Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.07.2011, посилаючись на те, що 21.07.2011 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 28.11.2018 у неї виникла заборгованість у сумі 22419,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4474,02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8675,53 грн., пені за невиконання зобов'язань -7726,41 грн., та штрафів - 500 грн.(фіксована частина) та 1043,80 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 22419,76 грн. та сплачену суму судового збору 1762,00 грн. Ухвалою суду від 20.12.2018 позовну заяву було залишено без руху. 04 січня 2019 року представником позивача усунено недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, у позові просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає, що відповідач не з'явилась до суду без поважних причин, не подала відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідач [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання кредиту, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 21.07.2011. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідачки в заяві. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідачці було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., потім кредитний ліміт було збільшено 21.07.2011 до 4500 грн., 08.09.2011 до 5300 грн. та 22.02.2013 кредитний ліміт збільшено до 5500 грн., з 02.08.2018 встановлено кредитний ліміт 0.00 грн. Відповідачці відповідно до умов договору було видано дві кредитні картки: «Універсальна Contract» зі строком дії до квітня 2015 року та «Універсальна Gold» зі строком дії по березень 2018 року. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредитний ліміт на кредитну карту «Універсальна Contract» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,7% (20,40% на рік) в місяць на залишок заборгованості. Відповідно до п.1.1.3.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідачці з 01.09.2014 змінено тарифний план картки на «Універсальна Gold» згідно якого базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості становить 2,7% (32,40% на рік), з 01.04.2015 базова процентна ставка в місяць становить 3,5% (42% на рік). Відповідно до п.2.1.1.5.5 договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до умов договору, при непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. відповідач зобов'язалась сплачувати пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 28.11.2018 у відповідачки існує заборгованість за кредитом в сумі 22 419 грн. 76 коп., з яких: - 4474,02 грн. - тіло кредиту; - 8675,53 грн - відсотки за користування кредитом; - 7726,41 грн. - пеня; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1043,80 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктами 3 і 4 частини першої статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановленому договором. Відповідач в порушення умов договору не повернув суму кредиту, не сплатив передбачені умовами договору проценти за його користування. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 4474,02 грн. (тіло кредиту) та відсотків за користування кредитом в сумі 8675,53 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п.2.1.1.12.6.1 договору та наданого розрахунку заборгованості, відповідачці нарахована пеня в розмірі 7726,41 грн. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи те, що сума пені значно перевищує суму збитків, суд приходить до висновку, що на підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір пені може бути зменшений до розміру заборгованості за тілом кредиту, тому вважає необхідним зменшити пеню до 4474,02 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення сум штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 договору суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Пунктом 2.1.1.7.6 договору передбачено два види штрафів за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, у вигляді фіксованої частини та процентної складової. Тому, одночасне стягнення пені за непогашення суми простроченого кредиту та штрафів за порушення строків платежів, є фактично подвійним стягненням за одне і те саме порушення умов договору, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають. В цій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за кредитом в сумі 4474,02 грн., заборгованість за процентами в сумі 8675,53 грн., пеня - 4474,02 грн., а всього заборгованість в розмірі 17 623 грн. 57 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути 1762 грн. витрат по сплаті судового збору На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial