Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12.03.2016 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Через непорозуміння одне одного в сімї виникали сварки, подружжя втратило повагу один до одного. Також позивач просить стягнути на її користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 6000 грн. щомісячно. Розмір аліментів у сумі 6000 грн. на дитину позивач обґрунтовувала тим, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти у такому розмірі Позивач в судове засіданні не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, її неявка, відповідно до ч. 1 ст 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідач позовні вимоги визнав частково. До початку розгляду справи надіслав письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував, в частині стягнення аліментів зазначав, що на даний час не працює, перебуває на утриманні батьків, позовні вимоги в цій частині визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього 2000,00 грн. аліментів щомісяця. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.03.2016 року, актовий запис № 316. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Спільні подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом за клопотанням позивача було здійснено запит до фітнес - клубу "Кросфіт" щодо того, чи працевлаштований там відповідач та чи отримує дохід, однак конверт повернувся на адресу суду із відміткою, що така організація не зареєстрована за тією адресою, яку вказала позивач. Враховуючи, що законом встановлено прожитковий мінімум для дитини та виходячи з обовязку батьків утримання неповнолітніх дітей, а також із того, що відповідач є працездатний, його обовязок по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, те, що позивачем не доведено той факт, що відповідач має неофіційний дохід, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на їх неповнолітню дитину у розмірі 2000 грн. щомісяця. При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial