Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка 05.05.2015р. звернулась до суду з даним позовом до відповідача, та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за минулий час (з квітня 2012р.) у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати в подальшому до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що в період часу з 2007 року по березень 2012 року вона - позивачка проживала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] за час спільного проживання народився син - [PERSON], [INFO] року, починаючи з квітня 2012 року вони з дитиною проживають окремо від відповідача. З квітня 2012 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Просила задовольнити заявлені позовні вимоги на підставі ст.ст. 75, 77, 79, 80, 84, 180, 182, 191 СК України. В судове засідання позивачка не з'явилась, суду надано заяву (а.с. 18) з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, тому суд з урахуванням обставин справи вважає можливим розгляд справи в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вказує позивачка з січня 2007 року, вона з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах, мали взаємні права та обов'язки, були пов'язані спільним побутом. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 3), від даних фактичних шлюбних стосунків з відповідачем позивачка народила сина [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини до актового запису про народження малолітнього внесені відповідно до ст. 126 СК України, про що свідчить довідка, видана Відділом РАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 4). Судом встановлено, що відповідно до довідки ф.№3 від 29.04.2015р. № 1879 (а.с.8), неповнолітній [PERSON], [INFO] зареєстрований разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Відповідачем не надано суду жодних доказів на обґрунтування заперечень щодо заявлених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку останнього. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позов позивачкою пред'явлено до суду 05.05.2015 р., тому суд вважає доцільним стягнути аліменти саме з часу звернення з відповідним позовом до суду. Враховуючи, те що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного,

Outcome: partial