Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив 05.12.2013 року до [PERSON], за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], та третьої особи з самостійними вимогами: [PERSON] про виселення з житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], та за позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про виселення з вказаної квартири та про вселення в квартиру. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що відповідач мешкає у [ADDRESS]. Рішенням суду від 28.12.2010 року було визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке було видано на ім'я [PERSON], та визнані недійсними договори відчуження квартири. Рішенням виконкому Центральної райради народних депутатів № 170 від 07.04.1989 року [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] отримала для тимчасового проживання, складом сім'ї на дві особи «вона та донька», кімнату, площею 19,48 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] разом зі своєю матір'ю проживала у вказаній квартирі, як член родини піднаймача, але через шість років після смерті матері її вигнали з цього житла. З цього приводу вона звернулася до органів прокуратури. Вказане рішення є чинним і не скасованим. КП «ОМБТІ та РОН» виконало вищевказане рішення суду та скасувало реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. Правових підстав для проживання відповідача у квартирі № 2 немає. Проте, [PERSON] не може вселитися в квартиру № 2, яка передана їй для тимчасового проживання у зв'язку з небажанням відповідача виселятися. Крім того, у вказаній квартирі існує борг за комунальні послуги в розмірі 3 152,98 грн., який утворився за період з 22.07.2009 року по 09.06.2011 року. Згідно довідки форми № 1 [PERSON] є основним наймачем вказаної квартири, однак не здійснює платежі за користування житлово-комунальними послугами. В судове засідання 19.08.2014 року з'явилася представник Прокуратури Приморського району м. Одеси - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 04.08.14), яка позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судове засідання з'явилася [PERSON], яка підтримала свої позовні вимоги та позов прокурора, просила їх задовольнити зазначивши, що відповідач ніколи не був власником спірної квартири, так як квартиру для проживання надавали її померлій матері а відповідач лише мешкав разом з матір'ю і документально не значився. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.09.11) в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, але в минулих судових засіданнях пояснила, що приблизно у 1985-1986 роках у квартиру № 2 заселили [PERSON], так як її чоловік працював електриком у ЖЕУ на вільних засадах. В квартирі вони зробили ремонт. Приблизно о 2000 році чоловік [PERSON] помер та її з дитиною почали звідти виселяти через суд, але справа про виселення була залишена без розгляду. У той час вона пішла на роботу двірником та проживала в квартирі № 2. Квартиру їй порадили взяти під відновлення, про що є технічні висновки за 2004 рік. Також, на це були усі дозволи та рішення ПРА ОМР від 16.08.2004 року про передачу квартири у власність [PERSON] та під відновлення. До 2005 року за квартиру не сплачувались комунальні платежі, так як вона не перебувала на балансі. 14.03.2005 року [PERSON] отримала вказану квартиру, яка складалася з трьох кімнат, кухні та туалету. [PERSON] пускала [PERSON] відвідувати свій туалет, так як у останньої він був відсутній. [PERSON] так і не змогла отримати реєстрацію в квартирі № 2, так як ПРА ОМР скасувала своє рішення щодо надання їй цієї квартири. Згодом почались суди та суддею Приморського районного суду м. Одеси Загороднюком В.І. було винесено рішення, яким було скасовано право власності на квартиру та визнано недійсними договори по її відчуженню, але [PERSON] цю квартиру відновила. [PERSON] ніколи не була власницею цієї квартири та на цей час у квартирі проживає [PERSON], вона тобто [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] подарувала ? частину квартири своєму брату [PERSON], а той подарував по 1/8 частині мені [PERSON], батьку [PERSON] та матері [PERSON]. Згодом [PERSON] продала ? частину квартири [PERSON]. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] без відповідної реєстрації, також він не зареєстрований в Одеській області (а.с.14). Факт його проживання в спірній квартирі підтверджується поясненнями третьої особи [PERSON] , представника [PERSON] [PERSON] та відповідними актами (а.с.8,208). Його мати [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.13) та яка померла [INFO], що підтверджується копією актового запису про смерть №4514 від 04.05.2013р.(а.с.201-202) та витягом з Державного Реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за №00013160345 (а.с.203-205). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, загальної площею 67,8 кв.м., житловою- 50,9 кв.м. Статетю 60 ЦПК України передбачено, що Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2010р. (справа №2-4187/10) позовні вимоги заступника прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах [PERSON] до виконкому Одеської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа-КП «ОМБТІтаРОН» про визнання свідоцтва про право власності на квартиру та угод недійсними, були задоволені та визнано недійсним свідоцтво про право власності на кв.[ADDRESS] від 14.03.2005р. виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради серія ЯЯЯ №0703310 на ім'я [PERSON]; визнано недійсним договір дарування від 18.05.2005р. на ? частину кв.[ADDRESS] між [PERSON] і [PERSON]; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.12.2005р. ? частини кв.[ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]; визнано недійсним договір дарування від 18.08.2005р. на 3/8 частини кв.[ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також в рішення зазначено, що це рішення є підставою для зняття власників кв.[ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстрації в КП «ОМБТІтаРОН» (а.с.3-5). Вказане рішення суду набрало законної сили. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.03.2011р. (а.с.214-215) апеляційна скарга залишена без розгляду. Як вбачається з рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2010р. судом було встановлено, що рішенням ВК Центральної районної ради народних депутатів від 07.04.1989р. №170 матері [PERSON]-[PERSON] було надано для тимчасового проживання з пропискою за попередньою адресою на склад сім'ї дві особи(вона та дочка [PERSON]) одну кімнату пл..19,48 кв.м. кв.[ADDRESS], що також підтверджується копією зазначеного рішення яке знаходиться в матеріалах справи (а.с.78-80). В подальшому ця кімната знаходилась в користуванні [PERSON], а після її смерті з 1999р. в користуванні [PERSON] Розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР №2691 від 16.08.2004р. цю ж квартиру було передано [PERSON] під відновлення. Іншим розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР №316 від 03.02.2005р. кв.[ADDRESS] прийнято в експлуатацію після відновлювального ремонту. На підставі розпоряджень Приморської районної адміністрації ОМР №316 від 03.02.2005р. [PERSON] було видано свідоцтво про право власності від 14.03.2005р. В подальшому [PERSON] розпорядилась вказаною квартирою та 18.05.2005р. подарувала ? її частину [PERSON] , а іншу ? частину продала [PERSON] 18.08.2005р. [PERSON] подарував згідно договору дарування [PERSON], [PERSON], [PERSON] 3/8 частини вказаної квартири. Розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР №3336 від 17.11.2005р. протести прокурора задоволені та скасовані розпорядження №2691 від 16.08.2004р. та розпорядження № 316 від 03.02.2005р. Також в рішення суду зазначено, що таким чином спірне приміщення, а саме одна кімната пл.19,8 кв.м. кв.[ADDRESS] повернулася в користування [PERSON] Одже [PERSON] має передбачені ст. 64, 92 ЖК України права користування цим приміщенням Згідно відповіді КП «ОМБТІтаРОН» від 06.06.2011р.(а.с.6) у Реєстрі прав власності в майні реєстраційні записи на ім'я вищезазначених осіб відмінені. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від14 травня 2014р.(справа №522/31492/13-ц) позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, за участю третьої особи-Шостої Одеської державної нотаріальної контори про визнання права власності залишено без розгляду.(а.с.256). Відповідно до довідки 01.01.2013р. (ф.№1) в спірній квартирі ніхто не зареєстрований.(а.с.149). [PERSON] зареєстрована в кв.[ADDRESS],що підтверджується довідкою за ф.№1 видану в грудні 2013р.(а.с.243) заг. пл..13,0 кв.м. та займає житлову площу 10,0 кв.м. З відповіді виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів від 06.05.1989р.№09-341повідомляється [PERSON](мати [PERSON]), що вивільнена кімната в комунальній квартирі №2 передана їй під тимчасове проживання з оплатою (а.с.241). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Як передбачено ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Суб'єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування (ст. 327 ЦК). Згідно зі ст. 143 Конституції майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування. У ст. 1 Закону від 21 травня 1997 р. N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон N 280/97-ВР) визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з того, що квартира [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності Одеської міської ради, на захист прав якої виступає прокурор, та те, що у вказаній квартирі проживає відповідач [PERSON] без законних підстав, суд вважає що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі. Також підлягають частковому задоволенню і позов [PERSON], так як її право на проживання в цій квартирі а саме в кімнаті пл.19,48 кв.м. було порушено відповідачем та яке підлягає відновленню. Тому позов підлягає задоволенню в частині її вселення в житлову кімнату пл..19,48 кв.м. квартири [ADDRESS] та виселення [PERSON] з цієї кімнати, а в іншій частині слід відмовити, так як їй надавалася в користування лише частина цієї квартири , а не вся квартира. На підставі викладеного,

Outcome: partial