Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.05.2018 року було розірвано. Під час спільного проживання однією сімєю із відповідачем народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає, але у звязку з погіршенням матеріального стану вона потребує матеріальної допомоги, а тому, просить стягнути з відповідача на її користь \~аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення нею двадцяти трьох років на період навчання та стягнути з відповідача на користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,00 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повнолітття. Ухвалою суду від 23.08.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 279 ч. 2 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відзив на позов від відповідача\~ до суду не поступив, клопотань відповідачем про розгляд справи за участі сторін не поступало в суд. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом,\~належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського\~районного суду\~м.Чернівці\~від 07.05.2018\~року \~було розірвано (а.с.8-9, 16). Під час спільного проживання однією сімєю із відповідачем народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача [PERSON] (а.с.10-11). Повнолітня [PERSON], [INFO],є студенткою ІІІ курсу коледжу Чернівецького національного університету ім.Юрія Федьковича, спеціальність «правознавство», форма навчання денна, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.7). Позивач [PERSON] із дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають за адресою [INFO] «А»/28 у відповідності до довідки ПП «Ремжитлосервіс» від 19.02.2018 року (а.с.17). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~ 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~\~ 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний\~ розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~\~ ніж\~\~ 30\~ відсотків\~ прожиткового\~ мінімуму\~ для\~ дитини відповідного\~ віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього\~ Кодексу.\~ Статтею 182 ч.2 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки відповідач є працездатним, то суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. За вказаних умов суд вважає, що вимога позивача про стягнення коштів з відповідача є правомірною, так як сторони проживають окремо і позивач неспроможна в повному обсязі надавати допомогу доньці під час навчання її у навчальному закладі, що потребує значних витрат, а відповідач не надає допомогу на утримання доньки, тому слід стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,00 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повнолітття, то судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.05.2018 року шлюб розірвано між сторонами та стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 27.02.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, оскільки рішення стосовно стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яке 07.06.2018 року набрало законної сили - прийнято, виконавче провадження відкрито та ведеться стягнення; позивачем не заявлялося позовної вимоги про зміну, збільшення стягуваних аліментів та відкликання виконавчого листа, тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.\~\~\~\~ Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі\~всебічно з'ясованих\~обставин,\~на які\~посилається позивач,\~як учасник\~справи,\~як на\~підставу заявлених\~вимог підтверджених\~доказами,\~перевіреними в\~судовому засіданні,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~а також\~достатність,\~взаємозв'язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин, виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141\~СК України), враховуючи те, що неповнолітня дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача;\~ як позивач, так і відповідач є працездатними; суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином\~з відповідача\~[PERSON]\~ підлягають\~стягненню судові\~витрати по\~справі на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial