Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] ,\~треті особи:\~Орган опіки\~та піклування\~Новомосковської міської\~ради Дніпропетровської\~області,\~Новомосковська міська\~рада Дніпропетровської\~області,в якому просять скасувати рішення виконавчого комітету Новомосковської ради № 332/0/6-19 від 17.05.2019, яким визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення зустрічей батька з сином першого та третього тижня кожного місяця з 18.00 год. п`ятниці до 15.00 год. неділі включно у межах м. Павлограда без присутності матері, спільного відпочинку батька з сином по 3 дні під час весняних та осінніх канікул, 15 днів у червні, 15 днів у липні, 15 дні у серпні кожного року у межах території України з урахуванням стану здоров`я сина, графіку його навчання та заходів щодо розвитку. Визначити спосіб участі баби [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення зустрічей другого та четвертого тижня кожного місяця з 18.00 год. п`ятниці до 13.00 год. неділі включно у межах м. Павлоград Дніпроптеровської області. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з відповідачем. Відповідач чинить позивачам перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, не виконує рішення органу опіки, всі намагання спілкуватися з дитиною, та приїзди закінчуються сварками. З приводу чого позивачі звертались зі скаргами до міського голови м. Новомосковська. Такими діями відповідача порушуються права дитини, права позивачів як батька та бабусі. Тому просять суд позов задовольнити. Ухвалою від 06.08.2019 справу передано з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.12.2019 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі. Ухвалою від 14.01.2020 в задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до м. Новомосковськ відмовлено, витребувано у Орган опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області висновок по суті позовних вимог відповідно до ст. 19 СК України. 16.07.2020 представник відповідача подала зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, який ухвалою від 16.07.2020 прийнято, та вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 22.07.2020 позивач відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав відзив на зустрічний позов. Вказує, що його син [PERSON] дійсно проживає з мамою, але вона перевезла його до м. Новопсковська без його згоди та відома, перешкоджає його спілкуванню та побаченням з сином. Зазначає, що він не проти вирішити це питання в позасудовому порядку, але до нього ніхто не звертався, тому вважає, що спір відсутній та просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. 29 липня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги, дали пояснення відповідно до обставин викладених в позові. [PERSON] зазначив, що хоче спілкуватись з сином, брати участь у його вихованні, але позивач перешкоджає цьому, не дає бачитись з сином, не дає навіть розмовляти по телефону. Раніше, після розлучення він з сином спілкувався, син до нього приїздив, але потім позивач почала забороняти йому спілкуватись та бачитись з сином, тому вже два роки він не має можливості бачитись та розмовляти, навіть телефоном, з сином. З цього приводу він звертався до органів опіки, міського голови, поліції. Він з бабусею приходили до школи, бажали поспілкуватись з [PERSON] , подарувати подарунки, але вийшов конфлікт, викликали поліцію. Вважає, що позивач забороняє йому спілкуватись з сином так як на її думку він наносить дитині шкоду, але коли син був у нього вони гуляли, атракціони, парки відвідували, а позивач вважала, що він так балує сина, тому сварила сина, він плакав. Проживає він з дружиною та її сином, син дружини [PERSON] не ображає, стосунки нормальні. Після з`ясування судом позиції неповнолітнього [PERSON] , та пояснень психолога, позивач зазначив, що він розуміє, що йому потрібно спочатку налагодити відносини з сином, з яким він не спілкувався вже два роки, та почати згоден з телефонних розмов. Щодо задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує, тільки в разі підтвердження права власності [PERSON] або її цивільного чоловіка на будинок, де вони проживають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що хоче спілкуватись з онуком, брати участь у його вихованні, але позивач перешкоджає цьому, не дає бачитись з онуком, не дає навіть розмовляти по телефону. Вважає, що це позивач налаштовує дитину проти неї та її сина тому, що вони не так виховують, балують, а сама на сина кричить, сварить його, коли вони жили разом вона навіть дозволяла собі лаятись на дитину нецензурною бранню. Коли вона з сином приходили до школи [PERSON] , вони бажали поспілкуватись з дитиною, подарити подарунки, але так як позивач не дає спілкуватись, вона вихопила дитину, яка налякалась, потім вийшов конфлікт. Завчасно домовитись з позивачем вона не намагалась. Після з`ясування судом позиції неповнолітнього [PERSON] , та пояснень психолога, позивач зазначила, що просить дати можливість спілкуватись з онуком, та почати згодна з телефонних розмов. Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову. Відповідач зазначила, що вона захищає перш за все інтереси свого неповнолітнього сина. [PERSON] сам не бажає спілкуватись з батьком та бабусею, це його свідоме рішення. До 2018 року конфліктів не було, син їздив до батька, проводив з ним час, але потім почав замикатись, казати, що не хоче їхати до батька. На її думку так сталось тому, що позивач чинить на дитину тиск, і по телефону, каже, що забере його до себе, а [PERSON] боїться, що батько не поверне його до мами, тому і не бажає з ним спілкуватись. Коли син бував у позивача раніше, він не завжди був з батьком, так як останній працює, його залишали з бабусею або сусідкою. Також, старший син дружини позивача погано на [PERSON] впливав, підбурював на погані вчинки. Коли позивачі приходили до школи [PERSON] , то бабуся схопила [PERSON] , тягнула, потім був конфлікт, вона оскорбляла дитину. Син злякався, в подальшому відмовлявся ходити до школи, вони змушені були звертатись до психолога, лікаря, приймати препарати. Вона ніколи не ображала сина, добре його виховує, та не може змусити спілкуватись з батьком. [PERSON] не хоче спілкуватись з батьком, так як боїться, що він забере і не поверне його до неї, позивач сам казав це сину по телефону. Зустрічні позовні вимог підтримує, просить визначити місце проживання сина з нею, так як син зареєстрований в будинку, який не належить позивачу, він там не проживає, але не дає дозволу перереєструвати сина з нею, тому вона не може змінити і свою реєстрацію, хоча вже значний час мешкає з сім`єю в м. Новомосковськ. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не хоче спілкуватись з батьком так як боїться, що він забере його від мами. Хлопчик дуже прив`язаний до мами та молодшого братика, та після того як батько пропонував забрати його до себе, це його налякало. Відповідач не має не меті виключити батька та бабусю з життя дитини, але існують конфліктні відносини між сторонами, які потрібно вирішити, та спочатку налагодити відносини з дитиною, щоб він перестав бояться, а потім розпочати спілкування та спочатку в обов`язковій присутності мами, з урахуванням думки дитини, його графіку навчання та тренувань з футболу, а потім графік можливо змінювати. Зустрічний позив підтримує в повному обсязі просить задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є цивільним чоловіком [PERSON] , вони разом проживають останні п`ять років, є спільний син, до [PERSON] ставиться як до власного сина, виховує його. Спочатку [PERSON] бачився з батьком, не було проблем та конфліктів, а потім [PERSON] почав нервувати після приїзду від батька, і відмовився їздити взагалі, причину не сказав, замкнувся, він не з`ясовував, щодо висновків психолога не знає. Зараз дитина проживає в родині, все добре, про батька та бабусю не згадує. Він не проти щоб бабуся спілкувалась, але вона відмовилась приїздить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком цивільного чоловіка [PERSON] , [PERSON] виховує як онука, захищає його. [PERSON] та [PERSON] проживають однією родиною більше п`яти років в м. Новомосковськ. Спочатку [PERSON] спілкувався з батьком, це було свято, а потім почав змінюватись, нервувати, хворіти, боявся щось розповісти, став менше спілкуватись, потім перестав взагалі їздити до батька. [PERSON] казав, що не хоче їхати до батька, але повинен, бо боїться за маму. Між сторонам є конфліктні відносини, є кримінальна справа, він не вважає, що конфлікт можливо залагодити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює психологом, спілкувалась з [PERSON] особисто, на її думку проблема небажання дитини спілкуватись з батьком в конфлікті між батьками. Хлопчик дуже прив`язаний до мами, боїться за неї, та боїться її втратити. Якщо зміняться відносини між сторонами, то і дитина може змінити свої відношення до батька та бабусі. Щоб налагодити відносини мамі необхідно спілкуватись з сином, щоб він відчував безпеку, почати батьку та бабусі спілкування з [PERSON] спочатку телефоном без конфліктів, по доброму, передавати подарунки, а вже потім почати зустрічі в присутності мами, можливо раз на місяць. В судовому засіданні, за участю представника органу опіки та піклування Павлоградської міської ради та психолога, була вислухана думка дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснила, що йому вже 9 років, він живе з мамою, татом [PERSON] та братиком, у них все добре. [PERSON] та бабусю [PERSON] він знає, але спілкуватись з ними, та їздити до них не хоче, не хоче навіть спробувати помиритись та поспілкуватись, не хоче з ними бачиться навіть в присутності мами, якщо мама скаже, що все буде добре, боїться, що папа його забере, і не поверне до мами, тому, що він так казав. Раніше до батька він їздив, але більше не хоче. Свій телефон він має, але номеру батька [PERSON] в нього не має. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] . /а.с. 14,119/ Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016, яке набрало законної сили 14.06.2016. Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та її цивільним чоловіком [PERSON] в м. Новомосковськ, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. У зв`язку з розлученням створенням нових сімей, відсутністю узгодженої позиції щодо виховання сина між позивачем на відповідачем утворились складні відносини та виникають конфлікти, про що зазначили сторони, та підтверджується довідками та листами, витягами з ЄРДР Новомосковського та Павлоградського ВП, скаргами (а.с. 16,17,126,129,145,146). Позивач [PERSON] працює в ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» електрослюсарем підземним та отримує заробітну плату, з якої сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , що підтверджується довідкою ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с. 19) . Позивач [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію в разі втрати годувальника, що підтверджується довідкою ПФУ (а.с. 20). Відповідно до довідки № 5881 від 18.06.2019 позивачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту [NUMBER] . Відповідно до акту від 10.12.2019 квартального комітету № 18 м. Новомосковськ [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] не зареєстровані, але проживають за адресою [ADDRESS] з 01.04.2016 по теперішній час. (а.с. 55) Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 232099567 від 11.11.2020 право приватної власності на будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] з 19.10.2016. Питання щодо участі батька у вихованні сина [PERSON] вирішувалось органом опіки та піклування, та відповідно до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 332/0/6-19 від 17.05.2019 визначено способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] : кожна друга та четверта неділя щомісяця з 11.00 год суботи до 15.00 год неділі, половину часу осінніх, зимових, весняних канікул, сім календарних днів під час літніх канікул, під час виконання графіку брати до уваги стан здоров`я та зайнятість дитини, спілкування має відбуватись на території фактичного проживання батька. (а.с. 15) Дитина [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки № 185 від 06.12.2019 навчається в дитячо-юнацькій спортивній шкоді м. Новомосковська на відділенні футболу з вересня 2019 року, за розкладом занять у вівторок, четвер та п`ятницю. Відповідно до педагогічної характеристики учня 3-Г класу СЗШ № 6 м. Новомосковська від 11.12.2019 № 241 [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] , дитину виховують мама та вітчимом. Дитина охарактеризована з позитивною сторони, мати [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь у вихованні сина, мати відвідує всі класні збори, є членом батьківського комітету. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 538/0/2-20 від 17.03.2020 про визначення способів участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , зазначено встановлення порядку участі батькам та бабусі у вихованні дитини залишити на розсуд суду, при цьому у висновку встановлено, що між батьками дитини існує конфлікт, попри намагання спеціалістів конфлікт не вичерпано, на засіданні комісії були запрошені сторони по справі, які так і не дійшли порозуміння через існуючий конфлікт, батька та бабусі було рекомендовано ставитися одним до одного з повагою, уникати конфліктів. З дитиною [PERSON] працював психолог. Внаслідок дослідження особистості, визначення психологічного, емоційного стану [PERSON] , міжособистісних відносин у родині встановлено, що хлопчик відкритий, доброзичливий, легко іде на контакт. У хлопця тісна прив`язаність до матері, його головне бажання, щоб вона завжди була поруч і він дуже боїться її втратити. Про батька [PERSON] дитина згадує неохоче, відчувається занепокоєння. Безпека у [PERSON] асоціюється з образом матері. Стосунки які склалися між батьками непокоять [PERSON] , він дуже переживає за цю ситуацію. На питання про батька [PERSON] настрій різко змінюється, зовні демонструє деякі ознаки психофізіологічного збудження. Бажання дитини, щоб батьки були добрі друг з другом та перестали сваритися. Наявність насильства над дитиною відсутня. [PERSON] уникає розмов про свого рідного батька. Згадує образи, які він йому завдав. У сфері сімейних відносин треба відмітити повну відмову хлопчика від контактів з рідним батьком та фоні переваги матері. При спілкуванні хлопчик висловлює небажання їхати до батька в гості та спілкуватись з ним. Щодо бабусі [PERSON] , то відомості та документи про неї, які можна використати при складення висновку в органу опіки відсутні. (а.с. 88-92) Обставини, зазначені у висновку органу опіки та піклування, повністю підтверджуються висновком психолога НМЦСССДМ [PERSON] щодо проведеної роботи з дитиною [PERSON] , [INFO] , та висновком НМЦСССДМ щодо психологічного стану та сімейної ситуації [PERSON] , [INFO] . (а.с. 127,128) Також, зазначені обставини найшли повне підтвердження під час з`ясування судом думки дитини в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 159 СК\~України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 257 СК України баба,\~дід,\~прабаба,\~прадід мають\~право спілкуватися\~зі своїми\~внуками,\~правнуками,\~брати участь\~у їх\~вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків . Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ч. ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 91 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 91 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення,\~судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Таким чином із консолідованого змісту положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7,\~141,\~159,\~257 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Положення\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначають, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Згідно\~з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~- кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до \~ст.5 СК України \~держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно\~ст.150 СК\~України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, народу та Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно\~ст.152\~СК України\~право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно\~ст.153 СК\~\~України\~ мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно\~ст.155\~СК України\~\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно\~ст.157 СК\~України\~ питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (питання щодо виїзду за кордон, тощо). Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно\~ст.158 СК\~України\~ за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно\~ст.171 СК\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, більш гармонійним є розвиток дитини при присутності і участі у її вихованні двох батьків. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч.3 ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З аналізу норм права, що регулюють правовідносини між дітьми і батьками, понад усе беруться до уваги дійсні інтереси дитини; вважається і є загально визнаним, що в дійсних інтересах дитини є зростання у сім`ї, зростання з обома батьками; відлучення від одного з батьків за загально визнаним задекларованим правилом не відповідає інтересам дитини, якщо не встановленого, що спілкування дитини з таким батьком суперечить інтересам дитини, несе у собі певну загрозу для дитини, зокрема для її здоров`я розвитку, психоемоційного стану. Вислухавши сторони та дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків: При розгляді даної справи суд виходить з конвенційного права дитини на спілкування з батьком, і з того, що таке спілкування є безумовно в інтересах дитини, - якщо інше не встановлено. При розгляді даної справи підстав для обмеження як сина так і батька у цьому праві судом не встановлено. Також суд враховує конвенційне право особи на повагу до особистого та сімейного життя, в тому числі і до його батьківських прав. Позивач є батьком дитини і має рівні з відповідачем права щодо участі у вихованні, розвитку сина, у спілкуванні з ним. Визначення місця проживання сина з матір`ю, не є обмежуючим для батька фактором у здійсненні ним вказаного батьківського права. За презумпцією невинуватості і правомірності позивач [PERSON] вважається особою законослухняною та правопорядною, і тому не є особою, яка може бути позбавлена спілкування з дитиною чи обмежена у цьому. Відповідач не довела наявності таких фактів, які б давали підстави для висновку, що спілкування сина з батьком зашкодить йому чи створить для нього певну загрозу, або що таке спілкування буде всупереч дійсним інтересам дитини. Позивач, подавши даний позов, і крім того своєю поведінкою при розгляді справи та висловленими доводами і діями дійсно демонструє бажання налагодити і не втрачати стосунки з сином, надолужити згаяне, доводить своє прагнення приймати активну участь у житті сина. При цьому судом встановлено, що причиною небажання сина спілкуватись з батьком та бабусею, є конфліктні відносини, які склались між мамою та батьком, а також мамою та бабусею. Через постійні сварки та конфлікти, які бачить дитина, він не почуває себе в небезпеці поряд з батьком, також відчуває загрозу щодо мами, боїться її втратити, тому займає сторону матері, таким чином без вирішення конфлікту між дорослими, та зміни способу їх спілкування між собою на доброзичливий, змінити ставлення дитини до батька та бабусі є неможливим. З метою\~\~мінімізації впливу\~\~травмуючої ситуації на розвиток дитини, який тривалий час проживає окремо\~\~від\~\~батька,\~не бачиться з ним вже два роки, суд вважає, що поступове налагодження позитивного спілкування батька з сином,\~\~зняття\~\~психологічного\~\~напруження\~\~у сина можливе\~\~за умов вирішення конфлікту між сторонами, налагодження доброзичливих відносин між мамою та татом, початок спілкування батька та бабусі з [PERSON] , налагодження\~\~та встановлення\~\~довірливих\~\~взаємовідносин повинен розпочатись з телефонного спілкування, виявлення уваги батьком через подарунки, які він може передавати мамі, та в подальшому з урахуванням зміни відношення сина до батька на позитивне, відсутність страху, можливим розпочати особисті побачення батька та бабусі з [PERSON] за обов`язкової присутності матері.

Outcome: partial