Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звертаючись з позовом до суду просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO]; передати дитину Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для її подальшого влаштування та стягнути з [PERSON] і [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі по ? частки, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від заробітку кожного з відповідачів щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати дитина. Позовні вимоги мотивує тим, що на обліку Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина яка опинилася у складних життєвих обставинах, перебуває малолітній [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS]. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, не працюють, цілком самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займаються, не утримують сина в грошовій і натуральній формі, не займаються його фізичним, моральним, духовним розвитком, не цікавляться його здоров'ям, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2017 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с. 44, 45). В судовому засіданні представник позивача та представники третіх осіб підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. За клопотаннями відповідачів судом двічі оголошувалася перерва у ході розгляду справи для можливості забезпечення правового захисту [PERSON] та [PERSON], проте у подальшому відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження та Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] народилася [INFO] року, матір'ю дитини є відповідачка [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 8-10). Відповідно наказу Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.08.2016 року № 22 «Про постановку на облік дітей які опинилися у складних життєвих обставинах» [PERSON], [INFO], поставлено на профілактичний облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с. 4 зв). Також 08.08.2016 року Службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві [PERSON] було ознайомлено про відповідальність по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх (малолітніх), про що свідчить підпис останньої (а.с. 16-16 зв.). [PERSON] власноруч надала письмові пояснення від 08.08.2016 року у яких зазначила, що вона працює комплектувальником товару на підприємстві УВК, яке знаходиться в м. Бровари та отримує заробітну плату у розмірі 3 800 грн. Вона проживає у громадянському шлюбі з [PERSON], який також працює пакувальником на підприємстві УВК, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Алкогольними та наркотичними речовинами не зловживає, не часто дозволяють собі з чоловіком випити пиво на вихідних і не часто, паспорт нею не поновлено, оскільки черкає заробітну плату для сплати штрафу, 07.08.2016 року вона випивала алкоголь, пиво (а.с. 17). Листом Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві надано відповідь на лист № 103008-2539 від 09.08.2016 року Служби у справах дітей Дніпровського району в м. Києві, яким повідомляється, що [PERSON], [INFO], проживаюча за адресою [ADDRESS] була засуджена без позбавлення волі за ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 18). Як вбачається із листа Дніпровського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.09.2016 року № 42/444, в липні 2016 року фахівцем соціальної роботи спільно з представником ССД Дніпровської РДА, дільничим педіатром, в.о. директора СЗШ № 146 було здійснено візит в родину [PERSON], [INFO] та з'ясовано, що в квартирі порушено санітарно-гігієнічні умови проживання, захаращено, запах цигарок, немає світла, а також недостатньо продуктів харчування. Під час візиту спеціалістів, [PERSON] виглядав брудним, неохайним, а від батьків відчувався запах алкоголю. Спеціалістами центру неодноразово здійснено спроби потрапити до родини протягом серпня 2016 року, однак двері ніхто не відчиняв, на залишені повідомлення із запрошенням з'явитися на консультацію до спеціалістів або зателефонувати у зручний для родини час, батьки не реагували (а.с. 18 зв.). Середня загальноосвітня шкода № 146 м. Києва зверталася до Начальника служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві із листом-повідомленням, в якому педагогічний колектив та адміністрація СЗШ № 146 Дніпровського району м. Києва просили допомоги щодо впливу на сім'ю [PERSON], учня 2-Б класу, оскільки його батьки не виконують своїх обов'язків щодо виховання та навчання сина. У поданому листі зазначається, що [PERSON] навчається у школі з 01.09.2015 року, на уроках постійно неуважний, малоактивний, не працює в силу своїх можливостей, класні роботи часто не встигає виконувати; пам'ять та логічне мислення у дитини не розвинуті, увага не стійка; не може запам'ятати учбовий матеріал, домашнє завдання виконує не завжди. Батьки жодного разу не відвідали батьківські збори в 2015-2016 навчальному році та на початку 2016-2017 навчального року. Дитину після школи забирала мама особисто. На пропозиції класного керівника щодо покращення навчання [PERSON] мама не звертала уваги. Адміністрація шкоди просила вплинути батьків щодо виконання ними обов'язків по відношенню до дитини (а.с. 22-22 зв.). Згідно інформації наданої КНП «Центр первинно-санітарної допомоги № 2» Дніпровського району м. Києва від 01.11.2016 року, дитина [PERSON], [INFO] перебуває на обліку з приводу обструктивного бронхіту, довготривало хворіє, на даний час обстежена силами медичних та педагогічних працівників без бажання матері (а.с. 19 зв.). Інформаційним листом Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 від 01.11.2016 року № 1118/01 було повідомлено В.о. начальника Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві про те, що малолітній [PERSON], [INFO], перебував на лікуванні в педіатричному відділенні № 2 з 22.09.2016 року по 30.09.2016 року з діагнозом «Гострий обструктивний бронхіт», однак мати самовільно покинула відділення 30.09.2016 року о 20 год. 30 хв., не повідомивши про це чергову медсестру, з лікуючим лікарем не спілкувалась (а.с. 21). 05 грудня 2016 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва» звернулося до Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві та управління охорони здоров'я Дніпровського району м. Києва із листом-повідомленням в якому зазначає, що дитина [PERSON], [INFO] хворий на рецидивуючий бронхіт, тубінфікований. Під час спілкування з мамою її поведінка на рекомендації та їх виконання щодо лікування дитини є не зовсім адекватною, що викликає сумнів в її психічному стані. Мати під час спілкування кричить на медичний персонал, надані рекомендації не виконує, при направленні дитини на стаціонарне лікування виказує незадоволення, через що дитина не отримала повного медичного лікування. Після влаштування силами медичних працівників дитини до санаторію «Ялинка» з 05.11.2016 року з метою отримання санаторно-курортного та профілактичного лікування з приводу тубінфікування, мати на шосту добу забрала дитину за власним міркуванням. На неодноразові намагання медсестри та лікаря здійснити огляд дитини вдома двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки мама повідомляла, що дитина у бабусі, не зазначаючи адреси перебування дитини. На звернення до ЗОНЗ № 146 стало відомо, що дитина з 23.11.2016 року відвідує школу без відповідної довідки про стан здоров'я, а тому 01.12.2016 року дитина була оглянута лікарем і було видано направлення на госпіталізацію в МДКЛ № 2 з діагнозом «Обструктивний бронхіт» (дитина не госпіталізована через поведінку матері). Внаслідок неправильної поведінки матері та не належного виконання нею батьківських обов'язків, дитина не отримує відповідного лікування щодо його діагнозу, а стан здоров'я дитини становить небезпеку для його життя та здоров'я (а.с. 24-24 зв.). 14 грудня 2016 року Дніпровською РДА в м. Києві було винесено розпорядження № 727 «Про відібрання малолітньої дитини», відповідно якого малолітнього [PERSON], [INFO] було відібрано від матері [PERSON] та батька [PERSON] (а.с. 5-5 зв.) 14 грудня 2016 року інспектором Дніпровського УП ГУНП в м. Києві згідно розпорядження Дніпровської РДА в м. Києві від 14.12.2016 року № 727 «Про відібрання малолітньої дитини» було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, відповідно якого за адресою [ADDRESS], було виявлено малолітнього [PERSON], [INFO], який згідно огляду лікаря, мав незадовільний стан здоров'я. Дитина була доставлена до КМДКЛ № 2 в інфекційне відділення та прийнята лікарем інфекціоністом [PERSON] (а.с. 27-27 зв.). Судом встановлено, що відповідачі, у тому числі з часу відібрання у них дитини [PERSON] та знаходження хлопчика у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, не цікавляться сином, станом його здоров'я та участі у вихованні не беруть. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 18.01.2017 року № 478/41/3/103 з'ясовано, що батьки малолітнього [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, не працюють, цілком самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займаються, не займаються його фізичним, духовним розвитком, не цікавляться його здоров'ям. В квартирі за адресою проживання дитини не створено належних умов для проживання та розвитку дитини. Внаслідок неправильної поведінки матері [PERSON], дитина не отримує відповідного лікування щодо встановленого йому діагнозу, а тому стан здоров'я дитини становить небезпеку для його життя та здоров'я (а.с. 42, 43). Відповідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку із ухиленням їх від виховання та утримання дитини. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачами суду не надано та про такі заявлено не було. За викладених обставин суд вважає, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині стягнення аліментів вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено особу на користь якої мають сплачуватися аліменти, що унеможливить виконання рішення суду у цій частині, з позовом про стягнення аліментів повинна звертатися особа на утриманні якої перебуватиме дитина. Судом також встановлено, що поведінка відповідачів може зашкодити розвитку та здоров'ю дитини, оскільки [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини не займаються, байдуже до цього ставляться, належного догляду та контролю за дитиною не здійснюють, не цікавляться станом здоров'я сина, який потребував лікування. За повідомленнями Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві від грудня 2016 року та від 07.03.2017 року, в ході вивчення матеріалу по родині малолітнього [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS] та його батьків [PERSON] та [PERSON] в діях останніх встановлено ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 166 КК України, за яким розпочато кримінальне провадження, в ході досудового розслідування було встановлено факт неналежного виконання обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, а саме: захворювання туберкульозу (а.с. 25, 65). Отже, така поведінка відповідачів і створення ними неналежних умов для проживання і виховання сина суперечать інтересам дитини, тому залишення дитини з відповідачами, враховуючи вік дитини, є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. ч. 1. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи те, що судом не встановлено родичів, які виявили бажання прийняти дитину на виховання та зверталися стосовно цього з відповідною заявою до Органу опіки та піклування, тому позовні вимоги у частині передачі дитини Органу опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві для подальшого її влаштування підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі по 689 грн. з кожного.

Outcome: partial