Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Спілка пенсіонерів України» звернулася до суду з вимогами, в яких вказала, що 14.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ЗП-140708, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 360 000 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки від 14.07.2008 року, згідно з яким відповідач надав в іпотеку жилий будинок [ADDRESS] у м.Запоріжжі, який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2008 року, зареєстрований № 2124. У зв'язку із неналежним виконанням договору іпотечного кредиту, кредитна спілка «Спілка пенсіонерів України» звернулась до суду про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.03.2012 року, справа №2-2239/2011, пр.№ 2/0812/61/2012 з них на користь кредитної спілки було стягнуто 256 385 грн. 67 коп., та звернуто стягнення на жилий будинок [ADDRESS] у м.Запоріжжі шляхом проведення прилюдних торгів та направлення коштів від реалізації будинку на погашення заборгованості. Постановою державного виконавця Комунарського РВВС Запорізького міського управління юстиції від 08.07.2013 року відкрито виконавче провадження ВП №38754359 про стягнення з боржників вказаної суми кредитної заборгованості в ході якого, згідно з актами проведено опис та накладено арешт на майно боржників, у тому числі на жилий будинок [ADDRESS] у місті Запоріжжі. Державним виконавцем направлено боржнику письмову вимогу про виконання судового рішення, проте у добровільному порядку виселення не відбулося. У ході примусового виконання цього рішення та підготовки до примусової реалізації майна боржника державним виконавцем з'ясувалося, що у жилому будинку [ADDRESS] у місті Запоріжжі, який на забезпечення виконання зобов'язань до повернення кредитних коштів був переданий позичальником у іпотеку, без відома іпотеко держателя були зареєстровані [PERSON]- брат, [PERSON]- мати, [PERSON] - дружина брата, неповнолітня [PERSON], [INFO],- донька брата. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування не надала дозвіл на реалізацію житлового будинку [ADDRESS] в зв'язку з тим, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу житлових прав неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка зареєстрована у цьому будинку. Позивач вважає, що з боку відповідачів навмисно чиняться перешкоди. У зв'язку з чим позивач просив суд усунути перешкоди кредитній спілці «Спілка пенсіонерів України» перешкоди у здійсненні звернення стягнення на іпотечне майно, жилий будинок [ADDRESS] шляхом виселення відповідачів без надання їм іншого жилого приміщення та зобов'язати відділ у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ Запорізького МВ ГУМВС України в запорізькій області зняти їх з реєстрації за цим місцем проживання. Представники позивача Пацалюк Р.В., та Кашников С.Д. в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали , просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні в повному обсязі заперечувала проти позову. Представники третіх осіб служба у справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради та відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ запорізького МВ ГУМВС України в Запорізькій області у судове засідання не з'явилися, про час та місце були повідомлені своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 14.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ЗП-140708, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 360 000 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки від 14.07.2008 року, згідно з яким відповідач надав в іпотеку жилий будинок [ADDRESS] у м.Запоріжжі, який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2008 року, зареєстрований № 2124. У зв'язку із неналежним виконанням договору іпотечного кредиту, кредитна спілка «Спілка пенсіонерів України» звернулась до суду про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.03.2012 року, справа №2-2239/2011, пр.№ 2/0812/61/2012 з них на користь кредитної спілки було стягнуто 256 385 грн. 67 коп., та звернуто стягнення на жилий будинок [ADDRESS] у м.Запоріжжі шляхом проведення прилюдних торгів та направлення коштів від реалізації будинку на погашення заборгованості. Постановою державного виконавця Комунарського РВВС Запорізького міського управління юстиції від 08.07.2013 року відкрито виконавче провадження ВП №38754359 про стягнення з боржників вказаної суми кредитної заборгованості в ході якого, згідно з актами проведено опис та накладено арешт на майно боржників, у тому числі на жилий будинок [ADDRESS] у місті Запоріжжі. Державним виконавцем направлено боржнику письмову вимогу про виконання судового рішення, проте у добровільному порядку виселення не відбулося. У ході примусового виконання цього рішення та підготовки до примусової реалізації майна боржника державним виконавцем з'ясувалося, що у жилому будинку [ADDRESS] у місті Запоріжжі, який на забезпечення виконання зобов'язань до повернення кредитних коштів був переданий позичальником у іпотеку, без відома іпотеко держателя були зареєстровані [PERSON]- брат, [PERSON]- мати, [PERSON] - дружина брата, неповнолітня [PERSON], [INFO],- донька брата. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 40 Закону України "Про іпотеку", після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Виходячи із вищевикладеного, вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідачів суд знаходить такими, що є безпідставними, не мають правового значення по суті спору, та не можуть бути прийняті судом до уваги. Разом з тим, суд вважає, що позов в частині зняття з реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за вищевказаною адресою задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в силу закону, сам по собі перехід права власності на спірний будинок від відповідача до позивача та виселення відповідачів є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку і винесення окремого рішення про це не вимагається. На підставі викладеного та

Outcome: partial