Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Представник ПАТ [PERSON] «Приватбанк»01.03.2016 року\~ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № ODD0CS9FCW0020 та отримано [PERSON] кредит у розмірі 28\~500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобовязань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 90\~074,16 грн., у звязку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ [PERSON] «Приватбанк» заборгованість у розмірі\~ 90\~074,16 грн., а також судові витрати у розмірі 1378,00 грн.\~ Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява, у якій просить розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.24). Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, в матеріалах справи наявна заява, у якій просить розглянути справу у ії відсутність. В заві зазначила, що просить суд перерахувати заборгованість за пенею за один рік, замість нарахованої ПАТ КБ «ПриватБанк» за шість років. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2010 року між ПАТ [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON]\~ було укладено кредитний договір № ODD0CS9FCW0020, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до заяви, позичальнику надано строковий кредит з 24.12.2010 року по 23.12.2013 рік у розмірі 28 500,00 грн. (а.с.5-15). Згідно з Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердлафту. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга\~статті 551 ЦК України). Відповідачем заявлено вимогу, щодо застосування строків позовної давності в один рік до вимоги про стягнення пені. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Зі змісту викладеного випливає, що пеня - це санкція, що нараховується з першого дня прострочення і доки зобов'язання не буде виконано, а тому у разі пропущення річного строку звернення може бути нарахована за останній рік невиконання основного зобов'язання\~\~в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої\~статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня\~\~на відповідну суму, а позовна\~\~давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до 2.4.3.6. Умов та правил надання банківських послуг «В случае нарушения Заемщиком сроков погашения Кредита в сроки, установленные в Заявлении\~ и п. 2.4.2.2.2 п. 2.4.2.3.3 натоящих условий, более чем на 210 дней, вся Задолженность по кредиту в соответствии Заявлением считается просроченной. На остаток просроченной задолженности Заемщик оплачивает пеню в размере, указанном в п. 2.4.5.1 настоящих Условий. При этом проценты за пользования Кредитом не уплачиваются » Згідно п. 2.4.5.1 Умов та правил надання банківських послуг « В случае несвоевременного погашения задолженности по Кредиту, включая задолженность, возникшую в соответствии с п.2.4.3.6, 2.4.5.2., 2.4.5.3. Условий и правил Заемщик уплачивает Банку пеню в размере 0,15 % от суммы просроченной задолженности по кредиту» Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 24.02.2012 року, а до суду він звернувся 01.03.2016 року, то пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Отже, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення пені слід задовольнити частково і стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за останній рік невиконання основного зобов'язання\~\~в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту. Розмір пені обчислювався шляхом множення суми простроченої заборгованості 18607,37 на 0,15% та кількість днів прострочення. (18607,37 * 0,15 % * 365 днів = 10\~187,15 грн.) Таким чином в порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконала зобовязання згідно договору від 24.12.2010 року, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 38\~503, 45 грн. та складається з: - 18607,37 грн. заборгованість за кредитом; - 18,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 9690,00 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 10\~187,15 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625\~ ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню частково. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial