Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі народилася одна дитина, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що син навчається у Волинському коледжі Національного університеті харчових технологій на денній, державній формі навчання. Зазначає, що не має можливості самостійно забезпечити всі необхідні його потреби, оскільки, вони є значними. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подання позову та до досягнення сином 23-х років. Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. В установлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він вказує, що з позовними вимогами згідний частково, зазначив що може сплачувати 1/9 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Просить суд, позов задовольнити частково. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). Відповідно до довідки від 10.03.2020 року вбачається, що [PERSON] навчається у Волинському коледжі Національного університеті харчових технологій на денній, державній формі навчання (а.с. 3). Судом встановлено, що [PERSON] не приймає належної участі в утриманні сина, хоча спроможній надавати матеріальну допомогу сина, який продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, а також ту обставину, що повнолітній син навчається на державній формі навчання. З урахуванням того, що повнолітній син відповідача, [PERSON] , продовжує навчання на денній формі навчання, можливості працевлаштуватися немає, однак, має щоденні витрати пов`язані з доїздом до місця навчання, необхідністю придбання одягу, харчування, підручників, а тому суд вважає, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу сина в розмірі -1/9 частини заробітку щомісячно, до закінчення останнім навчання. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 75, 82, 84, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial