Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

До суду 29.03.2017 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25.07.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON]. 13.10.2014 року шлюб між сторонами справи було розірвано. Син проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини участі не бере. Між позивачем та відповідачем на момент звернення до суду згоди, щодо способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати малолітнього сина не досягнуто, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 30.03.2017 року (головуючий суддя - Погрібний С.О.) відкрите провадження по справі. До суду 09.10.2017 року надійшла заява [PERSON], відповідно до якої погодився сплачувати аліменти у розмірі 600 грн., у зв'язку зі станом здоров'я. На підставі Рішення Першої Дисциплінарної палата Вищої ради правосуддя № 3943/1дп/15-17 від 07.12.2017 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати у відношенні судді [PERSON], відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 149/18 від 16.01.2018., та на підставі службової записки помічника судді - Ткаченко О.О., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, здійснено потворний авторозподіл справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 18.12.2017 року справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12.02.2018 року підготовче судове засідання було закрите та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і зазначила, що їх спільний син часто хворів, тому вона була змушена звільнитися з другої роботи. Зараз заробітна плата складає 4100 грн., інших доходів у неї немає, в другому шлюбі не перебуває, тому просить стягувати з відповідача на її користь 3000 грн. щомісячно на утримання сина. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов він не визнає, оскільки у травні 2017 року він захворів на рак та тепер є інвалідом 2 групи та отримує пенсію в розмірі 2800 грн., але таких коштів не вистачає на ліки та обстеження. Вказав, що не заперечує виплачувати аліменти на утримання дитини, проте він не зможе здійснювати виплату в розмірі 3000 грн.. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, які були присутні у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. У сторін у шлюбі [INFO] народився син - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. З рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюб, а неповнолітній син подружжя залишився проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні. [PERSON] проживає разом з сином та [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію. Твердження відповідача, проте що він інвалід ІІ групи підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №311421 та повідомленням закладу охорони здоров'я про рішення МСЕК №360. Також суду надані медицинські документи щодо хвороби відповідача. На час розгляду справи відсутні докази щодо іншого доходу у відповідача, окрім пенсії у зв'язку з інвалідністю. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №1334, [PERSON] має чотири рази на рік проходити амбулаторне лікування та два рази на рік - стаціонарне лікування, чотири рази на рік спостерігатися у ДН онколога, хірург та терапевта. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вбачає, що відповідач є інвалідом ІІ групи та потребує періодичного лікування, проте до суду відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження його тверджень, щодо розміру пенсії та коштів, які необхідні на періодичне лікування. Позивачка надала довідку ТОВ «Офісцентр» вих. №20-04/18 від 20.04.2018 року, згідно якої встановлено, що [PERSON] отримує заробітну плату з грудня 2017 року в розмірі 4100 грн. щомісячно. Позивачка звернулася до суду 29.03.2017 року, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становитьз 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуюче викладене суд вважає можливим частково задовольнити позов та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи стан здоров'я відповідача та наявність у матері постійного заробітку, у розмірі 1000 грн. щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме, з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стану здоров'я відповідача, суд вбачає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial