Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, і в судовому засіданні, підтримавши свої позовні вимоги, зазначив, що 19 листопада 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № GOAWAN70180059 за умовами якого банк надав йому кредит у розмірі 81 706 грн. 06 коп. на строк до 19 листопада 2014 року зі сплатою 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, а він зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти на умовах, встановлених указаним договором згідно з графіком погашення кредиту. При цьому в договорі було конкретизовано: 56770,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № GOAWAN70180059 від 19.11.2007р., договором особистого страхування № GOAWAN70180059 від 19.11.2007 на строк до 18.11.2008 у сумі 2899,87 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1703,10 грн., та у розмірі 20 299,09 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору.» Зазначив, що періодом сплати вважається період з « 20» по « 25» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно, починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1355,05 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Він щомісяця, з моменту укладення кредитного договору належним чином виконує свій обов'язок по сплаті платежів, та сплачує суму у розмірі 1355,05 грн. до 25 числа кожного місяця, також раз на рік в строк до 18.11.2008 р. сплачує грошові кошти за особисте страхування та страхування автомобіля у сумі 2899 грн. 87 коп. 17 березня 2009 року у ході телефонної розмови він отримав від співробітників банку дані про наявність в нього заборгованості по сплаті кредиту, а також про те, що начебто банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставу 01.02.2008 року до 27% річних, що й стало причиною виникнення заборгованості. Вказав на те, що відповідно до п.2.3.1 кредитного договору, який визначає: « 2.3. Банк має право: 2.3.1. В односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США». Просив суд звернути увагу на те, що він сумлінно сплачував кредит відповідно до п.7.1 Кредитного договору та не отримував від відповідача будь-яких письмових повідомлень з визначенням юридичної події, а саме підвищення відповідачем відсоткової ставки за користування кредитними коштами з моменту укладення кредитного договору 19.11.2007р. по теперішній час. Зазначив, що банк не повідомляв його про те, що він повинен сплачувати щомісячний платіж за кредитом в більшій сумі, ніж було визначено в договорі. Тому з часу укладання договору по теперішній час він сплачує суму у розмірі 1355 грн. 05 коп. та ніколи не проводив оплату в більшому розмірі. Також кожен рік в листопаді він сплачує гроші за особисте страхування та страхування автомобіля у сумі 2899 грн. 87 коп. Вважає, що банком змінено процентну ставку з порушенням умов і порядку, встановлених кредитним договором, та вимог Закону України «Про захист прав споживачів» і Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» (далі - Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ), просив визнати дії відповідача щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку незаконними, визнати п.2.3.1. Кредитного договору щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку недійсним, залишити п.7.1. Кредитного договору у частині сплати відсотків за кредитом без змін, а саме зі сплатою за користування кредитом відсотків 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості, зобов'язати відповідача скасувати суму заборгованості, яка виникла з обставин підвищення відсоткової ставки та стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір у сумі 230 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що між позивачем та ПАТ КБ «Приват Банк» дійсно 19.11.2007р. було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 81706,06грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 19.11.2014р. Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадку: при зміні кон'юнктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). Вважає, що для збільшення банком відсоткової ставки за вказаним договором мало місце декілька обставин, а саме: змінилася облікова ставка НБУ, змінився курс долара США до гривні. Вказала, що начебто банком позивачу в грудні 2008р. поштою було направлено повідомлення про збільшення відсоткової ставки за зазначеним договором з 17,16% на 27,48% на рік, тобто до набрання чинності Закону України №661-У1 від 12.12.2009 р., тому банк діяв відповідно до умов укладеного з позивачем договору та в рамках чинного законодавства. Однак в підтвердження своїх стверджень не надала суду копію даного повідомлення, реєстр поштових відправлень та поштове повідомлення про вручення позивачу [PERSON] листа банку. Крім того вважає, що оскільки після підвищення відсоткової ставки за кредитом позивач здійснює погашення кредиту, то це, на його думку, свідчить про те, що він прийняв умови банку. Не заперечує того, що позивач здійснює щомісячні платежі з часу укладання договору і по теперішній час у встановленому при укладенні договору розмірі у сумі 1355 грн. 05 коп. Також просила суд застосувати позовну давність, оскільки про підвищення відсоткової ставки позивачу стало відомо 17.03.2009 р., а до суду він звернувся лише в грудні 2013 року, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що дійсно 19.11.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GOAWAN70180059, за умовами якого Банк надав у кредит грошові кошти у сумі 81706,06грн. з кінцевим терміном повернення 19.11.2014р. зі сплатою 1,43% на місяць (17,16% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом з періодом сплати з 20 по 25 число кожного місяця щомісячного платежу у сумі 1355, 05грн. Згідно з п. 2.3.1 указаного кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі зміни кон'юктури ринку, грошових ресурсів України, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара США до гривні, установленого Національним банком України (далі - НБУ) на момент укладення цього договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати набрання чинності зміненою процентною ставкою. Збільшення процентної ставки банком у вказаному порядку можливо в межах кількості пунктів, на які збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка за кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США. Таким чином кредитним договором передбачена можливість зміни розміру відсоткової ставки. Про це, зокрема, йдеться у п. 2.3.1 кредитного договору. Однак кредитор зобов'язаний повідомити позичальника про намір підвищити процентну ставку не пізніше, ніж протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Таке повідомлення про намір внесення змін до існуючого кредитного договору, (а зміни щодо підвищення процентної ставки є однією з істотних умов договору), має відповідати вимогам, передбаченим законодавством. Зокрема, у абз.2 ч.1 ст.641 ЦК України формулюється загальне правило, відповідно до якого пропозиція укласти договір ( оферту) має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Оферта, тобто пропозиція повинна бути оформлена відповідно до вимог ст.207 ЦК, зокрема, правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний його учасниками. Підписаним слід вважати тільки той текст, що передує підпису. Текст після підпису не можна відносити до змісту правочину. Відповідно до абзацу 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Розпорядженням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 грудня 2008 року прийнято рішення про підвищення процентних ставок за кредитними договорами до 30 % у зв'язку зі змінами на світовому фінансовому ринку. Прийняття банком рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку та повідомлення боржника про таке збільшення мало б відбуватися в порядку, визначеному кредитним договором, до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із чч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Цей Закон не скасовує й не пом'якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку мало бути прийняте до 10 січня 2009 року, а інакше воно є неправомірним. За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, а також за умови надсилання боржнику повідомлення про це та отримання від нього відповіді або відповіді про вручення йому такого повідомлення. Так, відповідно до п. 3 Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, рекомендоване поштове відправлення - рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Згідно п.92,99,102 Правил надання послуг поштового зв`язку, підлягають доставці додому: рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів. Рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. В об'єкті поштового зв'язку вручаються, зокрема, рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були роз'яснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, щодо отримання [PERSON] листа банку про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором та обізнаності ним про збільшення належних до сплати щомісячних платежів за кредитним договором. Більш того, відповідачем суду не надано копії вказаного листа, начебто направленого на адресу позивача, не надано реєстру поштових відправлень, переданих в поштове відділення, в якому було б зазначено поштове відправлення на адресу [PERSON], не надано поштового повідомлення про вручення під розписку позивачу даного листа, тобто відповідачем в судовому засіданні не доведено те, що банк належним чином повідомив позивача [PERSON] про збільшення процентної ставки. Навпаки, в судовому засіданні було встановлено те, що позивач [PERSON] не був належним чином повідомлений банком стосовно збільшення процентної ставки, тобто він не був повідомлений про пропозицію кредитора про збільшення процентної ставки; він не отримував повідомлення від банку про збільшення процентної ставки за новою відсотковою ставкою. Також він не отримував від банку листи щодо збільшення належних йому до сплати щомісячних платежів за кредитним договором, що підтверджується також і тим, що позивач [PERSON] здійснював поточні платежі згідно із передбаченим кредитним договором графіком за передбаченою договором ставкою, вносячи в каси банку відповідні суми для погашення кредиту, про що свідчать копії квитанцій, надані позивачем, та надана банком виписка з особового рахунку [PERSON], з яких вбачається що позивальник сплачував та сплачує по теперішній час щомісячні платежі за кредитним договором у встановленому договором розмірі, тобто у сумі 1355 грн. 05 коп. Це є підтвердженням того факту, що позичальник [PERSON] не знав про зміну процентної ставки. Листування позичальника [PERSON] з банком свідчить про те, що позичальник повідомлень від банку про збільшення процентної ставки за новою відсотковою ставкою не отримував, тому положення частини другої статті 642 ЦК України не підлягає застосуванню, так як банк, змінюючи в односторонньому порядку процентну ставку, не повідомив про це позичальника, що призвело до порушень пункту 2.3.1. кредитного договору та частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином позивачем в судовому засіданні доведено те, що до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ банк не надіслав йому повідомлення про підвищення процентної ставки, а банк не спростував таких доводів позивача, тому можна зробити висновок щодо незаконності підвищення процентної ставки. Матеріалами справи не підтверджується і в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що відповідач по зміненю розміру процентної ставку по кредиту, діяв у відповідності до умов укладеного кредитного договору. Навпаки, судом з'ясовано, що банк не повідомив належним чином позичальника про те, що банком збільшено розмір процентної ставки. Суд не може прийняти до уваги ствердження відповідача про те, що дії позивача по здійсненню погашення кредиту після підвищення банком відсоткової ставки за кредитом свідчать про те, що він прийняв умови банку по збільшенню відсоткової ставки, оскільки в судовому засіданні встановлено те, що позивач [PERSON] здійснює поточні платежі згідно із передбаченим кредитним договором графіком за передбаченою договором ставкою у сумі 1355 грн. 05 коп. Стосовно стверджень представника відповідача щодо того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами слід зазначити, що у даному спорі обчислення строку позовної давності слід визначати з дати, коли позивач отримав повідомлення про збільшення процентної ставки, та оскільки такого повідомлення [PERSON] не отримав взагалі, тому суд вважає, що він не пропустив цей строк особливо з урахуванням того, що позивач весь час чекав від банку такого повідомлення щоб оскаржити ці дії і обґрунтовано мав право вважати, що якщо немає повідомлення, то немає і підвищення процентної ставки. Інші вимоги позивача, а саме: визнання п.2.3.1 кредитного договору недійсним - не підлягають задоволенню, оскільки ця вимога не ґрунтується на законі. Позовні вимоги щодо залишення п.7.1 кредитного договору без змін також не можуть бути задоволено, оскільки таких змін внесено і не було. Також позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача скасувати суму заборгованості не можна вважати способом захисту цивільних прав та інтересів у розумінні статті 16 ЦК, оскільки саме по собі нарахування суми заборгованості відповідачем ще не є порушенням права позивача, тому вони також не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача по збільшенню процентної ставки за вказаним кредитним договором є неправомірними і такими, що порушують права та законні інтереси позивача і тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо визнання неправомірними дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» по збільшенню в односторонньому порядку розміру процентної ставки з 17,16 % до 27,48% річних при проведенні розрахунку по кредитному договору № GOAWAN70180059 який було укладено 19.11.2007 р. між [PERSON] і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є законними, обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на його користь 230 грн. в рахунок понесених ним витрат по оплаті судового збору, на підтвердження чого позивачем надана квитанція про сплату судового збору у розмірі 230 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 115 грн., в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial