Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20 липня 2020 року представник позивача звернулася до суду з позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Великоновосілківського районного суду від 14.09.1993 року проведено розподіл спадкового майна у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] в співвідношенні 53/100 та 47/100 відповідно. 08.07.2020 року з метою укладення договору купівлі-продажу 53/100 частини житлового будинку позивач звернувся приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Гукова О.В., однак, того ж дня отримав відмову в посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна, що є фактично іншим об`єктом, а тому не є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Так з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.01.2016 року вбачається, що державним реєстратором Великоновосілківського районного управління юстиції на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, довідки Краснополянської сільської ради про присвоєння юридичної адреси технічного паспорту виданого 21.09.2015 року КП «Великоновосілківське РБТІ» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме зареєстровано за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна. Згідно довідки КП «Великоновосілківське РБТІ від 24.04.2020 року №158 та технічного паспорту власником 53/100 частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно Інформаціії з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 215090178 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ні за ким, не зареєстровано. Із копії інвентаризаційної справи на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , наданої КП «Великоновосілківське РБТІ» вбачається, що в 2015 році [PERSON] проведена реконструкція його частини будинку шляхом прибудови веранди. З метою введення в експлуатацію, [PERSON] звернувся до Краснополянської сільської ради для отримання документа про присвоєння іншої юридичної адреси тій частині будівлі що, що належить йому. Після чого, отримавши довідку про нову юридичну адресу [PERSON] звернувся до КП «Великоновосілківське РБТІ» для виготовлення технічного паспорту та проведення технічного обстеження самочиннозбудовоаної веранди. 14.08.2015 року виготовлений технічний паспорт на об`єкт на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Самочинно збудована веранда була введена в експлуатацію, шляхом подачі декларації на підставі технічного паспорту та довідки Краснополянської сільської ради про присвоєння частині житлового будинку, що належить [PERSON] іншої юридичної адреси. У зв`язку з цими змінами, фактично відбувся поділ житлового, на два окремі об`єкти нерухомості. Про вказане свідчить, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 215090694, згідно якої, державним реєстратором Великоновосілківського районного управління юстиції Семенов А.Г. прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . за [PERSON] форма власності приватна, розмір частки 1/1, тобто ціле. Підставою для проведення вказаної реєстрації стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 22.12.2015 року, видана ДАБІ у Донецькій області, довідка Краснополянської сільської ради про присвоєння юридичної адреси, технічний паспорт на присадибний житловий будинок від 14.08.2015 року. Натомість, державна реєстрація, проведена на підставі вказаних документів є помилковою, оскільки ці документи не є договором про поділ майна. Згідно інформації КП «Великоновосліківське РБТІ» зведення [PERSON] веранди не впливає на розмір часток співвласників. У зв`язку з цим просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна, розмір часток 1/1 за [PERSON] , застосувати реституцію, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] у співвідношенні 53/100 та 47/100 відповідно. Суть заперечень відповідача. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та застосувати частину 3 ст. 267 Цивільного кодексу України (позовна давність) посилаючись на те, що рішенням суду від 14.09.1993 вже виконано розподіл спадкового майна. Із метою узаконення права власності своєї частки він звернувся до Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області із заявою про присвоєння номеру моій частці будинку, у зв`язку з чим, його частці будинку було присвоєно номер [ADDRESS] . Після чого ним виготовлено технічну документацію, саме на його частку будинку та став єдиним власником частини дому за адресою: [ADDRESS] на законних підставах. А тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . форма власності приватна, розмір частки 1/1, за мною. [PERSON] є безпідставними та незаконними. Виготовляючи технічний паспорт позивач не виконав основної вимоги- не визначив у сільраді адресу його частки дому. Окрім цього, вважає що позивач порушив строки звернення до суду за захистом своїх прав, передбачені ст. 257 ЦК України, так як він достеменно знав що рішенням суду Великоновосілківського району Донецької області від 14.09.1993 року проведено розподіл спадкового майна та у певний строк він мав шляхом реєстрації своєї частки спадкового майна отримати його у власність, зареєструвавши у відповідних державних органах , але не зробив цього, в той же час він зареєстрував свою частку спадкового майна. Перебіг строку позовної давності розпочинається з часу винесення рішення суду від 14.03.1993. Позиції сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, представник позивача зазначила, що державним реєстроатором не взято то уваги рішення суду від 14.03.1993 та проведено реєстрацію на 1/1, рішенням суду від 14.03.1993 проведено виділ часток, однак сторони в нотаріально порядку поділ будинку не здійснили. Через невірну реєстрацію відповідачем своєї частки будинку в позивача виникли перешкоди в нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу своєї частки будинку. Представник відповідача [PERSON] позвоні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, просив відмовити за безпідставністю, крім цього просив застосувати строк позовної давності, оскільки з часу постановлення рішення суду 14.03.1993 пройшло більше 3 років. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Великоновосліківського районного суду Донецької області від 30.07.2020 провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Великоновосліківського районного суду Донецької області від 01.10.2020 задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Відділі державної реєстраці Великоновосілківської районної державної адміністрації копію реєстраційної справи про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна, розмір частки 1/1, за [PERSON] . Ухвалою Великоновосліківського районного суду Донецької області від 13.10.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14.09.1993 року проведено розподіл спадкового майна у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] в співвідношенні 53/100 та 47/100 відповідно (а.с.75-76). Приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гуковим О.В. відмовлено [PERSON] в посвідченні договору купівлі-продажу, належної йому 53/100 частки житлового будинку в [ADDRESS] , оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , тобто після виділу часток у спільній частковій власності за рішенням суду між [PERSON] та [PERSON] не було проведено поділ майна в натурі у встановленому законом порядку, один зі співвласників, бажаючи мати окрему адресу, звернувся до державного реєстратора та зареєстрував своє право за іншою адресою, в результаті чого, на теперішній час у заявника частка в домоволодінні складає 53/100, а у власника решти частини будинку - ціле, що виключає можливість укладення та посвідчення договору купівлі-продажу (а.с.37-38). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2016 року вбачається, що державним реєстратором Великоновосілківського районного управління юстиції зареєстровано за [PERSON] право власності на житловий будинок, загальною площею 66,7 кв м, розташований за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна, підстава для державної реєстрації: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, довідка Краснополянської сільської ради про присвоєння юридичної адреси, технічний паспорт, виданий 21.09.2015 року КП «Великоновосілківське РБТІ», підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.02.2016 (а.с.88). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 215090178 від 06.07.2020 відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 32). З довідки КП «Великоновосілківське РБТІ від 24.04.2020 року №158 вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року власником 53/100 частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Великоновосліківського районного суду від 14.09.1993 року (реєстраційний номер 1008) (а.с.15). Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що він відмовляється від переважного права купівлі частки в праві спільної часткової власності відчужуваної [PERSON] 53/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами та земельних ділянок під частиною вказаного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Із копії інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , наданої КП «Великоновосілківське РБТІ» вбачається, що власниками житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення суду від 14.09.1993 є [PERSON] , розмір частки 47/100 та [PERSON] , розмір частки 53/100. Із метою введення в експлуатацію прибудованої веранди, [PERSON] звернувся до КП «Великоновосілківське РБТІ» для проведення її технічного обстеження та внесення змін до технічного паспорта, крім цього, [PERSON] надано довідку Краснополянської сільської ради про те, що будинок, який числиться за ним має юридичну адресу: [ADDRESS] . 14.08.2015 КП «Великоновосілківське РБТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Із копії реєстраційної справи № 13068767 від 01 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON] 28.01.2016 звернувся до відділу реєстрації прав на нерухоме майно Великоновосілківського районного управління юстиції з заявою про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надав наступні документи: Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, щодо реконструкції житлового будинку садибного типу (веранди а-1), видану 22.12.2015 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області; технічний паспорт, виготовлений станом на 14 серпня 2015 року КП «Великоновосліківським РБТІ» на садибний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , із відміткою про проведення технічного обстеження веранди а-1, довідку Краснополянської сільської ради про те, що згідно записам погосподарчих книг виконкому сільської ради жилий будинок, який числиться за [PERSON] має юридичну адресу: [ADDRESS] . 01 лютого 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Семеновою А.Г. розглянуто заяву [PERSON] та подані для проведення державної реєстрації документи та прийнято рішення за № 28014665 про проведення державної реєстрації права власності в розмірі частки 1/1 на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються різні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч.1 ст.356 цього кодексу, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Статтею 364 ЦК України, встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон») визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання, підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону, у редакції, яка діяла на час прийняття рішення, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником ; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації (ст.11 Закону). Відповідно до статті 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав . Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Стаття 23 Закону передбачає, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках : 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Згідно статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 44 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) подається: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності та у результаті проведення реконструкції змінився розмір часток у такому праві); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності). Державна реєстрація права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) проводиться виключно у разі зміни відомостей про суб`єктів речових прав. У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав. Згідно пункту 52, зазначеного Порядку, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу (у тому числі у результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу об`єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів), виділу частки або об`єднання кількох об`єктів, подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу, виділу частки чи об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли державна реєстрація права власності проводиться на підставі договорів про поділ спільного майна або про виділ частки в натурі); 2) технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об`єкту нерухомого майна окремої адреси (крім випадків, коли присвоєння окремої адреси новоствореному об`єкту нерухомого майна не передбачається); 4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли поділ, виділ частки або об`єднання здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності). Під час проведення державної реєстрації прав щодо об`єкта нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності, частка з якого виділяється, державний реєстратор під час оформлення свідоцтва на об`єкт нерухомого майна, частку з якого було виділено, здійснює перерахунок часток у праві спільної часткової власності на такий об`єкт. Державний реєстратор за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Таким чином, з наведених норм вбачається, що державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; рішень судів, що набрали законної сили. Крім цього, для реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна заявником також подається письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності та у результаті проведення реконструкції змінився розмір часток у такому праві. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Натомість з досліджених документів, які знаходяться в реєстраційній справі № 13068767 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] [PERSON] державному реєстратору надано технічний паспорт на садибний житловий будинок, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації- внаслідок реконструкції житлового будинку садибного типу (веранда а-1), довідку Краснополянської сільської ради про адресу житлового будинку, державний акт на право власності на землю. Інші документи, передбачені Законом України «Про державну реєстрію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядом державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які подаються для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна заявником не надавались, зокрема не було надано документ, який свідчить про право власності [PERSON] на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . За відсутності документу, що підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно державний реєстратор не мав права приймати рішення про реєстрацію прав та проводити державну реєстрацію права власності. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Із огляду на встановлені судом обставини, суд з урахуванням вищенаведеного, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок в [ADDRESS] за [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо застосування реституції до вказаних правовідносин,суд зазначає наступне. Реституція є наслідком недійсності правочину, який призводить до необхідності поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії. Оскільки права позивача внаслідок укладення нікчемного правочину не порушувались, а тому суд вважає, що в частині позовних вимог щодо застосування реституції слід відмовити. Крім цього, до внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/1 частку житлового будинку в [ADDRESS] відомості про реєстрацію зазначеного нерухомого майна в Державному реєстрі були відсутні, а тому немає підстав для внесення відомостей про реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] у співвідношення 53/100 та 47/100. Разом з цим, суд зазначає, що згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача про скасування державної реєстрації права власності, оскільки з часу постановлення рішення про поділ майна пройшло більше 3 років, суд зазначає наступне. Згідност.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.(пункт 5). Про порушення свого права позивач дізнався з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка винесена 08.07.2020, саме ж рішення Великоновосліківського районного суду про поділ спадкового майна від 14.09.1993 на яке посилається представник відповідача позивач не оспорює, а тому строк позовної давності слід рахувати з 08.07.2020, який позивачем не порушено. За вказаних обставин, суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial