Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в сумі 60354,79 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.10.2011 року сторонами укладено кредитний договір №б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також здійснював її обслуговування. В свою чергу, [PERSON] зобов'язалася своєчасно здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в наданих до суду клопотанні та відповіді на відзив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в наданих суду відзиві на позов та в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та зазначила, що вважає їх безпідставними та недоведеними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві позивач також зазначила, що між сторонами на підставі анкети-заяви не виникало кредитних відносин, оскільки підписаною анкетою-заявою не узгоджено в належній письмовій формі істотні умови цього виду договірних відносин: розмір кредиту; відсотків за користування кредитом та їх зміни; питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, неустойки (пені, штрафу); вид, номер кредитної картки, з якої відбулося зняття коштів, а також час її отримання відповідачем. Крім того, зазначила, що умови кредитного договору суперечать ч.5 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", одночасне стягнення пені та штрафу суперечить Конституції України, розрахунок пені здійснений з порушенням вимог законодавства та умов договіору. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.10.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та довідки про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періода», згідно яких ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок і випустив платіжну картку «Універсальна GOLD 55 днів» з встановленим кредитним лімітом. В свою чергу, [PERSON] зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості, а також своєчасно здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON] ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг (а.с.47-74, 163). [PERSON] протягом дії договору отримала кредитну картку [NUMBER], з терміном дії до червня 2015 року, яка діяла до кінця травня 2018 року (а.с.70). Із банківської виписки по картці вбачається, що відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 6000 грн., який 26.01.2015 року був зменшений до розміру 5690,00 грн. (а.с.164). У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, станом на 31.08.2017 року відповідач має заборгованість - 60354,79 грн., яка складається з наступного: 5681,13 грн. - тіло кредиту; 48023,43 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3300 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2850,23 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.634 договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Овердрафт (п. 1.1.1.52 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Тобто зобов'язання клієнта за договором овердрафту виникає з моменту зняття ним коштів. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься зобов'язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою виникнення овердрафту. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Наведені вище докази свідчать, що 05.10.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] укладено кредитний договір у письмовій формі, про що свідчать: анкета-заява, підписанням якої [PERSON] приєдналась до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також умови та правила надання банківських послуг і витяг з тарифів обслуговування кредитних карт. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05.10.2011 року містить персональні дані: серію і номер паспорта, ідентифікаційний номер, адресу проживання та іншу додаткову інформацію необхідну для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація заповнена та підписана особисто, що не заперечує представник відповідача. [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» та особистим підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. В зазначеній заяві підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, позивачем [PERSON] були відкрито картковий рахунок, згідно виписки з якого, прослідковується рух грошових коштів, зокрема вбачається, що [PERSON] було встановлено кредитний ліміт і вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінал в касах магазинів, а отже отримувала кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, нею періодично здійснювались готівкові поповнення кредитних карт, шляхом внесення грошових коштів в терміналах обслуговування, останнє з яких мало місце 25.11.2014 року, що свідчить про обізнаність відповідача про наявність непогашеної заборгованості і свій обов'язок перед банком по його погашенню (а.с.166). Отже, аналіз вищенаведених обставин та доказів, якими їх підтверджено, дають суду підстави дійти висновку, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» має право вимагати від відповідача заборгованість за порушення умов укладеного договору. Згідно розрахунку позивача, станом на 31.08.2017 року відповідач має заборгованість - 60354,79 грн., з яких: 5681,13 грн. - тіло кредиту, 48023,43 грн. - відсотки за користування кредитом, 3300,00 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2850,23 грн. - штраф (процентна складова). Суд частково не погоджується з розрахунком боргу, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, свідчить про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У зв'язку із наведеним, суд приходить до висновку, що сума штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та сума штрафу (процентна складова) - 2580,23 грн. підлягають виключенню з розрахунку заборгованості. Крім того, представник позивача у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач в розрахунку заборгованості безпідставно нарахував пеню в розмірі 3300 грн., розмір якої, відповідно до вимог законодавства щодо позовної давності, повинен бути меншим, ніж визначений позивачем. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У зв'язку з тим, що з позовними вимогами до [PERSON] позивач звернувся в суд 20.09.2017 року, враховуючи вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України, на підставі письмово висловленої представником позивача позиції щодо необхідності зменшення розміру пені, суд вважає можливим зменшити розмір пені, шляхом включення розрахунків нарахування пені за один рік до пред'явлення даного позову. Отже розмір пені, що підлягає стягненню складає 1300 грн. Згідно п.2.7.1.4.3 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов'язань Клієнту на підставі договору не може перевищувати половини суми, отриманої клієнтом. З урахуванням того, що кредитний ліміт, і є розміром грошових коштів, надаваємих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності, згідно п.1.1.1.45 Умов та правил надання банківських послуг, а також того, що кредитний ліміт, який надавався [PERSON], станом на 05.10.2011 року становив 3000,00 грн., 23.01.2013 року збільшено до 6000,00 грн., 26.01.2015 року зменшено до 5690,00 грн., враховуючи виключення із розрахунку заборгованості сум штрафу і зменшення розміру пені, тому суд приходить до висновку, що розмір пені, в сумі 1300,00 грн. не суперечить п.2.7.1.4.3 Умов та правил надання банківських послуг. У зв'язку з чим, суд не бере до уваги заперечення представника позивача у цій частині. З вищенаведених підстав, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню положення ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині положень договору щодо порядку визначення розміру пені. Крім того, суд відхиляє заперечення представника позивача щодо відсутності чіткого роз'яснення, як в договорі, так і від представників позивача, щодо здійснення нарахування відсотків за користування кредитом, внаслідок чого відповідач не розуміє порядок нарахування своєї заборгованості, оскільки, згідно п.1.1.2.29.5.1 Умов та правил надання банківських послуг всі письмові запити і звернення необхідно направляти на офіційну юридичну адресу ПриватБанка: 49000, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, проте доказів направлення на зазначену адресу звернення щодо роз'яснення нарахування пені ні позивачем, ні її представником суду не надано. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 258, 611, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial