Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулась із зазначеною заявою, якою просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі розміром 700 гривень на утримання спільної дитини. В обґрунтування позовних вимог заявник вказує, що відповідач не надає кошти на утримання дитини, а тому вона вимушена звернутися з позовною заявою до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з'явився, однак направив до суду заяву про відкладення розгляду справи для більш його детального ознайомлення з нею. Разом з тим, з огляду на стислі строки розгляду даної категорії справ - один місяць з дня відкриття провадження (ч. 1 ст. 157 ЦПК України), та дату отримання відповідачем судової кореспонденції (копії позову, судової повістки тощо) - 31 грудня 2015 року, вважати що у останнього не було часу для належної підготовки до участі у розгляді справи, на переконання суду, не можна. Гранична дата для прийняття рішення у справі, враховуючи вищевказану процесуальну норму Закону, - 21 січня 2016 року. Таким чином, задовольняючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, беручи до уваги неявку самого відповідача та необхідність його повторного виклику засобами поштового зв'язку, суд вимушений буде порушити згадані вище норми Закону, що є неприпустимим. Отже, враховуючи зміст клопотання про відкладення розгляду справи, предмет позову, суб'єктний склад осіб та дату отримання відповідачем судової кореспонденції, суд вважає, що останній мав достатньо часу для підготовки до слухання справи і вважає за можливе, відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України, провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні факти та відповідно ним правовідносини. 20 листопада 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народилась дитина - [PERSON] (а.с.5). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2012 року, що набрало законної сили 9 жовтня 2012 року (а.с.6), шлюб між сторонами розірвано, а малолітнього сина [PERSON] залишено проживати разом з матір'ю. Згідно довідки, виданої виконкомом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області дитина перебуває на утримані позивача (а.с.7). Правовідносини між сторонами регулюються та відповідають нормам сімейного права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Враховуючи досліджені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно названих вище норм матеріального права, зокрема, батько дитини та відповідач у справі зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Водночас, враховуючи баланс між потребами дитини та можливістю їх задоволення відповідачем, суд вважає за необхідне стягувати з останнього аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 487,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial