Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У липні 2013 року до суду звернулася позивач [PERSON] з вищевказаним позовом, яка, відповідно до уточнених позовних вимог від 20.11.2013 року, прохала суд визнати недійсним Договір № 03811 від 20.12.2012 року про надання консультаційних послуг щодо можливості придбання товарів широкого асортименту та Акту від 23.12.2012 року приймання-передачі наданих послуг, укладених між [PERSON] та ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ та стягнути з ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ на її користь збитки у подвійному розмірі в сумі 9 720,00 грн. (4 860,00 грн. х 2); визнати недійсним Договір № 03760 від 20.12.2012 року про надання консультаційних послуг щодо можливості придбання товарів широкого асортименту та Акту від 23.12.2012 року приймання-передачі наданих послуг, укладених між [PERSON] та ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ та стягнути з ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ на її користь збитки у подвійному розмірі в сумі 9 720,00 грн. (4 860,00 грн. х 2); визнати недійсними Договір за № 03811 від 20.12.2012 року та Договір за № 03760 від 20.12.2012 року про надання Адміністратором послуг на умовах адміністрування фінансових активів спрямованих на придбання Замовником товару, укладеного між [PERSON] та ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит та стягнути з ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес- кредит на її користь збитки у подвійному розмірі в сумі 2 168,00 грн. (1 084,00 грн. х 2); стягнути з відповідачів на її користь у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. та всі суми судових витрат, у тому числі за надання юридичної допомоги адвокатом. На підтвердження своїх вимог позивач вказувала, що в місцевій газеті Білопільщина (випуск № 168-170 від 15.12.2012 р.) було розміщено оголошення про надання кредиту по акції (новорічні знижки) фінансовою установою, що за адресою: м. Суми, вул. Козацький Вал, 2-Б, оф. 104, та зазначено контактний телефон. Позивач, маючи на меті отримання коштів на покупку житлового будинку, звернулась за вказаною в оголошені адресою, де громадянка [PERSON], представившись працівником банку, повідомила, що вони надають кредит у великих сумах за наявністю лише паспорту та ідентифікаційного коду; після укладення договору Клієнт повинен отримати кошти у триденний термін, додаткову інформацію по перерахуванню коштів на банківську картку ПриватБанк вони нададуть шляхом надсилання повідомлення на мобільний телефон Клієнта. Також, позивачем зазначено, що [PERSON] їй повідомила, що для того, щоб був менший процент сплати за кредит, одразу необхідно внести суму в розмірі 4 860,00 грн. початкового платежу, лише після цього оформляється договір кредиту. Крім того, з її слів, позивачу стало відомо про те, що основний кредит, який буде надано в розмірі 60 000,00 грн. по кожному договору, зменшиться на цю суму, тобто відбудеться часткове погашення боргу. [PERSON] надала позивачу рахунок для сплати першого внеску - по 4 860,00 грн. по кожному кредитному договору на суму 60 000,00 грн. З пояснень [PERSON] позивачу стало відомо, що потрібно укладати саме два окремих договора на 60 000,00 грн. кожний, а не один на 120 000,00 грн., з метою, щоб сума початкового внеску не змінилася. Мета договорів також була зазначена [PERSON] інша, ніж заявляла позивач (придбання житлового будинку), оскільки було роз'яснено, що це не має значення, оскільки кредит надається грошима. Після перерахування позивачем 20.12.2012 р. коштів в сумі 4 860,00 грн. - початкового внеску за кожним із двох договорів, [PERSON] надала позивачу на підпис договори № 03760 та № 03811 від 20.12.2012 р. про надання консультаційних послуг. Також, цього ж числа, на виконання вказаних договорів (згідно з п. п. 1.2 ) позивачем було підписано ще два Договори № 03760 та № 03811 від 20.12.2012 р. З наданої гр. [PERSON] інформації позивач вважала, що уклала з ТОВ Експрес-кредит кредитні договори № 03760 та № 03811 від 20.12.2012 року на суму 60 000,00 грн. кожний. Кошти, на які позивач розраховувала, підписавши вищевказані договори, - їй надані не були, не звертаючи на її неодноразові вимоги. За вказаним в оголошенні номером телефону відповідати перестали, а адресу перебування представника ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ [PERSON] - було змінено. Вказане і стало підставою вважати, що має місце обман, а підписані позивачем угоди вчинені під впливом обману, шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності і замовчуванням обставин, що мають значення для угоди. Сторони по справі у судове засідання не зявилися. Позивач, адвокат позивача надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представники відповідачів по справі у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв на адресу суду не надсилали. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані по справі належні, законні й допустимі докази, встановив наступне. Згідно з оголошенням в газеті Білопільщина випуск № 168-170 від 15 грудня 2012 року, що розміщено на сторінці 12, повідомлено про акцію АКЦ Експрес-кредит від 1 000 до 500 000 грн. без довідки про доходи; фіксований платіж; є фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи № ФК 324 від 03.07.2012 р. виданого НК РР ФП; всі розрахунки проводяться в безготівковій формі, за умови підписання договору адміністрування; деталі в офісі; зазначено адресу та контактний телефон: м. Суми, вул. Козацький Вал, 2-Б, оф. 104; тел. [NUMBER], [NUMBER]. Як пояснювала позивач, вона, маючи на меті отримання кредитних коштів на придбання житлового будинку в м. Білопіллі Сумської області, звернулась за вказаною адресою, де їй в особі [PERSON] було надано інформацію щодо укладення майбутніх договорів, що оспорюються. Позивач, будучи допитаною в якості свідка по справі, повідомила, що [PERSON] розповіла їй, про те, що вони надають кредит на великі суми, при цьому непотрібно збирати пакет документів, договір укладається за наявності паспорту та ідентифікаційного коду. Після укладення договору Клієнт повинен отримати кошти у триденний термін, додаткову інформацію по перерахуванню коштів на банківську картку Приватбанку, вони нададуть шляхом надіслання повідомлення на мобільний телефон Клієнта. [PERSON] повідомила, що для того, щоб був менший процент сплати за кредит, одразу необхідно внести суму в розмірі 4 860,00 грн. початкового платежу, лише після цього оформляється договір кредиту. Крім того, основний кредит, який буде надано в розмірі 60 000,00 грн. по кожному договору, зменшиться на цю суму проплати, оскільки буде йти часткове погашення боргу; надала рахунок, на який необхідно було перерахувати кошти і зазначена сума першого внеску повинна бути сплаченою до кожного договору окремо. [PERSON] самостійно оформила два кредитні договори по 60 000,00 грн., а не один на суму кредиту 120 000,00 грн., пояснивши, що так потрібно оформляти, і що розмір суми початкового внеску не змінився. Мета договорів також була зазначена [PERSON] інша, ніж заявляла позивач (придбання житлового будинку), оскільки було роз'яснено, що це не має значення, оскільки кредит надається грошима. Судом встановлено, що 20.12.2012 року позивачем [PERSON] на рахунок ТОВ АКЦ Експерес-кредит-інформ було перераховано суми в розмірі 4 860,00 грн. та 4 860,00 грн., згідно з квитанціями № 2261.557.3 та № 2261.557.4 (а.с. 17). Також, судом встановлено, що 20.12.2014 року між [PERSON] (Замовник) та ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ (Виконавець), що діє на підставі Договору доручення № 2 від 28.07.2010 р., в особі продавця-консультанта [PERSON], що діє на підставі довіреності № 14 від 18.06.2012 р., були укладені угоди (Далі Договори про надання [PERSON] консультаційних послуг): Договір № 03760 від 20.12.2012 р., предметом якого, згідно з п. 1., є надання [PERSON] за завданням Замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту (п. 1.1.); оформлення Договору № 03760 від 20.12.2012 р. та Додатків до нього між Замовником та ТОВ АКЦ Експрес-кредит (п. 1.2.); проведення консультацій та роз'яснень з питань діяльності ТОВ АКЦ Експрес-кредит та роз'яснення Замовнику усіх істотних умов договору (п. 1.3.); відповідно до п. 2.1. вказаного договору зазначено вартість плати за надання послуг [PERSON] в розмірі 4 860,00 грн. Договір № 03811 від 20.12.2012 р., предметом якого, згідно з п. 1., є надання [PERSON] за завданням Замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту (п. 1.1.); оформлення Договору № 03811 від 20.12.2012 р. та Додатків до нього між Замовником та ТОВ АКЦ Експрес-кредит (п. 1.2.); проведення консультацій та роз'яснень з питань діяльності ТОВ АКЦ Експрес-кредит та роз'яснення Замовнику усіх істотних умов договору (п. 1.3.); відповідно до п. 2.1. вказаного договору зазначено вартість плати за надання послуг [PERSON] в розмірі 4 860,00 грн. На виконання п. 1.2., вказаних вище Договорів 20.12.2012 р. між фізичною особою [PERSON] (Замовник) та фінансовою установою ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит (Адміністратор) в особі продавця-консультанта [PERSON] були укладені угоди (Далі Договори про надання Адміністратором послуг на Умовах адміністрування активів): Договір № 03760 від 20.12.2012 р., предметом якого, згідно з п. 1, є надання Адміністратором послуг на Умовах адміністрування активів, спрямованих на придбання Замовником Товару (п. 1.3. будівельних матеріалів); згідно з п. 1.2. зазначено вартість Товару 60\~ 000,00 грн.; згідно з п. 1.4 зазначено строк виконання зобовязань 120 місяців. Договір № 03811 від 20.12.2012 р., предметом якого, згідно з п. 1., є надання Адміністратором послуг на Умовах адміністрування активів, спрямованих на придбання Замовником Товару (п. 1.3. будівельних матеріалів); згідно з п. 1.2. зазначено вартість Товару 60\~ 000,00 грн.; згідно з п. 1.4. зазначено строк виконання зобовязань 120 місяців. Відповідно до пункту 2.1.1. кожного з даних Договорів про надання послуг на Умовах адміністрування активів Замовник (позивач [PERSON]В.) взяла на себе обовязок своєчасно, з 1 по 20 число кожного місяця виконувати обовязок по сплаті Щомісячного платежу в сумі 542 грн. (що складається з 500,00 грн. чистий платіж; 42,00 грн. адміністративні витрати). Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій, нею, як Замовником, на рахунок ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит сплачено кошти в сумі: 542,00 грн. за квитанцією № 159 від 23.01.2013 р. (призначення платежу погашення кредиту); 700,00 грн. за квитанцією № 2985.187.1 від 09.03.2013 р. (призначення платежу щомісячний платіж за Договором № 03811); 542,00 грн. за квитанцією № 2041-177-1 від 19.04.2013 р. (призначення платежу щомісячний платіж за Договором № 03811; 500,00 грн. за квитанцією № 2041-177-3 від 19.04.2013 р. (призначення платежу достроковий платіж за Договором № 03811); 542,00 грн. за квитанцією № 2724.327.1 від грудня 2013 р. (призначення платежу достроковий платіж за Договором № 03760) (а.с. 15, 18). Позивач прохав суд визнати всі чотири вищевказаних договори недійсними з підстави вчинення їх позивачем під впливом обману, шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності і замовчуванням обставин, що мають значення для угоди, яка укладається. Відповідно до письмового заперечення на позов, що надане представником за довіреністю ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ, останній вказував на безпідставність позовних вимог, та в обґрунтування своїх заперечень зазначав наступне. Так, зазначено, що відповідно до умов договорів про надання [PERSON] консультаційних послуг (п. 5.6.) позивач, як Замовник, не розірвала договорів в односторонньому порядку у триденний строк після їх підписання, письмових претензій до [PERSON] не предявляла, а тому вважається, що Виконавець здійснив свої зобовязання належним чином, що також підтверджується підписаними Замовником та [PERSON] прийому-передачі наданих послуг від 23.12.2012 р. Дані оспорювані договори є виконаними стороною відповідача з моменту підписання вказаних [PERSON] прийому-передачі наданих послуг та, відповідно до норм закону про нікчемні правочини, не є нікчемними. Щодо оспорюваних договорів про надання Адміністратором послуг на Умовах адміністрування активів, представником відповідача зазначено, що відповідно до п. 5.2. цих договорів, сторони підписалися, що під час укладення цих договорів вони не діють під впливом помилки чи обману, тощо. Відповідно до п. 3.1. цих договорів позивач, як Замовник, не розірвав договорів в односторонньому порядку у триденний строк після їх підписання. Також, представником відповідача зазначено, що позивачем не доведено факт обману належними доказами; позивач була ознайомлена зі змістом договорів, що підписувала. Також, в обґрунтування заперечень зазначено, що оспорювані договори про надання Адміністратором послуг на Умовах адміністрування активів № 03760 та № 03811 від 20.12.2012 р. були розірвані в односторонньому порядку Адміністратором в порядку п. 4.8. умов цих договорів, у зв'язку з неналежним виконанням Замовником своїх обов'язків за договорами, про що Замовника повідомлено відповідними листами від 27.08.2013 року та 25.06.2013 року (а.с. 92, 93). Відповідно до положень ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. З метою встановлення наявності у відповідачів умислу ввести в оману позивача, як Замовника, яких при укладенні договорів представляла гр. [PERSON] (на сьогодні [PERSON], згідно з свідоцтва про зміну імені (а.с. 114), судом в якості свідків допитано [PERSON] та [PERSON] Допитана в порядку судового доручення в якості свідка [PERSON], що діяла в інтересах товариств (відповідачів) при укладанні оспорюваних правочинів, надала пояснення, відповідно до яких вказувала, шо [PERSON] спочатку телефонувала за номером, що розміщений в оголошенні, а потім приїзджала до офісу разом з якоюсь жінкою (на думку свідка, або з сестрою, або із знайомою); вони ознайомилися з умовами договору та поїхали. Наступного приїзду вони ще раз ознайомилися з умовами договору та підписали його; [PERSON] сплатила кошти, приблизно, по чотири з половиною тисячі гривень за кожним договором, про що надала квитанції. На запитання судді: на які саме цілі використання грошей [PERSON] фактично мала намір укладати договори, свідок відповіла невпевнено, міркувала: або на будматеріали або на житлову площу, а потім пояснила суду, що на житлову площу в них не укладають договори. На інше запитання судді: на які саме цілі фактично уклала договори [PERSON], свідок відповіла, що на будматеріали. На запитання адвоката [PERSON] та судді: про що саме консультувала вона [PERSON] (які консультативні послуги були нею надані), свідок повідомила, що надавала лише консультації стосовно сум - чотирьох з половиною тисяч по кожному із договорів, а потім пояснила, що по всім іншим умовам [PERSON] мала право сама задавати запитання. Свідок пояснила, що після певного часу [PERSON] почала постійно телефонувати їй з вимогою пояснити коли будуть надані кошти, на що свідок відповіла їй, що кошти не надаються готівкою, а перераховуються на картковий рахунок. На відповідне запитання свідок повідомила, що вона не повідомляла [PERSON] про строки отримання останньою коштів, а також, повідомила суду, що при отриманні гарантій протягом тижня надходять кошти. На запитання: коли фактично [PERSON] отримала кошти за договорами, свідок відповіді не надала з підстави необізнаності. На думку суду, із вказаного свідком слід зробити висновок, що [PERSON] знала з пояснень [PERSON], що остання має намір отримати кредит на житловий будинок в сумі 120 000,00 грн., однак не повідомила [PERSON], що предмет договорів, що укладаються, інший від предмету кредитного договору, на укладення якого розраховує остання. Тобто, істотні умови договорів (в тому числі - предмету договорів) [PERSON] не розяснювала (прояв бездіяльності, умовчування), що сформувало неправильне уявлення у [PERSON] щодо укладених договорів, в іншому разі, такі договори заключні нею не були б. На підставі досліджених судом доказів по справі суд дійшов висновку, що в момент укладення оспорюваних правочинів [PERSON], як Замовник, мала неправильне уявлення стосовно правочинів, яке сформувалося в неї під впливом умисного обману з боку [PERSON], як уповноваженого представника товариств. Остання, представляючи у правочинах вказаних юридичних осіб, не надавала інформацію [PERSON] про дійсну природу оспорюваних правочинів, права та обов'язки сторін, мотиву та мети првочинів, що сформувало у [PERSON] неправильне уявлення. Якщо б [PERSON], як сторона по оспорюваним договорам, знала про справжню природу правочинів (укладення не кредитних договорів, а укладення договорів, що відносяться за своєю суттю до договорів послуг із особливим, від кредитних, колом прав та обов'язків сторін та іншими умовами, що з них випливають), то договори нею укладені не були б. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про недійсність оспорюваних правочинів. Щодо позовних вимог про визнання недійсними [PERSON] приймання-передачі наданих послуг від 23.12.2012 років до договорів про надання [PERSON] консультаційних послуг № 03760 та № 03811, то суд вважає, що такі акти по своїй природі не є договорами, положення про визнання недійсним договору до них застосуванню не підлягають, вони складені як наслідок, а також, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 16 ЦК України, така вимога як визнання акту недійсним не відноситься до жодного з видів захисту цивільних прав та інтересів особи. Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь суми, сплачені за Договорами про надання [PERSON] консультаційних послуг (по 4 860,00 грн. по кожному), в подвійному розмірі, як збитки. Однак, суд виходить з того, що загальним наслідком визнання правочину недійсним, укладеного внаслідок обману, є двостороння реституція, яка здійснюється за правилами ст. 216 ЦК України. Двостороння реституція, як наслідок недійсності правочину, настає незалежно від наявності вини сторін правочину. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (двостороння реституція), а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відшкодування збитків, моральної шкоди, що завдані у зв'язку із вчиненням недійсного правочину, передбачених ч. 2 ст. 230 ЦК України, є додатковим майновим наслідком вчинення такого правочину, при цьому, особа, якій завдано збитків, моральної шкоди, повинна довести їх наявність, вину заподіювача, та причинний зв'язок між діями та наслідками, що настали, з посиланням на відповідні докази, згідно з вимогами ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України. У зв'язку з тим, що стороною позивача не доведено наявність збитків, тому, як загальний наслідок визнання правочинів недійсними, укладених внаслідок обману, підлягає застосуванню двостороння реституція, а саме на користь позивача підлягають стягненню: кошти в сумі 4 860,00 грн. за недійсним Договором № 03811 від 20.12.2012 року про надання консультаційних послуг щодо можливості придбання товарів широкого асортименту; кошти в сумі 4 860,00 грн. за недійсним Договором № 03760 від 20.12.2012 року про надання консультаційних послуг щодо можливості придбання товарів широкого асортименту; кошти в сумі 542,00 грн. за недійсним Договором № 03811 від 20.12.2012 року про надання Адміністратором послуг на умовах адміністрування фінансових активів спрямованих на придбання Замовником товару; кошти в сумі 542,00 грн. за недійсним Договором № 03760 від 20.12.2012 року про надання Адміністратором послуг на умовах адміністрування фінансових активів спрямованих на придбання Замовником товару. Оскільки гр. [PERSON] діяла в інтересах товариств (відповідачів), відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 902 ЦК України, товариства, залишаються відповідальними в повному обсязі за наслідки дій, вчинених представником. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яка оцінена позивачем в розмірі 2 000,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на те, що позивачем не обґрунтовано у чому полягає спричинена йому відповідачами моральна шкода, не зазначено які втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяно. В підтвердження наявності моральної шкоди не надано доказів, згідно з вимогами ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, а тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані,\~ \~ на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~ \~ обставин,\~ \~ що\~ \~ обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 212 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До судових витрат, відповідно до положень ч. 3 ст. 79 ЦПК України, відносяться і витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Так, позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг адвокатом, що укладений між нею (як Клієнтом) та адвокатом [PERSON] від 23.05.2013 р., а також копії квитанцій про витрати у зв'язку з послугами адвоката: квитанція до прибуткового касового ордеру від 02.07.2013 р. на суму 448,00 грн. (призначення платежу: оплата за юридичну консультацію та опрацювання документів); квитанція до прибуткового касового ордеру від 25.07.2013 р. на суму 350,00 грн. (призначення платежу: оплата послуг за складення позовної заяви); квитанція до прибуткового касового ордеру від 23.09.2013 р. на суму 380,46 грн. (призначення платежу: оплата послуг за участь у судовому засіданні); квитанція до прибуткового касового ордеру від 24.09.2013 р. на суму 200,00 грн. (призначення платежу: оплата послуг за опрацювання заперечення відповідача на позов); квитанція до прибуткового касового ордеру від 25.09.2013 р. на суму 100,00 грн. (призначення платежу: оплата послуг за складання заяви про виклик свідка та витребування доказів); квитанція до прибуткового касового ордеру від 14.11.2013 р. на суму 50,00 грн. (призначення платежу: оплата послуг за складання уточненої позовної заяви); квитанція до прибуткового касового ордеру від 12.02.2014 р. на суму 974,00 грн. (призначення платежу: оплата послуг за опрацювання матеріалів справи, ознайомлення); квитанція до прибуткового касового ордеру від 02.06.2014 р. на суму 730 грн. (призначення платежу: оплата послуг адвоката за участь у судовому засіданні та ознайомленя з матеріалами справи); квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.07.2014 р. на суму 243,50 грн. (призначення платежу: оплата послуг адвоката за участь у судовому засіданні та ознайомленя з матеріалами справи); квитанція до прибуткового касового ордеру від 21.10.2014 р. на суму 700,00 грн. (призначення платежу: оплата послуг адвоката за складення письмової промови та опрацювання документів). Також, стороною позивача документально підтверджені витрати, понесені позивачем у зв'язку із забезпеченням явки його та адвоката на судові засідання, що відбувалися 12.05.2014 року, 02.06.2014 року, 01.07.2014 року: чек № 210569 на суму 72,58 грн. від 12.05.2014 р.; чек № 210568 на суму 72,58 грн. від 12.05.2014 р.; чек № 150714 на суму 17,86 грн. від 12.05.2014 р.; чек № 150713 на суму 17,86 грн. від 12.05.2014 р.; чек № 225063 на суму 72,58 грн. від 02.06.2014 р.; чек № 225062 на суму 72,58 грн. від 02.06.2014 р.; чек № 126226 на суму 86,23 грн. від 02.06.2014 р.; чек № 126227 на суму 86,23 грн. від 02.06.2014 р.; чек № 190614 на суму 86,23 грн. від 12.05.2014 р.; чек № 190615 на суму 86,23 грн. від 12.05.2014 р.; чек № 158276 на суму 17,86 грн. від 02.06.2014 р.; чек № 158277 на суму 17,86 грн. від 02.06.2014 р. Таким чином, загальна сума витрат пов'язаних з розглядом судової справи, понесених позивачем складає 4 882 грн. 64 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково в загальній сумі 10 804,00 грн. (ціна позову - 100%, відповідно ставка судового збору становить 243 грн. 60 коп.), з яких 9 720,00 грн. з відповідача ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ (що в процентному відношенні складає 89,96%) та 1 084,00 грн. з відповідача ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит (що в процентному відношенні складає 10,04%), тому з відповідача ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 219,14 грн., а з відповідача ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит - 24,46 грн. Враховуючи те, що загальна сума витрат пов'язаних з розглядом судової справи, понесених позивачем, складає 4 882 грн. 64 коп., то з відповідача ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит-інформ на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу в розмірі 4\~ 392,42 грн. (4\~ 882.64 грн. : 100% х 89,96% = 4\~ 392,42 грн.), а з відповідача ТОВ Альтернативний кредитний центр Експрес-кредит - 490,22 грн. (4\~ 882.64 грн. : 100% х 10,04% = 490,22 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial