Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Представник заявників звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] , вказавши його місце народження м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України та мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Заява обґрунтована тим, що 07 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис 86. [PERSON] перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , [INFO] народила дитину чоловічої статі [PERSON] , вказавши його місце народження м. Сімферополь, АР Крим, Україна. При народженні дитини заявниці було видано медичне свідоцтво про народження. Факт народження дитини було зареєстровано відділом реєстрації народження м. Сімферополь. Через свого представника [PERSON] звернулась до заінтересованої особи з метою зареєструвати дитину за вимогами законодавства України. Проте, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану пояснили, що не мають підстав для реєстрації факту народження дитини у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про народження дитини видане на території АР Крим зразка Російської Федерації є недійсним, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня. Разом з тим, на даний час, [PERSON] не має можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, де оформити закордонний паспорт, щоб мати можливість відвідувати родичів. В судове засідання заявники не з`явились. В заяві про встановлення факту народження дитини представник заявників адвокат Ігнатов Є.Є. просив розглядати справу за його відсутності та у відсутність заявників. Представник заінтересованої особи - Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про проведення розгляду заяви за відсутності представника, заперечень по справі немає. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується\~\~на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1\~ст. 317\~ЦПК України\~заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.2\~ст. 317\~ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно до п. 4 ст.\~13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства\~юстиції України\~18.10.2000\~року №\~52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України\~\~25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під\~\~наглядом\~\~лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за\~\~N1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я\~\~за формою,\~\~встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів громадянин України /а.с.3, 5-7/. 07 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №86, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Згідно свідоцтва про народження, виданого 23 квітня 2021 року 99100006 відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] .. Зазначене свідоцтво про народження видане зразка Російської Федерації та завірене відбитком печатки Російської Федерації. Як вбачається з копії медичного свідоцтва про народження серії 3512 № 042812, виданого 17 квітня 2021 року органом реєстрації м. Севастополь, [INFO] о 19 годині 55 хвилин в м. Сімферополь у [PERSON] народилася дитина чоловічої статі/а.с.9/. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд, як виняток, приймає до уваги дані про народження, які зазначені у вищенаведеному документі про народження, виданому на окупованій території. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців\~окупованих територій ніяким\~чином не легітимізує таку владу. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що медичне свідоцтво про народження серії 3512 № 042812, видане 17 квітня 2021 року органом реєстрації м. Сімферополь, про народження [INFO] в м. Сімферополь у [PERSON] дитини чоловічої статі, тобто органом, який створений та діє у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. Отже, оскільки заявники не мають можливості надати для реєстрації народження дитини документи, передбачені законодавством України, з метою захисту її законних прав та інтересів як громадян України, їх дитини, необхідно встановити факт народження дитини чоловічої статі, який народився [INFO] , в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України та мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Однак вимоги заявників підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певної особи. Ім`я ж дитини встановлюється відповідно до\~ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити ім`я дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України\~та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial