Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] звернулася в суд з заявою про видачу обмежувального припису. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона проживає разом із своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в будинку, який вона успадкувала за заповітом після смерті своєї матері. Також з ними проживають двоє дітей заявниці, яких вона виховує одна, її син є інвалідом з дитинства. Протягом року заявник потерпає від психологічного та фізичного насильства з боку брата [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, висловлює на її адресу погрози, залякує, принижує, ображає нецензурною лайкою, застосовує фізичну силу. У більшості випадків все це відбувається у присутності дітей, що завдає шкоди їх психічному здоров`ю. З приводу вчинення домашнього насильства [PERSON] заявник неодноразово зверталася до Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області із заявами про притягнення останнього до відповідальності та вжиття необхідних заходів реагування для припинення вчинення ним протиправних дій. Згідно постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 16.07.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Однак, образи і фізичне насилля щодо неї з боку брата не припиняються. Вважає себе особою, яка зазнає домашнього насильства та на підставі положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" просить суд встановити обмежувальний припис, яким заборонити кривднику [PERSON] упродовж 6 місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з заявником за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечив, просив не виносити відносно нього обмежувальний припис, оскільки немає іншого місця проживання, а конфлікти, які виникають між ним та сестрою спровоковані останньою. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п.3, 4, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст.24 вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно ч.2, 3, 7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). За вищевказаною адресою разом з заявником також зареєстрований та проживає її рідний брат [PERSON] (а.с.5). З пояснень заявника в судовому засіданні, матеріалів справи судом встановлено, що заявник [PERSON] одна виховує двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом з дитинства та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Згідно рапортів Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області встановлено, що заявник неодноразово зверталась в поліцію з приводу вчинення [PERSON] насильства в сім`ї та вжиття необхідних заходів реагування для припинення вчинення ним протиправних дій (а.с.10-13, 17-18). Згідно постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 16.07.2019 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - за вчинення насильства відносно заявниці по місцю її проживання та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.19). Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. За таких обставин, суд визначає пріоритетним право заявниці на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства та, оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису та застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявницею як постраждалою особою за адресою їх спільного місця проживання. У відповідності до ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Приймаючи до уваги обставини справи, пояснення заявниці та заінтересованої особи, суд приходить до висновку про необхідність застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав на строк два місяці, який суд вважає достатнім, тим самим задовольнивши заяву частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial