Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Байгуша О.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень (т.1а.с.134-139) зазначив, що 10 грудня 2002 року йому на підставі розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області (далі по тексту Костянинівської РДА) від 09 жовтня 2002 року № 510 виданий державний акт на право власності на землю серії ІІ-ДН № 130927 на земельну ділянку площею 10,96 га, яка складається із земельної ділянки площею 7,59га (рілля), земельної ділянки площею 0,62 га (багаторічні насадження), земельної ділянки площею 0,98 га (сіножаті) та земельної ділянки площею 1,77 га (пасовище) з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Торської сільської ради. На підставі виготовленої технічної документації звернувся до реєстратора із заявами про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, але отримав рішення про відмови з підстав перетину належних йому ділянок з належними на праві власності [PERSON] ділянкою кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 (площа співпадає на 90,9059%), з ділянкою кадастровий номер 1422486000:02:000:0139 (площа співпадає на 99,7748%), з ділянкою кадастровий номер 1422486000:05:000:0107 (площа співпадає на 100%), з ділянкою 1422486000:07:000:0142 (площа співпадає на 100%). Крім того, земельна ділянка кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 в теперішній час перебуває в оренді ФГ «Терра». Державний акт серії ЯЕ № 696371 про право власності на земельну ділянку загальною площею 10,96га, яка складається із земельної ділянки площею 7,59 га (рілля), земельної ділянки площею 0,98 га (сіножаті), земельної ділянки площею 0,62га (багаторічні насадження), земельної ділянки площею 1,77 га (пасовище) виданий відповідачці [PERSON] на підставі розпорядження голови Костянтинівської РДА Донецької області від 14 грудня 2007 року № 591. Отже, зазначені земельні ділянки передані у власність відповідачці [PERSON] на шість років пізніше і фактично накладаються на земельні ділянки, власником яких є позивач [PERSON] . У зв`язку з тим, що право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 10,96га, належну на праві власності на підставі державного акту серії ІІ-ДН № 130927 від 10 грудня 2002 року набуте ним раніше, ніж право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 10,96га на підставі державного акту серії ЯЕ № 696371 від 08 січня 2008 року, та виявленим співпаданням земельних ділянок позивач в теперішній час позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном на власний розсуд. Позивач [PERSON] (урахуванням заяви в порядку ст.49 ЦПК України ) просить: -визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Костянтинівської РДА від 14 грудня 2007 року № 591 «Про надання земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам- власникам земельних сертифікатіва КСП «Новогригорівський» в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 10,96 га, що складається із земельної ділянки площею 7,59 га кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 (рілля), земельної ділянки площею 0,98га кадастровий номер 1422486000:07:000:0142 (сіножаті), земельної ділянки площею 0,62га кадастровий номер 1422486000:05:000:0107 (багаторічні насадження), земельної ділянки площею 1,77га кадастровий номер 1422486000:02:000:0139 (пасовище); -визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 696371 від 08 січня 2008 року загальною площею 10,96 га, що складається із земельної ділянки площею 7,59 га кадастровий номер 1422486000:07:000:0141, земельної ділянки площею 0,98га кадастровий номер 1422486000:07:000:0142, земельної ділянки площею 0,62га кадастровий номер 1422486000:05:000:0107, земельної ділянки площею 1,77га кадастровий номер 1422486000:02:000:0139, які розташовані на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010815700001; -скасувати запис № 30281796 від 12 лютого 2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1422486000:07:000:0141; -скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1422486000:07:000:0141; -припинити речові права (право оренди землі) шляхом скасування запису № 30397072 від 19 лютого 2019 року про державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки площею 7,59га кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; -скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 1422486000:07:000:0142; -скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 1422486000:05:000:0107; -скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 1422486000:02:000:0139. В судовому засіданні представник позивача адвокат Байгуш О.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Відповідачка [PERSON] та її представники адвокати Снименко С.І. та Сніменко О.І. заперечували про задоволення позову. В обґрунтування заперечень представники відповідачки послались на наступні обставини: -05 вересня 2001 року відповідно до протоколу засідання комісії по реформуванню СОО «Новогригорівське» було прийнято рішення про виділення земельних часток (паїв) [PERSON] та іншим дев`ятнадцятьом особам в натурі із земель першочергового розпаювання. Отже, [PERSON] отримала земельну ділянку в натурі (право на отримання державного акту на землю на конкретну земельну ділянку) ще у 2001 році, але до 2007 року не зверталась за оформленням державного акту, що не суперечить діючому законодавству; -позивачем не надано належних доказів на підтвердження перетину земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , оскільки лист міськрайонного управління Держгеокадастру про перетин земельних ділянок не відповідає фактичним обставинам, зважаючи на те, що факт перетину не може бути підтверджений документально у зв`язку з відсутністю технічної документації; -правомірність отримання [PERSON] державного акту про право власності на землю (оригінал якого у позивача відсутній) викликає сумніви, оскільки його прізвище відсутнє у списку членів КСП «Новогригорівський». Членом вказаного КСП [PERSON] став вже після видачі державних актів на право колективної власності на землю, отже якщо і мав право на отримання земельної ділянки, то із резервного фонду; -позивачем не надано доказів на підтвердження того, що при виділенні земельної частки (паю) в натурі, загальні збори КСП «Новогригорівський» погодили позивачу саме те місце прозташування земельних ділянок, яке він заявляє у позові. Представник відповідача - Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив (т.1а.с.90-91), в якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що отримання останнім державного акту про право власності на земельну ділянку раніше, ніж [PERSON] , не дає йому переваг, оскільки виготовлену технічну документацію на реєстрацію [PERSON] подав пізніше. Представники третіх осіб Фермерського господарства «Терра», Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, Головного управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Костянтинівського районного виробничого відділення Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (т.1а.с.178, 236, т.2 а.с.36, 39). Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачки [PERSON] , з`ясувавши позицію інших учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 130927 є власником земельної ділянки, розташованої на території Торської сільської ради площею 10,96 га (в тому числі, 7,590га рілля, 0,620га багаторічні насадження, 2,7500га кормові угіддя) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1а.с.8). Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 130927 (т.1а.с.8) виданий [PERSON] 10 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Костянтинівської РДА № 510 від 09 жовтня 2002 року (т.1а.с.46), додатком до якого є список громадян, які вийшли з членів КСП «Новогригорівський» під номером 99 в якому значиться [PERSON] із зазначенням загальної площі земельної ділянки 10,96 га (т.1а.с.47) . За заявою [PERSON] від 29 вересня 2018 року Костянтинівським районним виробничим відділом Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (т.1а.с.9-31). Рішеннями державного кадастрового реєстратора Відділу у Костянтинівському районі міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 22 серпня 2019 року № РВ-1400580132019, від 28 серпня 2019 року № РВ-1400581872019, від 28 серпня 2019 року № РВ-1400581852019, від 22 серпня 2019 року № РВ-1400580102019 [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до державного земельного кадастру через перетин належних йому земельних ділянок із земельними ділянками кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 (площа співпадає на 99,9059%), кадастровий номер 1422486000:02:000:0139 (площа співпадає на 99,7748%), кадастровий номер 1422486000:05:000:0107 (площа співпадає на 100%), кадастровий номер 1422486000:07:0000142 (площа співпадає на 100%) (т.1а.с.32-39). Відповідно до листа міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 05 лютого 2020 року № 134/113-20 згідно наявних в архіві міскрайонного управління геодезичних координат земельні ділянки, належні на праві власності згідно державного акту серії ІІ-ДН № 130927 [PERSON] загальною площею 10,9600 га дійсно розташовані в межах земельних ділянок кадастрові номери 1422486000:07:000:0141, 1422486000:02:000:0139, 1422486000:05:000:0107, 1422486000:07:0000142 загальною площею 10, 9600 га, що перебувають у власності [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельні ділянки ЯЕ № 696371 від 08 січня 2008 року (т.1а.с.57). Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 площею 7,59га 12 лютого 2019 року зареєстроване за [PERSON] ; 19 лютого 2019 року зареєстроване право оренди на цю земельну ділянку за Фермерським господарством «Терра» (т.1а.с.40). Згідно інформації Державного земельного кадастру [PERSON] є власницею земельних ділянок кадастровий номер 1422486000:07:000:0142 площею 0,98га, 1422486000:05:000:0107 площею 0,62га, 1422486000:02:000:0139 площею 1,77га (т.1а.с.41-43). Земельна ділянка загальною площею 10,96га, яка складається із земельних ділянок кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 площею 7,59га, 1422486000:07:000:0142 площею 0,98га, 1422486000:05:000:0107 площею 0,62га, 1422486000:02:000:0139 площею 1,77га належить [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №696371(т.1а.с.44), виданого 08 січня 2008 року на підставі розпорядження голови Костянтинівської РДА від 14 грудня 2007 року № 591 (т.1а.с.48-49). Судом досліджено копію проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Новогригорівський» в 1996 році (т.1а.с.202-212), при цьому в Списку громадян членів КСП «Новогригорівський» ані [PERSON] , ані [PERSON] не значаться. Як пояснили представники відповідачки [PERSON] , зазначена в Списку громадян членів КСП «Новогригорівський» [PERSON] є матір`ю відповідачки по справі. Відповідно до довідки СТОВ «Новогригорівське» від 28 жовтня 2020 року № 23 мати [PERSON] [PERSON] внесена до списку громадян-членів КСП «Новогригорівський» для отримання права на земельну частку (пай) як пенсіонер, що пропрацював в господарстві з дня його заснування до виходу на пенсію (т.2а.с.50). З виписки з протоколу засідання комісії з реформування СТОВ «Новогригорівське» від 05 вересня 2001 року вбачається, що із [PERSON] було розірвано договір оренди земельного паю та виділено земельну частку (пай) в натурі із земель першочервого розпаювання (т.1а.с.213-214, 215-217). Судом досліджено копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку із земель КСП «Новогригорівський», зокрема, відносно [PERSON] - акт приймання передачі земельної частки (паю) в натурі від 10 лютого 2006 року, план земельної ділянки, що передається у власність (пай №3), розпорядження голови Костянтинівської РДА від 14 грудня 2007 року № 591 та додаток до нього в вигляді списку громадян, що вийшли з членів КСП «Новогригорівський» (т.2а.с.3-16). Судом досліджено копію технічної документації з передачі в приватну власність КСП «Новогригорівський» 2 етап (т.1а.с.223-231, т.2а.с.17-32), з якої вбачається, що [PERSON] був включений до списку громадян-членів КСП «Новогригорівський» (СТОВ «Новогригорівське»); був складений план земельних ділянок (паїв), що передаються останньому у власність, затверджено акт про приймання-передачу земельної частки (паю) в натурі від 11 жовтня 2002 року; складено список (додаток до розпорядження голови Костянтинівської РДА від 09 жовтня 2002 року № 510) громадян, які вийшли з членів КСП «Новогригорівський», до якого включено і позивача по справі [PERSON] . Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Костянтинівської РДА від 14 грудня 2007 року № 591, визнання недійсним державного акту, скасування запису про державну реєстрацію права власності та припинення речового права суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ч.2,3\~ст.152\~Земельного кодексу\~України власник\~земельної ділянки\~або землекористувач\~може вимагати\~усунення будь-яких\~порушень його\~прав на\~землю,\~навіть якщо\~ці порушення\~не пов`язані\~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків. \~Захист прав\~громадян та\~юридичних осіб\~на земельні\~ділянки здійснюється,\~зокрема,\~ шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною 1 ст.21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час отримання\~ [PERSON] \~у власність земельної ділянки)\~право\~власності та право постійного користування\~на\~земельну ділянку\~виникає після одержання її власником\~або\~користувачем документа, що посвідчує право\~власності чи право\~постійного користування\~земельною\~ділянкою, та його\~державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час отримання позивачем\~у власність земельної ділянки) визначено, що\~право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» було затверджено форму державного акта на право власності на земельну ділянку. Видавалися державні акти вказаного зразка державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувались головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Виданий 10 грудня 2002 року позивачу [PERSON] державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 130927 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1612. З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право власності на спірну земельну ділянку позивач [PERSON] набув на підставі державного акта на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1612, тобто набув право власності на земельну ділянку в порядку, який був передбачений на той час. Зміна законодавства щодо порядку реєстрації права власності на землю (необхідність\~внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), що відбулося пізніше, не дає підстав вважати, що земельна ділянка була набута позивачем у власність з порушенням вимог закону, чи його права на земельну ділянку, які підтверджувалися державним актом, припинились. Доводи представників відповідачки стосовно того, що [PERSON] фактично отримала земельну ділянку в натурі ще 2001 році, тобто раніше [PERSON] суд відхиляє, оскільки вони спростовуються дослідженими наведеними вище доказами, з яких вбачається, що в 2001 році [PERSON] було виділено земельну частку (пай), а не земельну ділянку, що не є тотожнініми поняттями. Станом на 14 грудня 2007 року виданий 10 грудня 2002 року позивачу [PERSON] державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 130927 був чинним, отже, голова Костянтинівської РДА Донецької області передаючи розпорядженням від 14 грудня 2007 року № 591 у власність [PERSON] земельну ділянку, право власності на яку раніше набув позивач [PERSON] , діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції України та вищенаведеним номам діючого законодавства; не маючи повноважень по розпорядженню землями приватної власності, розпорядився приватною власністю позивача, в результаті чого, відповідачка, незаконно отримала у власність відповідну земельну ділянку та згодом провела реєстрацію права власності. Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Костянтинівської РДА від 14 грудня 2007 року № 591 «Про надання земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам- власникам земельних сертифікатіва КСП «Новогригорівський» в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 10,96 га, що складається із земельної ділянки площею 7,59 га кадастровий номер 1422486000:07:000:0141 (рілля), земельної ділянки площею 0,98га кадастровий номер 1422486000:07:000:0142 (сіножаті), земельної ділянки площею 0,62га кадастровий номер 1422486000:05:000:0107 (багаторічні насадження), земельної ділянки площею 1,77га кадастровий номер 1422486000:02:000:0139 (пасовище) та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 696371, виданого 08 січня 2008 року [PERSON] і відповідно задоволення похідних позовних вимог - скасування запису № 30281796 від 12 лютого 2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422486000:07:000:0141. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Приймаючи до уваги наведене, позовні вимоги про припинення речового права (права оренди) Фермерського господарства «Терра» щодо земельної ділянки площею 7,59 га кадастровий номер1422486000:07:000:0141 шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 30397072 від 19 лютого 2019 року підлягають задоволенню. Доводи представників відповідачки [PERSON] стосовно того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перетину земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] спростовуються дослідженими доказами листом міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 05 лютого 2020 року № 134/113-20 (т.1а.с.57) та рішеннями державного кадастрового реєстратора Відділу у Костянтинівському районі міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 22 серпня 2019 року № РВ-1400580132019, від 28 серпня 2019 року № РВ-1400581872019, від 28 серпня 2019 року № РВ-1400581852019, від 22 серпня 2019 року № РВ-1400580102019 (т.1а.с.32-39). Посилання представників відповідачки на сумніви щодо правомірності отримання [PERSON] державного акту про право власності на землю є неспроможними, зважаючи на те, що виданий позивачу 10 грудня 2002 року державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 130927 є чинним і недійсним у встановленому законом порядку не визнавався. З довідки за підписом директора СТОВ «Новогригорівське» від 02 жовтня 2020 року № 22 вбачається, що станом на 27 квітня 1996 року [PERSON] не був членом КСП «Новогригорівський», тому не був включений до списку для одержання сертифікату на право на земельну частку (пай). Проте, ця обставина не впливає на наведені вище висновки, яких дійшов суд, зважаючи на те, що з досліджених доказів (т.2а.с.17-32) вбачається, що передача в приватну власність земель колективної власності КСП «Новогригорівський» відбувалась в два етапи і позивач по справі був включений до списку, який є додатком до розпорядження голови Костянтинівської РДА від 09 жовтня 2002 року № 510 (т.2а.с.17-32). Щодо позовних вимог про скасування у Поземельних книгах записів про державну реєстрацію земельних ділянок суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051. Згідно з пунктами 4, 5 названого вище Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Пунктом 31 Порядку визначено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, поземельні книги. Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду (п. 60 Порядку). Частинами 1, 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої\~інстанції має\~право за\~клопотанням позивача\~до закінчення\~підготовчого провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання залучити\~до участі\~у ній\~співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Заявляючи позовні вимоги про скасування у Поземельних книгах записів про державну реєстрацію земельних ділянок, позивач [PERSON] та його представник не заявляли клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Держгеокадастру ( його територіального органу). В даній цивільній справі Головне управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області має статус третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а не відповідачем, що відповідно до положень ЦПК України унеможливлює покладення на нього будь-яких обов`язків судовим рішенням. Пред`явлення позовних вимог про скасування у Поземельних книгах записів про державну реєстрацію земельних ділянок до Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області та [PERSON] є безпідставним, оскільки вони є неналежними відповідачами щодо вказаних позовних вимог, зважаючи на що в задоволенні цих вимог слід відмовити через їх заявлення до неналежних відповідачів. Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2020 року (т.1а.с.68-69), судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідачів по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial