Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з Відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач є її батьком. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, жодним іншим чином допомоги по утриманню дитини не надає, є здоровим, працездатним. Тому просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згідно судового доручення, яке виконувалось іноземним судом в рамках Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, Відповідач позовні вимоги не визнає та надав заперечення яке долучено до матеріалів справи, відповідно до яких, останній зазначає що добровільно надавав матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Крім цього добровільно виплачував аліменти, коли донька було неповнолітньою в повному обсязі. Також Відповідач посилається на норми Сімейного Кодексу Російської Федерації згідно яких не передбачено виплату аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання . Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач і Відповідач 22.06.1996 року зареєстрували в Дзержинському відділі РАЦСу Криворізького МУЮ Дніпропетровської області шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 200 (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], 17.12.1996р.н. (а.с. 8). Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу від 31 жовтня 2002р., серія № 226999, за № 239, шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Судом також встановлено, що [PERSON] навчається на денному відділенні Криворізького Національного Університету з 01.02.2015р. по 31.08.2015р. на бюджетній основі (а.с.14). Відповідно до матеріалів, які надійшли після виконання судового доручення відповідач офіційно працевлаштований на АТ «Воркутауголь» с 11.01.1999 р по теперішній час, на посаді вантажника (а.с. 36). Також судом встановлено що Відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] 22.07.2005 р. в РАЦСу в м. Воркута, з про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 381 (а.с.45) Крім того, відповідно до заперечень Відповідача, дружина останнього ніде на працю та знаходиться на його утриманні. Також судом встановлено, що Відповідач зробив переказ грошових коштів у розмірі 5100 російських рублів на користь доньки [PERSON] (а.с.47) Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України, а саме: стан здоров?я та матеріальне становище дитини; стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз'яснень наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, а саме положень ч. 1,3 ст. 32 Конвенції, правовідносини батьків та дітей визначаються законодавством держави, на території якої постійно проживає дитина. В силу положень ст. 66, ст. 67 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. З матеріалів справи вбачається, що донька сторін у справі проживає на території України, та має в Україні постійне місце проживання. З наведеного суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову, незважаючи на те, що правом держави, в якій проживає Відповідач не передбачено положень про утримання дітей після досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що [PERSON] навчається за рахунок коштів державного замовлення, відповідач працездатний, але має утриманців, позивач також є працездатною людиною. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/5 від його заробітку. Оскільки до досягнення повноліття [PERSON], Позивач отримувала аліменти на утримання дитини, [PERSON] досягнув повноліття 17.12.2014 року, з урахуванням позовних вимог, стягнення аліментів на навчання слід розпочати з 18.02.2015 року з моменту подачі позовної заяви. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до\~\~ст. 88 ЦПК України,\~\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. Судовий збір слід сплати на р/р 31216206700020, Код банку отримувача (МФО) 805012, отримувач коштів УДКС України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, код отримувача 38032510, код класифікації доходів бюджету 22030001. На підставі наведеного та

Outcome: partial