Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням суду визнано недійсною довіреність надану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] та договір купівлі-продажу 16/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Рішенням суду [PERSON] визнано недієздатною. Позивача призначено опікуном над недієздатною. Зазначає, що [PERSON] є власником зазначеної частки будинку, власником в даний час будинку зазначено відповідача. Просить визнати за [PERSON] право власності на 16/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS]; витребувати у [PERSON] 16/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] 16/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Позивач, яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зазначила, що [PERSON] є власником 16/100 частин домоволодіння, зазначена власність вибула з її володіння не з її волі, договір відчуження даної частки домоволодіння визнано судом недійсним. Наслідки недійсності правочину не були застосовані при ухвалені рішення. Дана частка будинку була перепродана, потім рішенням суду визнавалось право власності на самочинне будівництво. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Виходячи з наведеного та зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що узгоджується із положеннями ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Рішенням Суворовського районного суду від 04.02.2009 року (набуло чинності 17.02.2009 року - відмітка на рішенні) визнано недієздатною [PERSON], [INFO]. Також призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2011 року визнано недійсною довіреність від 14.06.2006 року надану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 2412. Також визнано укладений між [PERSON], діючим на підставі доручення від імені [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу 16/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 31.08.2011 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. [PERSON] продала [PERSON] домолодіння [ADDRESS] за договром купівлі-проаджу від 07.07.2009 року. За договором купівлі-продажу від 07.09.2009 року [PERSON] продав [PERSON] домоволодіння [ADDRESS]. Наведені факти досліджувались та визначались також в рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 29.05.2013 року. Рішенням Суворовського районного сду м. Херсона від 21.10.2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності на даний будинок за [PERSON] Згідно інформації з ХДБТІ від 07.05.2014 року власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], реєстрація права власності відбулася на підставі рішення суду. З роз'яснень п. 10 Пленуму Верховного Суду України у постанові № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недісними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Також роз'яснено, що майно може бути витребувано у особи, яка не є стороною недійсного (нікчемного) правочину шляхом подання віндикаційного позову. Відповідно до ст. 388 ЦК України, право подання віндикаціного позову належить власнику майна. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності від 13.06.2006 року право власності на 16/100 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON], на підставі заповіту. Таким чином встановлено, що 16/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] вибуло з володіння [PERSON], яка була визнана недієздатною, не з її волі, правочин на підставі якого вибуле з володіння дане майно визнано судом недійсним, право власності [PERSON] на зазначені 16/100 частин не припинено. Відповідач є добросовісним набувачем. Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині витребування майна є обгрнутованими та підлягають задоволенню. Інші позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки підстав визнавати право власності за позивачем на майно з підстав звернення до суду не має. Також немає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернути майно, оскільки не надано доказів відмови відповідача в поверненні майна, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Таким чином позовні вимоги є частково обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial