Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

ТОВ "Констракшн ЛТД" звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату комунальних послуг, в загальній сумі 19324,51 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ТОВ «Констракшн ЛТД» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , забезпечує експлуатацію першої черги житлового будинку, а також мереж електропостачання, теплопостачання, газопостачання, водопостачання, каналізації, здійснює утримання та обслуговування будинку. Тобто, здійснює комплексне обслуговування вказаного житлового будинку. 01.06.2013 року між ТОВ «Констракшн ЛТД» та відповідачем [PERSON] було укладено договори № 63/12 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення та № к-63 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно вказаних договорів позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги, а відповідач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки i на умовах, передбачених договором. Проте, відповідач оплату за користування вказаними послугам здійснював несвоєчасно, в зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у загальній сумі 22 888 грн. 26 коп., яка була сплачена відповідачем 28.11.2019 року. Посилаючись на те, що в порушення умов Договорів та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідачем були порушені строки оплати наданих комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідача за договором № к-63 від 01.06.2013 року - 10506,91 грн. пені, 142,37 грн. інфляційних витрат та 3% річних, в сумі 86,82 грн.; за договором № 63/12 від 01.06.2013 року - 8202,12 грн. пені, 248,39 грн. інфляційних витрат та 3% річних, в сумі 134,90 грн. Ухвалою судді від 21.01.2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначене проведення підготовчого засідання на 18 лютого 2020 року на 09.30 год. Ухвалою суду від 04.08.2020 року було прийнято до розгляду відзив на позовну заяву представника відповідача - адвоката Сотської С.О. та розрахунок пені за договорами № № 63/12; к-63 від 01.06.2013 року, а також відповідь на відзив представника позивача - Шульги О.Р . Підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті, суддею одноособово за правилами загального позовного провадження на 26 серпня 2020 року на 10.00 год. Представник позивача - адвокат Шульга О.Р. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник Сотська С.О. в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги відповідач визнає частково, в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне внесення плати за комунальні послуги. В частині стягнення пені позовні вимоги не визнає, оскільки договори № к-63 та № 63/12 від 01.06.2013 року він не підписував, про їх наявність дізнався тільки при отриманні копії позовної заяви. У відповідь на відзив представник позивача - адвокат Шульга О.Р. вказала на те, що відповідачем було визнано основний борг за житлово-комунальні послуги, а оскільки договорами № к-63 та № 63/12 від 01.06.2013 року передбачене стягнення пені за несвоєчасне внесення плати, у розмірі 1% та 0,5 % від суми заборгованості, то стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань по оплаті за комунальні послуги є обґрунтованими та доведеними. Також зауважила, що 17.10.2019 року вказані договори подавались до суду разом із заявою про видачу судового наказу, тож твердження відповідача про те, що про договори він дізнався лише при отриманні копії позовної заяви, не відповідають дійсності. 04.08.2020 року представником відповідача - адвокатом Сотською С.О. на адресу суду було надано розрахунок пені за договорами № к-63 та № 63/12 від 01.06.2013 року, який було прийнято судом. Заперечуючи проти розрахунку пені за договорами № к-63 та № 63/12 від 01.06.2013 року, представник позивача - адвокат Шульга О.Р. надала до суду заперечення у яких вказала, що відповідно до статті 3-1 Розділу VI прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», договори № к-63 та № 63/12 від 01.06.2013 року зберігають свою чинність на визначених в них умовах. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», на які посилається відповідач, щодо встановленого розміру пені в 0,01% були введені в дію 01.05.2019 року, проте ця норма не застосовується безумовно. Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України у листі від 2 травня 2019 року № 7/10.1/7260-19 роз`яснило нюанси нарахування цих штрафних санкцій. Передусім визначено, що введення в дію Закону про житлово - комунальні послуги, яким передбачено пеню, не є підставою для автоматичного нарахування споживачам пені, для цього потрібна наявність укладеного договору про надання послуг. Тобто, практична реалізація нововведень можлива лише після укладення нових договорів про надання комунальних послуг. Пеня за послугу з управління багатоквартирним будинком може нараховуватися з моменту укладення нового договору про надання цієї послуги, але не раніше 1 травня 2019 року. Новий договір з відповідачем не укладався. Крім того, відповідач вже не є споживачем послуг ТОВ «Констракшн ЛТД», оскільки з 11.10.2019 року не є власником квартири в житловому будинку [ADDRESS] . Тож вважає, що наданий позивачем розрахунок пені є правомірним та обґрунтованим. Крім того, 26.08.2020 року представник позивача направила до суду додаткові пояснення у яких заперечувала проти залученого 04.08.2020 року представником відповідача - адвокатом Сотською С.О. розрахунку пені за договорами № к-63 та № 63/12 від 01.06.2013 року, виклавши аналогічні доводи та міркування, які були зазначені нею у запереченнях. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Констракшн ЛТД» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , забезпечує експлуатацію першої черги житлового будинку, а також мереж електропостачання, теплопостачання, газопостачання, водопостачання, каналізації, здійснює утримання та обслуговування будинку. Тобто, здійснює комплексне обслуговування вказаного житлового будинку, що підтверджується ксерокопіями рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.11.2007 року № 2445, 03.05.2018 року № 381 (а.с.8,9). 01.06.2013 року між ТОВ «Констракшн ЛТД» та відповідачем [PERSON] було укладено договори № 63/12 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення та № к-63 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.12-17). Згідно умов вказаних договорів ТОВ «Констракшн ЛТД» зобов`язався надавати відповідачу послуги, а відповідач [PERSON] зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки i на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач оплату за користування вказаними послугам здійснював несвоєчасно, в зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у загальній сумі 22 888 грн. 26 коп., яка була сплачена відповідачем 28.11.2019 року, що підтверджується письмовими поясненнями представника позивача і не заперечується відповідачем. Однак, погашення основного боргу не звільняє боржника від сплати інфляційного нарахування на суму боргу, пені та трьох відсотків річних, виходячи з наступного. В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Тож, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних, передбачені статтею 625 ЦК України, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, вважає його вірним та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за договором № к-63 від 01.06.2013 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: 3% річних, в сумі 86,82 грн. та 142,37 грн. інфляційних витрат; за договором № 63/12 від 01.06.2013 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення: 3% річних, в сумі 134,90 грн. та 248,39 грн. інфляційних витрат. Вирішуючи питання стягнення пені, суд керується наступним. В силу вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту норм ст. 624 ЦК України вбачається, що неустойка (пеня) стягується у тому випадку, якщо вона передбачена договором або законом. Ставлячи вимогу про стягнення пені за договорами, в розмірі 1 % та 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочки, позивач посилався на умови п.7 Договорів та роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у листі від 02.05.2019 р., щодо введення в дію з 01.05.2019 року Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», яким зокрема відзначено, що введення в дію даного Закону, яким передбачено пеню, не є підставою для автоматичного нарахування споживачам пені. Для цього потрібна наявність укладеного договору про надання послуг. Тобто, практична реалізація нововведень можлива лише після укладення нових договорів про надання комунальних послуг. Натомість, статтею 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Таким чином, з врахуванням зазначеної норми права суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути за договором № к-63 від 01.06.2013 року 105,10 грн. пені, а за договором № 63/12 від 01.06.2013 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення пеню в сумі 134,90 грн., в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 4,56 % від суми сплаченого судового збору.

Outcome: partial