Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка 12.01.2017 року звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в особі Департаменту страхування Одеського регіону ПрАТ «Європейський Страховий Союз», [PERSON] та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 22.05.2017 року, просила стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на її користь кошти у розмірі 2\~748, 30 грн.; з [PERSON] на її користь відшкодування реального збитки у сумі 5\~855, 21 грн.; відшкодування витрат на проведення експертного дослідження у сумі 1\~344, 40 грн.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 55\~000 грн. та судові витрати у розмірі 551, 20 грн.. В обґрунтування позову зазначила, що 14 травня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON], унаслідок чого транспортний засіб позивачки було пошкоджено. За результатами даної пригоди було складено повідомлення про ДТП (Європротокол), згідно якого винним був визнаний відповідач [PERSON]. Проте, посилалась на те, що на момент звернення до суду з позовом страховою компанією було здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 9\~563. 98 грн.. Згідно даних Повідомлення, складеного ПрАТ «Європейський Страховий Союз» 22.06.2016 року по страховій справі № 838/16, розмір матеріального збитку становить 16\~489, 79 грн. З них 2\~748, 30 грн. страхова компанія зобовязалась виплатити у подальшому, дані кошти і просила стягнути зі страхової компанії. Також, вказала, що згідно висновку експерта №5880 від 14.03.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, становить 28\~902. 63 грн.. Згідно акту надання послуг №7 від 20.03.2017 року за проведення робіт з відновлення пошкодження автомобіля позивачка сплатила 22\~345, 00 грн., у звязку з цим просить стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування реальних збитків з урахування виплат, здійснених страховою компанією. Також, просила стягнути з відповідача витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1\~344, 40 грн. та відшкодування моральної шкоди, яку оцінила на суму 55\~000 грн.. Як підстави для відшкодування моральної шкоди [PERSON] посилалась на те, що вчиненням відповідачем даного правопорушення, фактичним тимчасовим виведенням з експлуатації єдиного її транспортного засобу, було порушено її нормальний ритм життя та завдано значних моральних страждань. Так, [PERSON] була змушена витрачати набагато більше часу на дорогу, користуючись громадським транспортом, та відчувала суттєві ускладнення, коли їй необхідно було швидко дістатися до певного місця. Велику кількість справ, запланованих раніше, Позивачеві довелося відкласти, а від деяких з них вона взагалі змушена була відмовитись, що спричинило в тому числі й проблеми з трудовою діяльністю. Надалі їй необхідно постійно коригувати свої дії з урахуванням несправності власного автотранспорту. До того ж, значних моральних страждань завдала втрати дорогоцінного часу, що замість того щоб витрачати на роботу та сімю, позивач витрачав на спілкування з Страховиком, намагання отримати грошові кошти від відповідачів тощо. Все вищевказане істотним чином вплинуло й на стан здоровя Позивача, все це наклало відбиток на психологічному стані особи, викликало у Позивача потужний емоційний стрес, що супроводжує її й по цей день. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] (по довіреності від 10.03.2017 року) позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що 14.05.2016 року сталося ДТП за участю транспортного засобу позивачки та відповідач [PERSON] визнав себе винним. Страхова компанія провела експертне дослідження та визначила, що матеріальний збиток склав 16\~489, 79 грн., але позивачка не погодилась з сумою, визначеною експертом від страхової компанії, тому самостійно у березні 2017 року звернулась до оцінювача, отримала висновок, згідно якого матеріальний збиток склав 28\~902, 63 грн.. Проте, вже тоді позивачка склала та підписала повідомлення страхової компанії, згідно якого погодилась на виплату страхового відшкодування у розмірі 13\~731, 49 грн.. На час звернення до суду з даним позовом ( у грудні 2016 року) страхова компанія виплатила позивачці лише 9\~563, 98 грн., хоча зобовязалась здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 2\~748, 30 грн.. за умови надання оригіналів документів, що підтверджують проведення ремонтних робіт, такі документи були надані до страхової компанії 27.04.2017 року. Посилався на те, що позивачка витратила менше коштів, ніж було вказаного в експертному дослідженні від 14.03.2017 року, згідно акту виконаних робіт відновлювальний ремонт склав 22\~345, 00 грн.. Тому просить стягнути з [PERSON] реальні збитки у розмірі 5855. 21 грн. (22\~345, 00 грн. 16\~489, 79 грн.). Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що було порушено нормальний звичний ритм життя позивачки, остання зазнала багато незручностей та потужний емоційний стрес. Відповідачі у судове засідання 19.10.2017 року не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу за їх відсутності, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225\~ ЦПК України\~ при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] С,О. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2016 року сталося ДТП за участю [PERSON] та [PERSON], зокрема о 14 год. 00 хв. 14.05.2016 року за адресою: Одеська обл.., с.Мізікевича, Червоний хутір, [PERSON], керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер, д.н. [NUMBER], рухаючись в потоці транспортних засобів, допусти порушення ПДР, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом позивачки, в результаті чого автомобілі отримали пошкодження. За даним фактом було складено Європротокол, згідно якого відповідач [PERSON] визнав себе винним. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Фольксваген Транспортер, д.н. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (поліс №АЕ/6172695, строком дії з 09.10.2015 року по 08.10.2016 року (а.с.54). З наданої ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на виконання ухвали суду від 13.03.2017 року копії страхової справи, судом встановлено, що 16-17.05.2016 року позивачка та відповідач подали до страхової компанії повідомлення про ДТП, яке сталося 14.05.2016 року. Згідно звіту №6493 про визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням зносу, складеного ФОП [PERSON] 25.05.2016 року, вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу позивача склав 16\~477, 79 грн. (а.с.58-72). 17 травня 2016 року позивачка подала до страхової компанії заяву на виплату страхового відшкодування. Листом від 22.06.2016 року вих..№06-02/225 страхова компанія повідомила позивачці, що розмір страхового відшкодування становитиме 13\~371, 49 грн.. При цьому зазначили, що ПрАТ «Європейський Страховий Союз» зобовязується здійснити доплату страхового відшкодування у розмірі 2\~748, 30 грн. за умови надання оригіналів документів на підтвердження проведення ремонтно-відновлювальних робіт, придбання запчастин та підтвердження сплати зазначених послуг, а також надання для огляду відновленого автомобіля. Суд вбачає, що позивачка з розміром та порядком виплати страхового відшкодування погодилась, підписавши вказаних лист страхової компанії (а.с.75). Судом встановлено, що 27 жовтня 2016 року на банківський рахунок позивачки від страхової компанії було переведено кошти на суму 9\~612, 04 грн. (платіжне доручення №244); 27.12.2016 року на суму 4\~119, 45 грн. (платіжне доручення №562); 05.01.2017 року на суму 1028, 89 грн. (платіжне доручення №583) (а.с.80-83). З пояснень представника позивача та матеріалів справи встановлено, що позивачкою здійснено ремонтні роботи з відновлення пошкодженого автомобіля та [PERSON] сплатила за ремонт автомобіля кошти на суму 22\~345, 00 грн. (зазначене підтверджується актом ФОП [PERSON] надання послуг №7 від 20.03.2017 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №3 від 20.03.2017 року (а.с.104-105). Із заявою про доплату страхового відшкодування, додавши до нього повідомлення про розмір страхового відшкодування по страховій справі №838/16 та копію акту наданих послуг №7 від 20.03.2017 року, представник позивачки звернувся до Департаменту страхування Одеського регіону ПрАТ «Європейський Страховий Союз» 27.04.2017 року. Проте до теперішнього часу доплата страхового відшкодування здійснена не була. Отже, страховою компанією не було виконано у повному обсязі свої зобовязання з виплати страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та вважає за можливе задовольнити їх, стягнувши зі страхової компанії на користь позивачки 2\~748 (дві тисячі сімсот сорок вісім) гривень 30 копійок. У частині вимог, предявлених [PERSON] до [PERSON]. суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 11661168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок, хоч вона шкоди й не заподіювала. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України від 1.07.2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому, системний аналіз Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. За правилом\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ,усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля),були використані нові вузли, деталі,комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів,особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У відповідності до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень\~ст. 10 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В силу ч.1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, розмір реальних збитків, які понесла позивачка у звязку з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, склав 22\~345, 00 грн.. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача, який є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість розрахованої суми матеріальної шкоди, та вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивачки відшкодування шкоди у сумі 5\~855 (пять тисяч вісімсот пятдесят пять ) гривень 21 копійок (22\~345, 00 грн. 16\~489, 79 грн.). Крім того, судом також встановлено, що на замовлення позивачки 14.03.2017 року експертом [PERSON] було складено висновок експерта №5880 з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіль [NUMBER], згідно якого вартість матеріального збитку склав 28\~902, 63 грн.. Згідно рахунку №39/17 від 28.02.2017 року позивачка сплатила на користь ФОП [PERSON] за проведення експертного дослідження кошти на суму 1\~344, 40 грн..Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки також кошти сплачені за експертне дослідження. Що ж стосується позовних вимог позивачки щодо відшкодування завданої моральної шкоди, то суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами во\-ни регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Проте, в ході судового розгляду справи не було надано належних доказів та встановлено, в чому саме полягла завдана позивачу моральна шкода та неправомірність дій відповідача та причинний зв'язок між завданням шкоди та неправомірними діями відповідача, на надано обґрунтованого підтвердження заявленого розміру моральної шкоди. Вказане також не знайшло відображення в матеріалах справи. З огляду на що в частині вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. Суд присуджує з другої сторони понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551(пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп., сплачений нею при зверненні до суду згідно квитанції від 27.12.2016 року. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в особі Департаменту страхування Одеського регіону ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551(пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп., сплачений нею при зверненні до суду згідно квитанції від 27.12.2016 року. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного та

Outcome: partial