Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що відповідачу за її заявою №б/н від 08 квітня 2014 року було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про умови кредитування. Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15\~000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач зобов`язалась здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який розраховується від загальної заборгованості клієнта. Покликаючись на п.2.1.2.12.7.2 Договору зазначає, що у разі непогашення клієнтом зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладенні на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 03 листопада 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 18 625, 30 грн, з яких: 14113,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4511,77 грн - заборгованість за простроченими відсотками. З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, вказала, що дійсно отримувала кредит, користувалась ним та погашала заборгованість. Однак на даний час не працює, тому не має змоги здійснювати платежі за кредитним договором. Водночас звернула увагу суду на те, що в заяві-анкеті міститься не її підпис та почерк. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 12 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду, яка занесено до протоколу судового засідання, відмовлено у клопотанні представника позивача про проведення огляд веб-сайту. Фактичні обставини справи, встановлені судом 08 квітня 2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву б/н, у якій зазначено, що вона згідна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею і ПАТ КБ\~«ПриватБанк» (правонаступником\~якого стало\~АТ КБ\~«ПриватБанк»)\~ договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (арк. спр.9). На підтвердження умов укладеного кредитного договору позивач до позовної заяви додав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 08 квітня 2014 року, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток "Універсальна" та довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) від 07 червня 2018 року. Даними довідки підтверджується, що відповідачу були надані наступні кредитні картки: 08 квітня 2014 року - № [NUMBER] з терміном дії до 02/18; 27 травня 2017 року - № [NUMBER] з терміном дії до 05/21; 07 серпня 2017 року - № № [NUMBER] з терміном дії до 05/21; 29 листопада 2018 року - № [NUMBER] з терміном дії до 10/22 (арк. спр.13). Згідно з даними довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] відкритий 08 квітня 2014 року з кредитним лімітом 3900 грн., з 29 листопада 2018 року по 19 травня 2020 року кредитний ліміт становив 15\~000 грн, а 01 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (арк. спр.14). Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 03 листопада 2020 року становить 18625, 30 грн, з яких: 14\~113,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 14113,53 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 4511,77 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія (арк. спр.23). Мотиви з яких виходить суд та застосуванні норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054, частини першої статті 1048 ЦК України ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. При цьому покликався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, у тому числі, в зазначеному банком розмірі. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Витяг з\~Тарифів обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна»,\~ \~Умови та\~Правила надання\~батьківських послуг\~в ПриватБанку,\~що розміщені\~на сайті:\~https://\~www.privatbank.ua\~та містяться\~у матеріалах\~справи,\~не містять\~підпису відповідача,\~а тому\~їх не\~можна розцінювати\~як частину\~кредитного договору,\~укладеного \~08\~квітня \~2014\~року шляхом\~підписання анкети-заяви. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Водночас у анкеті-заяві позичальника від 08 квітня 2014 року процентна ставка не зазначена. Також відсутні й інші умови договору, в тому числі сума бажаного кредитного ліміту, тип кредитної картки, термін дії, інші умови кредитування. (арк. спр. 9). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Надаючи оцінку, як доказу, паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 07 червня 2018 року суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності лише 10 червня 2017 року, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Таким чином повідомлення споживача про умови кредитування шляхом підписання паспорту споживчого кредиту відбувається перед укладенням договору про надання споживчого кредиту та після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування». Водночас суд зазначає, що анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку отримала відповідач, кредитний ліміт, тоді як паспорт споживчого кредиту містить умови щодо кредитування кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Голд». Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 22 червня 2018 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 75000 грн., однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже,\~зазначений Паспорт\~споживчого кредиту\~містить узагальнену\~інформацію про\~умови кредитування\~та орієнтовану\~загальну вартість\~кредиту. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем більш як через чотири роки після підписання анкети-заяви позичальника від 08 квітня 2014 року, паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Окрім того запис у Паспорті споживчого кредиту не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті Банку в електронному вигляді, відтак він не має правового статусу, який би забезпечував можливість його використання за згодою сторін без вчинення сторонами окремої письмової угоди, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача. Таким чином відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, тому в цій частині позову необхідно відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту, суд зазначає таке. Відповідач у судовому засіданні вказала, що заяву-анкету від 08 квітня 2014 року вона не підписувала, проте жодних доказів на підтвердження такої обставини не надала, клопотань про призначення експертизи не заявляла. Водночас відповідач визнала, що кредит був їй наданий та вона користувалась коштами банку. Суд зауважує, що підписана заява-анкета від 08 квітня 2014 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 14\~113,53 грн, розмір якої підтверджено розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і визнається відповідачем, оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь банку підлягає стягненню 14\~113,53 грн кредитної заборгованості, що є 76% від суми пред`явленого позову (18625,30 грн), то з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1 597,52 грн судового збору, сплаченого банком за подання позовної заяви.

Outcome: partial