Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільнені працівника та моральних збитків. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона працювала іженером сектору технічного адміністрування відділу ведення Державного земельного кадастру в Донецькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» з 17.07.2013 р. Наказом № 23 від 31.01.2014 р. вона була звільнена за власним бажанням. При розрахунку їй не сплатили заробітну плату за січень 2014 р., та компенсацію за невикористану відпустку за період з 17.07.2013 р. по 17.02.2014 р. Нею було направлено в Донецьку регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» лист з проханням надати розрахунок про суму нарахованої заробітної плати, але відповіді на лист так i не було отримано. У зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, невиплаченої при звільненні, та неможливістю забезпечувати нормальне життя згідно ст. 237-1 КЗпП України, на її думку, їй було нанесено моральних збитків, які вона пов'язує з несвоєчасною оплатою за комунальних послуги; неможливістю своєчасно вносити кошти в рахунок погашення кредиту; необхідністю займати гроші у сусідів, що принизило її честь та гідність i вплинуло на відносини з оточуючими людьми. З урахуванням викладеного вона просить стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2 946 (дві тисячі дев'ятсот сорок шість грн.) 24 коп. Стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія на її користь суму середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільнені за період з 18.02.2014 р. по 12.06.2014 р. у сумі 11 516 (одинадцять тисяч п'ятсот шістнадцять грн.) 00 коп. Стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія на її користь моральну шкоду у зв'язку з несвоєчасно виплаченою при звільнені заробітною платою працівнику у сумі 6 000 (шість тисяч) грн.. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволені позовних вимог. Крім того звернула увагу, що у зв'язку з тим, що Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія не надало їй довідку про середньоденний заробіток на підприємстві, вона була змушена звернутися до фахівців Пенсійного фонду України у м. Димитров, які шляхом розрахунку, за основу бралася її пенсія, зробили розрахунок її заборгованості по підприємству. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений неодноразово належним чином але до суду так і не з'явився. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно паспорта громадянина України [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 30-31). Згідно трудової книжки на ім'я [PERSON], вона працювала іженером сектору технічного адміністрування відділу ведення Державного земельного кадастру в Донецькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» з 17.07.2013 р. Наказом № 23 від 31.01.2014 р. вона була звільнена за власним бажанням. (а. с. 3-6). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідачем підтверджується, що при звільненні позивачу не була виплачена в повному обсязі заборгованість по заробітній платі, яка на час ухвалення рішення становить 2 946 грн. 24 коп. Разом з тим, згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе в цьому відсутності своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності заборгованості по заробітній платі. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.п. 5.; 8. Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню так як суд погоджується з доводами позивача, що заподіяна йому з боку відповідача моральна шкода полягає у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням її законного права на вчасне отримання зароблених ним грошей та матеріальних труднощах у зв'язку з цим, на протязі тривалого часу. Причиною його моральних страждань також є противоправна діяльність відповідача у вигляді негідного, неповажного та несправедливого відношення до нього та до його прав. Cуд, враховуючи вимоги розумності, справедливості вважає, що вимоги по відшкодуванню моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню і на його користь слід стягнути 1 000 (одна тисяча грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 148, 149, 2371 КЗпП України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, ст. 23 ЦК України,

Outcome: partial