Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він [PERSON], працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища 12 років 03 місяці, з них: з 17.03.2000р. по 19.11.2001р. - підземний машиніст електровоза дльниці №2 шахти ім.Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК», -1 р. 8 міс.; з 25.06.2004р. по 12.02.2015р. - гірник очисного забою підземній на добувних дільницях № 1, №23, №2 шахти ім. Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК», - 10 р. 7 міс. У лютому 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 276 промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: - радикулопатія шийна С5, С6, С7 та попереково-крижова Ь5, Я1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деформуючого остеоартрозу, в поєднанні з періартрозом, ліктьових (ПФ першого-другого ст.) іа колінних (ГІФ другого ст.) суглобів; - хронічний (пиловий) бронхіт. Легенева недостатність першого ступеня. Професійне захворювання було встановлене на підставі даних індивідуальної СГХ умов праці від 12.06.2012 р. № Ф-2/2-1579 виданою ВО Головного державного санітарного лікаря Тернівського району м. Кривого Рогу де вказано, що позивач працював в пі темних умовах шахти, де внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень вентиляції, пилоподавання та режи мів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концеїітрацій аерозо.ію переважно Фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Також не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, саме тому умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. Роботи виконувались в умовах підземного несприятливого мікроклімату шахти. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 03.04.2015 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії відносяться до 3 кл. 2 ст. шкідливості, за важкістю праці - до З кл. 2 ст. шкідливості. Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.21 ЗУ «Про і охорону праці» та ст.153 КЗпП України, що саме і призвело до виникнення у нього і професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п.16 акту розслідування ПЗ. Оскільки позивач втратив своє здоров'я, та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, наявність якої полягає у наступному. За висновком МСЕК від 11.06.2015 року серії 12 ААА № 0049)9 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 35 % з 25 травня 2015р з переоглядом у травні 2016р. Таким чином внаслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває постійний біль в шийному і попереково-крижовому відділах хребта, який посилюється при рухах та після фізичного навантаження, з іррадіацією в ліву руку та нижні кінцівки. Також його турбують біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, болі та оніміння рук, мерзлякуватість кистей. Позивача мучить задишка при звичайному фізичному навантаженні, відчуття загальної слабкості, кашель сухий з мокротинням, особливо вранці, понижується артеріальний тиск, що ставить під загрозу його життя. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з його медичної карти. Позивач більше не може працювати на своїй дачі, не може обробляти землю, що позбавило його можливості годувати свою сімю. 12 років та 3 місяці позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своїх дітей, онуків. Фактично він був головним годувальником своєї сімї, тепер же за станом здоровя він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сімя позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. В звязку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань, наприклад при відвідуванні магазину позивач і неспроможний нести сумки самостійно цим займається його дружина. Коли йде по вулиці з маленьким пакетиком, а жінка поруч несе великі сумки - це викликає неприхований осуд з боку оточуючих, що завдає позивачу моральних страждань та хвилювань. Ці хвороби змінили його життя назавжди, він не може няньчити своїх онуків, піти з ними на прогулянку, бо найменший різкий рух викликає не тільки шалений біль, а й може замкнути спину,таким чином це ставить під загрозу життя онуків, навіть підняти їх на руки він не здатний. При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю. Саме такої позиції позивач отримувався при визначені розміру моральної компенсації. Для того, щоб покращити свій емоційний стан, йому потрібно активно підтримувати своє здоровя, для уникнення подальшого прогресування хвороби та погіршення стану здоровя, а також попередження розвитку більш тяжких захворювань, які дуже часто виникають при загостренні професійних захворювань. Хоча вже ніколи не вдасться наблизити стан його здоровя до норми, але полегшити страждання можливо. Свої моральні і душевні страждання позивач ; оцінює в 137 800 гривень. Позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяного професійним захворюванням, отриманим ним при виконанні трудових обов'язків у розмірі 100 мінімальних розмірів заробітних плат: 1378 гри. X 100 = 137 800., де 1378 грн. мінімальний розмір заробітної плати. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на його користь - [PERSON] 137\~800 гривен, за спричинену моральну шкоду в звязку з втратою здоровя на виробництві та\~судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, звернувшись з заявою про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги свого довірителя та наполягає на їх задоволенні. Представника відповідача ПАТ «ЦГЗК» [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до п. 16 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.04.2015 року, професійне захворювання позивача виникло внаслідок роботи в шкідливих умовах праці гірником очисного забою на ш. «Орджонікідзе» ПАТ «ЦГЗК» (2004-2015р.р.); раніше: 1984-2000рр. - машиністом електровозу ш. «П -І» ВО «Кривбасруда». Тому, вважають, що позивач працюв в шкідливих умовах праці не тільки на ПАТ «ЦГЗК», а й на інших промислових підприємствах, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 02.04.2015 року та трудовою книжкою, тому ПАТ «ЦГЗК» не може відповідати за шкоду, заподіяну іншими підприємствами. Дійсно, на підприємстві ПАТ «ЦГЗК» позивач працюв з 2000р. - по 2001р. та з 2004 по 2015рр. Загальний стаж-роботи на ПАТ «ЦГЗК» складає 12 років. За результатами розслідування професійного захворювання [PERSON] складено Акт розслідування профзахворювання від 02.04.2015р. При розслідуванні страхового випадку, комісією не було встановлено (у п. 19 Акту) винних осіб, котрі порушили норми охорони праці, які б знаходилися у причинному звязку із виникненням у позивача професійного захворювання та моральної шкоди. Позивач просить стягнути з ПАТ «ЦГЗК» грошові кошти у відшкодування саме моральної шкоди на підставі норми ст. 237-1 КЗпП України, не вбачаючи того, що відшкодування моральної шкоди провадиться лише тоді, коли порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, укладаючи з відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачу було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Тобто, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди і за цієї підстави. Зазначена позивачем у позові потреба у лікуванні не відноситься до категорії моральних страждань, що підлягають компенсації. Крім того згідно з п.4 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку організувати цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованого. На підставі вищевикладеного відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» 137 800 гривень моральної шкоди - відмовити. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища 12 років 03 місяці, з них: з 17.03.2000р. по 19.11.2001р. - підземний машиніст електровоза дльниці №2 шахти ім.Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК», -1 р. 8 міс.; з 25.06.2004р. по 12.02.2015р. - гірник очисного забою підземній на добувних дільницях № 1, №23, №2 шахти ім. Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК» (ПАТ «ЦГЗК»), - 10 р. 8 міс., що підтверджується відповідними наказами по підприємству та трудовою книжкою позивача а.с.6-10, 11-14. Суд, прийшов до висновку, що дійсно позивач проробив на підприємстві ПАТ «ЦГЗК» у важких та шкідливих умовах праці -10 р. 8 міс., що підтверджується відповідними наказами по підприємству, трудовою книжкою позивача та актом розслідування а.с.6-10, 11-14. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.04.2015 причиною професійного захворювання [PERSON] стала робота на протязі 10 р. 8 місяців в умовах впливу на організм шкідливих факторів а.с.11-14. Позивач працюючи на підприємствах відповідачів підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища а.с.11-14. Згідно наданих позивачем медичних документів встановлено професійні захворювання з 12.02,2015 року - (а.с.21-22). На підставі висновку МСЕК від 11.06.2015р. право на відшкодування моральної шкоди виникло з 11.06.2015 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 35% - а.с.20. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, повязаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є \~ підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди \~за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. \~ Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.04.2015 року (а.с.11-14), виписок МСЕК (а.с.20), виписок із історії хвороби [PERSON]О.(23-42), суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу [PERSON]. встановлено 35% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 35 000,00 грн. та судові витрати. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial