Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої йому порушеннями його законних прав грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що в період з 01.11.2011 по 31.08.2012 він працював у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Харківській області, яке у 2019 році було реорганізовано у Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на посаді провідного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу. Зазначає, що при його звільненні 31.08.2012 регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області здійснено нарахування та виплату коштів у сумі 1492,38 грн. За результатами інспекційного відвідування 29.01.2020 Головним управління Держпраці у Харківській області складено акт №ХК8058/657/НД/АВ про порушення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області ст. 98 КЗпП України та надано припис про усунення виявлених порушень №ХК8058/657/НД/АВ/П. На виконання припису позивачу було нараховано до виплати 1332,50 грн., утримано 259,84 грн. та виплачено 1072,66 грн. премії за період з листопада по грудень 2011 року та з березня по серпень 2012 року та виплачено згідно платіжного доручення №103 від 24.02.2020 . Як вказує позивач, що лише 25.02.2020 року відповідачем перераховані позивачу належні йому при звільненні 31.08.2012 кошти з заробітної плати в розмірі 1072,66 грн., що є порушенням вимог ст. 47 КзпП України. Також зазначає, що рішенням Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 р. у справі № 520/2982/2020 стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.09.2012 по день фактичного розрахунку у розмірі 61052 (шістдесят одну тисячу п`ятдесят дві) грн. 22 коп. Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.12. 2020 р. у справі № 520/2982/2020 визнано протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях щодо невиплати належних позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць, починаючи 01.11.2011 по 25.02.2020 включно згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі 520/17794/2020 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не нарахованих та не виплачених коштів за щорічні оплачувані відпустки на службові відрядження за межі Харківської області, а також не донарахованої та не виплаченої матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку за період з 01.11.211 року по 31.08.2012 року. За вказаних обставин, позивач вважає, що вказані судові рішення свідчать про порушення його прав щодо своєчасного та в повному обсязі отримання заробітної плати, які привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим причинено йому моральну шкоду. За вказаних обставин, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідач у відзиві на адміністративний позов вважає його не обґрунтованим та безпідставним, позивачем не надано жодних доказів в підтвердження моральних страждань, зазначає, що при звільненні позивачу було сплачено всі належні виплати, розмір яких більше 9 років ним не заперечувалися. Звертає увагу, що за результатами інспекційного відвідування 29.01.2020 Головним управління Держпраці у Харківській області складено акт №ХК8058/657/НД/АВ про порушення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області ст. 98 КЗпП України та надано припис про усунення виявлених порушень №ХК8058/657/НД/АВ/П. На виконання припису позивачу було нараховано до виплати 1332,50 грн., утримано 259,84 грн. та виплачено 1072,66 грн. премії за період з листопада по грудень 2011 року та з березня по серпень 2012 року та виплачено згідно платіжного доручення №103 від 24.02.2020 (проведено Державною казначейською службою 25.02.2020) Окрім цього, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі 520/17794/2020 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області здійснено перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не нарахованих та не виплачених коштів за щорічні оплачувані відпустки на службові відрядження за межі Харківської області, а також недонарахованої та не виплаченої матеріальної допомоги у розмірі середнього заробітку за період з 01.11.211 року по 31.08.2012 року та сплачено згідно платіжного доручення №90 від 01.03.2021. Зазначає, що обов`язок виплат зазначених сум було встановлено саме після інспекційного відвідування 29.01.2020 Головним управління Держпраці та на підставі судових рішень, загальна фактична сума донарахувань становила 1469,77 грн., які проведені більш ніж через 9 років після звільнення позивача. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова відкрите провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до вимог ч.5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач через представника надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення За ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Як свідчать матеріали справи, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 01.11.2011 №200 позивача було призначено на посаду провідного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу відповідача з 01.11.2011 , а 31.08.2012 наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 28.08.2012 року №141 звільнено з посади. При його звільненні 31.08.2012 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області здійснено нарахування та виплату коштів у сумі 1492,38 грн. За результатами інспекційного відвідування 29.01.2020 Головним управління Держпраці у Харківській області складено акт №ХК8058/657/НД/АВ про порушення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області ст. 98 КЗпП України та надано припис про усунення виявлених порушень №ХК8058/657/НД/АВ/П. На виконання припису позивачу було нараховано до виплати 1332,50 грн., утримано 259,84 грн. та виплачено 1072,66 грн. премії за період з листопада по грудень 2011 року та з березня по серпень 2012 року та виплачено згідно платіжного доручення №103 від 24.02.2020 . Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 р. у справі № 520/2982/2020 (а.с.10-15) стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.09.2012 по день фактичного розрахунку у розмірі 61052 (шістдесят одну тисячу п`ятдесят дві) грн. 22 коп. Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.12. 2020 р. у справі № 520/2982/2020 (а.с. 16-20) визнано протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях щодо невиплати належних позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць, починаючи 01.11.2011 по 25.02.2020 включно згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі 520/17794/2020 (а.с.21-25) зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати у вигляді своєчасно не нарахованих та не виплачених коштів за щорічні оплачувані відпустки на службові відрядження за межі Харківської області, а також не донарахованої та не виплаченої матеріальної допомоги у розмірі середнього заобітку за період з 01.11.211 року по 31.08.2012 року. Статтею ст. 23 ЦК України передбачано право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.п.3, 10, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що порушення трудових прав позивача встановлено судовими рішеннями, а саме: постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 р.та додатковою постановою від 14.12. 2020 р. у справі № 520/2982/2020 (а.с.10-15), рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі 520/17794/2020, які є чинними на час розгляду цієї справи, що в свою чергу спонукало звернутися до суду з даним позовом. При цьому, під час розгляду зазначених справ позивач не заявляв вимог про відшкодування моральної шкоди через моральні страждання, що призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З вимогами про відшкодування моральної шкоди з відповідача у розмірі 100000 грн. позивач звернувся 24.03.2021, тобто вже після поновлення його порушених прав. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань позивача. Дійсно невиплатою відповідачем належних позивачу коштів, йому спричинена моральна шкода, яка полягає в порушенні його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, ситуація яка склалася дійсно вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування на його користь моральної шкоди , хоча і ґрунтуються на чинному законодавстві України, але вони не можуть бути задоволені в повному обсязі, оскільки суд не може погодитись із запропонованим позивачем розміром відшкодування моральної шкоди 100000 грн., оскільки він не підтверджений належними та допустимими доказами. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач мав незручності з приводу порушення відносно нього законодавства, що обумовлюється тим, що позивач, хвилювався, зазнав моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що стягнення на його користь 61052 грн. 22 коп., який дорівнює розміру заборгованості за середній заробіток за весь час затримки розрахунку, який буде достатньою та справедливою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, визначений постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 р. у справі № 520/2982/2020 у зв`язку з чим суд приходить до висновку про навність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог в цій частині. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, то з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial