Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], у якій просить суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № СM-SME 700/308/2008 від 30.07.2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, загальною площею 204, 4 (двісті чотири цілих чотири десятих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2 та належать на праві власності [PERSON], шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМ-SME 700/308/2008 від 30 липня 2008 року, з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Реєстраційної служби Харківського МУЮ, ВРЖЕУ, нотаріату; Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2. на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу; Передати предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2. в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; Стягнути з Відповідачів судовий збір в розмірі 3654,00 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні. В обгрунтування позову зазначив, що 30 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі «Банк») та Громадянином України [PERSON] (надалі Відповідач 2 ) був укладений Кредитний договір № СM-SME 700/308/2008 (далі - Кредитний договір), копія додається, згідно з яким Відповідач 1 отримав кредит в розмірі 293\~000,00 доларів США (двісті девяносто три тисячі доларів США 00 центів), строком до 26 липня 2018 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] Анатолійова перед Банком був укладений договір іпотеки № РМ-SME 700/308/2008 від 30 липня 2008 року, за яким [PERSON] передала в іпотеку банку майно, а саме, нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, загальною площею 204, 4 (двісті чотири цілих чотири десятих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2. Однак, в порушення умов Кредитного договору та норм права, відповідачі не здійснюють погашення Кредиту та сплату відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором. У судове засідання представник позивача, відповідачі не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив суд справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі не повідомили суд про причини неявки. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та, зі згоди позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] укладений Кредитний договір № СM-SME 700/308/2008, згідно з яким Відповідачем 2 було отримано у Банку кредит в розмірі 293000,00 доларів США строком до 26 липня 2018 р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах, описаних в Кредитному договорі ( а.с. 7- 26). Пунктом 1.1. частини № 2 кредитного договору сторони погодили його предмет, відповідно, до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині № 1 Договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини № 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. Згідно із пунктом 1.5. частини № 2 Договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено Договором. Пунктом 3 Кредитного договору встановлено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка, а саме: фіксований відсоток в розмірі 6,4 річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Плаваюча процентна ставка підлягає корегуванню протягом дії договору щоразу після перебігу кожного 12-го календарного місяця (п. 1.4.1.1.3. кредитного договору). В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку, ставка FIDR може змінюватись банком в порядку та випадках передбачених діючим законодавством. у відповідності до п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник (відповідач 1) зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 1 (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. Вказаний кредитний, договір підписаний відповідачем особисто, без зауважень, тобто відповідач погодився на отримання кредиту на умовах, запропонованих банком. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] Анатолійова перед Банком був укладений договір іпотеки № РМ-SME 700/308/2008 від 30 липня 2008 року, за яким [PERSON] передала в іпотеку банку майно, а саме, нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, загальною площею 204, 4 (двісті чотири цілих чотири десятих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2 ( а.с. 27-34). У відповідності до п. 4.4. вказаного договору, сторони погодили, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем та становить 2842500,00 грн. Відповідач, як було встановлено в судовому засіданні зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв' язку з чим має заборгованість. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.03.2010 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором у сумі 2\~688 089,22 грн. ( а.с. 110). 12 листопада 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю ( а.с. 35-47, 49-53). Згідно витягу з Додатку № 1 до вказаного договору, позивачем також придбані і права на кредитний портфель, до складу якого входить Кредитний договір укладений з відповідачами у справі ( а.с. 48) . Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами cт. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визнаного змістом зобов'язання (неналежне виконання). У статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Приписами статті 625 ЦК України визначено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Позовні вимоги в частині звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки ґрунтуються на положеннях Закону України «Про іпотеку». Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до п.6.2 договорів іпотеки Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: - несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; - порушення Відповідачем будь-якого із зобовязань за ст.5 договору іпотеки; - інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобовязання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобовязань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у звязку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом стягнення на предмет іпотеки. Статтею 34 вказаного Закону передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків (Частина 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином Позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором завдає позивачу збитки. Як роз'яснено п. 2 ч. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). З матеріалів справи вбачається, що особа позичальника, тобто відповідач у справі [PERSON], у кредитних правовідносинах між сторонами не збігається з особою іпотекодавця, що є відповідачем - [PERSON] Таким чином, стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за заочним рішенням Московського районного суду від 23.03.2010 року в сумі 2\~688 089,22 грн. та, відповідно звернення стягнення на предмет іпотеки, не є подвійним стягненням боргу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, загальною площею 204, 4 (двісті чотири цілих чотири десятих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2 та належать на праві власності [PERSON]. Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 Договору іпотеки № РМ- SМЕ 700/ 308/2008 від 30.07.2008 року, погодженим сторонами за даним Договором, з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, за бажанням Іпотекодержателя, передати предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-22, 8а, 8б, у літ. В-2, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Костюринський, буд. 2 в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ( код ЄДРПОУ 36789421) на період від набрання цим рішенням законної сили до реалізації предмету іпотеки. Щодо позовних вимог про надання Іпотекодержателю, при отриманні в управління предмету іпотеки, права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, заміни замків, суд вважає правильним відмовити, оскільки таке не передбачено умовами Договору іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: partial