Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 квітня 2014 року помер ї чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру у Житлово-будівельному кооперативі №379, розташована за адресою, м. Дніпропетровськ, вул.. Донецьке шосе, 2/204. Спадкоємцями [PERSON] є вона позивачка і їхня донька [PERSON], яка в силу статті 1274 ЦК України, від прийняття спадщини відмовилась. Зараз вона продовжує проживати в спадковій квартирі, однак належним їй спадковим майном розпорядитися можливості не має, оскільки при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючого документу на квартиру на їмя померлого чоловіка. Чоловік за життя був членом ЖБК№379. Повна вартість квартири ним була сплачена. Згідно п. 11 Додатку №1 тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно №7/5 від 07.02.2002 року, Наказ Міністерства юстиції України, покійний спадкоємець повинен був надати в БТІ міста витяг із нотаріального посвідченого договору, укладеного між житлово-будівельним кооперативом або членом цього кооперативу і місцевими органами виконавчої влади, про безстрокове користування відведеною земельною ділянкою і про будівництво багатоквартирного будинку з правом власності на окрему квартиру, за наявності акту про прийняття будинку в експлуатацію. Оскільки керівництво їхнього кооперативу такого договору не укладало, він не оформити право власності на кооперативну квартиру в якій мешкав. Тому, звертаючись до суду з даним позовом, просить визнати за нею право власності на вказану спадкову квартиру в судовому порядку. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач - Територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 08 квітня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON]. За свого життя [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу №379. Я передбачено пунктом 1 Примірного статуту, \~затвердженого\~постановою Ради міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186, \~«Житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно- і двоквартирних житлових будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками) ». Ст. 384 Цивільного кодексу України передбачає, якщо член житлово-будівельного кооперативу в разі викупу квартири, стає її власником. Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» зазначено, що як передбачено ст.15 Закону України "Про власність" (697-12 ) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Крім цього, Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07. 02. 2005 р. № 7/5 передбачає можливість оформлення права власності з видачею свідоцтва лише тим членам ЖБК, які повністю внесли свої пайові внески. Як встановлено судом,та слідує із довідки від 12 березня 2015 року, оплата повної вартості квартири [ADDRESS] у розмірі 8521,77 рублів, була проведена 15 листопада 1991 року. Таким чином [PERSON] набув права власності на квартиру, проте офіційно його не зареєстрував, свідоцтва про право власності не оформив. На час відкриття спадщини після смерті спадкоємцями [PERSON] були: його дружина [PERSON] та донька [PERSON] [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №362/2014 від 23 квітня 2014 року. Як зазначено позивачем [PERSON] та підтверджується матеріалами вказаної спадкової справи, нотаріальною конторою у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, в звязку з не наданням правовстановлюючого документу на спадкову квартиру [ADDRESS]. Як слідує із змісту ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, [PERSON], сплативши в повному обсязі пайовий внесок як член Житлово-будівельного кооперативу №379,за квартиру [ADDRESS], набув і права власності на неї. Таким чином, суд погоджується із слушністю доводів позивача, приходить до висновку про правовірність і обґрунтованість предявлених вимог щодо визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті чоловіка, тому вважає за необхідне їй задовольнити. При цьому, в частині задоволення позовних вимоги щодо визнання факту прийняття спадщини,суд вважає за необхідне відмовити, оскільки факт прийняття спадщини встановлюється поданням позивачкою самої заяви до нотаріальної контри про її прийняття, і додаткового доказування та встановлення не потребує. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.\~

Outcome: partial