Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

В листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 110 170 грн. 21 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 07.06.2012 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі. Ухвалою судді від 06.12.2017 року в відкритті провадження в частині стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка виникла станом на 31.10.2016 року, було відмовлено відповідно до п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 7 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 07.06.2012 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта, банківських тарифів. Відповідно до договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 3 % на місяць (36 % річних). В подальшому розмір процентної ставки за користування кредитними коштами був змінений: 01.01.2013 року - 2,5 % на місяць (30 % річних), з 01.09.2014 року - 2,9 % на місяць (34,8 % річних); з 01.04.2015 року - 3,6 % на місяць (43,2 % річних) від суми залишку заборгованості за кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є право позивача вимагати від відповідача сплати неустойки в розмірі, визначеному Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, Банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] обов'язки за кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.02.2017 року, ухваленим у справі за позовом по ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], з останнього на користь Банку було стягнуто заборгованість за даним кредитним договором, яка виникла станом на 31.10.2016 року в розмірі 59 141 грн. 78 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 5 518 грн. 01 коп.; заборгованість за процентами - 46 774 грн. 18 коп.; пеня та комісія - 3 557 грн. 12 коп.; штрафи - 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 2 792 грн. 47 коп. (процентна складова). Вирішено питання щодо стягнення судових витрат по справі. Відомостей про виконання обумовленого рішення суду в добровільному або примусовому порядку матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч . 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобов'язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до наведеного та ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За такого, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання й не позбавляє права на отримання кредитором штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Таким чином позивач має право вимагати від відповідача сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, нарахованих після ухвалення рішення судом та за час, який не увійшов в попередні розрахунки Банку. За таких обставин заборгованість за процентами становить 1 807 грн. 70 коп., яка розрахована за період з 01.11.2016 року по 31.07.2017 року (в межах заявлених позовних вимог), виходячи з наступного розрахунку: (5 518 грн. 01 коп. (заборгованість за кредитом) х 43,2 % (процентна ставка) : 360 днів х 273 днів (кількість днів прострочки)), підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Також з останнього на користь Банку належить до стягнення пеня, що нарахована за вищевказаний період, в розмірі 900 грн. 00 коп. Проте, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення штрафу, виходячи з наступного. Так, згідно ч. 1 ст.546, ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Виходячи з наведеного, штраф є відповідальністю, яка визначається з настанням однієї з подій, а саме: невиконання або неналежне виконання зобов'язання та вичерпується з настанням обумовлених фактів, оскільки має разовий характер. Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Вказаний штраф було стягнуто за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.02.2017 року. Разом з тим, умовами договору не передбачено порядок стягнення штрафу на суму заборгованості, яка виникла після ухвалення рішення суду. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (2,5%), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 41 грн. 31 коп.

Outcome: partial