Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання синів у твердій грошовій сумі 2500 гривень щомісячно (по 1000 гривеньу на молодшу дитину та 1500 гривень на старшого сина щомісячно), мотивуючи свої вимоги тим, що 18 червня 2001 року зареєстровано шлюбу між нею та відповідачем, від шлюбу в них є малолітні сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Добровільно матеріальну допомогу на їх утримання не надає. В даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 6 років. Відповідач має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу, оскільки працює, його заробіток в середньому складає 8000,00 грн., аліменти нікому не платить. Позивач в судове засідання не з'явилася, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує та просять його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки до суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] в судому засіданні вказав, що відповідач позовні вимоги позивача визнає частково, оскільки його довіритель отримує заробітьню плату в розмірі 1270 гривень на місяць, надавши для підвердження довідку про доходи №2 від 17 березня 2014 року, а окрім того зазначив, що позивач отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 1974 грн. щомісячно, надавши для підвердження довідку №543 від 24 березня 2014 року. Суд, заслухавши пояснення пояснення представника відповідача, беручи до уваги заяву позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 червня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Костопільським районним відділом рагс, Рівненській області. З досліджених судом свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого Костопільським районним відділом рагс, Рівненській області 03 липня 2002 року, актовий запис № 163 та свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області 10 жовтня 2008 року, актовий запис №383, встановлено, що їхнім батьком є [PERSON]. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги неповнолітній дитині, суд вважає доведеним, оскільки вказаний факт сторонами не оспорюється. Із довідки про доходи №2 від 17 березня 2014 року та поясненнь представника відповідача, вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований ТзОВ "Транс-Сервіс- Рівне", займає там посаду водія автотранспортних засобів і отримує заробітну плату. Інших видів доходу він не має. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням того факту, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, суд приходить до висновку, що визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України - немає підстав. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей згідно ст. 183 СК України. Ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка стягується до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З довідки №543 від 24 березня 2014 року встанолено, що позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Таким чином, у судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно працевлаштований і на утриманні інших малолітніх дітей не має, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», з 1 січня 2014 року затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1 ст. 141 СК України), та те, що позивач отримує соціальну допомогу, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведена з відповідача [PERSON] слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial