Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 03.02.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Затурцівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 1. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб існує формально. У сторін відсутні взаєморозуміння та повага. Подружні відносини припинені з листопада 2019 року, по причині зловживання відповідачем спиртними напоями. Відповідача через зловживання алкоголем було позбавлено права керування транспортними засобами і він втратив роботу. [PERSON] не дбає про матеріальний стан дітей, а тому вони фактично перебувають на її утриманні. Син [PERSON] є інвалідом з дитинства по зору, тому двічі на рік перебуває на стаціонарному лікуванні, що потребує додаткових витрат. Добровільно домовитися про сплату аліментів їм не вдалося. Відповідач має можливість працювати та заробляти кошти на утримання дітей. Просить шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03.02.2008 року Затурцівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 1, розірвати. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 03.03.2021 року позивач разом із позовною заявою подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач 24.03.2021 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково. Не заперечує щодо розірвання шлюбу. Проте повністю заперечує щодо стягнення з нього аліментів, оскільки діти проживають частково з ним та також перебувають на його утриманні. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.02.2008 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Затурцівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2008 року (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 19.05.2008 року та серії [NUMBER] від 27.02.2014 року (а.с. 6, 7). Подружнє життя сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач також вважає збереження сім`ї неможливим. Згідно із ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до свідоцтв про народження дітей - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є їх батьками (а.с. 6, 7). Із довідки Затурцівської сільської ради № 73 від 09.03.2021 року вбачається, що неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Неповнолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом з дитинства та отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 18.09.2017 року (а.с. 8). Згідно з ч.2 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідачем не подано до суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, наявність на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року на дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 грн. Враховуючи наведене, норми ст. 182 СК України, вік дітей, положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є дитиною-інвалідом з дитинства та потребує коштів на його лікування, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн і малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн, щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. При цьому судом також взято до уваги, що позивачем будь-якими доказами не доведено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей у заявленому нею розмірі, також не доведено відповідачем ту обставину, що діти проживають частково з ним та також перебувають на його утриманні, а тому, враховуючи положення ч.1 ст. 81 ЦПК України, позовна вимога в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення частково. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судовихвитрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Чатиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті в частині розірвання шлюбу, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 454 грн судового збору, сплаченого нею за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу, та на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial