Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно гроші в сумі 113 836грн. 97коп., посилаючись на те, що 18.11.2008р. між ВАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 310000004278001, згідно якого відповідачеві надано кредит в сумі 165 848грн. строком до 18.11.2015р. зі сплатою 19,9% річних за користування кредитом. Згідно умов Договору відповідач зобов'язався повертати кредит щомісячно рівними частинами, однак свої зобов'язання виконав не в повному обсязі, з 2013р. кредит не повертає та відсотки не сплачує, внаслідок чого станом на 26.01.2016р. виникла заборгованість по кредиту в розмірі 73 115грн.27коп., по відсотках - 13168,23грн. За порушення виконання зобов'язання нарахована пеня в розмірі 25 460грн. 80коп., 3% річних від простроченого кредиту в розмірі 1 744грн. 11коп., 3% річних від прострочених відсотків в розмірі 348грн. 56коп. Також 18.11.2008р. був укладений Договір поруки № 310000004278001/П, згідно якого відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями відповідача [PERSON] по кредитному договору 310000004278001 від 18.11.2008р. Відповідачі в судове засідання не з'явились, згідно письмових пояснень проти позову заперечують, посилаючись на те, що до 2013р. відповідач [PERSON] належним чином сплачував кредит, однак втратив роботу, його дружина [PERSON] перебуває у післяродовій відпустці, на його утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей. Договір поруки припинив свою дію відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Розмір неустойки за кредитом сягає майже половини заборгованості по тілу, а тому має бути зменшений. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18 листопада 2008р. між ТОВ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 310000004278001, згідно якого відповідачеві надано кредит в сумі 165 848грн. строком до 18.11.2015р. зі сплатою 19,9% річних за користування кредитом /ас 7-13/. 18.11.2008р. був укладений Договір поруки № 310000004278001/П, згідно якого відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями відповідача [PERSON] по кредитному договору 310000004278001 від 18.11.2008р. /ас 14-15/. За договором купівлі-продажу прав вимоги від 2.12.2013р. ПАТ «Астра Банк» продав права вимоги ПАТ «Дельта Банк», в тому числі і права вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] /ас 23-30/. Відповідно до умов Кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 3673 грн. по 18 число кожного місяця. Однак відповідач свої зобов'язання виконав не в повному обсязі, з 2013р. щомісячно відповідно до умов договору кредит не повертає та відсотки не сплачує, внаслідок чого станом на 26.01.2016р. виникла заборгованість по кредиту в розмірі по кредиту в розмірі 73 115грн.27коп., по відсотках - 13168,23грн. За порушення виконання зобов'язання нарахована пеня в розмірі 25 460грн. 80коп., 3% річних від простроченого кредиту в розмірі 1 744грн. 11коп., 3% річних від прострочених відсотків в розмірі 348грн. 56коп. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 553 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Відповідно до п. 4.1. договору поруки, який укладено між сторонами, договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов'язання. Враховуючи вищевикладені норми матеріального права, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, [PERSON], а відтак і [PERSON], первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 18 листопада 2015р., сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З наданої суду виписки встановлено, що боржником останній платіж внесено 11.04.2014р., проте, і до даної дати боржником щомісячні платежі вносилися не у розмірі, визначеному графіком погашення заборгованості, тому позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 2.12.2013р. по 26.01.2016р. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 18 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14. Враховуючи вищевикладені норми матеріального права та правову позицію Верховного Суду України, яка є обов'язковою для суду відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, за договором поруки, який був укладений між позивачем та [PERSON], порука припинилася стосовно щомісячних зобов'язань, які боржник повинен був сплатити до 18 липня 2015р., так як даний позов пред'явлено 4 лютого 2016р. Проте, порука стосовно щомісячних платежів за період з 18 серпня 2015р. по 18 листопада 2015р. не є припиненою, тому [PERSON] повинна нести разом із боржником [PERSON] солідарну відповідальність за погашення заборгованості за цей період. Решта заборгованості за період з грудня 2013р. по 18.08.2015р. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] одноособово. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем пені - 25460грн. 80коп. становить майже половину заборгованості по кредиту, а також ступінь виконання зобов'язання боржником, що більша його частина виконана у встановлений строк, суд вважає необхідним на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки до 12 730грн. 40коп. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 58 423грн. 27коп., заборгованість по відсоткам в розмірі 12 580грн. 19коп., пеня в розмірі 11 730грн. 40коп., 3% річних від простроченого тіла кредиту в розмірі 1200,11грн., 3% річних від прострочених відсотків по кредиту в розмірі 290,56грн., судовий збір в розмірі 1707,55грн., а всього підлягає стягненню 85 932грн. 08коп. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 14 692грн., заборгованість за відсотками в розмірі 588грн. 04коп., пеня в розмірі 1000грн., 3% річних від простроченого тіла кредиту в розмірі 544грн., 3% річних від прострочених відсотків в розмірі 58грн., а всього підлягає стягненню 16 882грн. 04коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial