Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про стягнення заборгованості заробітної плати, компенсації, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що за період з жовтня 2014 року відповідачем не виплачується заробітна платня, чим порушує трудові права. Розмір заборгованості за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року складає 10003,99 грн., компенсація втрати частини заробітної плати складає 2302,82 грн. Моральну шкоду обґрунтовую тим, що остання утворилася у звязку з грубим порушенням законодавства про плату праці, щодо умов проведення індексації грошових доходів, а також у звязку з тим, що вимушена звертатися до суду з метою поновлення порушених прав, моральну шкоду оцінює в 1000 гривень. Витрати на правову допомогу у розмірі 292,32 грн. До початку розгляду справи по суті позивачем було збільшено позовні вимоги та остаточно визначено їх такими: позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року , компенсацію втрати частини заробітної плати 2302,82 грн. , моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 292,32 грн. Позивач у судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, зазначила, що відповідно до розрахункового листка заборгованість по заробітній платі за серпень 2015 року, яка підлягає видачі, становить 1791,98 грн. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» до судового засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення проти позову, де зазначено, що позовні вимоги визнають частково, в частині стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 10149,88 грн. за довідкою від 25.08.2015 року та суму компенсації за несвоєчасну виплату позивачу заробітної плати в розмірі 2302,82 грн., інші вимоги не визнає, вважає їх необгрутованими, виходячи з наступного. Відповідно до довідки головного бухгалтера від 25.08.2015 р. №238/РО-496 розмір заборгованості з заробітної плати перед позивачкою складає 10149,88 грн. Вважає вимоги про стягнення моральної шкоди необґрунтованими та не підтвердженими доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 05.01.2011 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах із ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» звернув увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України,КЗпП України та інших актів законодавства України. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~\~\~\~Згідно зі ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно довідки №238/РО-496 від 25.08.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 25.08.2015 року з заробітної плати складає 10149,88 грн. за період з листопада 2014 року по липень 2015 року. Відповідно до розрахункового листка, наданого позивачем, заборгованість по заробітній платі за серпень 2015 року, яка підлягає видачі, становить 1791,98 грн. таким чином загальна сума боргу по невиплаченій заробітній платі за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року складає 11941, 86 грн. Відповідач визнав, що сума компенсації втрати частини заробітної плати складає 2302,82 грн. Таким чином, при розгляді справи було встановлено, що відповідач не виплачує заробітну платню позивачу з листопад 2014 року, що належать їй від підприємства. Згідно ст.1, ст.2, ст.3, ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до ст.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України №159 від 21.02.2001р. Таким чином, з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь позивачки підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2302,82 грн. та заборгованість з заробітної плати 11941, 86 грн. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. За п.8 вказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що відповідач порушив право позивачки на отримання своєчасного повного розрахунку, чим спричинив їй моральну шкоду, тому суд вважає необхідним з урахуванням наведеного обґрунтування спричиненої шкоди, розміру невиплаченої при розрахунку грошової суми та строку невиплати позовні вимоги в цій частині з урахуванням принципу справедливості та розумності, передбаченого ст. 23 ЦК України, задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 200 грн. Також підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу на користь позивача в розмірі 292,32 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі акту прийому-передачі виконаних робіт №150, за виконання послуг згідно договору №150 від 29.07.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 150 від 29.07.2015 року ФОП [PERSON] суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 292,32 грн. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,6 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру, що загалом складає 487,20 грн.

Outcome: partial