Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що після припинення подружнього життя, з нею проживає та знаходиться на утриманні малолітня дитина, достатньої допомоги на яку відповідач не надає. Так, відповідач заборонив проживати позивачу з сином у його квартирі в м.Прилуки, чим змусив їх переїхати на проживання в с.Івківці Прилуцького району, оскільки оренда однокімнатної квартири у місті становить близько 1500,00 грн., а [PERSON] відмовляється забезпечити їх подальше проживання в м.Прилуках. Через віддаленість фактичного проживання позивача з сином до м.Прилуки, де дитина відвідує дитячий садок, займається у логопеда та в ЦТДЮ, то значні кошти витрачаються і на проїзд. Дитина має хворобливий стан здоров»я та потребує витрат на лікування. Наявність декількох місць роботи, часті поїздки за кордон в комерційних цілях свідчить про мінливість його доходів і отримання значних грошових коштів. Реєстрація відповідача фізичною особою-підприємцем, значна кількість транспорту та нерухомості, потребує суттєвих витрат на утримання такого майна, яке у свою чергу свідчить про реальні неофіційні високі доходи відповідача, а тому позивач вважає, що батько дитини зобов»язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання сина саме в розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові та доповнила, що відповідач отримуючи тільки заробітну плату в розмірі 4500,00 грн. не в змозі утримувати таку кількість майна та лише за 2014 рік десять разів побувати за кордоном в тому числі і на Ларнаці (Кіпр), куди лише один переліт коштує 3000,00 грн. Відповідач у судове засідання не з»явився, а його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги визнала щодо стягнення аліментів лише у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, посилаючись лише на доходи в одну заробітну плату. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у зв»язку з наступним. Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.09.2014 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 74). Батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що вбачається згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 13.05.2014 відділом РАЦС Прилуцького МРУЮ (а.с. 4). Згідно довідки виконавчого комітету Івковецької сільської ради Прилуцького району № 422 від 23.07.2014 вбачається, що дитина [PERSON], зареєстрований та проживає у [ADDRESS] разом із своєю матір»ю [PERSON], на утриманні якої і знаходиться (а.с.5). Виниклі правовідносини між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України та іншими законодавчими актами, які регламентують захист прав та інтересів дитини. Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 КонституціїУкраїни. За приписами ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матери, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Стаття 184 СК України, передбачає визначення аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом беззаперечно встановлено, що дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо від них та ухиляється від свого батьківського обов»язку передбаченого, крім того, ст. 180 СК України. При визначенні розміру аліментів суд, слідуючи вимогам ст. 182 СК України враховує докази, які були надані позивачем та здобуті під час судового розгляду. Так, дитина сторін часто хворіє та перебуває на диспансерному обліку в Прилуцькій ЦРЛ з приводу рецидивуючого бронхіту, аденоїдних вегетацій 2-3 ступенів, у зв»язку з чим потребує хірургічного втручання, післяопераційної реабілітації та санаторно-курортного лікування, що вбачається з довідки лікувального закладу від 24.07.2014 (а.с. 5). З приводу з»ясування матеріального становища відповідача, як платника аліментів, судом встановлено наступне. [PERSON] займає посаду директора Прилуцької дослідної станції Нікітського ботанічного саду - Національного наукового центру та його заробітна плата з березня по серпень 2014 року становить всього 33 250,00 грн. (а.с. 46). Також він є директором Державного підприємства «Дослідне господарство Прилуцької дослідної станції Національної академії аграрних наук України», проте виконання керівних обов»язків здійснює безоплатно (а.с. 47). Крім того, відповідач є директором приватного транспортного малого підприємства «П.Г.Внєштранс», де працює на безоплатній основі (а.с. 70). Проте суд критично відноситься до інформації про безоплатність виконання [PERSON] обов»язків директора, оскільки дане транспортне підприємство, яке здійснює підприємницьку діяльність створено саме з метою одержання прибутку, воно не є збитковим, а тому не нарахування заробітної плати директору є малоймовірним (а.с. 70). Відповідач є одноособовим власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.41-43). У його власності обліковується земельна ділянка площею 0,24 га в [ADDRESS] Прилуцького району для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 53-54). Також для будівництва та обслуговування житлового будинку він має земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га в [ADDRESS] Відповідач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, проте відповідно до поданих ним податкових декларацій доходів від підприємницької діяльності у 2013 році не отримував. Інформація про суми отриманого доходу за 2014 рік подається лише за результатами календарного року (а.с. 65). Згідно відомості Прилуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області № 7715 від 23.09.2014 за період з 01.01.2013 пог 30.06.2014, крім заробітної плати, відповідач отримав дохід у розмірі 354674,00 грн. (а.с. 66). Згідно даних центру з надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Прилуки № 1451 від 04.09.2014 на [PERSON], як на власнику, на даний час зареєстровано VOLKSWAGEN LT46, NISSAN PATROL, ПР WEYER AANHANGERS, MERCEDES-BENZ 311CDI (а.с.34-40). З інформації Прикордонної служби України вбачається, що лише за 9 місяців поточного року відповідач 10 разів здійснював поїздки в країни Європи в тому числі і Кіпр (а.с. 72). Під час судового розгляду не було здобуто доказів наявності у відповідача інших утриманців, а також про незадовільний його стан здоров»я. Приписами ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В супереч положень вказаної норми процесуального закону, відповідач зі своїм представником на обґрунтування своїх заперечень проти позову не надали суду жодних доказів, передбачених ст.ст. 182, 184 СК України на підтвердження того, що він не має матеріальної можливості утримувати дитину в твердій грошовій сумі, що є його прямим обов'язком. Переходячи до визначення способу утримання дитини суд звертає увагу на те, що відповідач займає керівні посади на трьох роботах, він є зареєстрованим фізичною особою-підприємцем; за минулий рік отримав суттєві доходи; здійснює регулярні, часті поїздки за кордон; має у власності значну кількість транспорту та нерухомості. Аналізуючи викладене, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд погоджується з доводами позивача, що для ведення такого способу життя та утримання такого майна, необхідні суттєві витрати, що у свою чергу свідчить про високі доходи відповідача, які він отримує нерегулярно та мінливо, а тому суд вважає наявними правові підстави, передбачені ст. 184 СК України для визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями , кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить - 1032,00 грн., а з 6 років до 18 років - 1286,00 грн. Відповідно до даних управління статистики у Прилуцькому районі розмір середньомісячної зарплати за січень-березень поточного року по м.Прилуки становить 3973,00 грн., це означає що ? розміру аліментів на одну дитину, про що просить представник відповідача, навіть для непрацюючої (не отримуючої доходів) особи становить 993,25 грн. (а.с. 45). Заперечення представника відповідача з приводу отримання останнім нерегулярних, мінливих доходів, зазначених в інформації Прилуцької ОДПІ, у зв»язку з тим що з них не відраховувалися податки до державного бюджету, суд не вважає заслуговуючими на увагу, оскільки в наданих відомостях підтверджується факт отриманих доходів [PERSON] Враховуючи вищевикладене та для забезпечення дитини сторін рівня життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, відповідач зобов»язаний та спроможний (в силу своїх фінансових можливостей) сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] саме в розмірі 1900,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин згідно принципів виваженості, розумності та справедливості заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в означеній сумі. На підставі ст.ст. 180 - 184 СК України,

Outcome: partial