Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому просить: 1.Визнати недійсними електронні торги за лотом № 265871, проведені у системі СЕТАМ з продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ : [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року по справі № 752/8563/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 3 385 499,19 грн., про що складено протокол проведення електронних торгів від 06.03.2018 року № 336279. 2.Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ : [NUMBER] , що був укладений за наслідком електронних торгів за лотом № 265871 проведених у системі СЕТАМ, при примусовому виконанні виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року по справі № 752/8563/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 3 385 499,19 грн. 3.Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ 43315602, 03056, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 32) на користь [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний код [NUMBER] грошові кошти в розмірі 118 570 (Сто вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок у тому числі: 86 070 (Вісімдесят шість тисяч сімдесят) гривень 00 копійок - на придбання лоту; 5 000 (П`ять тисяч) гривень 00 копійок - витрат на відімкнення транспортного засобу та виготовлення ключів; 2 500 (Дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок - витрат на проведення експертизи транспортного засобу; 20 000 (Двадцять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди; 5 000 (П`ять тисяч) гривень 00 копійок - витрат на правову допомогу. 4.Стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ» (код ЄДРПОУ 39958500, 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) на користь [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний код [NUMBER] грошові кошти в розмірі 4 530 (Чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок у тому числі: 3 652 (Три тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 28 копійок - гарантійного внеску за участь в прилюдних торгах; 877 (Вісімсот сімдесят сім) гривень 72 копійки - винагороди організатору торгів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ : [NUMBER] , номер кузова: не зазначений, придбаного 06 березня 2018 року в результаті участі у електронних торгах на офіційному сайті Відповідача-2 по лоту № 265871. 11 липня 2018 року Відповідач-2 передав Позивачу транспортний засіб, відповідно до акта видачі майна переможцю торгів. Ознайомившись з актом Позивач дізнався, що номер кузова не був зазначений ДП СЕТАМ, адже він у транспортного засобу взагалі відсутній, оскільки був знищений кустарно. Позивач не зміг зареєструвати транспортний засіб в органах МВС, оскільки для цього необхідно було нанести спеціальні індивідуальні номери чи здійснити дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин. Позивачем були вчинені усі передбачені законодавством дії направлені на реєстрацію транспортного засобу, що в свою чергу є запорукою реалізації права власності зокрема його невід`ємних складових - права користування та розпорядження, однак так і не зміг його набути. В порушення розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року в заяві на реалізацію арештованого майна відсутні повні відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, про обмежену функціональність. Необізнаність позивача щодо таких деталей транспортного засобу і стала тією помилкою під впливом якої він і придбав транспортний засіб. У зв`язку із цим, позивачем укладено вказаний договір під впливом помилки, що має істотне значення, що відповідно до ст. 229 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року за скаргою позивача визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо передачі на реалізацію транспортного засобу на підставі заявки, що не відповідає вимогам Закону. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали від представника позивача - адвоката Цурка Н.О. 18 травня 2020 року надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду від 22 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. 21 липня 2020 року від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач-2 заперечив проти задоволення позову та правової оцінки обставин, зазначивши про те, що перевірка змісту заяви на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відсутності документів на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заяві, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Інформаційне повідомлення про реалізацію арештованого автомобіля містило інформацію про те, що номер кузову відсутній, саме тому номер кузову не міг бути зазначений в інформаційному повідомленні, протоколі про проведення електронних торгів, акті про проведенні електронних торгів. Позивач, як учасник електронних торгів повинен оцінити ризики придбання такого автомобіля, однак позивач не звертався до організатора торгів з проханням ознайомитись з майном. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №910/1454/17 відповідач наголошує на тому, що під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено: - чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало; - чи вплинули ці порушення на результат торгів; - чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. Заперечуючи проти позову зазначає, що у позовній заяві не зазначено жодного порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів. Обставини, на які посилається позивач, а саме наявність певних недоліків придбаного товару (автомобіля) не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним. 22 липня 2020 року від представника позивача - адвоката Цурка Н.О. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повністю заперечує проти доводів Відповідача-2 викладених у відзиві, оскільки викладені у ньому обставини не відповідають дійсним обставинам справи та не спростовують вимог позивача. В заперечення зазначив про відсутність реальної можливості ознайомитися з майном. Також позивачем констатовано, що в інформаційному повідомленні про реалізацію арештованого автомобіля в графі номер кузова стояло: не зазначений, а не відсутній. Такий статус міг означати лише не зазначення номера кузова виконавцем в заявці при передачі транспортного засобу на реалізацію, оскільки при описі авто він був зачинений, а свідоцтво про реєстрацію відсутнє. Вказане спростовує аргумент відповідача про те, що інформаційне повідомлення про реалізацію арештованого автомобіля містило інформацію про те, що номер кузова відсутній, а його відсутність може означати тільки його неіснування. А тому позивач не міг зважити на всі наявні ризики при його придбанні майна. Крім цього матеріалами справи спростовується твердження відповідача про не зазначення жодного порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів. Однак рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року за скаргою позивача визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо передачі на реалізацію транспортного засобу на підставі заявки, що не відповідає вимогам Закону. Зокрема судом встановлено, що державний виконавець неправомірно не зазначив в заявці про передачу майна на реалізацію та акті приймання-передачі на зберігання - особливості транспортного засобу та його дефекту, що свідчить про його обмежену функціональність, а саме: відсутність номеру кузову через його знищення в результаті угону, внаслідок чого Відповідач-2, за відсутності таких даних не довів їх до відома покупців. А тому встановлені судовим рішенням порушення відповідачем-1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, що призвело до порушення законних інтересів позивача на достовірні відомості щодо властивостей транспортного засобу та відповідно вплинули на результати торгів, оскільки Позивач виключно під впливом помилки вчинив оскаржуваний правочин. Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався. Відповідач-2 заперечення на відзив не подав. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі обставини справи. В провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відповідач-1) перебувало виконавче провадження № 51060620 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2016 по справі № 752/8563/15-ц про стягнення з [PERSON] (далі - Третя особа-1) на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» (далі - Третя особа-2) заборгованості за кредитним договором в сумі 3 385 499,19 грн. В ході проведення виконавчих дій у Третьої особи-1 на праві власності було виявлено транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] (далі - транспортний засіб), який було вилучено в останнього та передано на реалізацію через прилюдні торги, організатором яких є Державне підприємство «СЕТАМ» (далі - Відповідач-2), № лоту 265871. 06 березня 2018 року позивач прийняв участь у електронних торгах на офіційному сайті Відповідача-2 по лоту № 265871 транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ : [NUMBER] , номер кузова : не зазначений, попередньо сплативши 3 652 (Три тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 28 копійок гарантійного внеску на рахунок Відповідача-2 (а.с. 9). Зробивши ставку в сумі 90 600 (Дев`яносто тисяч шістсот) гривень 00 копійок за вказаний лот, Позивач став переможцем електронних торгів із зобов`язанням перерахувати усі кошти на рахунок продавця, яким є Відповідач-1 за різницею винагороди організатору торгів - Відповідачу-2. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 06 березня 2018 року № 36279 (далі - Протокол), проведених Відповідачем-2, Позивача було визнано переможцем електронних торгів в порядку відмови від сплати переможців, які запропонували більшу ціну. Повний розрахунок за вищевказаний транспортний засіб було здійснено 14 червня 2018 року, зокрема перераховано 86 070 (Вісімдесят шість тисяч сімдесят) гривень 00 копійок - Відповідачу-1 та 877 (Вісімсот сімдесят сім) гривень 72 копійки - винагороди організатору торгів - Відповідачу-2 (а.с. 10). 04 липня 2018 року на підставі зазначеного протоколу головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. згідно п. 4 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року (далі - Порядок), було видано затверджений начальником відділу акт про проведені електронні торги (далі - Акт) (а.с. 8). Пунктами 8, 9 Порядку передбачено, що Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Отже з 04 липня 2018 року Позивач став власником транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] . 11 липня 2018 року Відповідач-2 передав Позивачу транспортний засіб, відповідно до акту видачі майна переможцю торгів (а.с. 11). Як вбачається із змісту позовної заяви позивач дізнався, що у транспортного засобу взагалі відсутній номер кузова, оскільки був знищений кустарно. Згідно п. 15 Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 року (далі - Постанова) Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається. На зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин (кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів. Відповідно для реєстрації транспортного засобу в органах МВС необхідно було нанести спеціальні індивідуальні номери чи здійснити дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин. З метою отримання інформації та документів, необхідних для звернення до Головного сервісного центру МВС України, Позивач, як власник транспортного засобу, звернувся до одного з територіальних сервісних центрів у м. Києві де йому надано витяг з історії транспортного засобу згідно якої: -у вересні 2004 році громадянин [PERSON] , [INFO] маючи на праві власності автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1978 р.в. об`ємом двигуна [NUMBER] см3, № кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , за розповсюдженою на той час схемою поагрегатного розмитнення ставить на тимчасовий облік вже автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 р.в., об`ємом двигуна 1900 см3 № кузова [NUMBER] з тим самий д.н.з. [NUMBER] . -в жовтні 2004 року громадянин [PERSON] , реєструє вже на постійний облік автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 р.в., об`ємом двигуна 1900 см3 № кузова [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] . У грудні 2004 року громадянин [PERSON] продає Третій особі автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 р.в., об`ємом двигуна 1900 см3 № кузова [NUMBER] , а останній реєструє його на себе з ДНЗ: [NUMBER] . В березні 2005 року транспортний засіб було викрадено, а за даним фактом порушено кримінальну справу. В ході розслідування транспортний засіб було розшукано та встановлено, що окрім інших пошкоджень викрадачами був знищений номер кузова. Третьою особою-2 транспортний засіб було впізнано за різними індивідуальними ознаками та повернуто йому органами внутрішніх справ, як такий що є тим самим, що мав до знищення № кузова [NUMBER] . В липні 2005 року Третьою особою-2 було здійснено перереєстрацію транспортного засобу у зв`язку із знищенням номера кузова та отримано новий технічний паспорт, в особливих відмітках якого зазначено «номер кузова знищено кустарно в результаті угону». Також паралельно Позивач звертався до органів Національної поліції про надання відповідних матеріалів підрозділу внутрішніх справ (довідки про факт незаконного заволодіння та перебування в розшуку транспортного засобу, довідки про дорожньо-транспортну пригоду тощо). Крім цього позивач, як власник транспортного засобу, отримав копію кримінальної справи № 09-6474, у якій згідно висновку експерта неможливо встановити ідентифікаційний номер через знищення основної та всіх дублюючих табличок. 31 липня 2018 року експертом Науково-дослідного Бюро судових експертиз "Сантадор" за зверненням Позивача, було надано висновок, що на транспортному засобі номер кузову знищений, номерні наклейки відсутні. Також позивач звернувся до Головного сервісного центру МВС України із заявами про нанесення спеціальних індивідуальних номерів чи здійснення дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин до яких зокрема було долучено матеріали кримінальної справи та інші документи, які підтверджують належність в минулому саме транспортного засобу Боржнику. В грудні 2018 року листом № 31/20693 Головний сервісний центр МВС України повідомив позивача про відсутність підстав для надання дозволу на проведення дублювання ідентифікаційного номеру транспорту та реєстрації транспортного засобу за Позивачем. В огляду на встановлені обставини та вжиті позивачем заходи, він не зміг зареєструвати транспортний засіб в органах МВС, оскільки для цього необхідно було нанести спеціальні індивідуальні номери чи здійснити дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин. У зв`язку із цим позивач, будучи власником майна, позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися вказаним майном, у зв`язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом. Крім цього, як вбачається із рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року у справі №752/8563/15-ц (провадження 4-с/752/71/20) за скаргою Позивача, визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. щодо передачі на реалізацію транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] на підставі заявки, що не відповідає вимогам закону. Оцінка суду Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін та які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 березня 2018 року у справі №910/1454/17, яку просить застосувати відповідач Верховний Суд наголошує, що під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено: - чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало; - чи вплинули ці порушення на результат торгів; - чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. Судом встановлено, 04.07.2018 року були проведені електроні торги, що підтверджується Актом №51060620 про проведення електронних торгів. Зі змісту акту убачається, Акт є документом, що підтверджує виникнення права власності [PERSON] , [INFO] на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, легковий універсал-В, 2001 року випуску, дизель, зеленого кольору, об`єм двигуна 1900, державний номер знак [NUMBER] (згідно облікової картки приватного АМТ в розділі особливі відмітки: номер кузова знищено кустарно в результаті угону), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 29 липня 2005 року. Відповідно до Акта видачі майна переможцю електронних торгів, [PERSON] , [INFO] було передано майно, а саме VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова: не зазначений. Як вбачається з висновку №0731/2 спеціаліста [PERSON] , наданим лабораторією №2 НД Бюро судових експертиз «Сантодор», на досліджуваному автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT, зеленого кольору, ДНЗ: [NUMBER] , номер на кузові автомобіля знищений, шляхом вварювання, кустарним способом, замість номерного майданчика, металевої пластини (приблизно розміром 130*10 мм.) на якій будь які позначення не наносились. Встановити трасологічним методом ідентифікаційний номер досліджуваного автомобіля не виявилось можливим з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного в частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Абзацом другим частини четвертої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що порядок реалізації обмежено обороноздатного майна визначається законодавством. Згідно пункту першого розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, арештоване майно (далі - майно) - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404- VIII «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації В порушення Порядку реалізації арештованого майна скаржнику з електронних торгів був проданий обмежено обороноздатний транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] та при його реалізації не було зазначено про знищення номера кузова. Згідно розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною); вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку); місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса). Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Окрім того виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження», яким зокрема в даному випадку був Організатор - ДП «СЕТАМ». У разі передачі майна на зберігання Організатору складається акт приймання-передавання арештованого майна. У разі передачі на зберігання транспортного засобу в акті приймання-передавання арештованого майна зазначаються: Марка, модель, номер кузова (номер шасі), рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, колір, тип кузова, тип трансмісії, наявність пошкоджень, подряпин, вм`ятин, корозії тощо, додаткові відомості. Акт приймання-передавання підписується особою, якій передається майно, та виконавцем. Отже в заявці про передачу транспортного засобу має міститися інформація про номер кузова транспортного засобу (або відсутній запис у даному випадку, оскільки її перевірка ДП «СЕТАМ» не здійснюється). Така ж інформація щодо номера кузова транспортного засобу має міститися в акті приймання-передавання арештованого майна транспортного засобу. Проте, ані в заявці про передачу транспортного засобу на реалізацію ні в акті приймання-передавання арештованого майна транспортного засобу державний виконавець не зазначив про знищення номеру кузова транспортного засобу чим порушив Порядок реалізації арештованого майна. Встановлені обставини були підставою для визнання рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року у справі №752/8563/15-ц (провадження 4-с/752/71/20), прийнятого за скаргою позивача, неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. щодо передачі на реалізацію транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ: [NUMBER] на підставі заявки, що не відповідає вимогам закону. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім цього, як випливає із висновків Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 березня 2018 року у справі №910/1454/17, реалізація арештованого майна шляхом проведення електронних торгів є спеціальною процедурою продажу такого майна, що складається з декількох етапів, які є невід`ємними один від одного та не можуть розглядатися окремо, адже вони є істотними умовами проведення торгів (правочину). Оцінюючи встановлені обставини справи про те, що державний виконавець не зазначив про знищення номеру кузова транспортного засобу чим порушив Порядок реалізації арештованого майна, суд погоджується з позицією позивача про те, що в даному випадку мало місце приховання таких властивостей і якостей транспортного засобу, які значно знижують його цінність та повністю унеможливлюють його використання за цільовим призначенням та за наявності відомостей про які, позивач не приймав би участь в електронних торгах та не уклав би оскаржуваний правочин. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2019 року в рамках справи № 910/12959/18 (ЄДРСРУ № 84697272), недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Отже, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення та має істотне значення. У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18. За встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що сторона спірного правочину не була обізнана і не могла обізнана стосовно обставин, про відсутність номера кузова транспортного засобу. Оскільки вказана помилка стосується властивостей і якостей транспортного засобу, що значно знижує його цінність та унеможливлює його використання за цільовим призначенням, то вказана помилка має істотне значення, а тому позовні вимоги в частині: Визнання недійсним електронних торгів за лотом №265871, проведених у системі СЕТАМ з продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ : [NUMBER] . Визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, ДНЗ : [NUMBER] ; Стягнення з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) грошових коштів в розмірі 98 570,00 грн. Витрат на придбання лоту; Стягнення з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь [PERSON] , грошові кошти в розмірі 4 530,00 . Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ 43315602, 03056, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 32) на користь [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний код [NUMBER] витрати на правову допомогу у розмірі 4350,00 у тому числі: -3652,28 грн. - гарантійного внеску за участь в прилюдних торгах; -877,72 грн. - винагороди організатору торгів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім цього позивач просить стягнути 20000,00 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач зазначає, що моральні страждання позивача полягають у тому, що неправомірними діями Відповідача-1 йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив в 20000,00 грн. що є співрозмірною сумою тим нервовим стражданням, від яких він та його родина потерпає на даний час. Гроші відірвані від сім`ї, частина яких була запозичена у родичів і борги треба віддавати. Безрезультатні перемовини з Відповідачем-1, поїздки, листування та телефонні розмови, пошуки правової допомоги, звернення до поліції і суду потребували та потребують від нього зайвих нервових зусиль та незапланованих витрат як грошей так і часу. А з цим порушується звичайний ритм його життя, що також відображається на загальному стані здоров`я. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 вказаної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи, відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Вказані норми спрямовані на реалізацію статтей 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак позивачем не доведено спричинення йому шкоди внаслідок винних дій відповідача, не зазначено та не доведено, в чому саме полягає моральна шкода, не зазначено, які страждання переніс позивач та які доводи він наводить в обґрунтування спричинення йому моральної шкоди. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., яка встановлена судовими рішеннями, позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано. Суд вважає, що сама по собі наявність вини не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Оскільки позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 вказаної статті до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається із платіжного доручення №1601029SB від 05 березня 2020 року позивачем за подання позову сплачено 3652,28 грн. судового збору (а.с. 9). Крім цього позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог потрібно покласти на відповідача.

Outcome: partial