Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просив стягнути з відповідача КП "Міські дороги" на користь [PERSON] 16336,76 гривень спричинених збитків; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 450 гривень на проведення автотоварознавчої експертизи. В обґрунтування позову посилались на наступне. [PERSON] 19.06.2013 року о 17 годині 30 хвилині, керуючи автомобілем [NUMBER], що знаходиться у спільній сумісній власності позивачів, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду на вулиці Миколаївська дорога, поруч із будинком №283. Легковий автомобіль, що рухався попереду позивача, наїхав на кришку оглядового колодязя, що призвело до її відкриття та значного пошкодження автомобіля позивачів. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року посадову особу КП «Міські дороги» [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 30.06.2013 року збитки у наслідок ДТП склали 16336,76 гривень. Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їхнього задоволення. При цьому, у судовому засіданні визнав ту обставину, що [PERSON] дійсно є працівником КП «Міські дороги». Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. Позивач [PERSON] 19.06.2013 року о 17 годині 30 хвилині, керуючи автомобілем [NUMBER], що знаходиться у спільній сумісній власності позивачів, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду на вулиці Миколаївська дорога, поруч із будинком під №283. Легковий автомобіль, що рухався попереду позивача, наїхав на кришку оглядового колодязя, що призвело до її відкриття та значного пошкодження автомобіля позивачів. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року посадову особу КП «Міські дороги» [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП. Зазначеною постановою встановлена вина [PERSON] у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 30.06.2013 року, виконаного ФОП [PERSON], збитки внаслідок зазначеної ДТП склали 16\~336,76 гривень. Згідно з платіжним дорученням від 27 червня 2013 року №164Е33660 за проведення дослідження та складання зазначеного висновку з визначення вартості пошкодження автомобіля позивачем сплачено 450,0 гривень. Зазначені витрати суд визнає обґрунтованими, оскільки втрати, яких зазнав позивач, викликані безпосередньо протиправними діями працівника відповідача [PERSON], а представлені докази про розмір завданих збитків відповідачем заперечені належним чином не були. Суд при визначенні розміру належного відшкодування виходить з принципу реального виконання зобовязання. Суд, при цьому, керується вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, за правилами якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відшкодування шкоди, встановленим ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2.1 Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03.04.98 року за № 69, мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди. Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. За правилом ч.1 ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі. В статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів. Відповідно до ст.32 Закону України «Про автомобільні дороги» користувачі автомобільних доріг мають право на відшкодування збитків у порядку, визначеному законом. За правилом ст.49 Закону України «Про автомобільні дороги» власники і користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином, відповідач силами своїх працівників зобовязаний був забезпечити належний стан та безпечну експлуатацію автомобільної дороги, зокрема, й на ділянці, де позивач потрапив у ДТП. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди при розгляді справ про відшкодування шкоди організацією, заподіяну з вини її працівників, суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Судом враховано, що у судовому засіданні представник відповідача визнав факт того, що [PERSON] дійсно перебував у трудових правовідносинах КП «Міські дороги» на момент вчинення правопорушення, з огляду на що, відповідно до правила ст.61 ЦПК України, зазначена обставина не підлягає повторному доказуванню. Додатково судом враховано, що постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року про притягнення третьої особи до адміністративної відповідальності не оскаржено, вона набрала законної сили, що опосередковано свідчить про визнання відповідачем викладених у цьому судовому рішенні обставин та виключає необхідність додаткового доказування фактів, що лягли в основу зазначеного позову. Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також факт визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування шкоди та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вправі задовольнити заяву позивача про індексацію суми відшкодування майнової шкоди, оскільки така вимога не може бути розглянутою у цьому провадженні в якості окремої позовної вимоги. Відповідно до правила ч.2 ст.31 ЦПК України така процесуальна дія мала бути оформлена шляхом подання заяви про збільшення розміру позовних вимог разом із зазначенням відповідного розрахунку. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial