Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

позивач з врахуванням уточнень звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову покликається на те, що 17.09.2016 року біля 16 год. 35 хв. на автомобільній дорозі «Львів-Шегині» на 15 км. +700 метрів, що в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. [NUMBER], рухаючись у напрямку м. Шегині, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого втратив пильність, та здійснив зіткнення, з автомобілем марки «Фольсваген-Пасат В5» д.н.з. RP 58649 під керуванням позивача - [PERSON] , який знаходився в смузі по якій рухався вище вказаний автомобіль, внаслідок чого його автомобіль від зіткнення виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з рядом інших автомобілів. Автомобіль позивача, внаслідок ДТП отримав пошкодження не сумісні з експлуатацією. 22.11.2016 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/9060/16п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавленя права кермування транспортним засобом на строк шість місяців. [PERSON] свою вину у скоєному визнав у повному обсязі. 22.12.2016 року постановою Апеляційного суду Львівської області скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 22.11.2016 року з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме пропуску строку притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, який передбачений ст. 38 КУпАП. При цьому в мотиваційній частині вказаної постанови встановлено, що [PERSON] зазначав у своїй апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не врахував, того що він визнав свою вину та вперше притягується до відповідальності. Судовим експертом [PERSON] (Свідоцтво №357 від 1997 року видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії МЮУ) складено висновок експертного авто товарознавчого дослідження №62. Відповідно до вказаного експертного висновку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Фольксваген Пассат реєстраційний номер RP 58649, ідентифікаційний номер кузова WvWRH63B42P283898 після його пошкодження в ДТП 17.09.2016 року, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 25.03.2017 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 191 429,95 грн. Однак позивач зазначає, що просить стягнути у відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобіля 135 000 грн. , крім того просить стягнути 5300 грн. за транспортування автомобіля, 6129 витрат послуг автостоянки на якій знаходився пошкоджений автомобіль, 1000 грн. вартості експертизи, 10 000 у відшкодування правової допомоги, а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, не заперечує проти проведення судового засідання в порядку заочного розгляду з постановленням заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також повідомленнями в газеті Високий замок від 8-10 вересня 2017 року та від 6-8 жовтня 2017 року . Заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] 17.09.2016 року біля 16 год. 35 хв. на автомобільній дорозі «Львів-Шегині» на 15 км. +700 метрів, що в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. [NUMBER], рухаючись у напрямку м. Шегині, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого втратив пильність, та здійснив зіткнення, з автомобілем марки «Фольсваген-Пасат В5» д.н.з. RP 58649 під керуванням позивача - [PERSON] , який знаходився в смузі по якій рухався вище вказаний автомобіль, внаслідок чого його автомобіль від зіткнення виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з рядом інших автомобілів. В результаті вищевказаної ДТП автомобілю марки «Фольксваген Пасат» н.з. RP 58649 під керуванням [PERSON]В, було завдано механічних ушкоджень не сумісних з експлуатацією. За наслідками ДТП, 22.11.2016 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/9060/16п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавленя права кермування транспортним засобом на строк шість місяців. 22.12.2016 року постановою Апеляційного суду Львівської області скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 22.11.2016 року з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме пропуску строку притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, який передбачений ст. 38 КУпАП. При цьому в мотиваційній частині вказаної постанови встановлено, що [PERSON] свою вину визнав. Вчиненими діями Відповідача, як особою, що винна в ДТП, позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. На підтвердження понесеної матеріальної шкоди позивачем долучено до матеріалів справи висновок № 62 від 14.04.2017 р. про оцінку автомобіля, згідно якого вартість матеріального збитку після його пошкодження, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень становить 191 429,95 грн., вимогою позивача до стягнення є сума 135 000 грн. За проведення оцінки автомобіля позивачем були понесені витрати в розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцією про оплату,. завданої матеріальної шкоди. Крім того позивачем представлено квитанцію про сплату витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Що стосується витрат за транспортування автомобіля - на суму 5300 грн., та витрат за послуги автостоянки на якій знаходився пошкоджений автомобіль на суму 6129 грн., то такі витрати позивачем підтверджені не були жодними належними доказами. Згідно ч.4 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних діянь. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ст.11, 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є «...втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права». Положенням п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (стаття 543 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України , шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 466/9060/16-п,3/466/2186/16, що власником автомобіля «Шкода Фабія» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення. матеріальної шкоди підлягають до частково задоволення таз відповідачів слід солідарно стягнути понесені позивачем збитки в сумі 135 000 грн. матеріальної шкоди завданої пошкодження транспортного засобу, 1000 грн. вартості оцінки, 10 000 за надання правової допомоги, у решті вимог які стосуються стягнення коштів за послуги автостоянки та послуги транспортування слід відмовити за недоведеністю вимог. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду доказів щодо понесеної моральної шкоди, тому у задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити.. Згідно зі статтею 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial