Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом. Посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.12.2005 року по 14.07.2014 року, в період шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказувала на те, що відповідач не піклується про їх спільних дітей, діти перебувають на її матеріальному утриманні, проте вона на даний час знаходиться у декретній відпустці та джерел доходу, окрім допомоги матері не має. У зв'язку з наведеним звернулась з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 50 % від заробітної плати позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, допустити негайне виконання рішення суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча повідомлялась про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник позивача позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив позов задовольнити відповідно до прохальної частини позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказав на те, що посилання позивача в позовній заяві на те, що він не допомагає матеріально утримувати дітей не відповідають дійсності, оскільки він приймає активну участь у вихованні та матеріальному забезпечення дітей, а також вважає, що прохання позивача щодо стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину є завищеним та неосяжним для нього так, як він хворіє на ряд важких хвороб, отримує не велику заробітну плату в розмірі 1678 грн., має на утриманні непрацездатних батьків, а тому просив зменшити розмір аліментів до 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.07.2014 року, між позивачем та відповідачем 16 грудня 2005 року було зареєстровано шлюб (а/с 17, 19). Під час вказаного шлюбу у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а/с 20,21). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а/с 17). Після розірвання шлюбу неповнолітній діти залишились проживати разом з позивачем та перебувають на її утриманні, даний факт в судовому засіданні визнаний сторонами, а тому суд відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України визнає дану обставину такою, що не підлягає доказуванню. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятків випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має регулярний постійний дохід, що підтверджується довідкою ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» №117 від 14.07.2014 року, відповідно до якої відповідач працює на посаді начальника штабу цивільної оборони, посадовий оклад становить 1678 грн. (а/с 6). Відповідно до ч. 1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, враховуючи вище наведене, чинним законодавством передбачено стягнення аліментів у частці від доходу матері або батька, а не у відсотках, які просить стягнути з відповідача позивач, окрім того ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, окрім випадків коли аліменти стягуються у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін, дохід відповідача, перебування на утриманні у відповідача непрацездатних батьків, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, а саме - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial