Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 01 квітня 2014 року він працював на посаді лісничого в Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс». На початку 2015 року директором ДП «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] були видані накази №5-В , №6-В від 27 січня 2015 року та наказ №7-В від 06 лютого 2015 року, згідно яких до нього застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді трьох доган. Наказом директора Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] за №6-К від 09.02.2015 р. його звільнено з роботи з 09.02.2015 р. за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього розпорядку відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, про який йому було повідомлено адміністрацією підприємства тільки 10 лютого 2015 року в телефонному режимі. Вважає, що його звільнення є незаконним з наступних підстав: 1) при видачі наказу №6-В від 27 січня 2015 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наказу №7-В від 06 лютого 2015 року, відповідачем не було відібрано у нього пояснення з приводу вказаних порушень до накладення дисциплінарних стягнень. Тим самим його було позбавлено права та можливості надати пояснення. При застосуванні дисциплінарного стягнення на підставі наказу №5-В від 27 січня 2015 року йому неправомірно було оголошено догану, посилаючись на те, що він не надав до бухгалтерії підприємства договори купівлі-продажу та договори на виконані роботи по заготівлі лісопродукції за 2014 рік. Відповідач не звернув увагу на надані ним письмові пояснення, що вище зазначені договори знаходяться не у нього, а саме у заготовача, який зобов»язувався їх повернути підписаними та належним чином оформлені; 2) всупереч вимогам трудового законодавства його було звільнено 09 лютого 2015 року наказом №6-К, незважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про його відсутність на роботі 09 лютого 2015 року у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЦ №097007; 3) адміністрація підприємства порушила вимоги законодавства, адже в день звільнення йому не була видана трудова книжка. В телефонному режимі він був повідомлений, про звільнення 09 лютого 2015 року з посади лісничого Чорнухинського агролісництва. Просив суд визнати незаконними та скасувати накази №5-В, №6-В від 27 січня 2015 року, №7-В від 06 лютого 2015 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді доган. Визнати незаконним та скасувати наказ №6-К від 09 лютого 2015 року про звільнення з посади лісничого Чорнухинського агролісництва та поновити на вказаній посаді, стягнути з відповідача ДП «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просять їх задовольнити. Позивач [PERSON] суду показав, що в організації відповідача працює декілька років, з 1 квітня 2014 року на посаді лісничого. 27 січня 2015 року наказом директора Державного підприємства «Полтаваоблагроліс» йому було оголошено дві догани, які він вважає безпідставними. Із актами спеціалістів «Полтаваоблагроліс» від 28,29 січня та 05 лютого 2015 року не згідний у зв»язку з тим, що він знаходився на робочому місці, але не в своєму кабінеті, а на території лісництва. 09 лютого 2015 року не зміг прибути на нараду в м.Полтаву через захворювання про що повідомив старшого майстра лісу. Представник відповідача Борзовець О.В. позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що адміністрація Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» встановила факт неналежного виконання своїх посадових обов»язків в частині протипожежної безпеки в лісах Чорнухинського агролісництва, не надання лісничим Чорнухинського агролісництва [PERSON] до бухгалтерії підприємства договорів купівлі-продажу та договорів на виконані роботи по заготівлі лісопродукції за 2014 рік, порушення та зловживання у питаннях ведення лісового господарства та відсутність на роботі протягом робочих днів 28 січня, 29 січня та 05 лютого 2015 року. Тому 09 лютого 2015 року [PERSON] було звільнено із посади лісничого Чорнухинського агролісництва за систематичне невиконання без поважних причин, покладених на нього обов»язків посадовими інструкціями та правилами внутрішнього розпорядку. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 2010 року працює на різних посадах в Чорнухинському агролісі. З 01 квітня 2014 року працював на посаді лісничого в Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс». Наказом директора Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] за №6-К від 09.02.2015 р. звільнений з роботи з 09.02.2015 р. за систематичне невиконання без поважних причин, покладених на нього посадових обов»язків, передбачених інструкцією і правилами внутрішнього розпорядку. Стаття 147 КЗпП України передбачає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана чи звільнення. Відповідно до приписів ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. 06 лютого 2015 року директор Державного підприємства «Полтаваоблагроліс» [PERSON] видав наказ яким оголосив догану позивачу [PERSON], лісничому Чорнухинського агролісництва за те, що останній був відсутній на роботі 28 січня 2015 року з 08 до 14 години, 29 січня 2015 року з 08 до 13 години, 05 лютого 2015 року з 11.50 до 17 години. Видаючи наказ про оголошення догани, директор не зажадав від [PERSON] письмового пояснення. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що робочий день у нього не нормований, в ці дні він знаходився на території лісництва. В судовому засіданні свідок [PERSON], який працює старшим майстром лісу Чорнухинського агролісу пояснив, що акти від 28 січня 2015 року та 29 січня 2015 року про відсутність на робочому місці [PERSON] складалися не в смт.Чорнухи, а в м.Полтаві 09 лютого 2015 року, де він їх і підписав. При цьому, свідок пояснював посадовим особам, які приїхали з м.Полтави Борзовецю О.В. Калайді І.А. та Карпенко Д.Є., що позивач по справі [PERSON] знаходиться на території агролісу. Відповідно до посадової інструкції лісничий входить до складу державної лісової охорони є посадовою особою з ненормованим робочим днем. Тому посилання в актах, які були складені 28,29 січня та 05 лютого 2015 року про те, що [PERSON] був відсутній на роботі є помилковим. Місцем роботи лісничого є не тільки робочий кабінет в с.Галяве Чорнухинського району де перебували члени комісії, а Чорнухинське лісництво, площа якого є значною розташоване на більшості території району. Адміністрація відповідача в порушення ст.149 КЗпП не повідомила позивача під розписку про оголошене йому стягнення. На переконання суду наказ від 06 лютого 2015 року №7-В є незаконним і підлягає скасуванню. Що стосується позовних вимог щодо скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень у виді оголошення доган від 27 січня 2015 року №5-В та №6-В, то вони не підлягають задоволенню. У грудні місяці 2014 року комісія у складі спеціалістів облагролісу проводила моніторинг Чорнухинського лісництва. В ході якого були виявлені факти незаконної порубки дерев в деяких кварталах, розробка лісосік проведені хаотично з порушенням технологічного процесу розробки лісосік визначених технологічною картою. На деяких зрізаних пнях дуба відсутні відтиски клейма. Про вказані факти був повідомлений позивач [PERSON] З приводу виявлених порушень у позивача відбиралися пояснення. Тому наказ про оголошення догани є законним таким, що відповідає вимогам ст.ст. 147,149 КзПП України. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування наказу директора облагролісу [PERSON] від 27 січня 2015 року №5-В. В матеріалах цивільної справи мається доповідна головного бухгалтера [PERSON] на ім»я директора [PERSON], в якому він звертає увагу на те, що лісничий Чорнухинського агролісництва [PERSON] протягом декількох місяців не надав до бухгалтерії підприємства документів на заготівлю деревини нарахування витрат на заготівлю деревини та акти виконаних робіт, що не дає можливості перевірити правильність нарахування всіх виплат. З приводу доповідної позивач 13 січня 2015 року давав пояснення на ім»я директора «Полтаваоблагролісу» [PERSON], в якому визнав факт порушення ним трудової дисципліни, яка виразилася в не своєчасному наданні до бухгалтерії Полтаваоблагроліс відповідних документів та зобов»язувався надати їх до 20 січня 2015 року. Але станом на 27 січня 2015 року названі вище документи не були надані до бухгалтерії «Полтаваоблагроліс». Статтею 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; Пунктом 3 цієї ж статті Кодексу законів про працю України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. 03 лютого 2015 року директором Полтаваоблагролісу [PERSON] було видано розпорядження про проведення наради в м.Полтава 09 лютого 2015 року 10 годині ранку. На нараду запрошувалися лісничі, в тому числі [PERSON], та бухгалтера агролісництв області. Від Чорнухинського лісництва на нараду прибув старший майстер лісу [PERSON] і повідомив присутніх в тому числі адміністрацію «Полтаваоблагроліс», те що [PERSON] хворіє і не зміг прибути на цю нараду про це він в судовом засіданні підтвердив як свідок. Незважаючи на це, без відповідного пояснення від позивача директор [PERSON] видав наказ №6-К яким звільнив [PERSON] з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього розпорядку. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON] перебував на лікуванні з 09 лютого 2015 по 18 лютого 2015 року, що підтверджується листом непрацездатності виданим 09 лютого 2015 року поліклінічним відділенням центральної лікарні м.Лубни Полтавської області серія АГЦ №09707. Лист непрацездатності підтверджено листом головного лікаря Лубенської центральної лікарні від 08 квітня 2015 року та доданими документами до нього, які знаходяться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за п 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Таким чином, наказ про звільнення позивача є незаконним та підлягає скасуванню, а [PERSON] підлягає поновленню на посаді з виплатою йому заробітної плати за час вимушеного прогулу. На день розгляду справи в суді трудова книжка не була вручена [PERSON] про це стверджує позивач і не заперечує представник відповідача в судовому засіданні Відповідно до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Абзацом 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі -Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (із змінами) передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Заробітна плата позивача у грудні місяці 2014 року становила 1704,87 грн., а у січні місяці 2015 року - 2853 грн. З вини адміністрації відповідача вимушений прогул позивача становить 43 робочих дні. В лютому місяці - 16 робочих днів, у березні - 21 робочий день, у квітні - 6 робочих днів. Заробітна плата [PERSON] за 1 робочий день за два місяці, які передують звільненнюб становить 108,52 грн. З ДП ««Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 лютого 2015 року та по 08 квітня 2015 року - 4666,39 грн. (108,52 х 43) Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з зазначених вище законодавчих актів, відшкодуванню підлягає сума витрачена на придбання пального для поїздки до суду на розгляд справи - 404 грн. 90 коп., що підтверджується товарними чеками. У зв'язку з тим, що позивач при подачі позову до суду про захист своїх трудових прав звільнений від сплати судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності з ст.88 ЦПК України відшкодувати їх державі за рахунок відповідача, що становить 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial