Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› Чепіга Д.О. , який представляє інтереси позивача на підставі відповідної довіреності від 01.04.2019 року за № 1735-К-Н-О, діючи в інтересах позивача, звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 15139,17 грн. за кредитним договором б/н від 11.02.2016 року. Також просив стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 11.02.2016 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 9470,05 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості. В порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 19.06.2019 року має заборгованість 15139,17 грн., яка складається з наступного: 4298,57 грн. заборгованість за кредитом; 1428,66 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4470,44 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також позивачем нарахований штраф 4941,50 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачкою кредитних зобов`язань позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді від 19.07.2019 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. ( а.с. 3,41). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлялася належним чином за місцем реєстрації її проживання. Згідно довідки Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області відповідачка зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . (а.с.45). Судові виклики повернуті до суду без вручення за відсутністю адресата. (а.с. 51,58,66). На виконання вимог ч. 11 ст.128 ЦПК України відповідачка також викликана в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с.56-57,64-65). В силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] належним чином неодноразово повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не надала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № б/н від 09.08.2012 року встановлено, що він складається з анкети-заяви [PERSON] , та укладений між останньою (позичальник) та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредитор). За умовами договору кредитор 09.08.2012 року надав [PERSON] кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. Заява на отримання кредиту підписана [PERSON] 09.08.2012 року (а.с. 5). Дослідженням копії Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 11.02.2016 року встановлено, що враховуючи наявну заборгованість по кредитному договору від 09.08.2012 року, сторони договору дійшли згоди про те, що відповідачка [PERSON] при підписанні Генеральної угоди сплачує позивачу 1050,0 грн, а банк надає їй строковий кредит на 24 місяці в сумі 9470,06 грн. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту зі сплатою 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Строк дії договору з 11.02.2016 року по 28.02.2018 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачене нарахування штрафу в сумі 4941,5 грн. у разі порушення строків погашення заборгованості. Пунктом 2.11 Генеральної угоди визначено, що [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що вона ознайомлена з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та погоджується їх виконувати.(а.с. 79-80). В умовах та правилах надання банківських послуг детально визначено права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, умови обслуговування та правила користування платіжною карткою, відповідальність сторін (а.с. 7-30). З матеріалів позовної заяви та розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 19.06.2019 року становить 15139,17 грн., яка складається з наступного: 4298,57 грн. заборгованість за кредитом; 1428,66 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4470,44 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також позивачем нарахований штраф 4941,50 грн. ( а.с. 4). Відповідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказана свобода договору. Стаття 6 ЦК України надає право сторонам в договорі відступити від положень актів цивільного судочинства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка [PERSON] зобов`язання по кредитному договору від 11.02.2016 року не виконує, у зв`язку з чим позивач нараховує пеню та штраф. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, в якій роз`яснено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи наведене, одночасне нарахування відповідачці пені та штрафу є неправомірним. Крім того, позивачем не надано жодного обгрунтування нарахування комісії. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що у зв`язку з неповерненням відповідачкою грошових коштів у належному розмірі стягненню підлягають заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом та штраф. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати, понесені банком на сплату судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial