Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі\~ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді прохідника дільниці гірничо-капітальних робіт №2 проходки шахти «Тернівська» Шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком». 20 квітня 2019 року близько о\~03\~годині 00\~хвилин,\~знаходячись в\~«Скіпо-клітьовому»\~руддворі шахти\~«Тернівська»,\~гор.\~1500м,\~внаслідок нещасного\~випадку,\~отримав тілесні\~ушкодження у\~вигляді:\~«Закритий краєвий\~фрагментальний перелом\~міжмищелкового підвищення правої великогомілкової кістки. Забій шийного відділу хребта. Забій, імбібуюча гематома правого колінного суглобу, правої гомілки. Садна м`яких тканин правого плечового суглобу. Часткове ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу. Ушкодження заднього рогу медіального та попереднього рогу латерального менісків правого колінного суглобу». Висновком МСЕК від 14.08.2019 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 12 серпня 2019 року до 01.09.2020 року з наступним переоглядом 01.08.2020 року, група інвалідності не визначена. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває загальну слабкість, втому, постійні болі в шийному відділі хребта значного характеру, правого плечового суглобу, правого колінного суглобу та правої гомілки, проходив тривале лікування, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги у зв`язку з частковою втратою працездатності. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 104 325 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. 15 жовтня 2019 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи\~у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та про зобов`язання позивача або його представника надати для огляду в судове засідання паспорт позивача, довідку МСЕК, акт розслідування нещасного випадку від 22.07.2019 року, виписні епікризи, а також визнання явки позивача [PERSON] в судове засідання обов`язковою, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 17.10.2019 року залишено без задоволення. Відповідач скористався\~правом надання\~суду відзиву,\~у якому\~просив у\~задоволенні позовних\~вимог відмовити,\~вказавши на\~відсутність правових\~підстав для\~відшкодування моральної\~шкоди,\~оскільки Актом розслідування нещасного випадку встановлена відсутність винних дій відповідача у настанні нещасного випадку, водночас комісією з розслідування нещасного випадку встановлено лише вину позивача. Вказаний акт позивачем не оскаржений, що свідчить про його згоду з результатами розслідування нещасного випадку. Стан здоров`я позивача може бути відновлений за умови проведення лікування, а підстав для відшкодування моральної шкоди доки втрата професійної працездатності не є сталою не має. Крім того, зазначили, що наявність у позивача моральних страждань не підтверджені належними доказами, зокрема висновком фахівця. Представник позивача в порушення вимог законодавства не надав договір про надання правової допомоги з позивачем та документів, що підтверджують оплату позивачем судових витрат, таким чином вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача задоволеною не підлягають. Виходячи з вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 02.10.2006 р. по теперішній час працює на посаді прохідника дільниці гірничо-капітальних робіт №2 проходки шахти «Тернівська» Шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком» ( копія трудової нкижки а.с. 24-26). 20\~квітня 2019\~року близько\~о 03\~годині 00\~хвилин на\~знаходячись в\~«Скіпо-клітьовому»\~руддворі шахти\~«Тернівська»,\~гор.\~1500м,\~ПАТ «Кривбасзалізрудком» при виконанні трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасний випадок, під час якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий краєвий\~фрагментальний перелом\~міжмищелкового підвищення правої великогомілкової кістки. Забій шийного відділу хребта. Забій, імбібуюча гематома правого колінного суглобу, правої гомілки. Садна м`яких тканин правого плечового суглобу. Часткове ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу. Ушкодження заднього рогу медіального та попереднього рогу латерального менісків правого колінного суглобу», що підтверджується виписним епікризом КП «Криворізька міська клінічна лікарня№ 8» (а.с. 22). 22 липня 2019 року на підприємстві відповідача було складено Акт повторного розслідування нещасного випадку, що стався 20.04.2019 о 03-00 год. форми Н-1/П, згідно висновку комісії, нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Складані під час попереднього розслідування Акти за формами Н-5 та Н-1 від 03.05.2019 року визнано недійсними. Комісія встановила, що особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове (у разі складання тимчасового акта за формою Н-1) - [PERSON] прохідник\~дільниці №2\~проходки ш.\~Тернівська ШБУ\~ПАТ «Кривбасзалізрудком»,\~який не\~впевнився в\~безпечному стані\~забою,\~не перевірив\~ретельно стан\~боків і\~крівлі виробки,\~не обібрав\~заколи перед\~початком та\~в процесі\~зміни,\~не поставив\~тимчасове кріплення,\~чим порушив\~п.2.2.1.1\~«Інструкції з\~охорони праці\~№157-2018\~для прохідника»,\~затвердженої наказом\~голови правління\~ПАТ «Криворізький\~залізорудний комбінат»\~від 26.12.2018\~№ 6179 (а.с.10-21). Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 14.08.2019 року серії 12ААА №055495 [PERSON] первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 12 серпня 2019 року до 01.09.2020 року з наступним переоглядом 01.08.2020 року, група інвалідності не визначена (а.с.8-9). Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, та встановлена вина лише позивача, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини, а травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і за пов`язана з виробництвом, а отже наявні у зв`язку з цим всі підстави, передбачені\~ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Крім того,\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. \~ \~ \~ \~Отже,\~відсутність причинного\~зв`язку\~між завданою\~позивачу шкодою\~і винною\~протиправною поведінкою\~відповідача,\~не може\~бути підставою\~для відмови\~у задоволенні\~позову про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої ушкодженням\~здоров`я\~на виробництві,\~оскільки до\~юридичного складу,\~який є\~підставою правовідносин\~по відшкодуванню\~моральної шкоди,\~входять моральні\~страждання працівника\~або втрата\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~або необхідність\~для працівника\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя.\~При цьому,\~вина власника\~не названа\~серед юридичних\~фактів,\~які входять\~до такого\~юридичного складу.\~Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.\~\~У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер. Частиною третьою\~статті 23 ЦК України\~передбачено,\~що розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ\~від 12 липня 2007 року). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з\~\~ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, характер отриманої травми, ступінь втрати ним професійної працездатності, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування в сумі 35\~000\~грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп. За правилами\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на оплату послуг адвоката, крім того позовна заява не містить позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу із зазначенням розміру таких витрат, тому суд не вирішує питання про відшкодування таких витрат виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового процесу.

Outcome: partial