Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку; стягнути додаткові витрати на оплату нею навчання в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору №36424 про підготовку фахівця з вищою освітою до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку; стягнути додаткові витрати на оплату проживання у гуртожитку в розмірі 1/2 витрат на проживання у гуртожитку, до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування позову вказала, що відповідач є її батьком , а вона є студенткою другого курсу Київського університету культури, денної форми навчання; не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, вона що семестру( раз на півріччя) сплачує за навчання 16500 грн. 00 коп. згідно договору про підготовку фахівця з вищої освіти №36424. Крім того, в звязку з навчанням вона вимушена сплачувати орендну плату за проживання в гуртожитку в розмірі 500 гривень щомісяця. Позивач до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином, подав відзив, в якому вказав, що за рішенням суду від 18.06.2018 року сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Він не відмовляється від матеріальної допомоги доньці, але має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2 000 грн. Ухвалою суду від 27.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, 02.09.2003 року /а.с.4/. Згідно довідки від 11.11.2021 року за № 462/21, виданої Київським університетом культури, [PERSON] є студенткою другого курсу Київського університету культури, денної форми навчання. Термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Згідно договору про підготовку фахівця з вищої освіти №36424 плата за семестр( раз на півріччя) за навчання становить 16 500 грн. 00 коп./а.с.5 та зворотна сторона/. Орендна плата за проживання в гуртожитку становить 500 гривень щомісяця, що підтверджується дублікатами квитанцій /а.с.7-9/. Позивачка вказує на те, що батько працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати свою дитину, оскільки батько має змогу тривалий час проживати за кордоном України в країнах ЄС, пославшись на довідку з ДПСУ/а.с.13/. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.06.2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2018року по 02.09.2027 року та надалі на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2027 року по 16.11.2033року/а.с. 39 та зворотна сторона/ . Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що вона потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись на те, що її коштів недостатньо. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд визнає необґрунтованими твердження позивача стосовно обов`язку участі відповідача у додаткових витратах, зумовлених потребами оплати нею навчання та оплати проживання у гуртожитку в розмірі по 1/2 витрат, оскільки положеннями ст.185 СК України передбачено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином, з урахуванням досягнення станом на час подання цього позову [PERSON] повнолітнього віку до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, надто з урахуванням того, що це є самостійний вид цивільної відповідальності, який не може включатись до обов`язку сплати аліментів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, враховуючи, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, встановив, що заявлений розмір аліментів до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. Відтак суд доходить висновку, що з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, а також з огляду на положення ст.199 СК України щодо спільного обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх сина/дочки, які продовжують навчання, обох батьків, заявлені позовні вимоги, суд визнає необхідним задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частин всіх видів доходу (заробітку) щомісяця. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial