Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 01.12.2016 року обґрунтовуючи тим, що 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року перейменовано на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11101449000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 31 280,00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача [PERSON], а відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 21.12.2021 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобовязався сплатити проценти в розмірі та порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору. Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. Згідно з п. 7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобовязань відповідач [PERSON] сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки № 11101449000 від 21.12.2006 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Позивач направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору, однак відповідачі порушення договору не усунули. Станом на 17.11.2016 року заборгованість за кредитним договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 14502,54 доларів США та пені у розмірі 14319,92 грн., з яких: 12859,32 дол. США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2085,36 дол. США за строк з 21.12.2015 року по 17.11.2016 року; 1643,22 дол. США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1505,33 дол. США за строк з 01.11.2015 року по 31.10.2016 року; 8416,64 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту за строк з 25.12.2015 року по 17.11.2016 року; 5903,28 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 25.12.2015 року по 17.11.2016 року. В звязку з тим, що вирішити спір мирним шляхом неможливо, позивач просить в судовому порядку стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором по кредиту та процентам у розмірі 14502,54 дол. США та пені у розмірі 14319,92 грн. солідарно з відповідачів та стягнути понесені судові витрати у розмірі 5945,99 грн., а саме у рівних частинах з кожного по 2972,99 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду 19.04.2017 року подано заяву про розгляд справи у його відсутності та надано 04.05.2017 року письмові пояснення у справі, в яких просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник відповідачів, за довіреностями у справі, [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення та 12.04.2017 року доповнення до заперечень, просив в позові відмовити в повному обсязі та розгляд справи проводити у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року перейменовано на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11101449000 (а.с. 20-22), згідно якого позивач зобовязався надати відповідачу [PERSON], а відповідач [PERSON] зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 31 280,00 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 157 964,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Сторони погодили, що позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 21.12.2021 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору. Згідно п.п. 1.3.1. Договору, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,8 % річних, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 9.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Згідно п. п. 1.4., кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконання обовязків найманого працівника), а саме на: придбання однокімнатної квартири [ADDRESS]. Також, сторонами було погоджено графік повернення кредиту, який міститься в додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту (а.с. 23-24). 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року перейменовано на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір поруки № 11101449000 (а.с. 25), відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON], номер за ДРФО [NUMBER] (далі Боржник) усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 11101449000 від 21.12.2006 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. В п.п. 1.2. Договору поруки, зазначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору 31280,00 дол. США (що еквівалентно 157 964,00 грн. за курсом НБУ на день укладення Основного договору); термін виконання основного зобовязання 21.12.2021 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобовязання; та інші умови основного договору. Згідно п.п. 2.2 Договору поруки, у випадку не виконання Боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Згідно п.п. 3.1. Договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за основним договором. Згідно п.п. 3.2. Договору поруки, у випадку не виконання поручителем вимоги кредитора, предявленої згідно умов п. 2.2 Договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобовязань за договором, за кожен день прострочення. Позивачем було виконано умови договору в повному обсязі та надано відповідачу [PERSON] кредит в обумовленій договором сумі, що підтверджується копією виписки за особовим рахунком 26202063011800 за 21.12.2006 року (а.с. 46). З даної виписки вбачається, що на особовий рахунок № 26202063011800 [PERSON] були зараховані кошти в розмірі 31280,00 дол. США. Відповідачі в своїх запереченнях зазначають, що позивачем не надано доказів належного виконання ним свого обовязку надати кредитні кошти, в звязку з тим, що до позову додано виписка за особовим рахунком за 21.12.2006 року, яка не може бути належним доказом. Однак суд не може погодитись з даним твердженням з наступних підстав. Згідно п. 1.5. Договору, сторони погодили, що кредит надається шляхом: зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № 26202063011800 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Позивач перерахував кошти на особовий рахунок № 26202063011800 [PERSON], як це було передбачено договором. Також, згідно наданої до суду довідки розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 33-36) вбачається, що відповідач [PERSON] починаючи з 09.01.2007 року до 21.10.2015 року регулярно і в розмірі передбаченому графіком сплачував кредит та проценти по кредиту, що підтверджує факт отримання кредиту і повернення його в передбаченому договором порядку. Відповідно до положень п. 18 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за N 1172/8493 (зі змінами та доповненнями, далі - Інструкція) - Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Згідно із п.7.1. та 7.11 Інструкції видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально. Грошові кошті які надходять та обліковуються на банківських рахунках є власністю клієнта, з моменту їх зарахування, в той час як Банк лише зберігає зазначені кошти за розпорядженням власника на підставі укладеного Договору банківського рахунку. Отже, з моменту зарахування коштів на поточний рахунок клієнта № 26202063011800, такі кошти є власністю клієнта, тому позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів. Відповідно до п.5.6. Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконання операцій. В матеріалах справи міститься виписка по рахунку Відповідача та розгорнутий розрахунок, які відображають детальну інформацію про розміри отриманих та повернутих коштів, залишку заборгованості за Кредитним договором. На випадок суперечностей щодо обслуговування кредитного договору сторони передбачили п.п. 9.9. Кредитного договору, за яким у випадку наявності суперечок між Сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан, первинні документи, дані балансу, надані Банком. Отже, сторонами передбачено та погоджено види документів на спростування суперечок та на підтвердження доказів невиконання зобов'язань. З моменту зарахування коштів на рахунок кредитний договір є укладеним в силу положень ст. 1046 ЦК України. З цих підстав, доводи Відповідачів щодо відсутності доказів стосовно перерахування Банком кредитних коштів на поточний рахунок Відповідача та невиконання своїх зобов'язань зі сторони Позивача не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Також, відповідачі не ставили перед судом питання, щодо фіктивності договору кредиту, обману при його підписанні та визнання договору недійсним. Відповідачі зазначають в своїх запереченнях щодо довіреності представника позивача, а саме про відсутність її права засвідчувати виписки з особових рахунків, однак суд не погоджується з даним твердженням, оскільки п. 1.5. довіреності надано право представнику Банку [PERSON] завіряти власним підписом копії документів, що подаються до суду у звязку з виконанням повноважень за п. 1 цієї довіреності. З довідки розрахунку заборгованості за кредитом, довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с. 33-42) вбачається, що відповідач [PERSON] починаючи з 09.01.2007 року по 21.10.2015 року регулярно та в повній мірі, відповідно до графіку кредиту, погашав кредит, однак 21.10.2015 року ним було здійснено останню оплату кредиту та процентів, а починаючи з 23.11.2015 року перестав сплачувати кредит та проценти по кредиту, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 17.11.2016 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 14 502,54 дол. США, що підтверджується матеріалами справи та не оскаржується відповідачами. Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/ або процентів за кредит, та/ або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Статтею 611 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу). Позивачем надано до суду довідку розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на 17.11.2016 року та довідку розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом на 17.11.2016 року (а.с. 43-44), відповідно до яких заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 17.11.2016 року складає 14 319,92 грн. з яких: 8416,64 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 5903,28 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Розмір пені позивачем розраховувався по такій формулі: Розмір пені = СБ *(ОС*2) %/360*КДП, де СБ - сума боргу; ОС*2 - подвійна облікова ставка НБУ; КДП - кількість днів прострочення. Відповідачі в своїх запереченнях зазначають, що вони не погоджуються з даним розміром пені та вважають, що дана вимога не може бути задоволена в звязку з тим, що відповідно до довідки розрахунку, доданого позивачем до позову розмір пені розраховувався в доларах США, однак таке нарахування суперечить умовам договору та законодавству України. Суд погоджується, з запереченнями відповідача, щодо неправомірного нарахування пені оскільки, наданий позивачем розрахунок не відповідає п. 7.1. Договору. Відповідно до п. 7.1. Договору кредиту, встановлено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісії, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦКК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Тобто, позивач в порушення умов договору кредиту та законодавства України здійснював розрахунок пені шляхом застосування подвійної облікової ставки, яка встановлена НБУ для національної грошової одиниці гривні, до заборгованості в доларах США. Однак, суд не погоджується з твердженням відповідача, щодо відмови у стягненні пені за порушення умов договору кредиту, та вважає за необхідне зробити перерахунок даної пені у відповідності до норм кредитного договору та законодавства України. Розмір пені розраховувався по такій формулі: Розмір пені = СБ *(ОС*2) %/360*КДП, де СБ - сума боргу в гривневому еквіваленті; ОС*2 - подвійна облікова ставка НБУ; КДП - кількість днів прострочення. Розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на 17.11.2016 року: з 25.12.2015 року по 21.01.2016 року (173,78 х 24,66) х 44 % / 360 х 28 = 146,65 грн.; з 21.01.2016 року по 21.01.2016 року (347,56 х 26,46) х 44 % / 360 х 31 = 348,44 грн.; з 22.02.2016 року по 24.03.2016 року (521,34 х 26,01) х 44 % / 360 х 32 = 530,35 грн.; з 25.03.2016 року по 21.04.2016 року (695,12 х 25,41) х 44 % / 360 х 28 = 604,47 грн.; з 22.04.2016 року по 22.05.2016 року (868,90 х 25,25) х 38 % / 360 х 31 = 717,92 грн.; з 23.05.2016 року по 26.05.2016 року (1042,68 х 25,11) х 38 % / 360 х 4 = 110,54 грн.; з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (1042,68 х 24,89) х 36 % / 360 х 28 = 726,66 грн.; з 24.06.2016 року по 22.07.2016 року (1216,46 х 24,81) х 33 % / 360 х 29 = 802,29 грн.; з 23.07.2016 року по 28.07.2016 року (1390,24 х 24,81) х 33 % / 360 х 6 = 189,71 грн.; з 29.07.2016 року по 21.08.2016 року (1390,24 х 25,17) х 31 % / 360 х 24 = 723,18 грн.; з 22.08.2016 року по 15.09.2016 року (1564,02 х 26,32) х 31 % / 360 х 25 = 886,19 грн.; з 16.09.2016 року по 22.09.2016 року (1564,02 х 25,97) х 30 % / 360 х 7 = 236,94 грн.; з 23.09.2016 року по 22.10.2016 року (1737,80 х 25,70) х 30 % / 360 х 30 = 1116,54 грн.; з 23.10.2016 року по 27.10.2016 року (1911,58 х 25,58) х 30 % / 360 х 5 = 203,74 грн.; з 28.10.2016 року по 17.11.2016 року (1911,58 х 26,34) х 28 % /360 х 21 = 822,40 грн. Всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 8166, 02 грн. Розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами на 17.11.2016 року: з 25.12.2015 року по 21.01.2016 року (120,44 х 24,66) х 44 % / 360 х 28 = 138,40 грн.; з 21.01.2016 року по 21.01.2016 року (236,54 х 26,46) х 44 % / 360 х 31 = 237,14 грн.; з 22.02.2016 року по 24.03.2016 року (358,27 х 26,01) х 44 % / 360 х 32 = 364,46 грн.; з 25.03.2016 року по 21.04.2016 року (481,62 х 25,41) х 44 % / 360 х 28 = 418,81 грн.; з 22.04.2016 року по 22.05.2016 року (598,39 х 25,25) х 38 % / 360 х 31 = 494,41 грн.; з 23.05.2016 року по 26.05.2016 року (724,97 х 25,11) х 38 % / 360 х 4 = 76,86 грн.; з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (724,97 х 24,89) х 36 % / 360 х 28 = 505,25 грн.; з 24.06.2016 року по 22.07.2016 року (848,99 х 24,81) х 33 % / 360 х 29 = 559,94 грн.; з 23.07.2016 року по 28.07.2016 року (978,70 х 24,81) х 33 % / 360 х 6 = 133,55 грн.; з 29.07.2016 року по 21.08.2016 року (978,70 х 25,17) х 31 % / 360 х 24 = 509,10 грн.; з 22.08.2016 року по 15.09.2016 року (1105,86 х 26,32) х 31 % / 360 х 25 = 266,60 грн.; з 16.09.2016 року по 22.09.2016 року (1105,86 х 25,97) х 30 % / 360 х 7 = 167,53 грн.; з 23.09.2016 року по 22.10.2016 року (1238,89 х 25,70) х 30 % / 360 х 30 = 795,99 грн.; з 23.10.2016 року по 27.10.2016 року (1373,49 х 25,58) х 30 % / 360 х 5 = 146,39 грн.; з 28.10.2016 року по 17.11.2016 року (1373,49 х 26,34) х 28 % /360 х 21 = 590,90 грн. Всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом становить 5405,33 грн. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитом солідарно, як з відповідача [PERSON] так і з [PERSON], яка виступає в даному зобовязанні як поручитель, однак відповідачі заперечують щодо задоволення позову в даній частині, обґрунтовуючи заперечення тим, що в звязку з тим, що у позивача виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 21.11.2015 року, протягом наступних шести місяців, але таку вимогу банк предявив лише 27.09.2016 року, тобто вже після спливу встановленого строку. Однак, суд не може погодитись з даними запереченнями з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.251. ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. П.1.2 Договору поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума основного договору 31280,00 дол. США, термін виконання основного зобовязання 21.12.2021 року. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Взаємні права та обов'язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку Відповідачів був добровільним. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно положення ч.2 ст. 543 ЦК України, відповідно до якої солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобовязаний предявити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати (правова позиція ВССУ України від 22.06.2016 року). Позивачем на адресу відповідачів 27.09.2016 року було направлено рекомендованим листом вимоги про дострокове повернення кредиту і дані вимоги [PERSON] були отримані 30.09.2016 року, а [PERSON] 10.10.2016 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 26-31). Тобто, з цього часу відбулася зміна строку виконання основного зобовязання і позивач з цього часу зобовязаний був предявити позов до поручителя, що й було зроблено позивачем, а саме позовна заява про стягнення заборгованості на адресу суду надійшла 23.11.2016 року в межах шестимісячного строку. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11101449000 від 21.12.2006 року в розмірі 14502,54 дол. США та пені у розмірі 13571 грн. 35 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог по 2967,38 грн. з кожного.

Outcome: partial