Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № № R52150427864В від 27.05.2013 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 225\~168,66 грн. а саме про звернення стягнення на предмет застави та зобов'язання передачі предмета. Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ті обставини, що 27.05.2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 166\~300,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 27.05.2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,49% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Відповідачем було укладено договір застави згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, тип - легковий сєдан, 2013 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) JTNBV58E00J219392 JTNBV58E00J219392, номер державної реєстрації АН0882НХ, що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAP 025632, виданого ВРЕР № 2 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 25.05.2013 p., та відповідно до [PERSON] застави транспортного засобу № R52150427864B-Z1 від 27.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 270. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв'язку з чим Позивач просить в рахунок погашення заборгованості відповідача звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право власності на вищезазначений автомобіль, що належить Відповідачу на праві Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAP 025632 з правом вчинення подальших дій повязаних з переоформленням автотранспортних засобів в органах Державної автомобільної інспекції України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» наділивши правом зняття з обліку транспортного засобу автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA та постановленням на облік в органах Даї України. Зобовязати Відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, тип - легковий сєдан, 2013 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) JTNBV58E00J219392 JTNBV58E00J219392, номер державної реєстрації АН0882НХ, що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAP 025632, виданого ВРЕР № 2 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 25.05.2013 p. та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~377,52 грн. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом, зокрема, оголошенням у друкованому виданні «Урядовий курєр Відповідно до положень ч. 1\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України\~(даті -\~ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник Позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 1\~ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~установлено, що за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 27.05.2013 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 166\~300,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 27.05.2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,49% річних. Згідно з п.2.1. Кредитного договору Позичальник зобовязується використати Кредит включно за такими призначенням для здійснення розрахунків з метою придбання у власність нового транспортного засобу, який не буде використовуватись в комерційних цілях для отримання прибутку. Відповідно до п. 3.3.1. Кредитного договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 16,49% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Відповідачем було укладено договір застави згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, тип - легковий сєдан, 2013 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) JTNBV58E00J219392 JTNBV58E00J219392, номер державної реєстрації АН0882НХ, що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAP 025632, виданого ВРЕР № 2 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 25.05.2013 p., та відповідно до [PERSON] застави транспортного засобу № R52150427864B-Z1 від 27.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 270 (а.с.12-13). Згідно з п.5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобовязань за цим [PERSON] має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобовязань Позичальника за цим [PERSON], у тому числі звернути стягнення на заставне майно за [PERSON] забезпечення у будь який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов [PERSON] забезпечення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 220615нв (далі - Договір відступлення), відповідно до якого, Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором (а.с.19-21). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп (а.с.22-23). Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено [PERSON] або закон. Пунктом 4.10. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобовязань Позичальником за [PERSON], розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, повязаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього [PERSON]. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов кредиту, у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 172 075,00 гривень, яку було відступлено Банком Позивачу, згідно розрахунку заборгованості Відповідача станом на дату укладення [PERSON] відступлення 22.06.2015 року (а.с.43). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 14.09.2017 року має заборгованість у розмірі 225\~168,66 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 149\~651,72 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 22\~424,28 грн., заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у сумі 53 093,66 грн. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами та якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). За положеннями ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ч. 1\~ст. 590 ЦК України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про заставу»\~визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. Частиною 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Пунктом 4 ч. 2\~ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень»\~установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених\~статтею 26 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 26 цього Закону\~визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може обрати один із способів звернення стягнення. Згідно\~Закону України «Про заставу»\~застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, відповідно до якого\~кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава має похідний характер від основного зобов'язання та слугує засобом забезпечення його виконання. З метою захисту прав позивача, необхідно витребувати автомобіль з усіма його приналежностями (комплектом ключів, технічним паспортом та номерними знаками) для передачі їх у володіння позивача, що ґрунтується на підставі ст ст. 27, 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Також суд вважає за необхідне у відповідності до п.1.4. «Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них», затвердженої Наказом МВС від 11 серпня 2010 №379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 року за №123/18861 надати позивачу повноваження вчиняти дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку. Таким чином позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та зобов'язання передачі предмета застави підлягають задоволенню. Судові витрати та витрати на оплату публікації в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 630,00 грн., які підтверджені квитанцією підлягають стягненню з відповідача відповідно до \~ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, на підставі статей 525,\~526,\~530,\~611,\~624,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial