Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути зі співвідповідачів на її користь завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду у сумі по 5000 грн. з кожного. Позов обґрунтовано тим, що 26.09.2013р. о 20.50 годині [PERSON], керуючи автомобілем „ЗАЗ ДЕУ", реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з вулиці Зернової на проспект Гагаріна у м.Харкові, в районі будинку №166 не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу позивачці як пішоходу, коли вона переходила проїзну частину на регульованому пішохідному переході на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв наїзд на позивачку, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді травми голови та правої голені. Своїми діями відповідач [PERSON] порушив п.п.2.3 б, 10.1, 12.1, 12.3, 18.2 Правил дорожнього руху України, що призвело до вказаної ДТП. За цим фактом 03.10.2013р. відділ дізнання УДАІ ГУМСУ в Харківській області склав протокол про адміністративне правопорушення. 25.11.2013р. за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Червонозаводський районний суд м.Харкова встановив факт керування [PERSON] автомобілем ЗАЗ ДЕУ, реєстраційний номер [NUMBER], та порушення вказаних норм ПДР. Відповідальність [PERSON] як власника вищезазначеного автомобілю застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (ТДВ «МСК»). Посилаючись на ці обставини, позивачка вважає, що внаслідок ДТП їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 10'000 грн. та яку у рівних частинах їй мають відшкодувати співвідповідачі. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та підтвердила фактичні обставини, які в ньому викладені. Представник позивачки - адвокат [PERSON] у судовому засіданні також підтримав позов та пояснив, що негативні наслідки ДТП у вигляді ушкодження здоров'я позивачки не припинились до цього часу, оскільки пошкодження ноги позивачки досі потребує лікування, а сама позивачка внаслідок цього має труднощі з пересуванням, змушена прибігати до сторонньої допомоги під час ходьби. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на те, що він не порушував вимог правил дорожнього руху, а позивачка переходила дорогу не по пішохідному переходу, а на відстані декількох метрів, тому він побачив її лише в момент зіткнення, оскільки до цього з-за стійки автомобілю він не міг її бачити. Його представник - адвокат [PERSON] також заперечував проти позову, обґрунтовуючи це тим, що в діях [PERSON] немає вини, він не порушував вимог ПДР, а сама позивачка переходила проїзну частину не безпосередньо по пішохідному переходу, а на деякій відстані від нього. Представник співвідповідача - ТДВ «МСК» - Пархоменко А.О. визнав позов лише на суму 32 грн. 50 коп. - тобто у розмірі 5% від суми виплаченого цією страховою компанією на користь позивачки суми матеріальної шкоди - 649,97 грн., завданої здоров'ю внаслідок вищевказаного ДТП. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.07.2013р. за співвідповідачем [PERSON] було зареєстровано автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], про що ВРЕР ДАІ з обслуговування Харківського, Зміївського та Нововодолазького районів видало свідоцтво [NUMBER] (справа про адміністративне правопорушення №646/9976/13-п а.с.23). 16.03.2012р. [PERSON] отримав посвідчення водія [NUMBER], видане тим же органом (справа №646/9976/13-п а.с.23). Як вбачається з копії полісу №АС/0010723 обов'язкового страхування, 04.03.2013р. [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника автомобілю ЗАЗ-DAEWOO, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у ТДВ «МСК», строком дії з 06.03.2013р. по 05.03.2014р. (справа №646/9976/13-п а.с.24). Цим полісом встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіян життю і здоров'ю у розмірі 100'000 грн. За даними рапорту, зареєстрованого 28.09.2013р. за №3643 у Журналі реєстрації інформації про злочини, а також висновку №707 від 03.10.2013р. за результатами перевірки матеріалу ДТП, 26.09.2013р. близько 20.50 години в районі будинку №166 по пр..Гагаріна у м.Харкові водій автомобілю „ЗАЗ ДЕУ", реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] з урахуванням дорожньої обстановки, не вірно обрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїзну частину на регульованому пішохідному переході, внаслідок чого стався наїзд вказаного автомобіля на пішохода, яка була доставлена до ХМКЛШНМД ім.проф.Мещанінова з діагнозом: забиття м'яких тканин голови, правого стегна. Вказана ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п.2.3 б, 10.1, 12.1, 12.3, 18.2 Правил дорожнього руху України (справа №646/9976/13-п а.с.2-3, 6). Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.11.2013р. у справі про адміністративне правопорушення №646/9976/13-п [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при вищезазначених обставинах (а.с.5-6). 08.01.2014р. апеляційний суд Харківської області скасував постанову суду першої інстанції від 25.11.2013р., дійшовши висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, оскільки у даному випадку відсутні ті наслідки, які визначені диспозицією статті 124 КУпАП, а саме: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доргі, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (а.с.7-9). При цьому суд апеляційної інстанції не встановлював відсутності факту порушень водієм [PERSON] вимог п.п.2.3 б, 10.1, 12.1, 12.3, 18.2 Правил дорожнього руху України, як про це зазначав представник відповідача у судовому засіданні. Згідно з копією виписки з медичної карти №39105 хворого [PERSON], виданої КЗОЗ «»Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф.О.І.Мещанінова», позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 26.09.2013р. по 27.09.2013р., з діагнозом: забиття м'яких тканин голови, забиття м'яких тканин правого стегна (а.с.10). З копій довідок, виданих 09.01.2014р. та 14.03.2014р. Поліклінічним відділенням КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №13», вбачається, що позивачка проходила лікування у вказаному лікувальному закладі з діагнозом: посттравматичний артрит правого колінного суглобу, посттравматичні кісти (а.с.11, 12). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що 26.09.2013р. внаслідок дій водія автомобілю ЗАЗ-ДЕУ, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] позивачка отримала ушкодження здоров'я у вигляді забиття м'яких тканин голови, забиття м'яких тканин правого стегна, що в подальшому призвело до посттравматичного артриту правого колінного суглобу та посттравматичних кіст. Статтею 23 цього Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, в тому числі, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Нормами спеціального делікту, встановленого статтею 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому закон встановлює принцип презумпції вини особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Так, згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України така особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 1 частини 2 статті 1168 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тобто у даному випадку вина не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Разом з тим частиною 2 статті 1193 ЦК України визначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. В той же час в судовому засіданні було встановлено, що позивачка переходила дорогу не по пішохідному переходу, а на деякій відстані від нього, що є грубою необережністю позивачки, яка сприяла виникненню шкоди. Таким чином, проаналізувавши встановлені у судовому засіданні факти та оцінивши всі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову на суму 5'000 грн., враховуючи фізичний біль та страждання, які позивачка зазнала внаслідок отриманих травм, потребу у подальшому лікуванні наслідків цих травм, а також з урахуванням грубої необережності позивачки. Визначаючи обсяг відповідальності співвідповідачів з відшкодування на користь позивачки суми моральної шкоди, слід виходити з наступного. Згідно зі ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 26-1 цього Закону визначено, що моральна шкода відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. В судовому засіданні позивачка визнала, що 24.01.2014р. ТДВ «МСК» виплатило їй 649 грн. 97 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я. Таким чином, сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з ТДВ «МСК» на користь позивачки, становить 5% від 649 грн. 97 коп. та дорівнює 32 грн. 50 коп. В свою чергу, зі співвідповідача [PERSON] підлягає стягненню решта суми моральної шкоди у розмірі 4967 грн. 50 коп. (з розрахунку 5000 грн. - 32 грн. 50 коп.). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У даному випадку зі співвідповідачів підлягає стягненню на користь позивачки сума судових витрат, яка складається з суми судового збору та витрат на правову допомогу, пропорційно задоволених судом позовних вимог. Визначаючи розмір цих складових, суд виходить з принципу справедливості та співмірності та зменшує суму витрат на правову допомогу з 4000 грн.(а.с. 35-37), які заявлені позивачкою та її представником, до 1500 грн. При цьому суд враховує ту обставину, що представник позивачки [PERSON] є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність з 2009 року (а.с.38), і як пояснив суду сам адвокат [PERSON], його юридичний стаж більше 15 років. Тому суд вважає достатнім часом для ознайомлення з документами справи, їх аналізу, вивчення законодавства, консультацій та складання позовної заяви - 1 годину 50 хвилин. Крім того, час, витрачений представником позивачки у судовому засіданні у цій справі, становить 1 годину 10 хвилин, у тому числі: 26.05.2014р. - 30 хвилин, 30.05.2014р. - 40 хвилин. З урахуванням зазначеного, а також виходячи з наданого представником позивачки розрахунком суми витрат на правову допомоги та підтверджуючих документів (а.с.35-37, 47), на підставі ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ця сума становить 1500 грн. (з розрахунку 485 грн. 60 коп. за кожну з 3-х годин). Таким чином, сума судових витрат, понесених позивачкою, яка є основою для розрахунку пропорційного стягнення зі співвідповідачів на її користь, становить 1743 грн. 60 коп., у тому числі: 243 грн. 60 коп. - сума судового збору, 1500 грн. - сума витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial