Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 02.09.2014 року, за якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 16652,34 грн, яка складається з 15557,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками, 1094,42 грн - заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - пені, 0, 00 - комісії. Ухвалою від 18.01.2021 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, в частині основного боргу. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до договору б/н від 02.09.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У подальшому, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір кредитного ліміту збільшився до 8800,00 грн./а.с.13/ Позивач в позовній заяві посилається на анкету - заяву, яку підписав відповідач [PERSON] , як на підтвердження його згоди на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ КБ ПРИВАТБАНКУ, які маються в матеріалах справи, складають договір про надання банківських послуг. Однак, як встановлено судом при дослідженні вказаних доказів вбачається, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписаний, його з ним не було ознайомлено. Згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором б/н від 02.04.2014 року станом на 04.10.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 16652,34 грн, яка складається з 15557,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками, 1094,42 грн - заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - пені, 0, 00 - комісії. Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача крім тіла кредиту, також заборгованість по прострочених відсотках, а також пеню. Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів). У позовній заяві позивач вказує, що відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт банком. Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві відповідача, яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача суми прострочених відсотків, які нараховані позивачем за кредитним договором б/н від 02.09.2014 року. Щодо клопотання позивача про огляд веб-сайту та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов суд зазначає, що зміст редакції Умов та правил, які розміщені на веб-сайті, не доводять того, що позичальник з ними ознайомився та погодився. Оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 02.09.2014 року у розмірі 15557,92 грн. Згідно з ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial