Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.09.2014 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення сум страхових відшкодувань за договором добровільного страхування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.06.2013 року між ним та Одеською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було укладено договір №24-00/14400 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків «Каско-Престиж», відповідно до умов якого застраховано належним йому автомобіль марки «Merсedes-Benz GL 350», 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]. [PERSON] зазначає, що 02.02.2014 року, 03.02.2014 року, 31.03.2014 року та 25.04.2014 року мали місце страхові події за участю належного йому автомобіля. У зв'язку із цим [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування згідно умов договору. Для визначення розміру відновлювального ремонту позивач звернувся до сервісного СТО офіційного дилера Merсedes-Benz в м. Одесі - ТОВ «Автомобільний дім Одеса», та передав відповідні рахунки до ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Оскільки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не було здійснено виплату страхового відшкодування, позивач частково сплатив рахунки за відновлювальний ремонт автомобіля. У зв'язку із тим, що по і теперішній час відповідач ухиляється від виконання умов договору страхування та виплати страхового відшкодування, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 147855,73 грн., в тому числі: заборгованість з виплати страхових відшкодувань у розмірі 112208,96 грн.; пеню у розмірі 11882,57 грн.; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1118,75 грн.; нараховані за час прострочення інфляційні витрати у розмірі 7645,45 грн.; моральну шкоду у розмірі 10000 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.; а також сплачений судовий збір у розмірі 1478,55 грн. В процесі розгляду справи за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача Одеську філію ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на належного - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, про що подав відповідну заяву, згідно якої не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст.ст.979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2013 року між [PERSON] та ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було укладено договір №24-00/14400 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків «КАСКО-ПРЕСТИЖ» (далі - Договір страхування), за умовами якого було застраховано автомобіль марки «Merсedes-Benz GL 350», 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 25 Договору страхування, він укладений відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №119 від 29.11.2011 року, Правил добровільного страхування від нещасних випадків №102 віл 29.11.2011 року, Правил добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) №112 від 29.11.2011 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Згідно до п. 6, 26 умов Договору страхування його предметом є майнові інтереси страхувальника [PERSON], що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, який належить страхувальнику на праві власності або інших правових підставах. В п.п. 27.1.1 п. 27.1 Договору страхування визначено, що страховими ризиками щодо застрахованого транспортного засобу та/або за цим Договором є ДТП - подія, що сталася під час руху застрахованого ТЗ або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові (ризик «ДТП»). За п. 27.4 Договору страхування страховий випадок - це передбачена Договором подія, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) страхувальнику, застрахованій особі, третій особі або вигодо набувачу. За цим Договором страхування по відношенню до страхування ТЗ та/або ДО застрахованими вважаються ризики, визначені у п. 7 Договору, зокрема, дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Згідно заяв (повідомлень) про подію від 04.02.2014 року, 02.04.2014 року та 25.04.2014 року, наявних матеріалах у справи, вбачається, що у встановлені Договором страхування строки та спосіб ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було повідомлено, що 03.02.2014 року, 31.03.2014 року та 25.04.2014 року забезпечений автомобіль марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортних пригод. Дорожньо-транспортні пригоди, внаслідок яких було пошкоджено забезпечений транспортний засіб, є страховими випадками згідно до умов вищезазначеного Договору страхування. Для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивач відповідно до п. 34.4.2 Договору страхування звернувся до сервісного СТО офіційного дилера Merсedes-Benz в м. Одесі - ТОВ «Автомобільний дім Одеса». Згідно рахунку ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №0000001442 від 02.04.2014 року вартість робіт та запасних деталей для ремонту автомобіля марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], склала 14344,49 грн. Відповідно до рахунку ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №0000001654 від 17.04.2014 року вартість робіт та запасних деталей для ремонту автомобіля марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], склала 28915,39 грн. За рахунком ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №0000001655 від 17.04.2014 року вартість робіт та запасних деталей для ремонту автомобіля марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], склала 18977,00 грн. Згідно рахунку ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №0000000325 від 14.05.2014 року вартість робіт та запасних деталей для ремонту автомобіля марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], склала 49972,08 грн. Зазначені рахунки вартості відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу були передані позивачем ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Відповідно до п. 31.1.3 Договору страхування при настанні страхового випадку страховик ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язаний виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах передбачених даним Договором та Правилами. У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язаний повідомити про це страхувальника в письмові формі з обґрунтуванням причини відмови протягом 10 робочих днів від дня складання страхового ухового відшкодування, тому він самостійно оплатив частину рахунків за відновлювальний ремонт автомобіля. Позивач 19.06.2014 року звернувся із письмовою вимогою до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про виплату страхових відшкодувань та сплати пені, виниклої внаслідок несвоєчасної виплати сум страхових відшкодувань. Оскільки жодної відповіді на своє звернення позивач не отримав, він звернувся до Голови Комітету Верховної Ради України з питань підприємництва, регуляторної та антимонопольної політики, Т.В.О. Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Директора Департаменту страхового регулювання та нагляду Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг зі скаргою на дії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо порушень положення діючого законодавства у діяльності страховика. Листом №8845/13-12 від 18.08.2014 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повідомила [PERSON], що Нацкомфінпослуг було направлено вимогу щодо надання ПАТ «УСК «Гарант-Авто» пакету документів його страхової справи. Під час перевірки отриманих від ПАТ «УСК «Гарант-Авто» інформації та документів, Нацкомфінпослуг було встановлено ознаки порушення страховиком вимог законодавства у сфері фінансових послуг щодо невиконання обов'язку страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк та несплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. Нацкомфінпослуг порушено провадження по справі, за результатами якого вирішуватиметься питання щодо застосування заходів впливу до страховика у встановленому порядку. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, а за змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акта. Оскільки відповідач ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно договору №24-00/14400 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків «КАСКО-ПРЕСТИЖ» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку пошкодження застрахованого автомобіля марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], суд вважає, що шкода завдана позивачу [PERSON] пошкодженням ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має відшкодуватись ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» шляхом виплати страхового відшкодування в межах обумовленої договором страхової суми. Згідно п.п. 14, 29.1.1 Договору страхування страхова сума зі страхування КАСКО встановлюється у межах дійсної вартості застрахованого ТЗ та ДО на дату укладення договору, та становить 1195053 грн. Франшиза умовами даного Договору страхування не передбачена. [PERSON] надав акти виконаних робіт по ремонту автомобіля ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №2014003253 на суму 28915,39 грн., №2014003267 на суму 17465 грн., № [NUMBER] на суму 1512 грн., №2014001954 на суму 36323,96 грн., №2014002164 на суму 11373,60 грн. Судом встановлено, що [PERSON] фактично сплатив на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Одеса» згідно платіжних доручень: №ODV8000H99 від 18.04.2014 року - 28915,39 грн.; №ODV8000H9В від 18.04.2014 року - 18977грн.; №Р24А656670838055667 від 15.05.2014 року - 49972,08 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язане сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому автомобілю марки «Merсedes-Benz GL 350», державний номер [NUMBER], внаслідок настання страхового випадку, - позивачу [PERSON] згідно рахунків ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №0000001442 від 02.04.2014 року, №0000001654 від 17.04.2014 року, №0000001655 від 17.04.2014 року, №0000000325 від 14.05.2014 року, актів виконаних робіт по ремонту автомобіля ТОВ «Автомобільний дім Одеса» №2014003253, №2014003267, № 2014003328, №2014001954, №2014002164, - у загальному розмірі 112208,96 грн. Досліджуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» пені, 3% річних та індексу інфляції за прострочення виплати страхового відшкодування, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно правової позиції викладеної в Постанові Верховного суду України від 06.06.2012р. (справа №6-49 цс 12) зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватися наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.ст.549-550 ЦК України, що в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування в даному випадку. У відповідності до п.3 ч.1 ст.61 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 992 ЦПК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Положеннями ч.3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За умовами п. 31.4.2 Договору страхування при порушенні строків виплати страхового відшкодування страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, під суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно п. 35.2 Договору страхування передбачено, що рішення про виплату або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування страховик приймає протягом 7 робочих днів після отримання всіх необхідних документів, передбачених договором. Пунктом 35.4 Договору страхування визначено, що страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акту. З наданих суду доказів, вбачається, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не вчинило жодних дій по виконанню свого обов'язку по сплаті відшкодування у встановлені договором строки, причин такого прострочення суду не повідомлено. Суд вважає, що такі дії ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» є безпідставними та такими, що порушують права [PERSON] на отримання страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобілю. При таких обставинах, оскільки ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» прострочило виплату страхового відшкодування без поважних причин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої за період прострочення, підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача, а саме: 1) за прострочення страхового відшкодування у розмірі 28915,39 грн. у період з 04.03.2014 року по 24.09.2014 року - 3840,38 грн.; 2) за прострочення страхового відшкодування у розмірі 18977 грн. у період з 05.03.2014 року по 24.09.2014 року - 2510,54 грн.; 3) за прострочення страхового відшкодування у розмірі 14344,49 грн. у період з 02.05.2014 року по 24.09.2014 року - 1424,55 грн.; 4) за прострочення страхового відшкодування у розмірі 49972,08 грн. у період з 27.05.2014 року по 24.09.2014 року - 4107,10 грн. Таким чином, загальний розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування, який підлягає стягненню з ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача, становить 11882,57 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. На підставі цього, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат від сплачених ним самостійно грошових коштів у сумі 97864,47 грн. на відновлення пошкодженого автомобілю, які підлягали виплаті з боку ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» як страхове відшкодування. У зв'язку із цим, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1118,75 грн. та нараховані за час прострочення інфляційні витрати у розмірі 7645,45 грн. підлягають стягненню з ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язань за договором страхування, суд виходить з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК України). Положення договору не передбачають відповідальність у вигляді стягнення моральної шкоди, та зазначена вимога не кореспондує положенням ст. 23 ЦК України. Системний аналіз статей 23, 625, 1050, 1167 ЦК України свідчить про те, що порушення договірного зобов'язання не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки законодавством передбачений спеціальний порядок відповідальності та порядок відшкодування збитків за порушення грошового зобов'язання. У зв'язку із цим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не ґрунтуються на вимогах закону, і не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1478,55 гривень та судовий збір за забезпечення доказів і позову у загальному розмірі 365,40 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, у зв'язку з цим такі витрати підлягають стягненню з відповідача ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у повному обсязі, а саме у загальній сумі 1843,95 грн. Що стосується вимог позивача про відшкодування понесених ним витрат на оплату правової допомоги на суму 5000 гривень, то вони підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до договору про надання юридичних послуг №13-ЮО від 31.05.2014 року, підписаного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], [PERSON] зобов'язався надати [PERSON] послуги з консультування та складання правових документів для замовника в межах досудового та судового врегулювання спору, який виник між [PERSON] та Одеською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо стягнення заборгованості з оплати сум страхових відшкодувань за договором добровільного страхування. Згідно наявної в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.05.2014 року, [PERSON] фактично сплатив на користь ФОП [PERSON] 5000 грн. за договором про надання правової допомоги. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд враховує, що представник позивача за довіреністю - [PERSON] брав участь у судовому засіданні 30.10.2014 року, яке тривало з 11 год. 52 хв. до 11 год. 57 хв., тобто ним було витрачено 5 (три) хвилини робочого часу. Судове засідання 01.12.2014 року за заявою представника позивача було проведено без його участі. Враховуючи умови договору про надання юридичних послуг, підписаного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], суд вважає, що представник позивача крім участі у судовому засіданні при розгляді справи, вчиняв інші дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язані із наданням правової допомоги у даній справі, зокрема, надання консультацій, складання позовної заяви та інших правових документів. Однак, за відсутності письмових розрахунків на надання правової допомоги позивачу по даній справі його представником, суд вважає, що на вчинення інших дій поза судовим засіданням ним було витрачено 3 години робочого часу, а всього на підготовку та слухання справи було затрачено 3 години 5 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати на цей період складає - 1218 грн. З урахуванням цього, суд вважає, що сума витрат на правову допомогу, що може бути стягнута на користь [PERSON], складає: 1218 грн. * 0,4 : 60 хв. * 185 хв. = 1502,20 грн., саме такий розмір витрат на правову допомогу суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача.

Outcome: partial