Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вищого професійного училища №21 (далі ВПУ №21) про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 06.08.2010 року по 23.07.2013 року у розмірі 73549,57 грн. У заяві позивачка вказала, що працювала у відповідача до 05.08.2010 року, при звільнені з нею не було проведено повний розрахунок по заробітній платі. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.08.2012 року та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2012 року з відповідача на її користь було стягнено заборгованість по заробітній платі у розмірі 1582,48 грн., яку їй було виплачено лише 23.07.2013 року. Посилаючись на положення ст..ст.115-117 КЗпроП України просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.12.2013 року провадження по справі в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 06.08.2010 року по 22.08.2012 року було закрито. 17.02.2014 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, якою просила стягнути з ВПУ №21 на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 23.08.2012 року по 23.07.2013 року у розмірі 35953 грн. та 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні підтримали, підтвердили фактичні обставини викладені у заяві. В обґрунтування вимог по відшкодуванню завданої їй моральної шкоди, [PERSON], зазначила, що внаслідок порушення її трудових прав, їй доводилося докладати зусилля для організації життя своєї сім"ї, що призвело до порушення нормального життєвого спілкування та звичайного укладу життя. Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ВПУ №21 на різних посадах у період з 25.05.2009 року по 05.08.2010 року. Наказом №116-к від 05.08.2010 року позивача було звільнено з роботи у зв'язку з закінченням дії контракту, на підставі ст..36 п.2 КЗпроП України. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.08.2012 року та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11.10.2012 року з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 1582,48 грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 06.08.2010 року по 22.08.2012 року у розмірі 5000 грн. Як вбачається з наданих суду документів, суму середнього заробітку було виплачено [PERSON] 19.06.2013 року, що підтверджується копією Повідомлення про безспірне списання Управлінням Державної казначейської служби України у м.Миколаєві Миколаївської області коштів з рахунку боржника (а.с.34). Заборгованість по заробітній платі було виплачено [PERSON] 03.07.2013 року, що підтверджується копією меморіального ордеру №3 від 03.07.2013 року та квитанцією до нього (а.с.30-31). Факт отримання [PERSON] вказаних грошових коштів, підтверджується наданим суду Поточним звітом за операціями по поточному рахунку позивача у ПАТ КБ «Надра» (а.с.12). Таким чином, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на той факт, що належні їй до виплати грошові кошти були отримані нею 23.07.2013 року. Згідно ст..116 КЗпроП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться у день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпроП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпрП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст..117 КЗпроП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності . Таке ж роз'яснення цієї норми права, надав Конституційний суд України у своєму Рішенні №4-рп/2012 від 22.02.2012 року у справі, щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпроП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпроП України. Таким чином, суд приходить до висновку, щодо доведеності факту порушення відповідачем положень ст..117 КЗпроП України, так як виплата належних [PERSON] сум, була здійснена через значний проміжок часу після постановлення відповідних судових рішень, а вказана правова норма діє до дня фактичного розрахунку. З урахуванням викладеного, враховуючи правові висновки Верховного Суду України, викладені у Постанові від 27.03.2013 року у справі №6-15цс13 та Постанові від 29.01.2014 року у справі №6-144 цс13, що є обов'язковим для застосування судами в силу ст..360-7 ЦПК України, про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в ст..116 КЗпроП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст..117 ч.1 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку незалежно від розміру належних до виплати сум у разі відсутності спору про їх розмір. Визначальні є такі юридично значущі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності тільки в разі одночасного вирішення вимог про стягнення належних при звільнені сум за умови часткового задоволення цих вимог, суд вважає за необхідне поновити порушене трудове право позивачки, шляхом стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 23.08.2012 року по 03.07.2013 року. Відповідно до Листів Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 і 2013 роки» (№8515/о/14-11/13 від 23.08.2011 року та № 9050/0/14-12/13 від 21.08.2012 року), загальна кількість робочих днів за період з 23.08.2012 року по 03.07.2013 року становить - 215. Відповідно до положень ст..27 Закону України «Про оплату праці» - порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року - середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи (п.2). При цьому, відповідно до п.5 вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п.8 цього ж Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Відповідно до довідки ВПУ №21 №466-0б від 20.11.2013 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 80,33 грн з наступного розрахунку: - заробітна плата за червень 2010 року - 1722,80 грн. - заробітна плата за липень 2010 року - 1731,51 грн. - кількість відпрацьованих робочих днів за червень 2010 року - 21 - кількість відпрацьованих робочих днів за липень 2010 року - 22 1722,80 грн. +1731,51 грн. = 3454,31 грн./ 43 робочі дні (21 робочий день + 22 робочі дні) = 80,33 грн. Таким чином, на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 23.08.2012 року по 03.07.2013 року у розмірі 17270,95 грн. з розрахунку (215 робочих днів х 80,33 грн.), з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів. Також суд вважає, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, оскільки у зв'язку з затримкою по виплаті заробітної плати їй додатково доводилось докладати зусилля для організації життя своєї сім"ї, що призводить до порушення нормального життєвого спілкування та звичайного укладу життя. Та у відповідності до вимог ст..237-1 КЗпроП України, вважає за достатнє стягнути з відповідача на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 грн. Крім цього, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 487,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial