Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.05.2017 р. звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11219,73 грн., моральну шкоду 20000,00 грн., судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з вини відповідача [PERSON] у 23.09.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а вона, позивач тілесні ушкодження. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 10595,80 грн. та витрати на відновлення стану здоровя 623,93 грн. Крім того, у звязку з ДТП, що сталося з вини відповідача, вона зазнала моральних страждань. Позивач у судове засідання не зявилася, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законодавством місцем проживання, судові повістки повернулися до суду у звязку з закінченням терміну зберігання, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 23.09.2016 близько 18.00 год. в м. Кривий Ріг по вул. Соборності, напроти буд. 12 [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 211103, р/н 323-01 не врахував дорожню обстановку під час руху заднім ходом не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та допустив наїзд на автомобіль [NUMBER] та стоячого біля автомобіля пішохода [PERSON], яка є водієм автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.3. б, 10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2016 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення та винесено усне зауваження /а.с.8/. Таким чином, [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності не з реабілітуючих обставин, отже його вина у вчиненні правопорушення доведена постановою суду. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д11/05/17 , який складено 15.05.2017 р. судовим експертом автотоварознавцем [PERSON], сума матеріальної шкоди , нанесеної власнику автомобіля [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) U5YPC811DDL260282 складає 10595,80 грн. / а.с.10-23 /. Крім того, в наслідок ДТП водію автомобіля [NUMBER] [PERSON], яка під час ДТП знаходилася біля автомобіля, згідно висновку експерта №1827 від 26.09.2016 р. спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців нижніх кінцівок; саден лівої верхньої і нижньої кінцівок - які виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів). Характер виявлених ушкоджень, при первинному обстеженні, а саме ступінь його загоєння (синці з чіткими контурами, скоринки саден на рівні шкіри), свідчать, що давність їх виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваною /а.с. 26/. У звязку з травмою позивач зверталася за медичною допомогою до травмпункту Криворізького МКЛ №2 «ДОР» 23.09.2017 року о 23.40 год., до якого її було доставлено каретою «швидкої медичної допомоги» /а.с.25/. Лікарем травмпункту Криворізького МКЛ №2 «ДОР» призначено медичні препарати «фламидаз-гель» та «мелбек», вартість яких склала181,66 грн. Також, позивачем придбано плівку радіограф 168,45 грн. та витрачено 273,82 грн. за видачу висновків спеціаліста, від Криворізького відділу СМЕ, а всього 623,93 грн., що підтверджується квитанціями /а.с.24/. Отже, загальна сума матеріальної шкоди склала 11219,73 грн. (10595,80 грн.+ 623,93 грн.= 11219,73 грн.). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Відповідач правом участі у судових засіданнях не скористався, заперечень на позов не надав. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджена належними та допустимими доказами у справі /а.с. 8/. Власником транспортного засобу KIA SPORTAGE р/н [NUMBER] є [PERSON] /а.с.7/ , однак позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат на відновлення автомобіля, не будучи його власником, з урахуванням наступного. Передача власником транспортного засобу [PERSON] права керування транспортним засобом [PERSON] у процесі розгляду справи ніким не оспорювалась, на момент скоєння ДТП [PERSON] мала право керувати зазначеним транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а отже, має право вимоги до винної у ДТП особи. Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Така правова позиція висвітлена в Постанові ВСУ від 11.10.2017 у справі № 6-1365цс17. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11219,73 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача , яка не є власником пошкодженого транспортного засобу, однак має право на відшкодування шкоди, як особа, що володіє майном на законних підставах. В частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом частин 1 та 2 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки [PERSON] дійсно зазнала моральних страждань у звязку з значним пошкодженням майна , яким вона володіє на законних підставах, необхідності докладання значних матеріальних затрат на його відновлення, відновлення здоровя через спричинення тілесних ушкоджень. Разом з тим, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди 20000,00 грн. є занадто завищеним, і з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів щодо моральної шкоди частково, а саме у розмірі по 1000,00 грн. , що буде достатнім, на думку суду, для компенсації понесених нею страждань та переживань. Суд на знаходить підстав для відшкодування позивачу вартість авто товарознавчої експертизи 1200,00 грн., оскільки зазначена сума сплачена [PERSON] / а.с.9/ . На підставі ст. 88 ЦПК України за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір у справі, у розмірі 1280,00 грн. на кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial