Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2010 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення їхня донька проживає разом з нею. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання його дитини [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON], починаючи стягнення з 25.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання в частині рішення суду у межах суми одного платежу за один місяць. Розмір стягнути аліментів 1/6 частина станом на день ухвалення рішення визначався з урахуванням того, що вона також працює та отримує заробітну плату. Станом на вересень 2017 року обставини змінились і цей розмір аліментів став занадто замалим та таким, що не відповідає реальним витратам на утримання дитини на даний час. Вона самостійно, власними силами змушена утримувати та виховувати дитину, в теперішній час в неї складне матеріальне становище, вона тимчасово не працює та перебуває на обліку у центрі зайнятості. Та не отримує допомоги по безробіттю від держави. Її складне матеріальне становище є недостатнім для забезпечення необхідним набором продуктів харчування для збереження здоров'я та нормального функціонуванні здорового організму дитини, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості, нормального розвитку та виховання дитини. Стягнений розмір аліментів є замалим, бо з час ухвалення рішення суду минуло більш ніж 6 років, і за цей час індекс інфляції, який характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, в Україні склав 228 %, тобто загальний рівень цін на товари та послуги в Україні з моменту ухвалення судом рішення у 2011 році станом на сьогоднішній день зріс у 2,28 рази. Згідно ч.2. ст.. 182 СК України мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не може бути нижчим ніж 50 %. Законодавчо встановлений прожитковий мінімум для її дитини [INFO] станом на час звернення до суду складає 1777 грн., відповідно мінімальний розмір аліментів не може бути нижчим ніж 888,50 коп. В дійсності ж вона отримує 600-700 грн., вважає необхідним збільшити розмір аліментів до 1/3 частини. Їхня спільна з відповідачем дитина талановита дівчинка, займається музикою, танцями, активно розвивається у творчому напрямку, що систематично потребує додаткових витрат на оплату таких занять, вітамінізовану їжу, відповідний спеціальний одяг, відвідування концертів, додаткових навчань, творчих майстер-класів за фахом. Усі ці витрати на даний час задовольняються лише за її рахунок. Крім того донька додатково займається з репетитором з деяких предметів, а саме з математики, англійської мови, російської мови. 1 година з репетитором коштує 50 грн., вона займається 4 рази на тиждень, тобто відповідно загальна вартість послуг за тиждень - 200 грн., за місяць 800 грн. Крім того, вона хворіє на міопію середньої степені обох очей з остегматизмом, що потребує додаткових витрат на лікування. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків. Вона вважає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Просить суд змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення їхньою донькою повноліття, а саме до [INFO] року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову та до досягнення їхньою донькою повноліття, а саме до [INFO] року. Допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги не визнає, а також зазначає, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст..ст. 76-80 ЦПК України, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини наперед та не містять доказів обґрунтування необхідності понесення на майбутнє додаткових витрат та причини, що їх зумовлюють. У відкритому судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що відповідач буде надавати додаткову матеріальну допомогу і без рішення суду. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом, встановлено наступне. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], працюючого майстром Філії №1 ДП ВО «ПМЗ»,проживаючого в квартирі [ADDRESS] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх виді його заробітку (доходів) щомісячно на утримання його дитини [PERSON], [INFO] і до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду в частині суми платежу за один місяць. В матеріалах справи міститься довідка про доходи [PERSON] від 18.09.2017 року №48, видана ДП «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод», з якої вбачається, що загальна сума сплачених ним аліментів на користь [PERSON] за період з січня 2017 року по серпень 2017 року становить 4923,53 грн. (а.с. 14). В матеріалах справи міститься довідка про доходи [PERSON] від 19.10.2017 року, видана ДП «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод», з якої вбачається, що відповідач також сплачує аліменти на утримання повнолітньої донька [PERSON], 1998 р.н. на період її навчання, загальна сума сплачених ним аліментів на користь [PERSON] за період з січня 2017 року по вересень 2017 року становить 8411,82 грн. (а.с. 43). З довідок №5731 від 19.09.2017 року, №6398 від 19.10.2017 року виданих Дніпровським міським центром зайнятості, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Дніпровському міському центру зайнятості з 01 червня 2017 року, дохід за період з 01.06.2017 р. по 30.09.2017 р. становить 2049,07 коп. Відповідачем було надано довідку від 10.10.2017 р. №143, з якої вбачається, що [PERSON], як член профсоюзу, майстер ПК 304/33 купував путівки в ДОЛ «Зірковий» для своєї доньки [PERSON], [INFO] в 20016 р. за 2453,00 грн., в 2017 році за 2819,00 грн. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено, що у зв'язку з погіршенням матеріального становища, розмір стягнутих з відповідача аліментів 1\\6 частина від його заробітку доходу, що в середньому складає близько 600,00 грн. не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,крім того є меншим ніж передбачений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає необхідним позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити частково та збільшити розмір стягнених аліментів з 1/6 частини на 1\\4 частину заробітку (доходу). Новий розмір аліментів суд вважає стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. На підтвердження позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивач надала довідку №20/09-1 від 20.09.2017 року видану КЗ «Кам'янський музичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», з якої вбачається, що її донька [PERSON] навчається в п'ятому класі ДМШ на фортепіано, розмір щомісячної плати за навчання з 01.09.2017 року складає 150 грн. А також надала копії амбулаторної карти дитини, з яких вбачається, що дитина відвідує лікаря окуліста, встановлено діагноз - міопія середньої степені обох очей з остегматизмом, лікарем призначено лікування дитині, але з наданих копій не вбачається вартість витрат на лікування, а також понесені позивачем витрати на придбання ліків та окулярів за призначення лікаря. Відповідачем було надано копії квитанцій (а.с.44-45), з яких вбачається, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини окрім стягнених аліментів, шляхом перерахування на платіжну картку отримувач платежу [PERSON], сум: 13.02.2017 р. 445,00 грн., 08.03.2017 р. 102,00 грн.,14.03.2017 р. 400, 00 грн.; 11.04.2017 року 414, 00 грн., 25.05.2017 року 200,00 грн., 15.07.2017 р. 802,00 грн.; 10.08.2017 р. 1002,00 грн.; 30.08.2017 р. 1000,00 грн.; 08.12.2017 р. 302,00 грн. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. При цьому додатковими витратами позивач зазначає витрати на відвідування музичного закладу, репетиторів та витрати на лікування. Аналіз ст. 185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дітей, придбання книжок, одягу не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини. Зазначені витрати не є витратами на розвиток здібностей дитини та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на лікування слід зазначити наступне. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд визнає, що зазначені витрати в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину, які повинні нести батьки. Разом з тим, в обґрунтування витрат на лікування позивача та їх розміру, остання надала суду копії амбулаторної картки та медичну довідку на учня, який від'їджає в оздоровчий табір. Зазначені документи не можуть бути належними доказами у справі, оскільки суду не надано доказів призначення лікарем певного курсу лікування, а також надана позивачем медична документація не свідчить про систематичне лікування дитини та вартість понесених позивачем витрат. Приймаючи до уваги викладене суд вважає, що зазначена вимога позивача є недоведеною, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial