Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі відділення з реалізації нафтопродуктів по Тернопільській області звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2013 року близько 13 год. 10 хв. [PERSON] рухаючись на своєму автомобілі марки Лексус, номерний знак [NUMBER], заїхав заправитись на АЗС №19/002 ПАТ «Укрнафта», яка розташована за адресою вул. Степана Будного, 13 в м. Тернополі. Після зупинки транспортного засобу під паливно-роздавальною колонкою №3, відповідач в горловину баку свого автомобіля встановив пістолет для заправки його бензином марки А-95 та попрямував до каси щоб розрахуватися за пальне. Отримавши чек, [PERSON] повернувся до свого автомобіля та не витягнувши паливно-роздавальний пістолет з горловини бензобаку, почав рух, внаслідок чого було пошкоджено майно ПАТ «Укрнафта», а саме: зламаний носик ПРК А-95 на ПРК №3, пошкоджено корпус ПРК №3 (деформована лицева панель пістолета-приймача), пошкоджена обшивка колони навісу ПРК №3, чим завдана шкода на суму 3394 грн. Оскільки [PERSON] не бажає добровільно відшкодувати шкоду, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 3394,00 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Відповідач за первісним позовом звернувся в суд із зустрічним позовом до відповідача про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2013 року на автомобілі Лексус, номерний знак [NUMBER] він заїхав на АЗС №19/002 ПАТ «Укрнафта», щоб заправити автомобіль бензином А-95. В той час на даній АЗС був оператор другого розряду [PERSON] та касир. Вийшовши з автомобіля він не дочекався оператора, який був поруч, але не підійшов до транспортного засобу на якому він приїхав, а тому він сам вставив пістолет в горловину. Пізніше пішов до віконечка заплатити за бензин, де перебував близько 3-5 хв. Отримавши чек, підійшов до автомобіля, та сподіваючись, що оператор АЗС [PERSON] вийняв пістолет з горловини бензобаку почав рушати. Проте почув тріск, а коли вийшов з автомобіля, побачив зламаний кінчик пістолета. Вважає, що внаслідок невиконання своїх посадових обов'язків працівником АЗС йому заподіяна шкода, яка полягає у витрачених ним коштах на ремонт деформування горловини баку та подряпин біля горловини, і становить 6655,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Присутній в судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених в ньому та наданих суду усних пояснення, просив його задовольнити, проти зустрічного позову заперечив. Пояснив, що шкода завдана як ПАТ «Укрнафта», так і автомобілю [PERSON], виникла з вини саме [PERSON], оскільки перед початком руху, відповідно до п.10.1 правил дорожнього руху він зобов'язаний був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Окрім того вважає, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не надав суду належних і допустимих доказів розміру заподіяної шкоди. Присутній в судовому засіданні [PERSON] первісний позов ПАТ «Укрнафта» заперечив, свій підтримав, вважає, що шкода, яка заподіяна ПАТ «Укрнафта» та пошкодженням його автомобіля виникла з вини працівника ПАТ «Укрнафта», який належним чином не виконав пункти .2.2, 2.3, 2.6, 2.12, 2.14, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 посадової інструкції оператора заправних станцій, а тому за шкоду завдану своїм працівником відповідальність несе ПАТ «Укрнафта». При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, і вказана обставина визнається сторонами, що 29.03.2013р. близько 13 год. 10 хв. [PERSON] на своєму автомобілі марки Lexus LX-470, державний номерний знак [NUMBER], заїхав на АЗС «Укрнафта», що знаходиться по вул. С.Будного, 13, в місті Тернополі, та під'їхавши до паливно-роздавальної колонки, вставив пістолет ПРК А-95 в горловину бака свого автомобіля та пішов до касира, щоб заплатити за бензин. Отримавши чек, пішов до автомобіля, сів у нього та почав рух вперед, не витягнувши паливно-роздавальний пістолет ПРК з бензобака автомобіля, у зв'язку з чим було пошкоджено майно ПАТ «Укранафта», а саме пошкоджено паливороздавальний кран А-95 на ПРК №3, пошкоджена панель пістолетоприймачів на ПРК №3, а також пошкоджено автомобіль [PERSON] - деформовано горловину бензобака, наявні подряпини біля горловини бензобака. Вказані обставини підтвердив також, допитаний в якості свідка, працівник вищевказаної АЗС [PERSON] (оператор заправної станції 2 розряду), який був присутній на території АЗС під час вищевказаних подій. Між ВАТ «Укрнафта» (замовник) і ТзОВ «Маркет-сервіс» (виконавець) укладено договір №37/1886-Р від 09.07.2010р. на обслуговування спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів та іншого обладнання для автозаправних станцій. Предметом даного договору є проведення виконавцем технічного обслуговування та ремонту, надання послуг із сервісного обслуговування спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій та іншого обладнання. Відповідно до акту оцінки технічного стану обладнання і вартості відновлювально-ремонтних робіт складеного 29.03.2013 року спеціалістами ТзОВ «Маркет-сервіс», на АЗС №19/002 ПАТ «Укрнафта» за адресою м. Тернопіль, вул. Будного, 13, 29.03.2013р. була пошкоджена паливо роздавальна колонка, зав. №7291. При зовнішньому огляді і перевірці роботоздатності були виявлені наступні пошкодження: - пошкодження паливороздавального крана А-95 на ПРК №3, - пошкодження панелі пістолетоприймачів на ПРК №3. Для часткового відновлення роботоздатності ПРК були виконані наступні роботи: оцінка технічного стану ПРК, заміна носика паливороздавального крана, демонтаж, монтаж зовнішньої панелі (панелі пістолетоприймачів) на ПРК, транспортні витрати, всього на суму 394,00 грн. При цьому, був замінений носик ER 242.7.U, який коштує 450,00 грн. Загальна вартість виконаних робіт, деталей, розхідних матеріалів і комплектуючих 844,00 грн. 31.03.2013р. ВАТ «Укрнафта» і ТзОВ «Маркет-сервіс» підписали акт надання послуг №892 на суму 844,00 грн. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, підтвердження їх матеріалами справи, а також не обґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом, не підтвердження їх матеріалами справи та, як наслідок, необхідність частково задовольнити первісні позовні вимоги і відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, використанням, зберіганням вибухо- і вогненебезпечних речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізом вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що шкода, завдана як позивачу, так і відповідачу, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме діяльності пов'язаної із використанням транспортного засобу і використанням, зберіганням вибухо- і вогненебезпечних речовин. Згідно ч. 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у даному випадку шкода відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до п. 35 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими Постановою КМУ №1442 від 20.12.1997р., заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора. Як випливає із показів свідка [PERSON], а також не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] вибрав самостійну процедуру заправки свого автомобіля, так як сам відкрив горловину бака та вставив пістолет ПРК в горловину бака, після чого пішов сплатити кошти за бензин. Жодною нормою чинного законодавства не встановлено імперативного обов'язку саме працівників автозаправних станцій повністю чи частково приймати участь у заправці автомобілів паливом. Тобто автомобіль може бути заправлений паливом як водієм, так і оператором АЗС. Вибравши самостійний спосіб заправки автомобіля, відповідач повинен був після завершення залиття палива в бак витягти пістолет ПРК із горловини баку, якщо цього не зробив працівник АЗС, і лише після цього розпочати рух автомобіля. Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. за №1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Згідно п. 1.5. Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Пунктом 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язано водія бути уважним. Відповідно до п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним. Відповідач за первісним позовом не дотримався вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху. Окрім цього, не залежно від того, чи виконав оператор АЗС свої обов'язки щодо обслуговування клієнта АЗС, водій у будь-якому разі не вправі був починати рух транспортного засобу не переконавшись у тому, що пістолет ПРК витягнутий із горловини бака. В разі обґрунтованих претензій щодо не виконання оператором АЗС своїх обов'язків (не здійснення заправки клієнта АЗС), відповідач вправі був звернутись до працівників АЗС із вимогою виконати свої обов'язки та здійснити заправку транспортного засобу за допомогою працівників АЗС. Проте, суд не погоджується із розміром шкоди, яку просить стягнути позивач за первісним позовом. А саме, в частині стягнення 844,00 грн. позовні вимоги обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача. Щодо обґрунтованості стягнення 2550,00 грн. вартості заготовки композитного листа, суд критично відноситься до наданих позивачем доказів. Зокрема, договір поставки №34/14У від 28.03.2014р. та специфікація до цього договору від того ж числа не доводять того, що даний матеріал був придбаний у зв'язку із подіями, які мали місце 29.03.2013р. Окрім того, акт оцінки технічного стану обладнання і вартості відновлювально-ремонтних робіт складений 29.03.2013 року спеціалістами ТзОВ «Маркет-сервіс» відразу ж після виникнення пошкоджень ПКР на АЗС, не містить жодної згадки про необхідність заміни заготовки композитного листа. Отже, у зв'язку із тим, що майну позивача була нанесена шкода в сумі 844,00 грн. винними діями відповідача, на підставі п. 1 ч. 1 статті 1188 ЦК України, первісний позов підлягає до часткового задоволення, дана шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В свою чергу, так як шкода майну відповідача (позивача за зустрічним позовом) нанесена лише у зв'язку із винними діями самого відповідача (позивача за зустрічним позовом), на підставі п. 2 ч. 1 статті 1188 ЦК України у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Також суд погоджується із доводами позивача щодо не доведення відповідачем належними та допустимими доказами того, що шкода, яку відповідач визначив у розмірі 6655,00 грн., виникла саме в результаті подій, які мали місце 29.03.2013р. на АЗС №19/002 ПАТ «Укрнафта», яка розташована за адресою вул. Степана Будного, 13 в м. Тернополі. Рахунок ТзОВ «Кристал Моторс» від 30.04.2014р. та акт виконаних робіт від 14.05.2014р. не містять жодної прив'язки причин виникнення пошкоджень та необхідності заміни ряду запасних частин. Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, на підставі статті 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір (пропорційно до задоволених вимог). Так як, позовну вимогу позивача за первісним позовом задоволено на 24,87%, на користь позивача із відповідача слід стягнути 60,58 грн. (243,60х24,87) судового збору. Так як у задоволенні зустрічної позовної вимоги було відмовлено, відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial