Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в особі директора Пономара В.О. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 31.08.2018 між Товариством та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 180831-203426 на суму 3000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000,00 грн та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн у строк 16 днів до 15.09.2018 та, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно з кредитним договором. Товариство виконало свої зобов`язання перерахувавши кошти за кредитним договором на банківську картку позичальника платіжною системою Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». 15 вересня 2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідачка не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 26.07.2021, виникла заборгованість у розмірі 70041,37 грн, з яких: сума кредиту 3000,00 грн, проценти за користування кредитом - 62700,00 грн, пеня - 212,00 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 1179,90 грн та три проценти річних від простроченої суми - 2949,47 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь суму заборгованості за Договором надання фінансових послуг № 180831-203426 від 31.08.2018 в загальному розмірі 70041,37 грн, з яких: сума кредиту 3000,00 грн, проценти за користування кредитом - 62700,00 грн, пеня - 212,00 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 1179,90 грн та три проценти річних від простроченої суми - 2949,47 грн, а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В судове засідання позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Директор товариства Пономар В.О. направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідачка про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов до суду не подала. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 31.08.2018 між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачкою [PERSON] було укладено електронний договір займу, згідно з яким відповідачка отримала займ у розмірі 3000,00 грн, що встановлено з інформації щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вченених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. Верифікація карти через ВФП - карта № [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до інформації Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Вей Фор Пей», на підставі договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Вей Фор Пей» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», 31.08.2018 було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 3000,00 грн на картку № [NUMBER] , емітент COMMERCIAL BANK PRIVATBANK (а.с. 16). На підтвердження факту укладення та узгоджених умов договору позивач надає «Кредитний договір. Додаток 1. Заява-анкета для отримання кредиту», датований 31.08.2018, в який внесені особисті дані відповідачки та зазначені умови кредитування, а саме: сума кредиту - 3000,00 грн, строк (термін) кредитування - 16 днів до 15.09.2018, проценти у розмірі 960,00 грн, які відповідачка мала сплатити до закінчення строку (терміну) дії договору. Процентна ставка 2% за кожен день користування кредитом (а.с.11). Проте дана заява-анкета в порушення норм чинного законодавства, зокрема ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», не містить ні підпису відповідачки, ні будь-якого іншого підтвердження (введення відповідачкою контрольного коду, як це передбачено порядком підписання електронних договорів Товариства (а.с. 26-31)), а тому не може бути належним доказом укладення договору саме на таких умовах. Позивач також надає Правила про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.17-20), Примірний договір про надання фінансових послуг. Додаток 1. Заява-анкета для отримання кредиту, Умови надання та обслуговування кредитів (а.с. 21-25), інформацію щодо порядку (процедури) отримання кредиту та підписання електронних договорів (а.с. 26-31), які безпосередньо не підтверджують факту укладення договору кредиту між позивачем та відповідачкою на тих умовах, на які посилається позивач у своїй позовній заяві. Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № 180831-203426 від 31.08.2018, укладеним між Товариством та [PERSON] , згідно з яким відповідачці нараховувались відсотки за користування кредитом у розмірі 60,00 грн щодня за період з 31.08.2018 до 26.07.2021 у загальному розмірі 63660,00 грн. Також нарахована пеня у розмірі 1500,00 грн. З даного розрахунку вбачається також, що відповідачкою здійснено два платежі у розмірі 960,00 грн 15.09.2018 та 1288,00 грн 04.10.2018, які позивач зарахував на погашення відсотків та пені відповідно (а.с. 33-39). Факт надходження цих платежів підтверджується також інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с. 32). Окрім цього, позивач надає розрахунок 3% річних (поденно) з розрахунку суми заборгованості з урахування нарахованих ним відсотків на конкретну дату (нарахування здійснювалось за той самий період, що й основні відсотки та паралельно з нарахуванням відсотків (а.с. 40-49) та помісячний розрахунок збитків від інфляції (а.с. 50-57). Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3, 4, 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заяво хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Для кредитного договору істотними умовами є предмет, ціна (сума), строк повернення кредиту, проценти за користування ним, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Із загального аналізу вище вказаних норм вбачається, що належною формою укладення кредитного договору є письмова форма. Незалежно від того, чи це кредитний договір індивідуального характеру, чи договір приєднання, а також незалежно від того, чи його зміст зафіксований в одному або кількох документах, кредитний договір (усі його складові) має бути підписаний сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачка фактично отримала від позивача на свою банківську картку кошти у розмірі 3000,00 грн та сплатила на користь відповідача кошти у розмірі 2248,00 грн (960,00-1288,00=2248,00 грн). Позивачем не доведено належними доказами, що між ним та відповідачкою у належній формі досягнуто згоди щодо порядку та розміру сплати відсотків за користування кредитом та пені у заявленому позивачем розмірі, тому суд вважає безпідставним здійснене позивачем нарахування відсотків за користування кредитом та пені та відповідно зарахування сплачених відповідачкою коштів в рахунок їх погашення. Відповідачка [PERSON] не повернула фактично отримані кошти в повному обсязі, що свідчить про порушення прав позивача. Позивач вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за сумою кредиту, з урахуванням здійснених відповідачкою платежів, у розмірі 752,00 грн (3000,00-2248,00=752,00 грн). Щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 62700,00 грн та пені у розмірі 212,00 грн, то в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на їх недоведеність належними доказами. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснене нарахування 3% річних та збитки від інфляції на суму боргу, яка включає в себе заборгованість за сумою кредиту у розмірі 3000,00 грн та відсотки за користування кредитом, нараховані на відповідну дату здійснення розрахунків. З огляду на те, що суд задовольнив вимогу щодо стягнення заборгованості за сумою боргу частково, а у задоволенні вимоги щодо стягнення відсотків відмовив повністю, суд самостійно проводить перерахунок 3% річних та збитків від інфляції. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З розрахунку, наданого позивачем, позивачем вбачається, що позивач здійснював нарахування 3% річних з 16.09.2018, тому нарахування 3% річних суд здійснює починаючи з цієї дати і до 26.07.2021 на суму задоволеної заборгованості у розмірі 752,00 грн. За період: -з 16.09.2018 до 31.12.2018: 752,00 грн*3% / 100%*107/365=6,61 грн; -з 01.01.2019 до 31.12.2019: 752,00 грн*3% / 100%*365/365=22,56 грн; -з 01.01.2020 до 31.12.2020: 752,00 грн*3% / 100%*366/366=22,56 грн; -з 01.01.2021 до 26.07.2021: 752,00 грн*3% / 100%*207/365=12,79 грн. Разом підлягає стягненню нарахування 3 % річних на суму 752,00 гн у розмірі 64,52 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, нарахування збитків від інфляції позивач розпочав з жовтня 2018 року. Відповідно суд здійснює розрахунок збитків від інфляції починаючи з жовтня 2018 року і до 26.07.2021. Збитки від інфляції: 752,00 грн*120,90% (сукупний індекс інфляції за період) / 100%-752,00 грн=157,17 грн. Розрахунки 3% річних та збитків від інфляції здійснені судом за допомогою калькулятора санкцій, розміщеного на сайті: https://calculator.in.ua/web/ та додаються судом до матеріалів справи. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення фактично отриманої від позивача суми коштів, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 752,00 грн. Позивач також просив суд стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням збитків від інфляції та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість у загальному розмірі 973,69 грн, з яких: сума кредиту - 752,00 грн, індекс інфляції за період прострочення - 157,17 грн та три проценти річних від простроченої суми - 64,52 грн. Позивачем сплачено судовий збір за подання позову майнового характеру у розмірі 2270,00 грн (а.с. 42). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 31,55 грн.

Outcome: partial