Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 березня 2014 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не виконує батьківський обов'язок по утриманню дитини, а вона самостійно не може надати для сина належне матеріальне утримання, достатнє для його віку та розвитку. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати допомогу дитині, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 22 травня 2018 року і до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 29 травня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2014 року . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №101323 від 27 вересня 2009 року, виданим Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №07. Син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матірю по вул. Заводська, 14 в с.Чернелів-Руський Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується довідкою про склад сімї від 17 травня 2018 року за №374, виданою Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Відповідач проживає окремо та у добровільному порядку не приймає участі в утриманні сина [PERSON]. Будь-яких інші особи на утриманні у відповідача не перебувають. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ч. 1 ст. 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, приймаючи до уваги те, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, стан здоровя задовільний, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] слід визнати у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 22 травня 2018 року і до досягнення сином повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача та неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному судом. Позивачем не доведено те, що [PERSON] отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про такі доходи відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial