Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Просить припинити стягнення аліментів з [PERSON], стягнутих на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2007 року по справі № 2-722/2007 на користь [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) А.О. на утримання дочки [PERSON], 18.11 2003 р.н . з 03 листопада 2017 року; стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з відповідною індексацією згідно закону, починаючи стягнення аліментів з дня подання цієї заяви до суду й до досягнення дитиною 18-ти річного віку; стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] З листопада 2017 року дочка проживає з позивачем, та він її повністю забезпечує харчуванням, одягом, грошовими коштами та всім необхідним для навчання, тобто дочка знаходиться на повному його утриманні. Проте, не зважаючи на проживання неповнолітньої дитини з позивачем, відповідачка продовжує використовувати право на аліменти, що нараховуються на її користь на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2007 р. по справі № 2-722/2007 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що відповідачка втратила право на одержання аліментів для утримання неповнолітньої дитини з моменту, як дочка стала проживати з ним. Однак [PERSON] добровільно не відкликає виконавчий лист з відділу державної виконавчої служби, а тому вимушений звертатись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач до суду надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, зазначаючи, що з лютого 2007 року і по травень 2012 року, тобто 5 років, позивач взагалі не сплачував аліменти, всіляко ухилявся від виконання своїх обов'язків. З травня 2012 року аліменти сплачував не у повному розмірі та нерегулярно. [PERSON] всіляко продовжував ухилятись від їх сплати. Окрім доньки Крістіни має маю ще двох дітей, це: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Молодші діти [PERSON] і [PERSON] часто хворіють та мають певні захворювання, у звязку із чим час від часу звертаються до лікарів для проходження курсу лікування. Доходи складаються з державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини, інших доходів не має. В судовому засіданні відповідач позов визнала частково, просила врахувати той факт, що у неї на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, перебуває на обліку в Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості, отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2003 року. Від даного шлюбу 18 листопада 2003 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-ВЛ № 246083, виданого Виконкомом Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області 25.11.2003 р. (а.с.8). Згідно копії рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.11.2006 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.7). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.02.2007 р. з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Крістіни в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2007 р. (а.с.9). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 16 січня 2018 року (а.с.12). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 2 ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від зобов'язання утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до положень ст. 160 СК України, яка визначає право батьків на визначення місця проживання дитини: - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; - місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; - якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено та стверджено сторонами, що донька Крістіна, яка проживала разом з матірю (відповідачкою по справі) та перебувала на її утриманні, перейшла проживати до батька (позивача), а тому відсутні підстави для продовження стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки Крістіни. Тому стягнення аліментів з [PERSON] повинні бути припинені. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з розясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням викладеного, вимога [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки підлягає задоволенню у розмірі 1/6 частки її доходу. Згідно статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути частину судового збору у розмірі 352,40 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки у відповідача на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, вона перебуває на обліку в Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості, отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, тому судові витрати за стягнення аліментів слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial