Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № DNH4KS20150363 від 11 серпня 2005 року розмірі 13 772 грн. 94 коп. та судові витрати в сумі 1 218 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3 617 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 12 лютого 2007 року. Погашення заборгованості здійснюється в період з 21 по 28 число кожного місяця щомісячними платежами у сумі 243 грн. 83 коп. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов'язання не виконав належним чином. Станом на 23 вересня 2015 року заборгованість становила 49 631 грн.93 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 526 грн. 157 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9 193 грн. 35 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів в сумі 39 912 грн. 43 коп. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2013 року з [PERSON] на користь банку стягнуто 35 858 грн. 99 коп. Невідшкодована сума становить 13 772 грн. 94 коп. У подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 04 січня 2013 року по 13 вересня 2015 року 14 425 грн. 70 коп., з яких 1043 грн. 88 коп. відсотки, 13 381 грн. 82 коп. пеня. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, до вимог банку просив застосувати позовну давність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 11 серпня 2005 року між Приватбанком та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, згідно якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 3 617 грн. 51 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 2 лютого 2007 року. Банк свої зобовязання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у звязку з чим станом на 13 вересня 2013 року з урахуванням змінених позовних вимог заборгованість становить 14 425 грн. 70 коп., що складається з відсотків 1 043 грн. 88 коп., пені 13 381 грн. 82 коп. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області 24 травня 2013 року на користь ПАТ КБ "Приват банк" стягнуто з [PERSON] заборгованість за вищезазначеним кредитним договором № DNH4KS20150363 від 11 серпня 2005 року у сумі 35 858 грн.994 коп. яка складається з заборгованість за кредитом в сумі 526 грн. 15 коп. заборгованості за кредитом, 8 815 грн. 25 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 26 517 грн. 59 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором станом на 03 січня 2013 року. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а стаття 530 ЦК України регламентує, що якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві гроші у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, становленому договором. Крім цього, відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кредитні кошти відповідачем до цього часу не повернуті, тобто, виконання зобовязання не відбулось, банком у відповідності до положень чинного цивільного законодавства та умов договору нараховані відсотки за користування грошима на час звернення до суду. Пунктом 3.6 кредитного договору передбачено, що при непогашенні кредиту у строки, зазначенів п.1.1, 1.2 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості простроченої суми кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2 договору з дати виникнення простроченої забогованості, а саме 6 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. Пунктом 3.10 Умов кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.7, 3.9 даного Договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу (а.с.9 зворот). Згідно статуту ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ « Приватбанк» з усіма правами та обовязками. У поданій суду заяві( а.с. 39)відповідач просить застосувати до вимог банку позовну давність. Загальна позовна давність встановлюється у три роки ( ст. 257 ЦК України). Відповідно до положень ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік ( спеціальна позовна давність)застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки( штрафу, пені). Відповідно до ч.1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, пред'явленням позову до боржників, відповідно до вимог частини третьої цієї статті, після переривання перебіг позоної давності починається заново. Наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України є відмова у позові. З позовом до суду [PERSON] звернувся 30 вересня 2015 року ( а.с. 18), строк виконання зобов'язання сторонами встановлено 12 лютого 2007 року, заборгованість за кредитним договором з [PERSON] стягнута рішенням Чернігівського районного суду 24 травня 2013 року, останній платіж згідно розрахунку банку по сплаті відсотків відповідачем здійснено 29 квітня 2014 року у сумі 666 грн. 84 коп.( а.с. 8), тобто стосовно позовних вимог про стягнення пені банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. За таких обставни суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за вказаний період 1043,88 грн.,та про відмову в позові стосовно позовних вимог про стягнення пені за пропуском строку позовної давності. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір присуджується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 88 грн. 14 коп. (1043,88 рн. х1218/14425,70 грн. = 88 грн. 14 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: partial