Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період 01.02.1998 року по вересень 2013 року в сумі 9334,32 гривень, посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу своєчасно не оплачує в повному обсязі послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, зазначила, що позов задоволенню не підлягає, оскільки зазначений борг вже стягнуто за судовим наказом та судом винесено рішення про поворот виконання рішення, але кошти [PERSON] не повернуто ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" до теперішнього часу. З цього приводу відкрито виконавче провадження. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала. В останнє судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судововго розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач надає фізичним та юридичним особам м. Херсона послуги з постачання теплової енергії, в тому числі споживачам квартири, що розташована в будинку [ADDRESS] Судом встановлено, що відповідач була наймачем квартири [ADDRESS] та була споживачем послуг з центрального опалення, які надає Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» до 17.02.2010 року включно. Зазначена обставина сторонами не спростована та підтверджується відміткою в паспорті відповідача про те, що вона знята з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Згідно довідки-розрахунку від 07.05.2015 року, наданої позивачем відповідачу нараховано заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.1998 року по вересень 2013 року в сумі 9334,32 гривень (а.с.6-8). З відомостей АДП ГУДМС УДМС України в Херсонській області судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адлресою: [ADDRESS] з 10.10.2015 року (а.с.20). З листа [PERSON] від 16.07.2009 року начальнику ССТЕ встановлено, що вона визнає заборгованість за послуги з теплозабезпечення в сумі 6378,38 гривень (а.с.30). Згідно Договору №66 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію та гарче водопостачання від 16.07.2009 року, укладеного між ВАТ «Херсонська ТЕЦ» та [PERSON] останній надано розстрочку у погашенні заборгованості та плати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, що утворилася станом на 01.07.2009 року на суму 6378,38 гривень (а.с.31). Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. В ході розгляду справи судом встановлено з відмітки в паспорті відповідача, що 17 лютого 2010 року її знято з реєстраційного обліку за адресою: м.Херсон, просп.200 років Херсона, 39, кв.75 (а.с.33). Винесений судовий наказ №668/16290/13-ц від 12.12.2013 року Суворовським районним судом м.Херсона скасований. Суворовським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Херсонська ТЕЦ» на користь [PERSON] 9334,32 гривень основного боргу та 114,70 гривень судових витрат, стягнутих за судовим наказом №668/16290/13-ц в рахунок повороту виконання судового наказу від 12.12.2013 року, але не виконаний. Виконавчий лист, виданий за зазначеним рішенням, знаходиться на примусовому виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні. Також з пояснень представника позивача вбачається, що заборгованість відповідача за період з 01.02.1998 року по 17.02.2010 року становить 7628,78 гривень . З урахуванням того, що відповідачем в лютому 2010 року було сплачено 1236,36 гривень, що підтверджується розрахунком, а тому остаточна сума заборгованості за вищевказаний період становить 6392,42 гривень (7628,78 гривень - 1236,36 гривень), яка підлягає стягненню з відповідача. На підставах викладених заявлений позов підлягає задоволенню частково за період з 01.02.1998 року по 17.02.2010 року, а за період з 18.02.2010 року по 31.09.2013 року слід відмовити за необгрунтованістю, так як відповідач в зазначеній квартирі в цей період не проживала та не користувалася послугами з централізваного опалення. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач виконав зобов'язання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобов'язання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки (штрафу) - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. З урахуванням вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в сумі 6392,42 гривень, що складає 68,48% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 9334,32 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 943,65 гривень, що відповідає 68,48% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду - 1378,00 гривень.

Outcome: partial