Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» Кіровоградська дирекція (Відповідач 1), ПАТ «Дельта Банк» (Відповідач 2), зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що згідно з договором №006-10517-130913 від 13 вересня 2013 року вона оформила споживчий кредит на суму 15 000 грн. в Кіровоградській філії ПАТ «Дельта Банк», за умовами якого вона щомісячно повинна сплачувати [PERSON] 999 грн., при цьому, протягом кількох років вона сплачувала кредит [PERSON] через 6-те поштове відділення Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Станом на 01 березня 2015 року було сплачено 14 725 грн. 00 коп., і, з метою закриття боргу перед [PERSON], 01 березня 2015 року через Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» Кіровоградська дирекція, нею було сплачено 1 000 грн., та зазначена сума закривала її борг перед [PERSON], однак на відміну від попередніх платежів, які перераховувалися останнім за 2-3 дні, зазначені кошти своєчасно не були перераховані [PERSON]. Також зазначила, що 12 березня 2015 року вона поцікавилася у Відповідача 1, чи перераховані її кошти до [PERSON], на що отримала неправильну відповідь про те, що кошти були перераховані до Відповідача 2 02 березня 2015 року, також їй повідомили про те, що рахунок ПАТ «Дельта Банк» заблоковано та її було запевнено в тому, що кошти будуть перераховані до Відповідача 2 12 березня 2015 року. Відповіді на її скарги до Відповідача 1 носили загальний характер і не було відповіді, як позитивно вирішити зазначене питання, навіть тоді, коли вона (позивач) намагалася повернути Відповідачем 1 сплачені кошти, щоб самій сплатити їх Відповідачу 2, який, в свою чергу, почав направляти їй листи з застосуванням до неї штрафних санкцій. Зазначила, що переписка, яку вона вела з Відповідачем 1 була формальною та не вирішувалася по суті, при цьому, Відповідач 2 кожного місяця нараховував за договором штрафні санкції, які на момент подачі позову склали 997 грн. 90 коп. основного боргу, 1 944 грн. штрафні санкції, всього 2 941 грн. 19 коп. Також вказала, що нею отримана відповідь від УДППЗ «Укрпошта», в якій останній повідомив про свої взаємовідносини з ПАТ «Дельта Банк», з яким був укладений договір №934-33 від 07.02.2013 року на здійснення послуги з приймання платежів від населення на користь [PERSON]. Згідно з п.3.1 Договору передбачалося, що оплата послуги з приймання платежів здійснюється ПАТ «Дельта Банк» та станом на 01.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» не здійснив оплату УДППЗ «Укрпошта» за послуги з приймання платежів, крім того, 02 березня 2015 року НБУ визнав ПАТ «Дельта Банк» неплатоспроможним, після чого Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначив тимчасову адміністрацію для виконання керівних функцій, яка на підставі п.п.3.2. 4.2.4 Договору повинна була здійснити перерахування коштів на адресу УДППЗ «Укрпошта» за послугу з приймання платежів в подальшому, разом з тим, тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» порушила всі зобовязання за Договором, та не здійснила як оплату послуги, наданої УДППЗ «Укрпошта» до березня 2015 року, так і не авансувала розрахунок за їх надання у подальшому. Незважаючи на вказані обставини УДППЗ «Укрпошта» на виконання умов Договору впродовж березня 2015 року на виконання умов пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 4.1.1 Договору в повному обсязі було перераховано ПАТ «Дельта Банк» електронний реєстр платежів фізичних осіб, також УДППЗ «Укрпошта» сформувала платіжні доручення, які дозволяли тимчасовій адміністрації [PERSON] здійснити зарахування коштів від населення у відповідності до раніше перерахованих реєстрів платежів, однак тимчасова адміністрація [PERSON] не лише не здійснила оплату послуг УДППЗ «Укрпошта», а навіть не виконала платіжні доручення та не зарахувала відповідні кошти наседення на рахунки ПАТ «Дельта Банк» відповідно до умов Договору. Позивач вважає, що її вини у виникненні заборгованості за кредитом не має, у звязку з чим Відповідач 2 повинен скасувати штрафні санкції за Договором, Відповідач 1, в свою чергу, за порушення, які допустив при обслуговуванні клієнта, тяганину, повязану з неповерненням коштів в сумі 1 000 грн., і невирішенні зазначеного питання, повинен відшкодувати їй (Позивачу) збитки, повязані з поверненням боргу [PERSON], а також повинен відшкодувати їй заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1 944 грн. 00 коп. як штравні санкції, які нараховані їй Відповідачем 2. Окрім того, Позивач також зазначила, що Відповідачем 1 їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в тому, що вона є особою похилого віку, пенсіонеркою, часто хворіє, і у звязку з тяганиною та невирішення питання про повернення їй коштів, нарахуванням Відповідачем 2 за договором споживчого кредиту штрафних санкцій, її стан здоровя погіршився, у звязку з чим вона неодноразово зверталася за медичною допомогою, на підставі чого Відповідач 1 повинен компенсувати їй спричинену моральну шкоду в розмірі 500 грн. З огляду на викладене вище, з посиланням на ст.ст.625, 1212, 1214, 1166, 1167 ЦК України позивач [PERSON] просила стягнути з Відповідача 1 на її користь 3% відсотка річних в сумі 26,05 грн. за користування грошима; 433 грн. встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати грошей; 1 944 грн. матеріальної шкоди, яку заподіяв своїми діями Відповідач 1 та 500 грн. моральної шкоди. Крім того, позивач просила зобовязати Відповідача 2 зарахувати перераховані нею через Відповідача 1 000 грн. на рахунок Відповідача 2 та скасувати пеню і штрафи, нараховані Відповідачем. Визнати договір позики виконаним Позивачем перед Відповідачем 2. Ухвалою суду від 26.08.2016 року в порядку ст.33 ЦПК України замінено неналежного Відповідача 1 УДППЗ «Укрпошта» Кіровоградська дирекція на належного відповідача УДППЗ «Укрпошта». Під час судового розгляду справи позивач в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України позовні вимоги уточнила, збільшила розмір позовних вимог (заява від 29 липня 2016 року), та з урахуванням зазначеного просила стягнути з Відповідача 1 на її користь 3% річних в сумі 26, 05 грн. за користування грошима; 433 грн. встановленого індексу інфляції в 2015 році 143,3% від 1000 грн, 3 444 грн. матеріальної шкоди, яку заподіяв своїми діями Відповідач 1, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.; зобовязати Відповідача 1 сплатити Відповідачу 2 1 000 грн., яку Відповідач 1 отримав від неї (позивача) 01 березня 2015 року. Підтримано позивачем також позовні вимоги до Відповідача 2 про зобовязання Відповідача 2 зарахувати перераховані Позивачем через Відповідача 1 1 000 грн. на рахунок Відповідача 2 та скасувати пеню та штрафи, визнати договір позики виконаним перед Відповідачем 2, при цьому позивач та в її інтересах представник послались на обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Представники Відповідача 1, Відповідача 2 до суду не зявилися, судом повідомлялися про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання від представника Відповідача 1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю направлення до суду повноважного представника, разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що Відповідачу 1 та Відповідачу 2 відомо про наявність судового провадження та судового розгляду позову позивача [PERSON], крім того, судом враховано, що представниками відповідачів подавалися заперечення на позов, які долучені до матеріалів справи, окрім того, представником Відповідача 1 на адресу суду в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України подавалася заява за вх.№24582 від 16 вересня 2016 року про розгляд справи без участі. Крім того, в письмових запереченнях представника Відповідача 1, останній зазначив що з позовом [PERSON] в частині позовних вимог до УППЗД «Укрпошта» не згоден, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до Відповідача 1. На обґрунтування заперечень зазначимв, що 13 вересня 2013 року між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №006-10517-130913 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 15 000 грн. 01 березня 2015 року позивач внесла кошти через Кіровоградське відділення УДППЗ «Укрпошта» на поточний рахунок за договором №006-10517-130913 від 13 вересня 2013 року в сумі 1 000 грн., однак кошти не були зараховані ПАТ «Дельта Банк». 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а з 03.03.2015 року в ньому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію, у звязку з чим була відключена система «Клієнт-Банк», за допомогою якої здійснювалося перерахування коштів на адресу ПАТ «Дельта Банк», тобто відбулося фактичне блокування коштів УДППЗ «Укрпошта», що залишилися на поточному рахунку в цій банківській установі. Також зазначив, що між [PERSON] та Позивачем існують договірні відносини, у звязку з чим порушень законодавства України та прав позивача з боку УДППЗ «Укрпошта» немає, так як спірні правовідносини виникли з кредитного договору №006-10517-130913 від 13 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем [PERSON], та стосуються зобовязань [PERSON] перед позивачем. Представник Відповідача 2 ПАТ «Дельта Банк» в письмових запереченнях від 19 вересня 2016 року за вх.№24682 просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Дельта Банк», зазначивши на обґрунтування заперечень, що між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем [PERSON] 13.03.2015 року було укладено договір №006-10517-130913 у формі Заяви, п.7 якої позивач погодилася на те, що складовою невідємною чстиною пропозиції є Правила та [PERSON], з якими позивач була попередньо ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розумію та положення яких неухильно зобовязуюсь дотримуватися. Відповідно до Правил заява (*Пропозиція) документ, який підписується та передається Клієнтом в [PERSON], що містить пропозицію (оферту) Клієнта до [PERSON] укласти Договір. Крім того, відповідно до договору №934-33 від 07.02.2013 року, укладеного між УДППЗ «Укрпошта» та ПАТ «Дельта Банк», відділення поштового звязку здійснювало приймання платежів на користь банку, при цьому, [PERSON] не ставить під сумнів факт внесення позивачем коштів на користь УДППЗ «Укрпошта», однак жодним доказом не підтверджується перерахування УДППЗ «Укрпошта» зазначених коштів на користь АТ «[PERSON] банк». Кошти в сумі 2 000 грн. та 3 000 грн., сплачені 19.03.2015 року та 25.03.2015 року на користь [PERSON] зараховано в рахунок погашення заборгованості згідно умов кредитного договору. За п.3.1 [PERSON] на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, підписаних позивачем, встановлено штрафні санкції згідно умов договору в розмірі 0,015 але не менше та/або не більше 150 грн. за кожен факт просторочення. З огляду на викладене, та у звязку з неперерахуванням УДППЗ «Укрпошта» коштів на користь ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] було правомірно нараховано позивачу штрафні санкції згідно умов договору, а тому підстави для їх списання відсутні. Заслухавши позивача та в її інтересах представника, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, щопозов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, право вибору способу судового захисту належить позивачеві і такі способи захисту визначені законом, при цьому способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.1 ст.16 ЦК України. За приписами ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, враховуючи норми ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладено кредитний договір у формі заяви №006-10517-130913, за якою визначено ліміт кредитної лінії в розмірі 15 000 грн., тарифний пакет: Готівочка для пенсіонерів. Крім того, відповідно до п.1 Заяви Клієнт [PERSON] на умовах, визначених в цій Пропозиції, та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів [PERSON] від 20 березня 2013 року протокол №14 і [PERSON], зазначених в п.2.6 Частини 2 цієї Пропозиції, що є невідємною частиною цієї Пропозиції, пропонує укласти з нею договір на невизначений строк дії, в рамках якого: 1.1. відкрити поточний рахунок з використанням платіжної картки, відповідно до п.2.1 Частини 2 цієї Пропозиції; 1.2 оформити платіжну картку платіжної системи, визначеної у п.2.5 Частини 2 цієї Пропозиції; 1.3 встановити ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі та на строк, відповідно до умов, визначених у п.п.2.3 та 2.4 Частини 2 цієї Пропозиції. Відповідно до п.п.7.1 п.7 Заяви Клієнт погодився, що складовою та невідємною частиною цієї Пропозиції є Правила та [PERSON], з якими Клієнт попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобовязується дотримуватися. Відповідно до Умов надання кредитної картки Тарифний пакет «Готівочка для пенсіонерів», розмір щомісячного платежу становить 4,49% від суми встановленого кредитного ліміту; дата щомісячного погашення до 25-го числа кожного місяця; строки кредитування до 50-ти місяців; форма повернення кредиту: щомісячно частку суми встановленого кредитного ліміту та всі плати і проценти, нараховані за місяць (обовязковий мінімальний платіж). Крім того, на виконання умов Договору [PERSON] було запропоновано позивачу [PERSON] для погашення кредиту використовувати платіжні термінали I-box та EasySoft, які зручно розташовані в магазинах міста, або сплачувати кредит у будь-яких відділеннях Укрпошти. Під час судового розгляду справи позивач зазначала, що погашення кредиту здійснювалося нею через відділення Укрпошти, при цьому, 01 березня 2015 року, вона в черговий раз скористалася послугами Укрпошти, сплативши на погашення кредиту № 006-10517-130913 від 13 вересня 2013 року грошову суму в розмірі 1 000 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком (квитанцією) Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 01 березня 2015 року на суму 1 000 грн. 00 коп., призначення платежу: погашення за договором 006-10517-30913. Відповідно до виписки по рахунку приватного клієнта ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] за період з 13 вересня 2013 року по 21 грудня 2015 року, залишок становить 997 грн. 90 коп., залишок по сплаті комісії, процентів становить 1 944 грн. 00 коп. З листів тимчасової адміністрації [PERSON] за вих.№05-2905658/1 від 28.04.2015 року, за вих.№05-2977399 від 26.05.2015 року на адресу [PERSON] останню повідомлено про те, що на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження в [PERSON] з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, крім того, повідомлено, що відповідальними фахівцями [PERSON] було проведено ретельну перевірку оплат, здійснених в рахунок погашення заборгованості по Договору №006-10517-130913, укладеному 13.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON], за результатами якої стало відомо, що платіж в розмірі 1 000 грн., який було сплачено 01 березня 2015 року, на рахунок [PERSON] не надходив. Окрім того, [PERSON] зазначив, що УДППЗ «Укрпошта» не підтвердило свої посилання на те, що платіж в розмірі 1 000 грн., який було перераховано [PERSON] 01 березня 2015 року, було перераховано до [PERSON]. Підтвердженням здійсненого УДППЗ «Укрпошта» перерахування коштів може бути оригінал відповідного платіжного документа, який засвідчує фактичне перерахування УДППЗ «Укрпошта» коштів до [PERSON] з дотриманням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків, а його норми, - пріоритетними для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації [PERSON], яку здійснює Уповноважена особа Фонду. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася з письмовим зверненням до УДППЗ «Укрпошта», яке зареєстровано 15.05.2015 року за номером Ч-1064, в якому зазначила, що першого числа кожного місяця вде протягом кількох років вона сплачує кредит ПАТ «Дельта Банк» через 6-те поштове відділення Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та 01 березня 2015 року вона також оплатила кредит в розмірі 1 000 грн у 6-му відділенні, однак на відміну від попередніх (які, до речі, перераховувалися на рахунок ПАТ «Дельта Банк» протягом 2-3-ох днів), зазначені кошти на рахунок [PERSON] не надійшли, у звязку з чим [PERSON] нараховує їй штрафні санкції за Договором, просила надати відповідь з приводу того, чому сплачені нею 01 березня 2015 року кошти в розмірі 1 000 грн. не надійшли на рахунок ПАТ «Дельта Банк». Листом від 11.06.2015 року за вих.№222-405/1 УДППЗ «Укрпошта» на зазначене звернення позивача [PERSON] (від 15.05.2015 року №Ч-1064) повідомило останню про те, що відповідно до договору на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013 року, укладеного між УДППЗ «Укрпошта» та ПАТ «Дельта Банк», відділенням поштового звязку №6 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», 01.03.2015 року було прийнято платіж на користь ПАТ «Дельта Банк» в сумі 1 000 грн., інформація про який внесена у відповідний реєстр та надана засобами електронного звязку до ПАТ «Дельта Банк». З метою перерахування платежів населення на користь ПАТ «Дельта Банк», УДППЗ «Укрпошта» відповідно до реєстру надало до [PERSON] платіжні доручення, виконання яких дозволило б [PERSON] зарахувати на власні рахунки грошові кошти., однак в термін, передбачений законодавством України, [PERSON] не виконав свої зобовязання, і після 30-ти денного строку сформовані платіжні доручення з юридичної точки зору стали недійсними. УДППЗ «Укрпошта» вкотре звернулось до тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з вимогою припинити протиправні дії щодо невиконання платіжних доручень УДППЗ «Укрпошта» та залякування фізичних осіб штрафними санкціями зза несвоєчасну сплату зобовязань, в свою чергу, УДППЗ «Укрпошта» відповідно до реєстру отриманих платежів, в т.ч. і платежу [PERSON] було створено нове платіжне доручення, та повторно надано в [PERSON] до виконання (підтвердження отримання [PERSON] зазначеного платіжного доручення від 22.06.2015 року №2288). Також зазначено, що підприємство не має можливості зобовязати ПАТ «Дельта Банк» виконати платіжні доручення та зарахувати на рахунки банківської установи кошти, які сплачені [PERSON], електронний реєстр, яки ймістить інформацію про платіж [PERSON] та платіжне доручення на перерахування грошових коштів знаходиться в ПАТ "Дельта Банк" та рішення щодо його виконання знаходиться в компетенції тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», тим самим вбачається, що Відповідач 1 виконав взяті на себе зобовязання з приводу надання послуг щодо перерахування коштів на рахунок Відповідача 2. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження в [PERSON] з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Судом також встановлено, що сума коштів в розмірі 1 000 грн. яка була внесена 01 березня 2015 року, не була зарахована на рахунок позивача через обставини від нього (позивача) незалежні, Відповідач 2 не зараховує зазначені кошти на поточний рахунок позивача, нараховуючи при цьому штрафні санкції та періодично направляючи на адресу позивача листи з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої постійно зростає. В свою чергу, судом відзначається, що згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.ст.526, 527 ЦК України закріплено обовязковий характер зобовязання. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п.5.2.1 Правил надання банківських послуг при здійсненні кредитування в ПАТ «Дельта Банк» фізичних осіб погашення заборгованості за рахунком з встановленою кредитною лінією здійснюється клієнтом шляхом внесення на рахунок готівкових коштів або шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок. Судом також встановлено, що позивачу було відкрито в ПАТ «Дельта Банк» поточний рахунок №26257909585963, з лімітом кредитної лінії в розмірі 15 000 грн., що підтверджується також п.п.1.1, 1.2 та 1.3 заяви №006-10517-130913 від 13 вересня 2013 року, та не заперечувалося в письмових запереченнях представника Відповідача 2. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядженн яклієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За правилом ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено під час судового розгляду справи позивач 01 березня 2015 року через 6-те відділення Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» внесла кошти в розмірі 1 000 грн. на виконання зобовязань за договором №006-10517-130913 від 12 вересня 2013 року на поточний рахунок №26257909585963, який було відкрито [PERSON], однак зазначені кошти не були зараховані ПАТ «Дельта Банк». Окрім того, судом відзначається, що в результаті не зарахування сплаченого позивачем платежу в березні 2015 в розмірі 1000 грн., Відповідачем 2 їй були нараховані додаткові кошти, які станом на 27 липня 2016 року становлять відсотки в розмірі 1 494 грн. 00 коп. та пеню в розмірі 1 950 грн., а також визначена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 997 грн. 90 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №006-10517-130913 від 13.09.2013 року, та нарахування яких (відсотків та пені) передбачено у випадку порушення умов договору щодо своєчасного погашення заборгованості. В адресованих на адресу суду запереченнях представник Відповідача 2 посилається на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем [PERSON] 13.03.2013 року було укладено договір №006-10517-130913 у формі Заяви, до якого застосовуються положення ст.ст.1049, 1054 ЦК України, посилається також на те, що відповідно до Договору №934-33 від 07.02.2013 року, укладеного між УДППЗ «Укрпошта» та ПАТ «Дельта Банк», відділення поштового звязку здійснювало приймання платежів на користь банку, та невиконання за зазначеним договором УДППЗ «Укрпошта» взятих на себе зобовязань. При цьому, судом відзначається, що Відповідач 2 на виконання умов Договору запропонував позивачу [PERSON] для погашення кредиту використовувати платіжні термінали I-boxта EasySoft, які зручно розташовані в магазинах міста, або сплачувати кредит у будь-яких відділеннях Укрпошти. З огляду на викладене вище, судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 1 000 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем 01 березня 2015 року через відділення поштового звязку №6 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» не були зараховані на рахунки Відповідача 2 , у звязку з існуванням розбіжностей між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, що, на переконання суду, ніяким чином не може відобразитися на Клієнтові, яким є Позивач, крім того, Позивач як фізична особа вчасно здійснила платежі за укладеним з Відповідачем 2 кредитним договором і позбавлена можливості впливати на дії [PERSON] та його контрагентів. Крім того, суд вважає, що наявність у Позивача оригіналу фіскального чеку від 01.03.2015 року про сплату 1 000 грн. через відділення Укрпошти свідчить про належне виконання нею умов кредитного договору щодо своєчасного погашення боргу у відповідності до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а тому нарахування Відповідачем 2 штрафних санкцій є безпідставними. З огляду на викладене вище, виходячи з положень ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку про порушення цивільних прав Позивача, відповідно про обґрунтованість заявлених Позивачем позовних вимог до Відповідача 2, та їх задоволення в частині зобовязання ПАТ «Дельта Банк» зарахувати перерахований Позивачем 01.03.2015 року через відділення поштового звязку №6 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» платіж в розмірі 1 000 грн. на погашення кредиту на виконання умов кредитного договору у формі заяви №006-10517-130913, укладеного 13 вересня 2013 року між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк», а також враховуючи, що останній нараховує Позивачу штрафні санкції (відсотки та пеню), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості станом на 27 липня 2016 року, крім того, періодично направляє на адресу Позивача вимоги про досудове врегулювання , за якими повідомляє про наявність заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №006-10517-130913 від 13.09.2013 року, підлягають задоволенню і вимоги Позивача про зобовязання ПАТ «Дельта Банк» скасувати нараховані пеню та штрафи, з урахуванням документально підтверджених розмірів таких нарахувань станом на 27 липня 2016 року, що становить відсотки в розмірі 1 494 грн. 00 коп. та пеня в розмірі 1 950 грн. 00 коп. Вимоги Позивача до Відповідача 2 про визнання договору позики виконаним Позивачем перед [PERSON] задоволенню не підлягають з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Позивачем [PERSON] предявлено також позовні вимоги до Відповідача 1 УДППЗ «Укрпошта», про стягнення з Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» 3% відсотки річних в розмірі 26 грн. 05 коп., індекс інфляції в розмірі 433 грн. 00 коп., 3 444 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, та про зобов`язання Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» сплатити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» платіж в розмірі 1 000 грн. 00 коп., який прийнято 01 березня 2015 року від неї відділенням поштового зв`язку №6 Кіровоградської Дирекції УДППЗ «Укрпошта», підставами позову Позивач зазначила про порушення, які допустив Відповідач 1 при обслуговуванні її як Клієнта, неповернення їй коштів в сумі 1 000 грн., спричинення їй збитків, повязаних з неповерненням боргу [PERSON], правовими підставами позову Позивач зазначила ст. ст.1212, 1214 ЦК України, в задоволенні яких (позовних вимог) Позивачу слід відмовити, оскільки предявлені Позивачем вимоги до Відповідача 1 не ґрунтуються на Законі, тобто заявлені з підстав, не передбачених законодавством (підстава позову не передбачена законом). Не підлягають задоволенню і вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 1 моральної шкоди в розмірі 1 000 грн, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 2 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію і негативними наслідками. Тобто, однією з підстав задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) та шкідливими наслідками, які настали. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Позивачем під час розгляду справи не доведено суду в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України, шляхом подання суду належних і допустимих доказів, вини Відповідача 1, а також бездіяльності останнього по перерахування коштів, сплачених нею через відділення Укрпошта 01.03.2015 року в розмірі 1 000 грн., більш того, на обґрунтування позовних вимог в цій частині, Позивач не обґрунтувала з яких міркувань вона виходила, визначаючи саме такий розмір шкоди, не зазначила причинно-наслідкового звязку між протиправністю дій Відповідача 1 та факту завдання моральної шкоди. Окрім того, судом відзначається, що за принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, на позивача, поряд із обовязком довести факт порушення свого субєктивного права відповідачем, також покладено обовязок довести підставу позову, а саме: обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги і з якими закон повязує настання певних правових наслідків, та недоведеність зазначених фактів є підставою для відмови в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві, - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві було відмовлено, на підставі чого, приймаючи до уваги, що позивачем [PERSON] предявлено вимоги до двох відповідачів, сплачено судовий збір на загальну суму 1 653 грн. 60 коп., позовні вимоги задоволено частково до Відповідача 2 ПАТ «Дельта Банк», в задоволенні позовних вимог до Відповідача 1 УДППЗ «Укрпошта» відмовлено, суд вважає, що з Відповідача 2 ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial