Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18429,51 грн. за кредитним договором № б/н від 22.09.2010 року та судових витрат. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач відповідно до договору № б/н від 22.09.2010 року отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість 18429,51 грн., яка складається з наступного: 495,00 грн. заборгованість за кредитом; 13280,72 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина); 853,79 грн. (процента складова). Представник позивача, що прийма участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав та підтвердив доводи позовної заяви, надав письмові пояснення стосовно заперечень відповідача, довідку про час дії картки відповідача, виписку з рахунку відповідача за період з 01.01.2010 по 31.03.2017 року (а.с.77-85) та розрахунок заборгованості без урахування пені та штрафів (а.с.138). Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі тіла кредиту у сумі 495,00 грн., вимоги стосовно стягнення пені та штрафів не визнала, та надала власний частковий розрахунок процентів нарахованих на прострочену заборгованість, з якого на її думку випливає, що у різні розрахункові періоди позивач на одну суму простроченної заборгованості при однаковій процентній ставці нараховував різні суми процентів. Так 30.06.2015 року на суму простроченої заборгованості нараховано 236,35 грн. процентів, 31.12.2016 року на суму простроченої заборгованості нараховано 1093,84 грн. процентів та загальна сума перерахованих відсотків відповідно до наданого представником позивача розрахунку становить 5717,03 грн. (а.с. 86-87). Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В судовому засіданні встановлено, що 22.09.2010 року відповідач уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що складається із Заяви позичальника, довідкою про умови кредитування, витягом з тарифів по картам та витягом з Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 5-32). Базова ставка процентів на місяць становить 2,5 %. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг (далі Умов) за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленими тарифами банку, з розрахунку 360 календарних діб на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За вимогами п. 2.1.1.5.6 Умов, у разі не виконання зобовязань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Пункт 2.1.1.7.6 Умов передбачає, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованності за договором № б/н від 22.09.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.01.2017 рік: заборгованість за кредитом становить 495,00 грн.; заборгованість за процентами 13280,72 грн.; нарахована комісія та пеня 3300,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1353,79 грн. Разом 18429,51 грн. (а.с. 4). Відповідно до наданого в судовому засіданні представником позивача розрахунку заборгованності за договором № б/н від 09.10.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.01.2017 рік: заборгованість за кредитом становить 495,00 грн.; заборгованість за процентами 13280,72 грн. Разом 13775,72 грн. (а.с.138). Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18429,51 грн. за кредитним договором № б/н від 22.09.2010 року, підлягають задоволенню частково. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з 495,00 грн. заборгованості за кредитом; 13280,72 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; а також штраф: 1353,79 грн. Суд розглянувши вимоги позивача про стягнення 495,00 грн. заборгованості за кредитом; 13280,72 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, вважає що ці позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми підтверджені наданими позивачем розрахунками (а.с.4,138). Суд, відхиляє, як неналежний, наданий представником відповідача розрахунок відсотків у розмір 5717,03 грн., оскільки він проведенний без урахування вимог встановлених "Тарифами Банку", які викладені на банківськму сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, щодо нарахування відсотків за користування кредитом на всю суму заборгованості. Представник відповідача про проведення експертизи фінансово-кредитних операцій клопотання не заявляла. Село Некремене Олександрівського району Донецької області, де зареєстрований відповідач (а.с. 33,43), внесене до Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Розглянувши вимоги позивача про стягнення: 1353,79 грн. - штрафу, 3300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, суд дійшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають, відповідно до наданого представником позивача розрахунку з урахуванням вимог Закону України № 1669 та Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р (а.с. 138) . Цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі за № 6-2879цс16 від 13 березня 2017 року. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1195,97 грн. На підставі зазначеного, ст. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial