Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У березні 2015 року прокурор Іллічівського району м.Маріуполя звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до Донецького державного університету управління, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби Донецької області про зобов'язання провести перерахунок стипендії, стягнення недоплачених сум та про зобов'язання проводити виплати стипендії. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON]навчається в Донецькому державному університеті управління за спеціальністю «Соціологія». З першого курсу навчання [PERSON]отримує щомісячно державну стипендію, розмір якої не відповідає розміру, встановленому ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Зазначає, що батько останньої - [PERSON] на момент вступу дочки на навчання до Донецького державного університету управління мав стаж роботи під землею 30 років 8 місяців, а тому, у відповідності до вищевказаної норми, [PERSON] має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. З огляду на викладене, прокурор просить стягнути з відповідача, як юридичної особи, в користь [PERSON] 11580,00 грн. недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2011 року по січень 2014 року включно. У подальшому прокурор уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача у подальшому проводити [PERSON] виплати стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання. В судовому засіданні прокурор Мікаєлян Ф.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача Бондар В.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що дійсно, відповідно до ч.5 ст.51 Закону України «Про освіту», ст.62 Закону України «Про вищу освіту» студенти мають гарантоване право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати стипендії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882. На теперішній час зміни, що враховують вимоги ст..5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до вищезгаданого порядку не внесені, оскільки виплата цих стипендій не забезпечується коштами державного бюджету ні в попередні роки, ні на 2015 рік. Навчальні заклади керуються положеннями Порядку призначення і виплати стипендій, якими підвищена стипендія , передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються гірничих спеціальностей. Саме такі видатки забезпечені коштами державного бюджету у повному обсязі. За таких обставин, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.36 ч. 3 ЦПК України суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз'яснює її право заявити про свою участь у справі. Копія заяви надсилається особам, які беруть участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, приходить, до висновку, що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. [PERSON], [INFO] є студенткою 4 курсу Донецького Державного університету управління денної (бюджетної) форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком підготовки 6.030101 «Соціологія» та отримує стипендію щомісячно, розмір якої наведено в наданій розрахунково-платіжній відомості за видами оплати №54 з вересня 2011 року по березень 2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON]. Згідно копії довідки ДП «Селідовугілля» [PERSON] працює на посаді підземного прохідника з 14 червня 2010 року та станом 24 травня 2011 року його стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті відповідно до ст..1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345 складає 30 років 08 місяців. Зазначені обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались. Відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Донецький державний університет управління зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України"). Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 01 січня 2012 року по 31 січня 2014 року включно [PERSON] мала б отримати стипендію у розмірі 11580,00 грн., що відповідає сумарному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2012 року (1073,00 грн.), з 01 квітня 2012 року по 01 липня 2012 року (1094,00 грн.), з 01 липня 2012 року по 01 жовтня 2012 року (1102,00 грн.), з 01 жовтня 2012 року по 01 грудня 2012 року (1118,00 грн.), з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року (1134,00 грн.), з 01 січня 2013 року по 31 листопада 2013 року (1147,00 грн.), з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року (1218,00 грн.), з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року (1218,00 грн.), з 01 січня 2015 року по 01 лютого 2015 року (1218,00 грн.). Однак, згідно розрахунково- платіжної відомості за видами оплат №54 [PERSON] отримала стипендію за період з січня 2012 року по серпень 2012 року у розмірі 530,00 грн. щомісяця, з вересня 2012 року по січень 2014 року у розмірі 730,00 грн. щомісяця. Отже, загальна сума недорахованої та невиплаченої [PERSON]стипендії становить 11580,00 грн., яку слід стягнути з відповідача. Стосовно заявлених вимог про зобов'язання виплачувати стипендію до закінчення навчання, суд вважає,що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст..3 ЦПК України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 214, 215 ЦПК України суд під час ухвалення рішення з'ясовує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яка правова норма підлягає до застосування. Виходячи зі змісту вищезазначених положень процесуального закону судовому захисту підлягають порушені права особи, а не можливість їх порушення в майбутньому та судове рішення ухвалюється щодо прав особи, які порушені, невизнані або оспорені. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2007 року у справі переглянутій за винятковими обставинами за позовом до Управління праці і соціального захисту населення Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення не донарахованих сум на оздоровлення. Так, Верховним Судом України зазначено, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому, з огляду на викладене, суд вважає за можливе зобов'язати Донецький державний університет управління виплачувати [PERSON] стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», починаючи з 01 лютого 2014 року, оскільки заборгованість по стипендії стягнута за період з вересня 2011 року по січень 2014 року включно і по день ухвалення судом рішення, тобто по 26 травня 2015 року. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial