Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 05 серпня 2009 року знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 вересня 2013 року рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області. В період шлюбу у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, а домовленості щодо його участі в утриманні сина між ними не досягнуто. Оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом, а відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 530 гривень, що відповідатиме 1/2 частині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який з 01 липня 2014 року становить 1 059 гривень. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, оскільки відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин з вересня 2013 року добровільно матеріальної допомоги на утримання їх спільного неповнолітнього сина, який проживає з нею, не надає, хоч зобов'язаний це робити за законом. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між ними не досягнуто, аліменти прохала стягнути в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має офіційного місця роботи, у розмірі 2/2 частини встановленого діючим законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 300 гривень щомісячно, оскільки він не має офіційного місця роботи та сталих прибутків. Від неофіційної періодичної роботи він отримує щомісячно в середньому близько 700-1500 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 05 серпня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №88 (а.с.4), а рішенням Солонянського районного суду Днпропетровської області від 25 вересня 2013 року шлюб було розірвано (а.с.6). В період шлюбу у подружжя народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який після припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідки Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року про склад сім'ї проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7,8), а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку, при цьому розмір аліментів необхідно визначити відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні сина без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує часткове визнання позову відповідачем в судовому засіданні, матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, а від періодичної роботи отримує прибутки щомісячно в розмірі 700-1500 гривень, стан здоров'я як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 516 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" (ст.7 в редакції Закону № 1165-VII від 27.03.2014 року) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який становить 1032 гривні, а не 1 059 гривень, як зазначено позивачкою в позовній заяві, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial