Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.07.2016 року сталася ДТП, за участю двох автомобілів - KIA Carnival д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], відповідача по справі, та автомобіля Mersedes Bens д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Під час дорожньо-транспортної пригоди позивач знаходилась разом з іншими пасажирами у маршрутному транспортному зacoбi i внаслідок зіткнення транспортних засобів отримала тілесні ушкодження. Зазначена ДТП сталася в результаті порушення відповідачем ПДР. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 29.09.2016 року по факту зазначеного ДТП, кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідача визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП по факту ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Внаслідок даної ДТП позивачу була спричинена шкода, вона зазнала майновий втрат в зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Білоцерківської міської лікарні, понесла витрати на лікування, крім того позивачу була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінила 30 000 грн. Позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 30 000 грн., та в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1659 грн. 84 коп., а також, просила суд стягнути з відповідача судові витрати по справі, всього стягнути 32 299 грн.84 коп. В судовому засіданні, представник позивача підтримав позов, та окрім зазначеного, просив суд стягнути судові витрати, пов'язані з розміщенням оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Час Київщини». В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, але [PERSON] був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний через оголошення в ЗМІ, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 10.07.2016 року водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки KIA Carnival д.н.з. [NUMBER] по автодорозі Київ-Одеса, неподалік смт. Калинівка Васильківського району, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці виконанні маневру та допустив зіткнення із транспортним засобом марки Mersedes Bens д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті вказаної ДТП, позивач [PERSON], яка була пасажиром автомобіля Mersedes Bens, отримала легкі тілесні ушкодження. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. За даним фактом дорожньо-транспортної пригоди СВ Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області було зареестроване кримінальне провадження за № 12016110140001750 від 11.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.(а.с.11). Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 277 м/д від 30.08.2016 р., проведеної експертом Васильківського районного відділення Київського облбюро СМЕ встановлено, що позивач отримала ЗЧМТ - струс головного мозку, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке потягло короткочасний розлад здоров'я.(а.с.13). Встановленим є те, що 29.09.2016 року по факту зазначеного ДТП кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. (а.с.12). Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області у справ1 № 362/5420/16-ц, [PERSON] було визнано винним у скоенні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме у вчиненн адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у poзмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Зазначена постанова е чинною i ніким не оскаржувалась. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди травм, у період з 10 по 15 липня 2016 року, позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні міської лікарні № 2. На лікування було затрачено грошові кошти у розмірі 3 659 грн.84 коп., що підтверджено копіями актів, фіскальних чеків на придбання медикаментів та ліків (а.с.15-18). Представником позивача в судовому засідання пояснено, що відповідач добровільно частково відшкодував витрати на лікування позивача, в сумі 2000 грн., тому стягненню з нього підлягає залишок коштів на лікування позивача в сумі 1659 грн. 84 коп. В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння зазначеної ДТП, була забезпечена у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», що підтверджено ПОЛІСОМ № АЕ\\9045335 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії Полісу з 10.04.2016р. по 09.04.2017р. Наведене підтверджується копією Полісу № АЕ\\9045335. Так, відповідно зазначеного Полісу виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну третьої особи внаслідок ДТП здійснюється відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Встановленим є те, що вказана страхова компанія з 31.05.2016 року позбавлена членства у Моторно (транспортному) страховому бюро України, на даний час не сплачує страхові відшкодування потерпілим, а тому позивач заявляє позовні вимоги безпосередньо до заподіювача шкоди, тобто до відповідача. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. А згідно ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - НЕЗАЛЕЖНО ВІД НАЯВНОСТІ ВИНИ. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, яка полягає у відшкодуванні витрат на лікування в сумі 1659,84 грн. і дане право підлягає захисту в судовому порядку. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди на суму 30 000грн, - суд вважає таку вимогу необґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково. Дійсно, відповідальність заподіювача моральної шкоди без вини може мати місце, як то витікає з роз'яснень п.4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», але в даному випадку факт спричинення позивачу внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не є обов'язковим і безперечним наслідком спричинення їй моральної шкоди. Так, у відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, але відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи _розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що позивачем необґрунтованим саме такий розмір суми моральної шкоди в 30 000 грн., а тому задовольняє дану частину позовних вимог частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на корсить позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн., крім того, з відповідача, також, підлягають стягненню на користь позивача витрати за публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача до суду в сумі 400 грн., які за положеннями ст.79 ЦПК України належать до судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial