Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Надра», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» [PERSON], звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №18/2007-МКР від 17.07.2007 року у сумі 63695, 31 грн. При цьому, позивач зазначив, що у відповідності до умов кредитного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 100000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 20 % річних з кінцевим терміном повернення 10 липня 2014 року. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] зобовязання за договором щодо здійснення щомісячного погашення заборгованості не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, а відповідач [PERSON] у відповідності до договору поруки від 17 липня 2007 року, взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по зобовязаннях, що виникають з умов вказаного договору, просить стягнути з відповідачів солідарно 63695, 31 грн. боргу за кредитним договором №18/2007-МКР від 17 липня 2007 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленим у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»яився. Вжитими судом заходами було встановлено, що такий помер 29.12.2013 року. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 10 квітня 2008 року між ВАТ КБ "Надра" в особі начальника відділення №13 філії ВАТ КБ Надра [PERSON] (довіреність №1-11-2262 від 01 березня 2007 року) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №18/2007-МКР у відповідності до якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 100000 грн. терміном на 84 місяці з 17 липня 2007 року по 10 липня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 20 % річних. Видача кредиту буде здійснюватись окремими траншами, в сумі 60000 грн. терміном на 84 місяці з 17.07.2007 року по 10.07.2014 року після підписання додаткових угод і після проведення оцінки платоспроможності позичальника. Як вбачається з додаткових угод №1 від 17.07.2007 року, №2 від 21.08.2007 року та №3 від 03.11.2007 року до Договору кредитної лінії №18/2007-МКР від 17.07.2007 року укладених між позивачем та відповідачем, відповідач [PERSON] отримав транші відповідно у розмірі 60000 грн., 20000 грн та 20000 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Факт отримання кредитних коштів в сумі 100000 грн. відповідачем [PERSON] підтверджується копіями заяв на видачу готівки №№1, 1, 1 від 17.07.2007 року, від 21.08.2007 року та від 03.12.2007 року. Відповідач, як позичальник, зобовязувався повернути кредит в порядку і на умовах, визначених вказаним Договором та додатковими угодами. У відповідності до п. 3 Договору, повернення кредиту, нарахування та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється в такому порядку: повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок №29093800002039 в філії ВАТ «Надра» Тернопільське регіональне управління, МФО 338705. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком наступним чином: починаючи з дати надання кредиту, відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 20 % річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. (п. 3.1.2.2 Договору). Згідно п. 3.1.3 Договору, повернення кредиту та сплати відсотків здійснюється позичальником шляхом внесення готівки в касу банку шляхом безготівкового переказу. Однак, відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. За погодженням сторін шляхом укладення Додаткової угоди №4 від 25.10.2012 року до Договору кредитної лінії №18/2007-МКР було проведено реструктуризацію кредитної заборгованості відповідача [PERSON], згідно якої здійснювалась пролонгація договору до 15.07.2016 року та встановленням нових графіків повернення кредиту та сплати відсотків по кожному траншу, які були підписані уповноваженою особою позивача та відповідачами. За даними п.8.1 Договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник має сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту, відповідач зобов»язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0, 5 % від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (п.8.2 Договору). Відповідно до п.8.3 Договору, за порушення позичальником строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] по кредитному договору №18/2007-МКР від 17 липня 2007 року, станом на 23 вересня 2016 року допустив заборгованість в сумі 63695, 31 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 36617, 48 грн., заборгованість по сплаті відсотків 11640, 92 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 13046, 37 грн., штраф за порушення умов договору 2390, 54 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Крім того, як встановлено судом, з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов вказаного кредитного договору, між позивачем та [PERSON] 17 липня 2007 року було укладено договір поруки, згідно умов якого останній взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. Сторони домовились, що у випадку невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань по кредитному договору, відповідач [PERSON] буде нести солідарну з відповідачем [PERSON] перед позивачем відповідальність всім належним йому на праві власності майном. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Проте, як встановлено судом, зокрема вбачається з копії актового запису про смерть №01 від 03.01.2014 року, складеного Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, відповідач [PERSON] помер 29.12.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 553\~та ч.1 ст. 554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Згідно із ч.4\~ ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи із змісту\~ ст.. 553 ЦК України\~суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову Банку в частині стягнення заборгованості за договором поруки, що був укладений між Банком та покійним відповідачем [PERSON] необхідно відмовити, оскільки змістом поруки є не майно, а відповідальність особи (поручителя) за порушення боржником своїх зобовязань перед іншим субєктом, а тому договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, що не було виконане боржником. Крім того, за загальним правилом смерть фізичної особи сторони зобовязання не припиняє зобовязального правовідношення, оскільки майнові права та обовязки померлого входять до складу спадщини ( ст. 1218 ЦК України). Однак ч. 1\~ст. 608 ЦК\~встановлено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Зважаючи на те, що, як зазначалося вище, змістом поруки є не майно, а відповідальність поручителя за порушення боржником своїх зобовязань, яка нерозривно повязана з його особою, спадкоємці поручителя не можуть нести майнову відповідальність за його зобовязаннями по договору поруки. У звязку з наведеним підстав для встановлення та стягнення з спадкоємців померлого поручителя [PERSON] боргу за спірним кредитним договором правових підстав у суду не має, так як закон\~\~не допускає правонаступництва\~\~у правовідносинах поруки. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 5 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПВТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за кредитним договором №18/2007-МКР від 17 липня 2007 року у сумі 63695, 31 грн., а також понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial