Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», де треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про зобов`язання повернути стягнуті кошти, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 426 від 11.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 51756,85 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі та повернути стягнену суму за виконавчим написом у розмірі 9521,60 грн. Мотивувала тим, що їй стало відомо про те, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 22.05.2019, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., в рамках виконавчого провадження ВП № 59089200, на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» щомісячно відраховується 20 відсотків із заробітної плати позивача. ВП № 59089200 було відкрито 13.05.2019 на підставі виконавчого напису №426 від 11.04.2019 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 51756,85 грн., виданого приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Кондратюком В.С. В період з 01.06.2019 по листопад 2019 року, в порядку виконання постанови приватного виконавця, з заробітної плати позивача було відраховано грошові кошти в розмірі 9521,60 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також не врахував пропуск строку позовної давності. Вважає що заборгованість за укладеним кредитним договором є спірною. Ухвалою від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18 жовтня 2019 року в якості забезпечення позову постановлено зупинити стягнення за виконавчим написом № 426, вчиненим 11.04.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, у виконавчому провадженні № 59089200 (приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна). Ухвалою від 23 січня 2020 року витребувано у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича належним чином завірені копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 426 від 11.04.2019. Ухвалою від 31 березня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 06 травня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, причин неявки судові не повідомила. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2013 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 630028122. 11.04.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 426, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 630028122 від 19.09.2013 за період з 16.01.2019 по 25.03.2019, а саме: заборгованості за тілом кредиту - 36218,86 грн., заборгованості за відсотками - 0,00 грн., пеня - 14637,99 грн., а також 900 грн. - за вчинення цього виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню за оспорюваним виконавчим написом складає 51756,85 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 13.05.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59089200, з виконання виконавчого документа - виконавчого напису № 426, виданого 11.04.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. про стягнення з [PERSON] загальної суми заборгованості 51756,85 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові від 27.03.2019 по справі 133/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що віршуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дослідивши надані на виконання ухвали суду від 23.01.2020 документи, які стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є стягувачем у кредитних правовідносинах, які склалися між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» після укладення кредитного договору № 630028122 від 19.09.2013. В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», перейменованого на АТ «Альфа-Банк», є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» на підставі договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019, а правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» на підставі договору відступлення прав вимоги № 29-01/19/1 від 29.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Так, відповідно до п. 2.3 Договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019, зазначено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни прав Вимоги, відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором Ціни прав Вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. Пунктом 2.3.1. Договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019 визначено, що клієнт зобов`язаний в день здійснення оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору підготувати і передати Фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві Реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку № 1-2 (Реєстр боржників має містити поля відповідно до переліку згідно Додатку № 1-2) до цього Договору, з усіма заповненими даними про боржників. Оскільки в наданих приватним нотаріусом документах, на підставі яких вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутній Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від АТ «Альфа-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА», відсутній реєстр боржників, суд вважає недоведеним факту відступлення АТ «Альфа-Банк» прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» за кредитним договором № 630028122 від 19.09.2013. Також, згідно з пунктом 2.3. Договору відступлення права вимоги № 29-01/10-1 від 29.01.2019, право вимоги вважаються відступленими Новому кредитору з дати підписання даного Договору, але не раніше дати здійснення повної оплати Новим Кредитором Ціни прав Вимоги відповідно до п. 4.2. цього Договору. В дату підписання даного Договору, після здійснення повної оплати Новим Кредитором Ціни Прав Вимоги відповідно до п. 4.2. цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього Договору. Відповідно до п. 2.3.1. Договору відступлення права вимоги № 29-01/10-1 від 29.01.2019, Первісний Кредитор зобов`язаний в день підписання даного Договору та здійснення Новим кредитором повної оплати Ціни Прав Вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору підготвувати і передати Новому кредитору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві Реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку № 1-2 (Реєстр боржників має містити поля відповідно до переліку згідно Додатку № 1-2) до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників. Однак в матеріалах спарви відсутній акт приймання-передачі Реєстру боржників від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Суд критично ставиться до наданої приватним нотаріусом копії Додатку 1-2 до Договору факторингу № 16-01/19/1 від 16.01.2019 форма реєстру боржників, оскільки номер та дата договору факторингу не відповідає укладеному між АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА». Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає недоведеним факту відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 630028122 від 19.09.2013. Крім того, суд вважає, що надана відповідачем приватному нотаріусу виписка з рахунка на ім`я [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 630028122 від 19.09.2013, з урахуванням якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача, оскільки даний розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача та не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених п. 61 «Положень про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення оперераційної діяльності в банках України», затверджених Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018. З огляду на вищевикладене, суд вважає визнати оспорюваний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, позивачем заявлена вимога про повернення стягнутої суми, за виконавчим написом, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем в розмірі 9521,60 грн. Вказана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем надано копію довідки про сплачений борг (а.с. 22) на підтвердження стягнутої суми за виконавчим провадженням у розмірі 6621,60 грн., та копії платіжних доружень № 218390 від 08.10.2019 та № 219217 від 08.10.2019 на підтвердження стягнутої суми за виконавчим провадженням у розмірі 788,73 грн. та 78,87 грн. відповідно. Отже, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами стягнута сума за виконавчим провадженням в загальному розмірі 7489,20 грн., яка підлягає поверненню позивачу. Щодо стягнення судових витрат суд повідомляє наступне. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представник позивача Костогриз О.В. надав суду угоду про надання юридичної допомоги № 137 від 12.09.2019, акт здачі-прийому послуг від 19.03.2020 та квитанцію прибуткового касового ордера № 137 від 12.09.2019 на суму 1000,00 грн. Згідно з вказаним актом здачі-прийому послуг, до складу суми послуг входить: 4000,00 грн. - складання позовної заяви; 1000,00 грн. - складання клопотання про забезпечення позову; 5000,00 грн. - участь у судових засіданнях, однак участі в судових засіданнях представник позивача не приймав, тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід задовольнити частково з відрахуванням суми 5000,00 грн. - за участь у судових засіданнях. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 6921,00 грн., які складаються з: сплачений судовий збір за подання позовної заяви - 1536,80 грн.; сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 384,20 грн., та витрати на правничу допомогу - 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Зважаючи на те, що справу по суті розглянуто, суд вважає заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року підлягають скасуванню.

Outcome: partial