Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 23.01.2014 року і до досягнення ними повнолітнього віку, а також аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 23.01.2014 року щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що 13.02.2009 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Коктебельській селищній раді м.Федосії Автономної Республіки Крим. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач в свою чергу у вихованні та утриманні дітей не приймає жодної участі, не надає матеріальної допомоги, діти знаходяться на повному утриманні позивачки. В даний час позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, лише завдяки її батькам їй вдається утримувати дітей, позивач потребує матеріальної підтримки дітей і її особисто. Представник позивача у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 лютого 2009 року Коктебельською селищною радою м.Феодосії Автономної Республіки Крим, актовий запис №2(свідоцтво про одруження серія І-АП №080067 від 02.04.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1АП №151683 від 25.08.2009 рок, видане Коктебельською селищною радою м.Феодосія Автономної Республіки Крим) та [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серія 1АП №241721 від 03.05.2012 року, видане Коктебельською селищною радою м.Феодосія Автономної Республіки Крим), відповідач є батьком дітей . Судовим розглядом встановлено, що, діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні. Згідно ст.180,\~181 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: \~\~\~\~1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; \~\~\~\~2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; \~\~\~\~3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~\~\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. У\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1\~ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сімї. Відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність у відповідача захворювань та потреби в лікуванні. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину ( доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби ), відповідачем не надано. При таких обставинах, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач звернулася до суду з позовною заявою 5 травня 2015 року, на момент звернення її малолітній син - [PERSON], [INFO], досяг трирічного віку. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підстав для стягнення аліментів, починаючи з 23.01.2014 року з моменту звернення до Феодосійського суду Автономної Республіки Крим судом не вбачається, до Фрунзенського районного суду м.Харкова позивач звернулася до суду лише 5 травня 2015 року. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011 року із змінами, а саме, з відповідача у частковому порядку підлягає стягненню в доход держави 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial