Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Комунальне підприємство «Житсервіс-2» (далі - КП «Житсервіс-2») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і прибудинкових територій в загальній сумі 2 010 гривень 07 копійок, а також судових витрат зі сплати судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], користувалася послугами КП «Житсервіс-2» з утримання будинків і прибудинкових територій, які відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язана своєчасно та в повному обсязі оплачувати. Проте, [PERSON] порушила свої обов'язки щодо проведення щомісячних розрахунків, у зв'язку з чим, за нею за період з 01.01.2008 року по 01.05.2014 року утворилася заборгованість у вищезазначеній сумі. У судовому засіданні представник позивача позові вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем надавалися послуги не у повному обсязі, про що було складено відповідні акти-претензії. Також звернула увагу на те, що договір з КП «Житсервіс-2» не укладався. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що КП «Житсервіс-2» роботи по утриманню житлового будинку і прибудинкової території у повному обсязі не проводить, про що неодноразово складалися акти-претензії. На додаткове запитання свідок [PERSON] пояснила, що для складання актів-претензій представник КП «Житсервіс-2» не викликався. Мешканці будинку самостійно складали акти-претензії та надавали їх відповідачу. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, розглянувши подані ними документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Частина 1 ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 за №1875-IV (далі - Закон №1875-IV) житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Отже послуга з утримання будинків і прибудинкових територій відноситься до комунальних послуг. Згідно ст.20 Закону №1875-IV споживач повинен щомісячно і в повному обсязі здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, розмір плати за які встановлюється органами місцевого самоврядування на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року за №529. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.18 Закону №1875-IV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS], є [PERSON], що сторонами у судовому засіданні не спростовувалося та у відповідності до ст.61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER], згідно якого станом на травень 2014 року утворилася заборгованість з оплати послуг за утримання будинків і прибудинкових територій у розмірі 2 010 гривень 07 копійок (а.с.4). Розрахунок оплати за надані послуги з утримання будинків і прибудинкових територій проводився згідно тарифам, затвердженим рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №241 від 15.03.2007 року, №507 від 15.05.2008 року та №1620 від 18.11.2010 року (а.с.9-11). Оскільки послуги надавалися, але їх оплата проводилася не у повному обсязі, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій за період з 01 січня 2008 року по 01 червня 2014 року, а саме в сумі 753 гривні 73 копійки. Вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1 256 гривень 34 копійки, яка обліковується станом на січень місяць 2008 року, задоволенню не підлягають, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної суми заборгованості представником позивача надано не було. Доводи відповідача про те, що через відсутність договору з КП «Житсервіс-2» вона не зобов'язана оплачувати послуги, суд вважає безпідставними, оскільки за змістом ст.ст.20, 21 Закону №1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, є обов'язками споживача. Отже, відсутність договору не звільняє споживача від плати за надані та спожиті комунальні послуги. Твердження відповідача про те, що комунальні послуги надавались позивачем не у повному обсязі, суд у відповідності до вимог ст.614 ЦК України до уваги не приймає, адже будь-яких доказів на підтвердження викладених обставин надано не було. Акти-претензії від 02.03.2011 року, 12.04.2011 року, 03.09.2011 року та 11.05.2012 року суд вважає не допустимими доказами, адже вони в порушення ст.18 Закону №1875-IV були складені без виклику та за відсутністю представника КП «Житсервіс-2». Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим документам, долученим до заперечень проти позову, адже вони складені сторонньою особою та адресовані сторонній особі. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 91 гривні 35 копійок.

Outcome: partial