Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вела сімейне життя без укладення шлюбу з вересня 2013 року по теперішній час, разом мешкали за адресою: [ADDRESS] [INFO] року вона народила сина [PERSON], біологічним батьком якого є відповідач, який відмовився подати в органи РАЦС заяву про визнання батьківства, хоча забрав її з дитиною з пологового будинку, попервах піклувався про них, однак у зв'язку з тим, що до теперішнього часу не розірвав шлюб зі своєю дружиною [PERSON], - відмовляється офіційно визнавати себе батьком їх спільної дитини, через що в свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблена у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Також вважає, що відповідач повинен надавати допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що буде достатнім для її утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Просила внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме внести відомості про відповідача як батька дитини та змінити прізвище дитини на прізвище його батька. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю. Відповідач позов визнав частково і суду пояснив, що ніколи не проживав однією сім'єю з позивачкою, спільного бюджету вони не мали, але періодично зустрічався із [PERSON] Близько трьох років він не проживає разом із дружиною [PERSON], а живе разом із батьками. Дійсно [INFO] року у [PERSON] народився син [PERSON], батьківство щодо якого він визнає, не подав заяву до органів РАЦС, оскільки спочатку мав сумніви щодо свого батьківства, і до того ж до теперішнього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], від якої також має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], але в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно з урахуванням наявності у нього на утриманні малолітньої дитини та мати похилого віку, на лікування якої він регулярно надає матеріальну допомогу в розмірі близько 1000 грн. на місяць. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково з підстав, зазначених відповідачем в судовому засіданні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] року [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], запис про батька якого вчинений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивачка проживає разом із синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860 грн. щомісячно. Згідно ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначаються: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частина 1 ст.60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач визнав, що він є батьком народженої [INFO] року у [PERSON] сина [PERSON], отже ця обставина не підлягає доказуванню в суді. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, - з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку на її утримання. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач - працездатний, має на дитину від першого шлюбу [PERSON], [INFO], якого зобов'язаний утримувати за законом, дитина самостійного джерела засобів до існування не має. Відповідачем не доведено, що він надає матеріальну допомогу на утримання непрацездатної матері, у зв'язку з чим його посилання на зазначену обставину не може бути взято судом до уваги. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.125, 128, 180, 181 СК України,

Outcome: partial