Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2013 року, який було розірвано рішенням Обухівського районного суду Київськорї області від 16.12.2019 року. Рішення набрало законної сили. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дитина має певні захворювання та відповідні медичні рекомендації щодо їх лікування. Зокрема у дитини було виявлено МВПР: атрезія стравоходу, нижня трахео-стравохідна нориця, МДМШП. Кінкінг дуги аорти. Також він має ускладнення: постаспіраційна пневмонія, легкі дихальні розлади та супутні діагнози ГІП ЦНС, синдром церебрального пригнічення, пієлоектазія з двох сторін, тощо, таким чином дитина відповідає статусу інваліда з дитинства, є дитиною з інвалідністю і має необхідність постійного нагляду та консультацій лікарів, їй рекомендовано систематичні обстеження та інші рекомендації. 15.06.2020 року під час чергового обстеження в дитини вкотре було підтверджено діагноз: м`язовий дефект міжшлуночкової перегородки, невеликий стеноз лівої нижньої легеневої вени. Супутній діагноз: стан після усунення атрезії стравоходу, трахео-стравохідної нориці та було рекомендовано спостереження кардіолога за місцем проживання, профілактика інфекційного ендокардиту, антибіотикотерапія при супутніх запальних процесах для профілактики інфекційного ендокардит, санація хронічних вогнищ інфекції, а атакож повторна консультація через пів року. Так як відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 10 000 гривень щомісячно починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягувати аліменти на її утримання в розмірі 5 000 гривень щомісячно з моменту подачі заяви до досягнення сином [PERSON] шестирічного віку, тобто до [INFO] , оскільки турбота про дитину з інвалідністю та необхідність постійного догляду за сином позбавляють її можливості працевлаштуватися, щоб працювати. 22 вересня 2020 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного провадження та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Пояснили, що вона не має змоги повністю самостійно утримувати малолітню дитину інваліда, а відповідач в добровільному порядку перестав сплачувати кошти на утримання дитини, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, також просить стягувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною шестирічного віку, оскільки у зв`язку з необхідністю постійного догляду за сином інвалідом, вона не може влаштуватися на роботу і працювати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 7 500 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку заперечив, пояснив, що не має змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Вислухавши сторін, представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, з 13.07.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2019 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили, що підтверджується копією рішення суду. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується копією довідки. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому, вимоги позивача підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 07.07.2020 року. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі - у твердій грошовій сумі, оскільки такий розмір аліментів позивачем не підтверджений належними і допустимим докази, при цьому відповідач має місце роботи, постійний офіційний заробіток, а тому такі вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку - до шести років. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів матері дитини, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 07 липня 2020 року до [INFO] . Вказаний розмір аліментів достатньою мірою зможе забезпечити належне утримання дітей та дружини, узгоджується із приписами чинного законодавства та зібраними у справі доказами. Вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до шестирічного віку дитини не підтверджуються сукупністю зібраних доказів, з яких не вбачається, що стан здоров`я дитини не може покращитись до настання шестирічного віку. При цьому висновком Обухівської педіатричної ЛКК передбачено, що цей висновок із встановленням захворювань дитини є дійсним лише до 08.11.2020 року. Більш тривалий час потреби у лікуванні дитини нічим не підтверджено, а усні твердження позивача не можуть покладатись в основу судового рішення. За таких обставин, достатніх підстав для стягнення аліментів на утримання дружини в період після досягнення дитиною трирічного віку до досягнення шестирічного віку суд не вбачає, а позовні вимоги в цій частині є передчасними. Крім того, слід прийняти до уваги, що позивач не позбавлена пред`явити подібні вимоги до суду у подальшому, тому її права в цій частині можуть бути захищені судом за наявності для цього достатніх правових і фактичних підстав в межах можливого іншого цивільного спору. Доводи позивачки про наявність у відповідача додаткових неофіційних доходів під час судового розгляду нічим не були підтверджені, тому вони не можуть покладатись в основу судового рішення. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, неповністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial