Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Короткий зміст позовних\~ вимог. 06.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 36/16 від 08.09.2016 року в розмірі 420007,33 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.09.2016 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариством «АРТЕМ-БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 36/16, згідно якого позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 300 000 грн., які відповідач зобовязався повернути не пізніше 06.09.2019 року. Крім того, відповідач зобовязувався сплачувати щомісячно, до 15 числа кожного місяця проценти за користування кредитом, які розраховуються, виходячи із розміру процентної ставки 30 % річних, виконувати інші умови кредитного договору (підпункти 1.1.1., 1.1.2., 1.1.4. пункту 1.1., пункт 4.5. кредитного договору). Строки погашення кредиту та сплати процентів передбачалась графіком погашення заборгованості, який є невідємною частиною кредитного договору. З дати укладення кредитного договору позивач та відповідач не змінювали його умов та вносили до нього будь - яких доповнень, які могли б суттєво вплинути на суть прав та зобовязань сторін. На виконання пункту 3.10. кредитного договору 27.12.2016 року позивачем направлено письмову вимогу відповідачу про дострокове погашення кредиту та виконання інших грошових зобов'язань, встановлених кредитним договором. Між тим, вимога позивача про дострокове виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором не виконана і станом на 07.11.2017 року у відповідача наявна заборгованість в сумі - 398 978,86 грн., яка складається: 294\~750 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 5 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 724,59 грн. - поточні проценти за кредитом; 97 504,27 грн. прострочені проценти за кредитом. Водночас, у відповідності до пунктів 9.3. та 9.4. кредитного договору, відповідачу нарахована пеня у розмірі: 12 636, 62 грн., яка складається: 545,80 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 12090,82 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів. Також, згідно з пунктом 9.2. кредитного договору відповідачу нарахований штраф в сумі 3597,00 грн. за порушення строків погашення (повернення) кредиту. В цілому розмір штрафних санкцій, які нараховані відповідачу становить - 16 233,62 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за весь час прострочення погашення Кредиту та сплати процентів відповідачу нараховано втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту - 273,75 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 4371,56 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 63,88 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 85,66 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 420007,33 грн. Відтак, просять позов задоволити та стягнути всю суму заборгованості. Процесуальні дії вчинені судом. 06.12.2017 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 04.01.2018 року. 22.01.2018 року ухвалою судді в зазначеній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено судове засідання на 16.02.2018 року. Водночас, цією ухвалою відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. 13.02.2018 року та 15.02.2018 року на адресу суду поступило клопотання представника позивача, зокрема уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АРТЁМ-БАНК», у якому останній просить розгляд даної справи проводити без представника позивача, просить позов задовольнити в повному обсязі. 13.02.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення такого позивачу. 16.02.2018 року підготовче судове засідання відкладено для надання можливості позивачу надати відповідь на відзив на 15.03.2018 року. 27.02.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив та докази направлення такої відповідачу. 15.03.2018 року підготовче судове засідання відкладено у звязку з неявкою сторін на 20.04.2018 року. 20.04.2018 року до суду надійшло клопотання представника АТ «[PERSON] - банк» - [PERSON] про відкладення судового засідання та призначення судового засідання в режимі відеоконференції з Господарським судом м. Києва. 20.04.2018 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 21.05.2018 року. Вирішено питання щодо призначення судового засідання в режимі відео-конференції з Господарським судом м. Києва. 21.05.2018 року підготовче судове засідання відкладено у звязку з виникненням технічних неполадок під час здійснення відеоконференцзвязку з Господарським судом м. Києва на 26.06.2018 року. 26.06.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 26.06.2018 року проведено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 30.07.2018 року. Вирішено питання про витребування доказів. 30.07.2018 року розгляд справи відкладено у звязку з ненаданням позивачем витребовуваних доказів на 20.09.2018 року. 07.08.2018 року на адресу суду надійшло клопотання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «[PERSON] банк» - [PERSON] про долучення до матеріалів справи доказів. 22.08.2018 року та повторно 01.10.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника АТ «[PERSON] - банк» [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзвязку з Господарським судом м. Києва. 28.08.2019 року на адресу суду надійшло повідомлення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «[PERSON] банк» - [PERSON] про виконання ухвали суду від 26.06.2018 року в частині витребування доказів. 20.09.2019 року розгляд справи відкладено на 05.10.2018 року у звязку з неявкою її учасників. Вирішено питання щодо призначення судового засідання в режимі відео - конференції з Господарським судом м. Києва. 05.10.2018 року, справа слухалась в судовому засіданні оголошено перерву до 08.11.2018 року у звязку поданням представником відповідача [PERSON] клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. 08.11.2018 року провадження по справі зупинено у звязку з призначенням по справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено ЛНДІСЕ. 31.01.2019 року провадження по справі поновлено у звязку з неможливістю виконання судовопочеркознавчої експертизи, позаяк на адресу Львівського НДІСЕ не надіслано необхідних для проведення такої матеріалів. Призначено судове засідання на 19.02.2019 року. 19.02.2019 року розгляд справи відкладено на 28.02.2019 року у зв'язку з неявкою відповідача [PERSON] та відсутністю даних про його належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання. 28.02.2019 року сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені. В матеріалах справи наявна заява від позивача про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності (а.с. 47). Відповідач був повідомлений про дату час та місце судового засідання за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом публікації оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади. Аналогічно про слухання справи повідомлено і представника позивача. Проте, відповідач та його представник в судове засідання не з'явились і причин неявки не повідомили. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача та його представника неповажною та розглянув справу у їхній відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Доводи учасників справи. В судових засіданнях, які відбувались в режимі відеоконференції з Господарським судом м. Києва - представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив від 27.02.2018 року. В той же час в відповіді на відзив від 27.02.2018 року останній відзначив, що відповідачем [PERSON] викладені заперечення у відзиві на позовну заяву ґрунтуються виключно на припущеннях та вказана останнім інформація не відповідає дійсності, оскільки ним власноруч була заповнена та підписана анкета та заява на отримання кредиту. Вказані документи підтверджують те, що відповідач не тільки уклав кредитний договір, а й отримав кредитні кошти. Натомість, факт часткового погашення, яке здійснювалось списанням коштів із поточного рахунку вказує на те, що відповідачем виконувалось зобовязання перед позивачем, що повністю спростовує будь-яке із заперечень відповідача. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] під час підготовчого судового засідання щодо задоволення заявлених позивачем вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову. Водночас, у відзиві поданому 13.02.2018 року відповідач [PERSON] відзначив, що спірного договору не підписував, оскільки не мав наміру отримувати зазначені кошти та відповідно не отримував їх від позивача, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про отримання кредиту в безготівковій формі, зазначений договір було укладено на підставі його паспортних даних, однак й його відсутності. Стислий виклад обставин встановлених судом. 08.09.2016 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариством «АРТЕМ-БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 36/16, згідно якого позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 300000 грн., які відповідач зобовязався повернути не пізніше 06.09.2019 року, зокрема сплачувати щомісячно, до 15 числа кожного місяця проценти за користування кредитом, які розраховуються, виходячи із розміру процентної ставки 30 % річних, виконувати інші умови кредитного договору (підпункти 1.1.1., 1.1.2., 1.1.4. пункту 1.1., пункт 4.5. кредитного договору) а.с. 5 - 14. Згідно графіку погашення заборгованості, який є Додатком до договору № 36/16 від 08.09.2016 року, відповідачу [PERSON] було встановлено графік погашення заборгованості щомісячно починаючи з 15.10.2016 року по 06.09.2019 року., а.с. 15. Разом з тим, в матеріалах справи наявна виписка з особового рахунку за період з 01.01.2016 року по 22.11.2017 року відповідача [PERSON] за кредитним договором № 36/16 від 08.09.2016 року, згідно якої вбачається рух грошових коштів по особовому рахунку №2203300362801. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №36/16 від 08.09.2016 року вбачається, що у відповідача [PERSON] станом на 07.11.2017 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 420007,33 грн., з якої - 294\~750 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 5000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1724,59 грн. - поточні проценти за кредитом; 97504,27 грн. прострочені проценти за кредитом.; 545,80 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 12090,82 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; 3597,00 грн. штраф за порушення строків погашення (повернення) кредиту; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 63,88 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 85,66 грн., 273,75 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 4371,56 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів, а.с. 27-28. Позивачем 21.12.2016 року за №3834/3 направлена відповідачу [PERSON] вимога про дострокове повернення кредиту та сплату інших платежів за кредитним договором, а.с. 29-31. Рішенням Правління Національного банку України від 15.12.2016 року №492-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «[PERSON] - банк» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «[PERSON] - банк», а.с.32. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №2857 від 15.12.2016 року вирішено запровадити процедуру ліквідації ПАТ «[PERSON] - банк» строком на два роки з 16.12.2016 року по 15.12.2018 року включно, а.с. 33. Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «[PERSON] банк» № 2229 від 31.05.2017 року було змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «[PERSON] банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема ст.ст. 37, 38, 47-52, 521, 53, в тому числі з підписання всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами [PERSON] (а.с. 34). Позиція суду. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст.\~599\~ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Судом встановлено, що 07.09.2016 року відповідачу [PERSON] було відкрито поточний рахунок №26207200362801.980 в ПАТ «[PERSON] - банк» в національній валюті України гривні. 08.09.2016 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариством «АРТЕМ-БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 36/16, згідно якого позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 300000 грн., які відповідач зобовязався повернути не пізніше 06.09.2019 року, зокрема сплачувати щомісячно, до 15 числа кожного місяця проценти за користування кредитом, які розраховуються, виходячи із розміру процентної ставки 30 % річних, виконувати інші умови кредитного договору (підпункти 1.1.1., 1.1.2., 1.1.4. пункту 1.1., пункт 4.5. кредитного договору). Згідно п.11 даного договору додатки до цього договору є його невідємною частиною та включають Додаток №1 заява про надання суми кредиту, Додаток №2 графік погашення заборгованості, Додаток №3 визначення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Крім того, згідно оригіналу заяви на видачу готівки №130\-\-_6 від 08.09.2016 року, відповідачем [PERSON] в касі №1 ПАТ «[PERSON] - банк» отримано 300000 грн. Відтак, не заслуговують на увагу посилання відповідача та представника відповідача адвоката [PERSON] про те, що відповідачем не укладався такий договір, позаяк вбачається з оригіналу заяви від 07.09.2016 року відповідачем [PERSON] така підписана, доводів протилежного судом не встановлено та відповідачем не доведено. Крім того, суд приходить до переконання, що такі твердження відповідача та його представника були голослівними та спрямованими на затягування розгляду даної цивільної справи, позаяк за клопотанням саме відповідача та його представника по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено ЛНДІСЕ, однак згідно повідомлення судового експерта Львівського науково дослідного інституту судових експертиз [PERSON] щодо неможливості виконання судовопочеркознавчої експертизи, вбачається, що така не проведена у звязку з тим, що на адресу Львівського НДІСЕ не надіслано необхідних для проведення такої матеріалів. Разом з тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи, на вимогу експерта судом двічі 18.12.2018 року та 28.12.2018 року надсилались повідомлення про необхідність надати ПАТ «[PERSON] - банк» оригінали документів та відповідно вільних та експериментальних зразків почерку та підписів відповідачу [PERSON] Позивачем такі вимоги були виконані та надані у встановлений судом строк оригінали документів, проте відповідач [PERSON] на вказані судом у повідомленні дати з метою відібрання зразків почерку та підписів не з'явився та не повідомив суд причин своєї неявки, хоча належним був повідомлений, а.с.181-182, 207. Вимогами ст. 109 ЦПК України визначено наслідки ухилення від участі в експертизі, за якою у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З врахуванням вище наведеного, того факту, що саме відповідач ухилився від надання вільних зразків підпису, які необхідні були для проведення почеркознавчої експертизи, яку призначено судом заме за його клопотанням, у зв'язку з чим провести експертизу не представилось можливим, а відтак суд вважає за доведеним підписання заяви на отримання кредиту, анкети позивальника та самого кредитного договору саме відповідачем [PERSON] Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 21.12.2016 року за №3834 направлено на адресу відповідача [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату інших платежів за кредитним договором, згідно якої загальна сума, яка підлягала сплаті відповідачем становила 320495,31 грн., і яка складалась з: 299250,00 грн. заборгованість за кредитом; 500,00 прострочена заборгованість за кредитом; 4913,93 грн. поточні проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.12.2016 року по 20.12.2016 року; 14991,19 прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.10.2016 року по 30.11.2016 року; 7,65 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;232,23 пеня за несвоєчасну сплату процентів; 599,50 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту; 0,81 грн. штраф у розмірі 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту. Разом з тим, відповідно до рішення Правління НБУ від 15 грудня 2016 року № 492-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «[PERSON] банк»» та виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 15.12.2016 року № 2857 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «[PERSON] банк», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «[PERSON] банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «[PERSON] банк». Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «[PERSON] банк» № 2229 від 31.05.2017 року було змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «[PERSON] банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема ст.ст. 37, 38, 47-52, 521, 53, в тому числі з підписання всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами [PERSON] (а. с. 34). Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Як визначено у статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. В силу положень ч. 9 ст. 17 Закону України «Про банки та банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії. Відповідно до ст. ст. 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» видача банком кредитів під проценти є видом банківської діяльності. За правилами ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає повноважень Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення банківської діяльності по нарахуванню відсотків за договором кредиту та пені при ліквідації банку. Виходячи із системного аналізу наведених норм закону та враховуючи положення ч. 1 ст. 8 ЦК України, суд вважає, що з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «[PERSON] - банк», останній втрачає право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за кредитним договором та пені. Поряд з цим, банк, пред'явивши 21.12.2016 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та сплату відсотків за користуванням кредитом змінив строк виконання основного зобов'язання. Крім цього, як зазначено вище, банківська ліцензія у позивача відкликана 15.12.2016 року. Отже, на час відкликання банківської ліцензії та предявлення вимоги про дострокове повернення кредиту (відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту від 21.12.2016 року), поточні проценти за користування кредитом за період з 01.12.2016 року по 20.12.2016 року становлять 4913,93 грн., прострочена заборгованість по процентах за період з 01.10.2016 року по 30.11.2016 року - 14991,19 грн., 7,65 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 232,23 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів і вказані суми підлягають стягненню з відповідача, включаючи суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 294750,00 грн. та прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 5000,00 грн. Що стосується позову в частині стягнення на користь позивача на підставі вимог ч. 2 ст. 625 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобовязання, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Поряд з цим, суд вважає, що не підлягає до задоволення вимоги позивача про стягнення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України на його користь інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 273,75 грн. та за несвоєчасне погашення процентів в сумі 4371,56 грн., які розраховано за період починаючи з 01.12.2016 року по 30.09.2017 року, а також 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 63,88 грн. та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в сумі 85,66 грн., які розраховано за період з 16.11.2016 року по 07.11.2017 року, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. При цьому, позивачем до матеріалів позову долучено вимогу про дострокове повернення коштів від 21.12.2016 року зі списком відправленої кореспонденції та копією конверту, проте, жодних доказів про отримання відповідачем такої вимоги суду не надано, що унеможливлює визначення дати початку строку нарахування зазначених санкцій за невиконання грошового зобовязання. За таких обставин суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначених вище розмірів інфляційних втрат та 3% річних. Крім цього, позивач просить стягнути на свою користь штраф за порушення строків повернення кредиту в сумі 3597,00 грн. Вирішуючи позов в частині стягнення штрафу, суд вважає, за необхідне зазначити, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищевказане, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу задоволенню не підлягає. З врахуванням наведеного та враховуючи, що позивач не вправі нараховувати проценти за кредитним договором та пеню поза межами строку здійснення банківської діяльності, а відтак позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 08.09.2016 року №36/16, а саме заборгованість по тілу кредиту в розмірі 294750,00 грн. та прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 5000,00 грн., поточні проценти за користування кредитом за період з 01.12.2016 року по 15.12.2016 року в сумі 4913,93 грн., прострочена заборгованість по процентах за період з 01.10.2016 року по 15.12.2016 року - 14991,19 грн., 7,65 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 232,23 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів, а всього 319895,00 грн. Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому, враховуючи, що сплату судового збору позивачу було відстрочено ухвалою від 22.01.2018 року до ухвалення судового рішення у справі, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 3198,95 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial