Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду і просять встановити факти: прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; прийняття спадщини ними: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за ними право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,7186 га, кадастровий номер 1824286200:16:000:0512 та площею 0,9855 га, кадастровий номер 1824286200:21:000:0382, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району, і належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030451, виданого 05.11.2002 на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002, по 1/3 частині кожному, та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,7187 га, кадастровий номер 1824286200:16:000:0511 та площею 0,9856 га, кадастровий номер 1824286200:21:000:0346, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району, і належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030452, виданого 05.11.2002 на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002, по 1/3 частині кожному, мотивуючи тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла його дружина, а їх мати - [PERSON] , оскільки у встановлений законом шестимісячний строк вступила в управління та володіння спадковим майном, так як в березні-квітні 1998 року робила дрібний ремонт спадкового будинку та обробляла земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла. Вони ж є спадкоємцями за законом після смерті матері, так як у встановлений законом шестимісячний строк вступили в управління та володіння її спадковим майном, а саме: розділили та забрали спадкове майно. Однак, оформити спадщину на земельні ділянки вони не можуть, так як державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавців. Крім того, не доведено факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] , та ними після смерті матері - [PERSON] .. Позивачі в судове засідання не з`явилися, але в своїй позовній заяві просять справу слухати у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, але надала клопотання, в якому просить справу розглядати у її відсутність. Щодо задоволення позову не заперечує. Суд, перевіривши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.10.1997. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7186 га та площею 0,9855 га, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району, про що свідчить копія державного акту серії І-ЖТ №030451. З копії спадкової справи №161/1998 року, яка надійшла з Житомирського державного нотаріального архіву вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка оформила право власності на 1/2 частину житлового будинку та грошові вклади, і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Тобто, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] є підтвердженим і не потребує доведення. [PERSON] померла [INFO] . На день її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7187 га та площею 0,9856 га, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району, а також на земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON] .. Вказані обставини, в свою чергу, підтверджуються копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.01.2001 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030452 від 05.11.2002. Довідка виконавчого комітету Овруцької міської ради №989 від 14.08.2019 свідчить, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері - [PERSON] , вступивши у встановлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, так як розподілили та розібрали його, а саме: [PERSON] в травні 2001 року забрав велосипед, Ніна в січні 2001 року - корову, а [PERSON] в травні 2001 року - швейну машину, та відповідно підтверджують факт прийняття ними спадщини відповідно до положень ст. 549 ЦК України (1963 року). У суду не має підстав не довіряти вказаним документам, а тому суд вважає факт прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] , доведеним. Встановлення факту прийняття спадщини позивачам необхідно для оформлення права на спадщину. Позивачі є дітьми спадкодавців та спадкоємцями за законом 1-ї черги. Вони прийняли спадщину після смерті матері по 1/3 частині, фактично вступивши у встановлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, так як розподілили та розібрали спадкове майно. Крім позивачів інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Однак, в нотаріальній конторі, куди вони звернулися за оформленням права на спадщину на зазначені земельні ділянки, їм було відмовлено, оскільки державні акти на право приватної власності на них були видані після смерті спадкодавців. Зазначені обставини, в свою чергу, підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.1964, серії [NUMBER] від 13.02.1970, серії [NUMBER] від 13.04.1966, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.07.2019, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.06.1997, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.03.1986, довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради №989 від 14.08.2019, витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.09.2019, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.09.2019, 19.08.2019, постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2709/02-31, №2708/02-31 та №2707/02-31 від 19.07.2019, спадкової справи №161/1998 року та повідомленням Овруцької ДНК №4143/02-14 від 26.11.2019. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме, щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824286200:16:000:0512, 1824286200:21:000:0382, 1824286200:16:000:0511 і 1824286200:21:000:0346 та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 562 ЦК України (1963 року) поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. За таких обставин, враховуючи, що у позивачів не виникає спору щодо часток спадкового майна, суд вважає, що вони набули право власності на спадкові земельні ділянки на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, в рівних частках, тобто по 1/3 частині. Позивачами сплачено судовий збір в сумі 3118 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: partial