Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13 листопада 2020 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені, сумісне господарство не ведуть, мешкають окремо, від шлюбу малолітніх дітей не мають, вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, існує лише формально, на примирення, не згодна. У зв`язку з цим, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримуює в повному обсязі. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовленню з наступних мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16 жовтня 2015 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим (повторно) 20 лютого 2020 року Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 125 (а.с.4). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Висновки суду. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо, позивач примирення з відповідачем вважає неможливим, а тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу заявлено обґрунтовано. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, а тому права вибору прізвища після розірвання шлюбу вона не має. За вказаних обставин, вимога про залишення позивачу прізвища " [PERSON] " є безпідставною. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задволенню. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial