Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом якому просить стягнути з відповідача Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на його користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року, яка набрала законної сили 25 вересня 2014 року, позовні вимоги [PERSON] до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористанні дні щорічної відпустки задоволено. Стягнуто з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області втрачений середній заробіток за період з 05.10.2006 року по 10.10.2006 року у розмірі 202,26 (двісті дві) грн.. 26 коп. та компенсацію за невикористанні дні щорічної відпустки за період з 02.06.2006 по 10.10.2006 року у розмірі 373,59 (триста сімдесят три) грн. 59 коп.. До такого рішення адміністративний суд прийшов, встановивши, що при звільненні [PERSON] з роботи - 11 січня 2007 року Каланчацька районна державна адміністрація не виплатила [PERSON] заробітну плату за період з 05 по 10 жовтня 2006 року в розмірі 202,26 грн. та компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки за період з 02 по 10 жовтня 2006 року. Адміністративний суд встановив, що невиплата заробітної плати за період з 05 по 10 жовтня 2006 року сталася з причини невиконання Каланчацькою районною державною адміністрацією Херсонської області постанови Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2006 року про поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до наданої на вимогу Одеського апеляційного адміністративного суду копії табелю обліку робочого часу за жовтень 2006 року, робочий час позивачу проставлений, починаючи з 11 жовтня 2006 року, проте, як з урахуванням негайного виконання судового рішення, позивач мав бути поновлений саме 04 жовтня 2006 року. Таким чином, судом, визначеним законом, в порядку КАС України встановлено, що Каланчацькою районною державною адміністрацією Херсонської області при звільненні [PERSON] 11 січня 2007 року не були виплачені всі належні працівникові суми. Неправомірними діями відповідача йому було завдано душевних страждань, оскільки він усвідомлював неправомірність дій державного органу відносно нього і не міг самостійно домогтися відновлення порушеного права на отримання всіх належних від роботодавця сум, що завдало нервового стресу та призвело до погіршення його самопочуття. Неотримання належних сум при звільненні змусило позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області - Шерник Петро Остапович (діє на підставі довіреності від 18.12.2014 № 816/03-35) в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та надав суду заперечення, в яких зазначив, що позивач не надав до суду будь-яких доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Крім того, підстав для задоволення позову та стягнення моральної шкоди не має, оскільки відсутній причинний зв»язок між діями роботодавця та наслідками. Суд, вислухавши доводи сторін у справі, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Як вбачається з матеріалі справи, сторони перебували у трудових правовідносинах. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України рішення у адміністративній справі, що набрало законної сили обов'язкове для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено рішення суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року, що набрала законної сили 25 вересня 2014 року, позовні вимоги [PERSON] до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористанні дні щорічної відпустки було задоволено. Згідно вказаної постанови стягнуто з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області втрачений середній заробіток за період з 05.10.2006 року по 10.10.2006 року у розмірі 202,26 (двісті дві) грн.. 26 коп. та компенсацію за невикористанні дні щорічної відпустки за період з 02.06.2006 по 10.10.2006 року у розмірі 373,59 (триста сімдесят три ) грн. 59 коп.. До такого рішення адміністративний суд прийшов, встановивши, що при звільненні [PERSON] з роботи - 11 січня 2007 року Каланчацька районна державна адміністрація не виплатила [PERSON] заробітну плату за період з 05 по 10 жовтня 2006 року в розмірі 202,26 грн. та компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки за період з 02 по 10 жовтня 2006 року. Адміністративний суд встановив, що невиплата заробітної плати за період з 05 по 10 жовтня 2006 року сталася з причини невиконання Каланчацькою районною державною адміністрацією Херсонської області постанови Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2006 року про поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до наданої на вимогу Одеського апеляційного адміністративного суду копії табелю обліку робочого часу за жовтень 2006 року, робочий час позивачу проставлений, починаючи з 11 жовтня 2006 року, проте, як з урахуванням негайного виконання судового рішення позивач мав бути поновлений саме 04 жовтня 2006 року. Таким чином, судом, визначеним законом, в порядку КАС України встановлено, що Каланчацькою районною державною адміністрацією Херсонської області при звільненні [PERSON] 11 січня 2007 року не були виплачені всі належні працівникові суми, що є: порушення його права на отримання даної допомоги. Дана обставина була встановлена постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року, яка набула чинності 25 вересня 2014 року, та у відповідності до ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не потребує доказуванню. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, порушуючи право позивача на отримання вихідної допомоги при звільненні, завдав останньому душевних страждань, оскільки [PERSON], маючи сім»ю, утримання двох неповнолітніх дітей, проживаючи в районному центрі - смт. Каланчак будучи до звільнення з посади публічною та посадовою особою, усвідомлюючи неправомірність дій державного органу відносно нього, - не міг самостійно домогтися відновлення порушеного права, При цьому було порушено його звичайний стиль життя, побут та інше. Душевні страждання, порушення морального, звичайного побуту життя, необхідність випадкового пошуку при втраті роботи джерел для існування, смикання, суєтність, панічність, пошук - зазначене є стереотипною реакцією, що в силу особливих якостей людини (пам»ять, інтелект, ментальність, соціальні стосунки та зв»язки) вимушено приводить до не стереотипних реакцій поведінки людини - думки, як далі жити, як годувати дітей, що робити і так далі. Вказане суд приймає за фактичні обставини та визнає загальновідомими та такими, що відповідності до ст. 61 ЦПК України не потребують доказуванню. З огляду на зазначене завдані відповідачем позивачу [PERSON] душевні страждання суд оцінює в розмірі 2000 грн.. Крім того, суд дійшов висновку, що відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial