Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 9 грудня 2008 року у розмірі 29530,60 грн., станом на 29 листопада 2018 року , мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн. 25 січня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-4 ). Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України (а.с.44 ). Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України ,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Судом встановлено, що 9 грудня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( з 30 квітня 2009 року перейменоване на ПАТ КБ ПриватБанк та ,згідно рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519, було змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк»), які є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір, що складається із підписаної відповідачем заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. [PERSON] отримала кредитку «Універсальну, 30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 500 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 36 % на рік ( 3% на місяць) на залишок заборгованості ( а.с. 11,12). З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № б/н від 9 грудня 2008 року відповідач отримав кредитну картку № 4149437310529738 зі строком дії до 04/09 року . Позивачем також надані відомості про видачу наступних карток: № 4149437323522878 з терміном дії з 25 травня 2005 до 01/10 року, № 4149437404500553 з терміном дії з 17 серпня 2009 до 06/13 року, № 4149437112894942 з терміном дії з 17 грудня 2012 до 05/16 року, № 4149437809425976 з терміном дії з 26 грудня 2012 до 06/16 року, № 5167982300137772 з терміном дії з 4 квітня 2013 до 04/17 року, № 4149439392091009 з терміном дії з 12 травня 2017 до 07/20 року. Останній платіж в погашення кредиту відповідачем здійснено у травні 2017 року . За розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем, станом на 29 листопада 2018 року, заборгованість відповідача складала 29530,60 грн., а саме: - 3413,89 грн. заборгованість за кредитом, - 2941,97 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом , - 1292,33 грн. заборгованість за пенею , - штрафу, відповідно до пункту 8.6 «Умов та Правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1382,41 грн. - штраф (процентна складова) За договором, у межах строку кредитування: з 9 грудня 2008 до 16 липня 2015 року відповідач повертав позивачеві кредит і сплачував проценти періодичними (щомісячними) платежами . Починаючи з 16 липня 2015 року відповідач мав заборгованість з виплати відсотків за користування кредитом,бо сторони погодили строк кредитування по липень 2020 року. Отже , банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом\~ в межах строку дії кредитної картки. \~\~Розглядаючи позов, судом враховано, що припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак,\~\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України.\~\~ Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання (п. 6.5. Умов, що діяли на час укладання договору). Згідно п. 6.6. Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, боржник зобовязаний, на вимогу банку, повернути кредит оплатити винагороду банку. Частиною 3\~ст. 1056 -1 ЦК України\~в редакції\~Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку"\~визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що доданий до анкети - заяви\~\~вказано про те, що базова процентна ставка за кредитом з липня 2015 року встановлена у розмірі 3,6 % на місяць на залишок заборгованості\~\~(43,2% річних) до 31 липня 2020 року включно ( а.с. 59-61) , що обумовлено договором між сторонами. Отже,\~з урахуванням даних про отримання відповідачем кредитних карток у 2017 році та проведених ним виплат по кредиту до травня 2017 року за підвищеною ставкою , суд вважає , що зміна розміру фіксованої процентної ставки на прострочену заборгованість\~\~позивачем \~\~ погоджено з [PERSON] Згідно п. 5.5. розділу 5 «Порядок нарахування та сплати відсотків» Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 днів на рік. Проценти за користування кредитом нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти з дня списання суми з карткового рахунку.(п.5.5.2.). Розглядаючи позов, судом враховано, що припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак,\~\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України.\~\~ Така позиція висловлена\~\~в постанові Верховного Суду №14-10цс18. Починаючи з 1 травня 2017 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем , повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Сторони лише 12 травня 2017 року знову погодили строк кредитування по липень 2020 року. Отже, нарахована позивачем заборгованість по відсоткам за період з 1 по 11 травня 2017 року - 184,92 грн. підлягає виключенню із суми заборгованості . Відтак, сума заборгованості за процентами по кредиту становить\~2757,05\~ грн. ( 2941,97 184,92), яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Сума заборгованості за тілом кредиту за наданим розрахунком становить 3413,89 грн, отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором\~,\~станом на 29 листопада 2018 року, складає 6170,94 грн. (виходячи із розрахунку: 2757,05 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом + 3413,89 грн.- заборгованість за тілом кредиту). Щодо позовних вимог в іншій частині позову , суд виходить з такого. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Розмір штрафів оговорено умовами договору , що був підписаний відповідачем. Так,главою 8 Умов передбачена відповідальність сторін за неналежне виконання обовязків за договором . Відповідно до п.8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф\~в розмірі\~500\~грн.\~та 5%\~від суми\~позову( а.с. 11). Однак, до виниклих правовідносин щодо стягнення нарахованої пені та штрафів застосовуються положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де здійснювалася антитерористична операція. Штрафні санкції, що нараховані відповідачу відповідно до п. 8.6. Умов за порушення договору, були здійснені позивачем під час звернення до суду у грудні 2018 року ( іншої інформації в розрахунку не зазначено). Оскільки відповідач є громадянином України, який зареєстрований та проживає в населеному пункті, де здійснювалася антитерористична операція ( с. Дмитро-Дар`ївка Олександрівського району Донецької області), відповідно до Переліку населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року та на виконання ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», нарахування їй штрафних санкцій в цей період заборонено. Отже, позовні вимоги в частині нарахування суми штрафів задоволенню не підлягає . В частині позову про нарахування пені, суд враховує таке. Станом на 13 квітня 2014 року сума заборгованості за пенею позивачем не нарахована, а з 14 квітня 2014 року забороняється нарахування пені, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов банку задоволено на 20,9 % ( 6170,94 х 100 :\~\~ 29530,60), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 368,26 грн. (1762 х 20,9 %).

Outcome: partial