Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 26.02.1994 року Тетіївським райвідділом загс, Київської області, запис № 21 та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісячно з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, до суду надала заяву в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, до суду надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає частково посилаючись на поданий відзив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, до суду надав заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 26.02.1994 року у Тетіївському райвідділі загс, Київської області, запис № 21 (а.с.10). У них є спільний неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11), який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.26). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися, у них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюбних стосунків останнім часом не підтримують, не ведуть спільного господарства та бюджету, їх шлюб є лише формальним, зберігати який вони не бажають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне позов задольнити частково. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15 грудня 2021 року № 1082-IX передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини так і на батька. Згідно положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі № 6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації у порядку передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 2000 грн. на утримання дитини є не обґрунтованим, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Беручи до уваги те, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, інших доходів крім пенсії він немає, але підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дитину не встановлено, суд вважає за можливе та доцільне стягнути із відповідача на користь позивача на утримання їхнього спільного сина аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 07.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів буде достатнім, справедливим, відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушуючи прав сторін. На підставі п.п. 3, 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору позивач звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1826 грн.

Outcome: partial