Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що склалась за період з 11 жовтня 2019 року по 29 лютого 2020 року в сумі 7326,72 грн., а також звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей за судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2019 року у цивільній справі № 594/1321/19. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що зазначеним судовим наказом з нього стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі на кожну дитину по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, він проживає спільно з дітьми, матеріально їх утримує і з 17 грудня 2019 року про дітей піклується лише він, так як дружина цього дня залишила сім`ю, повідомивши, що їде в Польщу, де буде заробляти гроші на утримання сім`ї та на чергову операцію сина, яка була запланована на 16.01.2020, оскільки син є інвалідом дитинства. Проте, відповідачка на сьогоднішній день не повернулася додому. До нього вона не телефонує та байдуже ставиться до дітей. 16 січня 2020 він з сином перебував у м.Київ, де дитині провели чергову планову операцію. Мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Піклуватися про дітей та утримувати їх продовжує лише він, саме він є тим з батьків, згідно ст. 181 СК України, з яким проживають діти, а тому аліменти, які стягуються з нього на користь відповідача, втрачають цільове призначення. Відповідно він не може бути тим з батьків з кого за рішенням суду стягуються аліменти, а виконання судового наказу, за яким щомісячно державним виконавцем нараховуються до стягнення аліменти у сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, порушує його права та інтереси, як батька дітей, з яким ці діти проживають. Відповідачка у відзиві на позовну заяву спочатку позову не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки їхньому синові потрібно було робити операцію, то вона була вимушена поїхати на роботу, так як потрібні були кошти для операції, на яку вона теж давала гроші. Вона перебувала у Польщі за кордоном, де заробляла кошти на утримання дітей і своє утримання, передавала одяг, взуття, продукти для своїх дітей через свою сестру і планувала у березні 2020 року повернутись додому, проте через пандемію вірусу по всьому світу не змогла повернутись. Відповідно до судового наказу позивач зобов`язаний сплачувати кошти на утримання дітей, проте, як вбачається із наданого ним розрахунку заборгованості по сплаті аліментів в нього є заборгованість станом на 01.03.2020 в розмірі 7326.72 грн. Він не платив аліменти у жовтні, листопаді та грудні 2019 року, а вона поїхала на роботу 17 грудня 2019 року, діти до того часу перебували на її утриманні та проживали разом з нею, тобто відповідач має заборгованість без поважних причин за три місяці. Що стосується заборгованості за січень та лютий 2020 року, то претензій до відповідача не має. Зазначила, що відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов не вказано, що діти перебувають на повному утриманні лише батька. Позивач у відповіді на відзив заперечив обставини, наведені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що нею не додано доказів на їх підтвердження. Відповідачка у доповненні до відзиву, поданого суду 19 червня 2020 року, позовні вимоги визнала частково, вказала, що на даний час вона проживає в Україні і [PERSON] з 18 червня 2020 року проживає з нею, а син [PERSON] виявив бажання проживати з батьком.Зважаючи на це, вона заперечує щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за жовтень, листопад та грудень 2019 року, тобто в той час, коли він був за кордоном, а вона утримувала дітей. Однак, не заперечує щодо звільнення його від заборгованості за аліментами з січня 2020 року по даний час, тобто за період, коли діти проживали з ним. Щодо звільнення його від сплати аліментів за рішенням суду, то оскільки донька буде проживати з нею, а син з позивачем, то вважає, що позивача слід звільнити від сплати аліментів. 18 серпня 2020 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з 11 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року включно, а також підтримав попередню вимогу про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей. Зазначив, що відповідачка [PERSON] частково визнала позов та 23 липня 2020 року подала у відділ ДВС заяву про повернення виконавчого листа, який згідно постанови державного виконавця від 07 серпня 2020 року було їй повернуто. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково з підстав, наведених у доповненні до відзиву. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2004 року, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року було між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] , № [NUMBER] ). Судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2019 року в справі №594/1321/19 стягнуто з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищезазначеного судового наказу постановою державного виконавця Борщівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області 21 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України та згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 22 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За даними довідки Мельнице-Подільської селищної ради від 23 березня 2020 року №338, акту обстеження матеріально-побутових умов позивача від 20 лютого 2020 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9449725, позивач є власником домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] та проживає у даному домоволодінні. Станом на дату обстеження, 20 лютого 2020 року, проживав у даному домоволодінні з сином [PERSON] та дочкою [PERSON] . Співмешканка [PERSON] на момент обстеження по місцю реєстрації в домоволодінні не проживала. Як вбачається із виданого державним виконавцем станом на 07 серпня 2020 року розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] аліментів, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 17 жовтня 2019 року (дати першого платежу по стягненню аліментів, визначеної судом у судовому наказі) по 07 серпня 2020 року складає 19040,13 грн. Із вище наведеного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що позивач [PERSON] аліментів не сплачував, тільки в лютому 2020 року ним було сплачено 2880,00 грн на погашення заборгованості по аліментах. Під час розгляду справи встановлено та визнається сторонами, що з 17 грудня 2019 року по даний час неповнолітній син сторін [PERSON] постійно проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , а малолітня дочка [PERSON] з 17 грудня 2019 року до 18 червня 2020 року проживала разом із батьком за тією ж адресою, а з 18 червня 2020 року постійно проживає із матір`ю в [ADDRESS] . Згідно долученої до матеріалів справи копії постанови в.о. начальника Борщівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), на підставі заяви стягувача (відповідачки по справі [PERSON] ) судовий наказ у справі №594/1321/19 від 04 листопада 2019 року повернуто стягувачу. Отже, виходячи з наведеного вище, позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за період з 11 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року включно, підлягають до часткового задоволення. Позивача [PERSON] слід звільнити від сплати заборгованості за аліментами за період з 17 грудня 2019 року по 07 серпня 2020 року включно, які стягуються з нього в користь [PERSON] на утримання дітей на підставі судового наказу №594/1321/19, виданого 04 листопада 2019 року Борщівським районним судом Тернопільської області, оскільки під час розгляду справи встановлено, що в цей період діти проживали з позивачем і перебували на його утриманні, що є обставиною, яка має істотне значення. Позовні вимоги щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за період з 11 жовтня 2019 року по 16 грудня 2019 року є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що в цей період діти проживали з матір`ю - відповідачкою [PERSON] та перебували на її утриманні. Щодо позовних вимог про звільнення позивача на майбутнє від сплати аліментів на утримання дітей за судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2019 року у цивільній справі № 594/1321/19, то вони до задоволення не підлягають з огляду на те, що спір між сторонами з цього приводу відсутній, вищенаведеною постановою державного виконавця від 07 серпня 2020 року повернуто судовий наказ відповідачці за її заявою, права позивача не порушені. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки в користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 192, 197 СК України та

Outcome: partial