Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 111920,87 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 08 січня 2020 року між Акціонерним товариством «Альфа банк» та [PERSON] укладено Угоду про надання кредиту № 501223752, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 77810,00 грн. За умовами вказаного кредитного договору відповідач зобов`язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Свої зобов`язання з повернення кредиту відповідач належним чином не виконав, тому станом на 07.04.2021 виникла заборгованість: за кредитом у розмірі 74543,40 грн.; 15013,31 грн. заборгованість за відсотками; 22364,16 грн. заборгованість по комісії. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 111920,87 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, відповідно до якого, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Оскільки в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.01.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення Угоди про надання кредиту №501223752, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.4). Згідно вказаної оферти [PERSON] пропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб, що укладений між ним та Банком. Умови для укладення угоди зазначені наступні: тип кредиту - «кредит готівкою», сума кредиту 77810,00 грн., процентна ставка 18,99% річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту - 36 міс. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на сайті Банку: www.alfabank.com.ua. Дата повернення Кредиту 08.01.2023. У підписаній Оферті зазначено, що відповідач згідний із Тарифами банку, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті банку. В Оферті відсутні відомості про те, які саме тарифи підлягають до застосування відповідно до укладеного договору. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 07.04.2021 становить 111920,87 грн., з яких: 74543,40 грн. - заборгованість за кредитом; 15013,31 грн. - заборгованість по відсотках; 22364,16 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 74543,40 грн. та заборгованість за відсотками, розмір яких було передбачено Офертою, в сумі 15013,31 грн., а всього 89556,71 грн. Разом з тим, у стягненні суми комісії слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Згідно з частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до умов договору від 08.01.2020, сторони дійшли згоди, що позичальник має сплатити на користь Банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 2,25% від суми кредиту зазначеної в Оферті без ПДВ. Проте умови щодо щомісячного обов`язку сплачувати таку комісію в договорі не передбачено. Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Таким чином, суд вважає недоведеним позивачем факт існування домовленостей між сторонами при укладенні договору саме про щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту. Як встановлено із розрахунку заборгованості, комісія за обслуговування кредиту була сплачена відповідачем, тому вимоги в частині стягнення комісії не підлягають до задоволення. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів, заяв та клопотань. Відповідач [PERSON] , відзиву не подав, а також і не надав жодного доказу на спростування доводів позивача. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За таких обставин, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд дійшов до висновку про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 89556,71 грн., що становить заборгованість за кредитом в сумі 74543,40 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 15013,31 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з мотивів та доводів що викладені вище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог, а саме в розмірі (89556,71 /111920,87) * 2270,00 = 1816,40 грн. На підставі ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial