2008 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг на території Хлібодарської селищної ради» виконавцем послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій, централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення житлового фонду комунальної власності територіальної громади Хлібодарської селищної ради, водопостачання житлового фонду приватної власності визначено Хлібодарське виробниче управління житлово-комунального господарства (а.с. 36). Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 374 від 17.04.2014 року, № 146 від 17.10.2014 року, № 634 від 03.03.2015 року, № 1171 від 31.03.2015 року, №1091 від 09.06.2016 року, рішеннями виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 339 від 29.12.2010 року, № 206 від 02.10.2013 року, №292 від 30.10.2017 року та №359 від 26.11.2018 року встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення, що надаються позивачем. Протягом 2017 року та 2018 року тарифи піддавалися коригуванню, про що були винесені виконавчим комітетом Хлібодарської селищної ради відповідні рішення № 18 від 27.02.2017 року «Про коригування тарифів на послуги з теплопостачання та утримання будинків і споруд прибудинкових територій, вивезення рідких нечистот автомобілем ГАЗ-3307 МК-4», № 55 від 07.06.2018 року «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій, вивезення твердих побутових відходів», № 117 від 29.10.2018 року «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій» (а.с. 37, 38, 39). Вказані рішення відповідачем не були оскаржені в судовому порядку. Договір про надання послуг з надання житлово-комунальних послуг між Хлібодарським ВУЖКГ та [PERSON] не укладався, однак такий договір фактично мав місце, оскільки позивач надавав такі послуги, а відповідач отримувала їх. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13. Судом встановлено, що відповідач проживає за вищевказаною адресою, користується послугами Хлібодарського ВУЖКГ, але обов`язок по сплаті виконує не в повному обсязі, в зв`язку з чим за період з 01.01.2014 року по 01.01.2019 року утворилась заборгованість в сумі розмірі 7752,56 грн., згідно розрахунку, складеного позивачем (а.с. 3-4). Разом з цим, відповідач у своєму відзиві на позов просить застосувати строк позовної давності, мотивуючи тим, що заявлені позивачем до стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги є періодичними (щомісячними) платежами і охоплюють період нарахувань з 01.01.2014 року по 01.01.2019 року. Але позивач повинен був охоплювати період нарахувань з 22.03.2016 року по 22.03.2019 року (день подачі позову до суду) тобто, позивач звернувся до суду з позовними вимогами з пропуском строку позовної давності. У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідач у своєму відзиві просить застосувати позовну давність, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період в три роки, що передують зверненню до суду з цим позовом, а саме: з 22.03.2016 року по 22.03.2019 року, в сумі 3932,40 грн. При цьому суд бере до ваги довідку Хлібодарського ВУЖКГ 13.05.2019 року № 90, згідно якої заборгованість відповідача [PERSON] по комунальним послугам (без постачання та водовідведення) перед Хлібодарським ВУЖКГ за адресою: [ADDRESS] , станом на 22.03.2019 року складає 3932,40 грн. Рахунок відкритий на ім`я [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до ч. 3\~ст. 162 ЖК України\~строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Оскільки відповідачем\~ [PERSON] \~заявлено про\~застосування строків\~позовної давності,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову\~-\~в межах\~строку позовної\~давності,\~а саме:\~за період\~з 22.03.2016\~року по\~22.03.2019\~року в\~розмірі3932,40\~грн.\~В частині вимог за період з 01.01.2014 року по 21.03.2016 року у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Поняття розумних строків розгляду справи в контексті\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами. Європейський суд з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника. \~В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал. Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством. З 01.01.2019 року по 21.11.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Трушиної О.І. надійшло 1811 справ (лише з 01.11.2019 року по 21.11.2019 р. 116 справ), що перевищує майже в 10 разів річне навантаження на одного суддю, яке згідно коефіцієнту, визначеного Радою суддів України спільно з ДСА України, має становити 183 справи на одного суддю на рік. З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді зменшилася з 11 до 5), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування судді, який відсторонений від здійснення правосуддя), суд позбавлений можливості вирішувати процесуальні питання, в тому числі скласти повний текст судового рішення у строки, передбачені національним законом, тому повний текст рішення складено 21.11.2019 року.

Outcome: partial