Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 6 231 960,23 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-300/3106/2006 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 92 000,00 доларів США. У зв'язку з порушенням відповідачем умов Кредитного договору станом на 08.08.2012 р. заборгованість за Кредитним договором № ML-300/3106/2006 складає 481 232,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.10.2014 року складає 6 231 960,23 грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 85 910,35 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 112 539,03 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом складається - 17 580,50 доларів США, що за курсом НБУ складає 227 667,47 грн.; пеня складає - 377 741,60 доларів США, що за курсом НБУ складає 4 891 753,72 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за зазначеним кредитним договором та понесені витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від «12 листопада 2010 року» Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512,514, 1077-1079, 1082, 1084Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № ML-300/3106/2006 від 18.12.2006 року, які були укладені між Закритим акціонерним товариство «ОТП Банк» (Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк») та відповідачем. Як встановлено судом, 18.12.2006 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-300/3106/2006, відповідно до умов яких банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 92 000,00 доларів США. Даний договір підписано сторонами, а позивачем як юридичною особою з прикладенням печатки, отже сторони погодили умови договору та прийняли на себе виконання обумовлених ним зобов'язань. В порушення умов договору [PERSON] не виконала зобов'язання з повного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим, станом на 08.08.2012 року утворилась заборгованість, яка складає за розрахунком позивача 6 231 960,23 грн., де заборгованість за тілом кредиту - 85 910,35 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 112 539,03 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 17 580,50 доларів США, що за курсом НБУ складає 227 667,47 грн.; пеня - 377 741,60 доларів США, що за курсом НБУ складає 4 891 753,72 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Факту порушення зобов'язання за кредитним договором відповідач не заперечила, так само як і існування між сторонами договірних відносин, які виникли з кредитного договору. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що судом встановлено та відповідачем не заперечено факту порушення кредитних зобов'язань та майнових інтересів позивача, кредитні кошти відповідачем отримано, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Положеннями ст.ст.6, 627 ч.1 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004. Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування пені в розмірі 377 741,60 доларів США, що за курсом НБУ складає 4 891 753,72 грн., що в чотири рази перевищує заборгованість за кредитним договором, є несправедливим та надмірним тягарем для відповідача, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір пені до 306,67 дол. США - розміру місячного платежу, що у гривневому еквіваленті за розрахунком позивача складає 3971,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial