Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Журавського Дмитра Володимировича мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2019 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати дозвіл на ознайомлення та фотографування матеріалів спадкової справи про успадкування майна після смерті матері. Запитувана спадкова справа має № 79/2012 від 27.09.2012 р. Заява написана в довільній формі, відповідає вимогам ЗУ «Про звернення громадян», ЗУ «Про нотаріат» містить найменування та адресу відповідача, його прізвище, ім`я, по батькові, адресу, номер телефону, суть звернення, підпис і дату. У відповідь, нотаріус надіслав листа № 1804/01-16 від 21.11.2019, з тексту якого вбачається, що відповідач відмовляє в задоволенні його вимог викладених в заяві від 15.11.2019р. Ненадання йому для ознайомлення та фотографування матеріалів спадкової справи, нотаріус мотивує свою тим, що в Лебединському районному суді розглядається цивільна справа № 580/1002/19 за позовом до нотаріуса Жураховського Д.В. При цьому відповідач не повідомляє яким чином наявність названого позову перешкоджає нотаріусу надати для ознайомлення матеріали спадкової справи. Вочевидь, що відповідач необґрунтовано не надав для ознайомлення матеріали спадкової справи, чим порушив право позивача на інформацію та вимоги ст. 32, 34 Конституції України, ст. 15, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ст. 8 ЗУ «Про нотаріат». Зважаючи на очевидне порушення відповідачем мого права на інформацію, Конституції України, інформаційного законодавства України, ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», дії нотаріуса є незаконними, а враховуючи те, що правопорушення вчинене при виконанні ним службових обов`язків, його дії підлягають визнанню протиправними. Тому позивач просить суд визнати протиправними дії (бездіяльність) нотаріуса Жураховського Д.В. - ненадання для ознайомлення та фотографування матеріалів спадкової справи зазначеної в заяві від 15.11.2019.; зобов`язати нотаріуса Жураховського Д.В. повторно розглянути заяву від 15.11.2019. та надати для ознайомлення і фотографування матеріали запитуваної спадкової справи. У судовому засіданні позивач ствердив свої позовні вимоги у повному обсязі та повідомив, що він не оформив усі спадкові права після смерті матері, а також те, що він успадкував майно по заповіту, його сестра написала заяву і відмовилась від спадкових прав на його користь. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду відзив відповідно до якого не визнав позовні вимоги мотивуючи наступним: 15 листопада 2019р. позивач звернувся до нього як до як приватного нотаріуса, з заявою, в якій просив надати для ознайомлення та фотографування матеріали спадкової справи щодо спадкування ним майна після смерті матері [PERSON] . На цю заяву 21.11.2019р. він надав відповідь, датовану 21.11.2019р. за вих.№1804/01- 16, в якій посилаючись на нотаріальну таємницю, передбачену ст.8 Закону України «Про нотаріат», відмовив у задоволенні даної заяви та роз`яснив порядок надання приватним нотаріусом довідок про вчинення нотаріальних дій та інших копій документів, що зберігаються у нотаріуса. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус зобов`язаний: зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій. Відповідно до ч. 1,2,6 ст.8 Закону України «Про нотаріат» - нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Довідки про вчинені нотаріальні дії - та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження Національному агентству з питань запобігання корупції на його письмовий запит, здійснений з метою виконання повноважень, визначених Законом України "Про запобігання корупції". Відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 296/5 із змінами та доповненнями (далі - Інструкція): «Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів». Відмовляючи позивачу надати для ознайомлення та фотографування спадкову справу №79/2012 від 27.09.2012р., приватний нотаріус обґрунтовано послався на нотаріальну таємницю, яку він зобов`язаний зберігати, оскільки там містяться відомості, отримані ним під час вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При цьому він роз`яснює позивачу підставу для такої відмови та посилається на норму Закону, яка визначає виключний перелік осіб, на обґрунтовану письмову вимогу яких нотаріус зобов`язаний видати довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи. Оскільки в провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває цивільна справа №580/1002/19, учасниками якої є ті ж самі особи, що й по цій справі, то приватний нотаріус роз`яснив позивачу, що спадкова справа може бути надана на вимогу суду в разі задоволення його клопотання про витребування письмових доказів. Що стосується інформування осіб, щодо яких вчинялися нотаріальні дії, то на їхню вимогу нотаріус зобов`язаний видати тільки довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса - ч.5 ст.8 Закону. При цьому Закон та Інструкція не містять норм, що зобов`язували б нотаріуса надавати таким особам спадкову справи для самостійного ознайомлення та фотографувати документи, що містяться в ній. Отже, відмова приватного нотаріуса у задоволенні заяви позивача базується на вимогах Закону та не суперечить йому. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Приватний нотаріус, як особа, що зазначена у статтях 37, 38 та 40 Закону України «Про нотаріат», при здійсненні нотаріальної діяльності не може розглядатися як посадова особа, а є такою, що здійснює професійну нотаріальну діяльність (є суб`єктом нотаріального процесу), пов`язану з наданням публічних послуг. Таким чином, приватний нотаріус не є посадовою особою у розумінні Закону України «Про звернення громадян» та не повинен діяти у відповідності до вимог цього Закону і не може нести відповідальності за порушення законодавства про звернення громадян. Посилання позивача на норми ст.15, 19 Закону України «Про звернення громадян» є безпідставним, бо приватний нотаріус не є суб`єктом інформаційних відносин. Отже він, як приватний нотаріус, у силу своїх повноважень надав письмову вмотивовану відповідь на звернення позивача. За таких обставин не порушив вимог законодавства України та не вчинив протиправних дій відносно позивача, а тому в його позові слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Під час розгляду справи були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 15 листопада 2019 року [PERSON] звернувся з заявою до Приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. (а.с.3) у якій просив надати для ознайомлення та фотографування матеріали спадкової справи щодо спадкування майна після смерті його матері [PERSON] 21 листопада 2019 року Приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. надав відповідь на адресу [PERSON] (а.с.4) якою відмовив у ознайомленні останнього зі спадковою справою посилаючись на ст. 6, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статті 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Публічно-правовий характер нотаріальної діяльності зумовлений її офіційним змістом і наділенням нотаріусів повноваженнями державою що випливає з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», а зазначене, як і процесуальний характер нотаріальної діяльності, виключає існування нотаріальної таємниці як таємниці фахівця. Передусім нотаріус - особа, уповноважена державою на вчинення нотаріальної діяльності, і незалежно від форми її здійснення - державна чи приватна, вона є однаковою за своєю сутністю, адже документи, оформлені державними і приватними нотаріусами, мають однакову юридичну силу що витікає з положень ч. 4 ст. 1 Закону «Про нотаріат». За таких обставин нотаріальна таємниця є різновидом професійної таємниці який покликаний забезпечити довіру, і не тільки до конкретного нотаріуса, а й до інституту нотаріату в цілому. Таким чином вимога щодо дотримання нотаріальної таємниці передусім означає виключення умов, за яких зі змістом нота\-ріальної дії можуть ознайомлюватися інші особи, крім її учасників. Відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 23 грудня 2010 року за № 1318/18613, заяви про прийняття спадщини; заяви про відмову від спадщини; заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або заяви про відмову від спадщини; заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину; заяви про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя; заяви спадкоємця про одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); претензії кредиторів, а також заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, за яким були вжиті ці заходи; заяви про відкриття спадщини та укладання договору на управління спадщиною; заява виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; заява відказоодержувача про відмову від заповідального відказування тощо реєструються в книзі обліку і реєстрації спадкових справ і формуються у спадкові справи. Формування спадкової справи передбачає групування документів, на підставі яких було відкрито спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину. Формування спадкової справи здійснюється особисто державним чи приватним нотаріусом, у провадженні якого знаходиться справа. У спадкову справу вміщуються тільки оригінали документів, а у випадках, передбачених законодавством, - копії з документів, оформлені та засвідчені в установленому порядку. Не допускається включення до спадкової справи документів, які не мають відношення до справи, документів, що підлягають поверненню, а також чернеток та проектів (робочих варіантів) документів. Справа вважається закінченою за датою видачі свідоцтва про право на спадщину, якщо на підставі поданих заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину було видано відповідні свідоцтва всім спадкоємцям, які закликалися до спадкування, та на все майно, заявлене такими спадкоємцями. Усі інші заяви, що будуть подаватися після закінчення спадкової справи, вважаються такими, що подані додатково. Оформлення спадкової справи покладається на державного чи приватного нотаріуса, у провадженні (на виконанні) якого знаходиться справа. П 14.1. зазначеної Інструкції передбачено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв`язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності. За таких обставин, надання будь-якої інформації із спадкової справи, особисто заінтересованій особі, яка є учасником нотаріальної дії, яка сама надала таку інформацію, не може розглядатися як порушення нотаріальної таємниці, а тому суд вважає дії нотаріуса, щодо відмови у наданні [PERSON] на ознайомлення спадкової справи незаконними. В частині вимог, щодо надання можливості фотографування, суд доходить висновку про їх необґрунтованість у зв`язку з тим, що позивач має право на отримання копій правовстановлюючих документів, а також довідок про вчинення нотаріальних дій, а за таких обставин фотографування не є належним способом реалізації такого права. Ст. 138 ЦПК України передбачена компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, виплата іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських спорів, затверджений постановою КМУ від 27.04.2006 року №590 в редакції постанови КМУ від 28.02.2018 року №155. За відрив від звичайних занять (позивач не працює) компенсація обчислюється пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, в якому приймається рішення, і не може перевищувати його розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2019 року становить 1921грн. Отже, компенсація за відрив від звичайних занять становить 26 грн. 28 коп. На підставі викладеного

Outcome: partial