Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком № 2, що розташований за адресою: с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що є власником 1/2 частини зазначеного житлового будинку, у якому зареєстровані відповідачі, які, в свою чергу, тривалий час не проживають у ньому. У судове засідання по розгляду даної справи сторони не зявились. Позивач спрямувала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та не заперечувала щодо заочного розгляду даної справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідачів суду невідомі, хоча вони були завчасно і належним чином повідомлені про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідачів, належне сповіщення останніх про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Треті особи, які були завчасно та належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, до суду не зявились, а відтак не виявили бажання приймати у ній участь. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є власником 1/2 частини житлового будинку № 2, що розташований по вул. Житомирській в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області (а.с.4). Відповідач [PERSON] є колишньою невісткою позивача, а відповідач [PERSON] її онукою. Згідно копії довідки, виданої 9 листопада 2016 року виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.10), та копії акта обстеження від 26 жовтня 2016 року (а.с.111), відповідачі не проживають за вищевказаною адресою з 2013 року. Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 405 Кодексу, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. Факт порушення прав позивача з боку відповідачів в ході розгляду справи судом встановлено, а відтак вони підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" шляхом визнання даних відповідачів такими, що втратили право користування спірною у даній справі нерухомістю. Водночас, підстав для задоволення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування усім житловим будинком, немає, адже позивач є власником лише 1/2 його частини. За таких фактичних обставин, позов підлягає до часткового задоволення. Крім зазначеного, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати, пропорційно до задоволеної частини вимог, що складаються із судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial