Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. В січні 2021 року позивач звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробнича компанія конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 36092 грн. 96 коп. та компенсацію за невикористану відпустку 18531 грн. 84 коп. Свої вимоги позивач аргументує тим, що з 13.03.2012 року по 11 січня 2021 рік він перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробнича компанія конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» на посаді слюсаря-ремонтника. Наказом №16-к від 11.01.2021 року він був звільнений із посади за власним бажанням . На день звільнення йому не було виплачено заробітну плату у сумі 36092 грн. 96 коп. та компенсацію за невикористану відпустку 18531 грн. 84 коп. В позасудовому порядку спір вирішити неможливо, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 09 год. 00 хвилин 25 лютого 2021 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 22 березня 2021 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 11 год. 30 хв. 07 квітня 2021 року. ІІІ. Позиції сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача в судове засідання, розглянути справу заочно. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив та не скористався своїи правом для надання відзиву на позовну заяву. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до наказу №26-к від 13 березня 2012 року, [PERSON] прийнятий на роботу в ТОВ «Проектно-виробнича компанія конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» на посаду слюсаря - ремонтника з 13.03.2012 року(а.с.9). Згідно з наказом №16-к від 11.01.2021 року [PERSON] звільнений із займаної посади за власним бажанням з 11.01.2021 (а.с.9) Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, [PERSON] за період з 15 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року отримав від товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробнича компанія «Конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» заробітну плату за листопад 2020 року -26797 грн. 18 коп. та за грудень -6207 грн. Відомості про заробітну плату за період з 02 по 11 січня 2021 року відсутні.(а.с.31-33) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Судом встановлено, що позивач з 13.03.2012 року по 11 січня 2021 рік працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробнича компанія конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» та з 11 січня 2021 року звільнений із займаної посади за власним бажанням. Позивач у своїй заяві просить стягнути з відповідача на його користь невиплаченої заробітної плати у сумі 36092 грн. 96 коп. за період з 15 листопада 2020 року по 11 січня 2021 року. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 81 ЦПК України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов"язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявність певної події. У разі ненадання таких доказів, суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутність події встановленою. З метою встановлення наявної заборгованості по виплаті заробітньої плати на момент звільнення позивача ухвалою Прилуцького міськрайоного суду від 26.01.2021 року зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробнича компанія конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» надати суду довідку про нараховану, але не виплачену позивачу заробітну плату. В зв"язку з тим, що відповідач не надав суду витребовувану довідку, суд в силу вимог ч.4 ст.81 ЦПК України визнає, що відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату за період з 15 листопада 2020 року по 11 січня 2021 року. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про нарахування позивачу заробітньої плати з 01.01.2021 по 11 січня 2021 року, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Заборгованість по заробітній платі за період з 15 листопада 2020 по 31 грудня 2020 року становить 19605 грн. 73 коп. виходячи із розрахунку (26797 грн. 18 коп. (заробітна плата за листопад 2020 року) : 2) + 6207 грн. 14 коп. - заробітна плата за грудень 2020 року). З урахуванням викладеного вище та тих обставин, що відповідач не скористався своїм правом на спростування доводів позивача, заборгованість по заробітній платі у сумі 19605 грн. 73 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за щорічну відпустку у сумі 18531 грн. 84 коп. Положеннями статей 4, 6 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина перша статті 6 Закону України «Про відпустки»). Згідно статті 8 Закону України «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається: 1) окремим категоріям працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров`я, - тривалістю до 35 календарних днів за Списком виробництв, робіт, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; 2) працівникам з ненормованим робочим днем - тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою. Конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах. Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Належними доказами, підтверджуючими наявність невикористаних днів щорічної відпустки є особова карта позивача форми П-2, яка затверджена наказом Держкомстату та Міністерства оборони України від 25 грудня 2009 року № 495/656, накази по підприємству, в яких зазначений період надання відпустки позивачу, які не можуть бути надані відповідачем у зв`язку з втратою доступу до цих документів з підстав зазначених вище. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності в позивача щорічної відпустки за відпрацьований період в товаристві з обмеженою відповідальністю «Проектно-виробнича компанія конструкторське бюро пожежних та спеціальних машин» та нарахування йому компенсацію за невикористану відпустку, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. VI. Судові витрати. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial