Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, в якому згідно уточнених та доповнених позовних вимог просила суд визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]: -земельні ділянки (кадастровий № [NUMBER], площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0400 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0215 га), розташовані по [ADDRESS]; -вартість ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] - 87719, 70 грн.; -вартість ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] - 87530, 00 грн.; -авансовий внесок сплачений за автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG 2967, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] 02 серпня 2013 року та 13 серпня 2013 року в сумі 161290,80 грн.; -319351,47 грн. сплачених подружжям в період часу з 13 серпня 2013 року по 16 березня 2015 року за кредитним договором №50009879 від 06 серпня 2013 року; -вартість автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200 1959 року випуску, д.н. [NUMBER] - 540 000 грн.; -вартість автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1968, 2011 року випуску, д.н. [NUMBER] - 420 000 гривень. Також просила суд поділити спільне майно подружжя, відступивши від засади рівності часток подружжя та збільшити частку [PERSON] у спільному майні до ? частки спільного майна подружжя наступним чином: -визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки (кадастровий № [NUMBER], площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0400 га), розташовані по [ADDRESS]; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER], площею 0,0215 га), розташовану по [ADDRESS]; -стягнути з [PERSON] різницю вартості ? часток земельних ділянок на користь [PERSON] - 4 850,00 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? вартості майна, автомобілів ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER];ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] ЕО;MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200 1959 року випуску, д.н. [NUMBER];VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1968, 2011 року випуску, д.н. [NUMBER] та авансового внеску і кредитних коштів за автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG 2967, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] за кредитним договором №50009879 від 06 серпня 2013 року - всього на суму 1 211 918 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, відповідно до якого просив визнати автомобіль MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н. [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н.[NUMBER] , визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н.[NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 22 280 гривень грошової компенсації за належну їй ? частину автомобіля право власності на ? частину автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н. [NUMBER] . В ході судового розгляду Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року дану справу було об'єднано з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення кошів, відповідно до якого останньою ставилось питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 692681гривень 90 копійок , сплачених [PERSON] за кредитним договором №50009879 від 06 серпня 2013 року за автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG 2967, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з урахуванням змін та доповнень. Суду пояснив, що, зокрема, позивачем ставиться питання про збільшення частки у спільному майні до ? частки спільного майна подружжя з урахуванням інтересів двох спільних малолітніх дітей, які проживають разом з позивачем. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] та в задоволенні позову [PERSON] просив відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON], представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову в частині стягнення вартості майна а саме - автомобілів ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER];ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] ЕО;MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200 1959 року випуску, д.н. [NUMBER];VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1968, 2011 року випуску, д.н. [NUMBER] та авансового внеску і кредитних коштів за автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG 2967, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] за кредитним договором №50009879 від 06 серпня 2013 року , суду пояснив, що сторони купували та відчужували вказані автомобілі в період шлюбу, отримані від продажу автомобілів витратили на потреби сім'ї та на оплату кредиту за автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG 2967, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] . В частині задоволення позову щодо стягнення вартості на користь [PERSON] ? частини земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] - не заперечував, та [PERSON] було внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 33100 гривень (т.3 а.с.130). Зустрічний позов просив задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в цьому позові. Позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення коштів за заявою ухвалою від 03 травня 2017 року - залишено без рогляду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2015 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 30 березня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведені рішення судів сторонами не оскаржувались, набрали законної сили та звернуті до виконання. Окрім цього, судом встановлено, що на час розгляду справи позивач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає з дітьми [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO] в [ADDRESS]. Також судом встановлено наступне. Під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: -житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (т.1. а.с.177), який було знесено, що підтверджується актом від 09.03.2017 року , складеним КП Павлоградське МБТІ (т.3 а.с.89); - земельні ділянки (кадастровий № [NUMBER], площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0400 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0215 га), розташовані по [ADDRESS] (т.1., а.с. 189-196), право власності за згоди [PERSON] було зареєстровано за [PERSON] [PERSON] в період шлюбу було придбано : -03.11.2011 року - автомобіль ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] (т.2. а.с.18), який було відчужено уповноваженою на підставі довіреності особою від імені [PERSON] 14 січня 2015 року (т.2 а.с.16); -06.10.2011 року - автомобіль ГАЗ 330202 ПР 2464 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , (т.2. а.с.14), який було відчужено уповноваженою на підставі довіреності особою від імені [PERSON] 14 січня 2015 року (т.2 а.с.12); -13 серпня 2013 року - автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2967 , 2013 року випуску, д.н. [NUMBER], за кредитною угодою №50009879 від 06.08.2013 року, ринковою вартістю на 06.08.2013 року за 66 000 доларів США(т.1 а.с.210-217), який було відчужено 20 травня 2015 року [PERSON] на користь [PERSON] (т.2 а.с.5). [PERSON] в період шлюбу було придбано: - 01 серпня 2014 року - автомобіль MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н. [NUMBER] (т.1 а.с. 221), який було відчужено ним 20 серпня 2015 року (т.1.а.с.224) - 07 жовтня 2014 року - автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2967,2013 року випуску, д.н. [NUMBER] (т.1 а.с.228), який було відчужено ним 13 березня 2015 року т.1. а.с.234). Таким чином, суд приходить до висновку, що на день розгляду справи судом, об'єктом спільної сумісної власності подружжя слід вважати наступне майно: -земельні ділянки (кадастровий № [NUMBER], площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0400 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0215 га), розташовані по [ADDRESS] (т.1., а.с. 189-196), -автомобіль MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н. [NUMBER]. Інші транспортні засоби були відчужені сторонами в період шлюбу, тобто до 06 квітня 2015 року , та доказів того, що кошти отриманні внаслідок відчуження майна не були використані сторонами на потреби сім'ї або без презумпції згоди іншого з подружжя - суду не надано. Аналогічного висновку щодо презумпції згоди подружжя на відчуження, суд приходить і щодо автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2967 , 2013 року випуску, д.н. [NUMBER], за кредитною угодою №50009879 від 06.08.2013 року, ринковою вартістю на 06.08.2013 року за 66 000 доларів США, що в еквіваленті складало 534 410,20 гривень (т.1 а.с.210-217), який було відчужено 20 травня 2015 року [PERSON] на користь [PERSON]. Окрім цього, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Судом враховано також і той факт, по кредитній угоді №50009879 від 06.08.2013 року за автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2967 , 2013 року випуску, д.н. [NUMBER], грошові кошти вносились [PERSON] (16.03.2015 року, 14.04.2015 року, 13.05.2015 року, 19.05.2015 року) - всього на суму - 783 520, 15 гривень. При цьому [PERSON] було сплачено за період з 13.08.2013 року по 09.02.2015 року - 286 716,22 гривень (т.1 а.с.210-211). Згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі, що узгоджується із висновками Верховного Суду України викладеними у Постанові від 12.10.2016 року по справі № 6-1587цс16, у якій також було наголошено на тому, що законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Вказані обставини встановлені в судовому засіданні з урахуванням принципів закріплених ст.ст.58,59,60 ЦПК України щодо належності і допустимості доказів. Що стосується посилання в позові [PERSON] щодо необхідності відступу від принципу рівності часток, суд виходить з наступного. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). В судовому засіданні під час розгляду справи не встановлені будь-які істотні для справи обставини, з урахуванням яких у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України суд міг би дійти обґрунтованого висновку про необхідність збільшення частки співвласника [PERSON] під час розподілу спільного сумісного майна їхнього із відповідачем подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - Постанова) суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до п. 22 Постанови поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). За ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та вважає за можливе визнати земельні ділянки (кадастровий № [NUMBER], площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0400 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0215 га), розташовані по [ADDRESS] в місті Павлоград Дніпропетровської областіспільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості ? частини земельних ділянок (кадастровий № [NUMBER], площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0400 га, кадастровий № [NUMBER], площею 0,0215 га), розташовані по [ADDRESS] в розмірі - 33 100(тридцять три тисячі сто) гривень, 00 коп., які внесені на депозитний рахунок суду (т.3 а.с.130). Суд критично ставиться до заяви позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог щодо визначення вартості земельних ділянок, оскільки сума в розмірі 66 200 гривень була погоджена сторонами для визначення вартості цього майна і компенсація вартості ? частини цих земельних ділянок - внесена на депозитний рахунок суду відповідачем [PERSON] В решті позову слід відмовити з урахуванням викладеного вище. Даючи оцінку вимогам за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна - суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне визнати автомобіль MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200, 1959 року випуску державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнати автомобіль MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н. [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожним з подружжя право власності на ? частину автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н.[NUMBER]. Та оскільки цей автомобіль було відчужено [PERSON] 20 серпня 2015 року (т.1.а.с.224), суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майно, вчинений одним із співвласників може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі. Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Висновком судової авто товарознавчої експертизи від 07 квітня 2017 року (т.3 а.с.141-148), визначено, що так як дані про ринкову вартість аналогічних автомобілів даної моделі в рекомендованій довідковій літературі та Інтернет сайтах аналогічних ретроавтомобілів 1959 року виготовлення відсутні, зробити висновок по даному питанню не є можливим. Однак, висновком спеціаліста - автотоварознавця від 22 березня 2017 року (т.3 а.с. 101-109) визначено вартість автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200,1959 року випуску, д.н.[NUMBER] - 60 927, 75 гривень. Суд критично ставиться до посилання представника позивача за первісним позовом [PERSON] про вартість вказаного автомобіля - 540 000 гривень, оскільки належних і допустимих доказів цьому факту - суду не надано. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості ? частини автомобіля MERCEDES-BENZ PONTON 219 2200, 1959 року випуску державний номер [NUMBER] в розмірі 30 463 (тридцять тисяч чотириста шістдесят три) гривні 87 коп. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial