Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 03 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. На обґрунтування своєї позиції позивач посилалась на те, що 22 вересня 2018 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. На підтвердження укладення даного договору та отримання коштів, відповідач написала відповідну розписку, згідно з якою вона отримала від позивача 3 400 доларів США, та зобов`язалася повернути кошти 22 вересня 2019 року. У зв`язку з викладеним, позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 3 400 доларів США, 285 доларів 05 центів США - 3 % річних, 1\~134 доларів 36 центів США відсотки за користування кредитом, з конвертацією зазначених сум в національну валюту України (гривню) на день здійснення платежу та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1 315 грн 22 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. 01.10.2021 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та відсутність позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 22 вересня 2018 року між\~\~ [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 3 400 доларів США (три тисяч чотириста доларів США), з визначенням строку повернення суми позики не пізніше 22 вересня 2019 року (а.с.7). На неодноразові усні звернення і вимоги позивача [PERSON] відповідач [PERSON] у визначений у розписці строк суму позики не повернула. У зв`язку\~із порушенням\~своїх зобов`язань\~відповідачем перед\~позивачем,\~остання була\~змушена звернутися\~до суду\~із даною\~позовною заявою. Факт\~укладення договору позики від 22 вересня 2018 року між сторонами не оспорюється. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про повернення відповідачем коштів позивачу. Згідно з наданим позивачем [PERSON] розрахунком заборгованості за період з 22.09.2018 по 09.07.2021 її розмір становить 4\~819, 41 дол. США, з яких 3\~400 дол. США - основна сума боргу, 1\~134, 36 дол. США - відсотки, 285, 05 дол. США - 3% річних (а.с. 8-9). IV. Оцінка суду \~Відповідно до\~статті 1046 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи із частини першої статті 1047\~ЦК\~України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа\~незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобов`язальних відносин, що підтверджується відповідною розпискою позичальника. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. \~Так, по справі встановлено, що в розписці відповідача строк повернення коштів становить 22 вересня 2019 року (а.с. 7). У свою чергу, згідно зі\~статтею 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі\~статті 629 ЦК\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями\~15,\~16,\~20 ЦК\~передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, заборговану суму не повернув. Згідно зі статтями\~12,\~81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. У свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати. Отже, основний борг відповідача за договором позики від 22 вересня 2018 року в розмірі 3\~400 доларів США (три тисячі чотириста доларів США) підлягає стягненню з відповідача. Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов`язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення процентів від суми позики та 3% річних. Досліджуючи обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами від суми позики за період з 23.09.2018 по 09.07.2021 суд звертає увагу на наступне. За змістом ч. 1 ст. 1049\~ЦПК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено вище договором, укладеним між сторонами, строк повернення позики визначений 22\~вересня 2019 року. Відповідно до абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~вимога про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах строку дії договору. Надалі права та інтереси позивача підлягають захисту згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. В порушення наведених норм права позивач [PERSON] визначила строк нарахування процентів за користування позикою до 09.07.2021, тобто не зважаючи на те, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. Враховуючи зазначені вище, суд вважає, що проценти за користування позикою підлягають стягненню лише у межах строку дії договору з 22.09.2018 по 22.09.2019. Тому, враховуючи межі заявлених позовних вимог (23.09.2018 по 09.07.2021) проценти за користування коштами підлягають до стягнення за період з 23.09.2018 по 22.09.2019 та складають 601,13 долара США (360,49 долари США +136,93 долара США+77,59 долара США+26,12 долара США) 1.Відповідно до рішень Правління Національного банку України від 6 вересня 2018 року №\~593-рш, від 25 жовтня 2018 року №\~714-рш\~, \~від 13 грудня 2018 року №\~834-рш, від 31 січня 2019 року №88-рш, \~від 14 березня 2019 року №\~199-рш "Про розмір облікової ставки", розмір облікової ставки в період з 07.09.2018 по 26.04.2019 встановлений на рівні 18,0 річних, що становить 0,0493% в день (18,0% : 365 днів =0,0493%). Отже, розмір процентів за користування позикою в період з 23.09.2018 по 25.04.2019 (215 днів) розраховується наступним чином: основний борг 3 400 доларів США х 0, 0493% х 215 днів користування позикою = 360,49 долари США. 2.Відповідно до рішень Національного Банку України від 25 квітня 2019 року №311-рш, \~від 06 червня 2019 року №392-рш, розмір облікової ставки в період з 26.04.2019 по 18.07.2019 встановлений на рівні 17,5 річних, що становить 0,0478% в день (17,5% : 365 днів =0,0479%). Отже, розмір процентів за користування позикою в період з 16.03.2019 по 18.07.2019 (84 дня) розраховується наступним чином: основний борг 3400 доларів США х 0,0478% х 84 дня користування позикою = 136,93 долара США. 3. Відповідно до рішення Національного Банку України від 18 липня 2019 року №493-рш розмір облікової ставки в період з 19.07.2019 по 05.09.219 встановлений на рівні 17,0 річних, що становить 0,0465% в день (17,0% : 365 днів =0,0465%). Отже, розмір процентів за користування позикою в період з 19.07.2019 по 05.09.219 (49 днів) розраховується наступним чином: основний борг 3400 доларів США х 0,0465% х 49 дня користування позикою = 77,59 долара США. 4. Відповідно до рішення Національного Банку України від 5 вересня 2019 року № 645-рш розмір облікової ставки в період з 06.09.2019 по 24.10. 2019 встановлений на рівні 16,5 річних, що становить 0,0452% в день (16,5 % : 365 днів =0,0452%). Отже, розмір процентів за користування позикою в період з 06.09.2019 по 22.09.2019 (день повернення позики) (17 днів) розраховується наступним чином: основний борг 3400 доларів США х 0,0452% х 17 днів користування позикою = 26,12 долара США. Крім того,\~згідно\~зі\~ст.\~625\~ЦК\~України\~боржник не\~звільняється\~від\~відповідальності за\~неможливість\~виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак при здійсненні розрахунків судом, було встановлено, що розрахунок наданий позивачем [PERSON] за період з 23.09.2018 по 09.07.2021 у розмірі 285 доларів 05 центів США є помилковим, оскільки 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3 та поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), тобто за період з 23.09.2019 по 09.07.2021 (межі заявлених позовних вимог). Тобто 3400 доларів США х 655 х 3%/100/365= 183 долара 04 цента США. А тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики від 22 вересня 2018 року в сумі 3\~400 доларів США основний борг, що еквівалентно 92 786 грн; 360,49 долари США - розмір відсотків, визначений відповідно до розміру облікової ставки НБУ, що еквівалентно 9\~837 грн 77 коп.; 183 долара 04 цента США 3% річних від суми позики, що еквівалентно 4\~995 грн 16 коп. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково. VI. Розподіл судових витрат. Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст.58 ЦПК України\~сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1ст. 60\~ЦПК України). Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-5 ст.137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 08 липня 2021 року уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Клименко І.Ф. № 7/у, згідно з яким їй надана правнича допомога та на підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги позивачем надано квитанцію №19 від 12 липня 2021 року про сплату адвокату коштів в розмірі 6 000 грн. Вказані обставини свідчать, що витрати у вигляді оплати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн, пов`язані з розглядом справи, а розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, тому підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~враховуючи часткове\~задоволення позовних\~вимог,\~розмір понесених\~позивачем судових\~витрат пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~

Outcome: partial