Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 липня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис за №430. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні,а домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дитину, вона змушена звернутися за стягненням аліментів до суду. Позивач зазначає, що відповідач працює інспектором патрульної служби ГУ УМВС у Дніпропетровській області і отримує заробітну плату в середньому розмірі 2000 гривень, тому у відповідності до ст.183 СК України аліменти повинні бути визначені у частці від заробітку (доходу) відповідача. Позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини від всіх видів доходу на утримання дитини, виходячи з того, що з 01 січня 2015 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1032 гривень, тобто для нормальної життєдіяльності їхньої дитини щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. При визначені аліментів позивач просить суд врахувати, що дитині необхідні нормальні харчування, одяг, іграшки та інші речі для забезпечення її нормального фізичного та духовного розвитку та крім цього врахувати, що вона у даний час ніде не працює, оскільки займається доглядом за дитиною і сама не в змозі забезпечити дитину необхідним оскільки не отримує доходів від трудової діяльності, а відповідач є здоровою, працездатною особою і має змогу надавати аліменти у зазначеному нею розмірі. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 15 жовтня 2015 року не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.26), за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] (а.с.33), звідки судові повістки про виклик його до суду повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що насправді відповідач не проживає за вказаною адресою (а.с.15-17,22-24,35-37). Відповідач в судове засідання 15 жовтня 2015 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив, як не надав заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача [PERSON] направлялись судом за місцем реєстрації його місця проживання, які повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачу [PERSON] судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, ним не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, то суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі ст. 224 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивача - в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), які з 23 липня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №430 (а.с.7). Згідно довідки Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року №1350 (а.с.10) дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків щодо утримання дітей є рівними за законом. В своєму позові позивач зазначала про те, що відповідач на даний час працює інспектором патрульної служби ГУ УМВС у Дніпропетровській області та отримує заробітну плату в середньому розмірі 2000 гривень, на підставі чого просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей залежить від заробітку (доходу) батька, а якщо він не має регулярного доходу, то розмір аліментів визначається в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивач не довела суду належними та допустимими доказами факт працевлаштування відповідача та отримання ним відповідного заробітку (доходу). На підставі наведеного, суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного заробітку, як не надала таких доказів і позивачка, стан здоров'я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі по 500 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. Крім цього, у зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір», оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial