Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія є гроші" звернулося з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» заборгованість за договором № 3279716385-003157 від 06.05.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в розмірі 13258,77 грн та судовий збір в розмірі 1762 грн. та 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу. При цьому посилається на те, що 06.05.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3279716385-003157 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в електронному вигляді, за яким останній отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. на картковий рахунок. Відповідач належним чином умови договору не виконує, внаслідок чого станом на 13.09.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 13258,77 грн., з них: заборгованість по кредиту 2100,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 4921,77 грн.; заборгованість за пенею 6237,00 грн. Ухвалою суду від 12.10.2018 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлявся судом за місцем його реєстрації, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3279716385-003157 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в електронному вигляді, відповідно до якого Позичальник (Товариство) на умовах цього договору надав Позичальнику (Клієнту) кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах в національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики та відповідно до умов цього договору, а позичальнику зобовязався отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою у порядку і в строк визначений договором. Розмір позики складає 2100 грн., сума процентів 763,77 грн. за 31 день, дата повернення не пізніше 23:00 05.06.2018 включно. У вказаному договорі зазначено, що він підписаний електронними цифровими підписами. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Позивач вказує у позові, що свої зобовязання за вказаним договором виконав, надавши відповідачеві обумовлену суму грошових коштів, перерахувавши їх на картковий рахунок Відповідача № 3279716385-003157 у розмірі 2100,00 гривень. На підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи додано повідомлення датоване 11.09.2018 за підписом директора [PERSON], відповідно до якого встановлено судом, що через систему прийому платежів «Platon» (ТОВ Платежі Онлайн) було проведено успішно видачу займу на сайті EGROSHI.COM (2100,00) на картку клієнта. Згідно даних про транзакцію датою 06.05.2018, сума операції 2100,00 грн., номер картки 516915******3338; номер транзакції 22559-79145-01428; опис платежу - перевод для займа № 3157; код авторизації 404469. Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що в порушення умов вищевказаного договору відповідач своєчасно коштів не повернула, у звязку із чим станом на 13.09.2018 загальна сума заборгованості по кредиту, що підлягає поверненню становить 13258,77 грн., з яких: заборгованості за кредитом - 2100,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 4921,77 грн., заборгованості за пенею 6237,00 грн., які у добровільному порядку на вимогу банку відповідач не сплачує. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). За рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч.3 ст.551 ЦК України. За вищенаведених обставин, застосовуючи ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки визначений позивачем розмір пені є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, суд дійшов висновку, що сума пені підлягає зменшенню до розміру заборгованості по тілу кредиту 2100,00 грн. Відповідач не скористався своїм правом надати суду докази на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги банку до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1212,27 грн. Крім того, суд стягує з відповідача судові витрати за юридичні послуги в сумі 1500 грн., які підтверджуються договором про надання юридичних послуг № 01/08-1 від 01.08.2018 року, актом приймання передачі наданих послуг від 09.09.2018 року до Договору про надання юридичних послуг № 01/08-1 від 01.08.2018 року та платіжним дорученням № 895 від 11.09.2018 року.

Outcome: partial