Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття аліменти у розмірі 4000,00 грн., щомісяця, мотивуючи свої вимоги тим, що у них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач. Дитина проживає разом із нею та на даний час вона її утримує, а відповідач не допомагає їй матеріально утримувати дитину. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 10.07.2019 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Від відповідача відзив на позов, та інші клопотання, - до суду не надходили. Згідно із частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Батьками дитини, відповідно до копії свідоцтва про народження, є - [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а також судом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрована і неповнолітня дитина [PERSON] (а.с.51). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дитини. На спростування наведених обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік", установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою і перебуває повністю на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає та доказів зворотному суду надано не було. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ініціюючи позов про стягнення з відповідача щомісячно на утримання дитини аліментів у розмірі 4000 грн., позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення реальних витрат на утримання дитини саме в такому розмірі. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свого сина на підставі описаних вище норм права, рівний обов`язок обох батьків в утриманні дитини, відсутність інформації про постійний щомісячний дохід відповідача, склад сім`ї, його стан здоров`я, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним задовольнити позов частково і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 2118,00 грн., що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" для дітей такого віку, який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в решті вимог позову необхідно відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Суд вважає, що зазначений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial