Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON]М звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 03.09.2018 р. н. та коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Посилається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 22.10.2016 року за актовим записом №25 у виконкомі Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Від їхнього шлюбу народився син [PERSON], який в теперішній час знаходиться на повному утриманні та вихованні біля неї. Від народження сина вони фактично не спілкуються\~ їхні спільні взаємовідносини повністю припинилися. Відповідач не піклується про дитину, кошти на утримання сина не надає, матеріально не допомагає. Відповідач фізично здоровий, працює та має доходи, однак їй не відомо постійне місце праці відповідача та розмір його доходів. Також інших утриманців відповідач не має, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, вона знаходитися у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а тому має право на утримання від відповідача. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку до досягнення дитиною повнолітня та кошти на її утримання у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просить суд справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 19.03.2019 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, надання строку на примирення, тощо) судом не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі зареєстрованому 22.10.2016 року за актовим записом №22 у виконкомі Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Від шлюбу у них народився син [PERSON], 03.09.2018 р. н., якого від народження утримує та виховує позивачка. Відповідач зобовязання по утриманню малолітнього сина належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, однак за твердженнями позивачки постійно зайнятий працею по найму та отримує стабільні доходи, розмір яких їй не відомий. Тому, суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.ст.75,80,84 СК України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.\~ Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для її належного розвитку, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 /одна пятсот/ гривень щомісячно, до досягнення\~ дитиною повноліття та на утримання дружини у розмірі 500 /пятсот/ гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial