Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що в березні 2016 року у мережі Інтернет він знайшов рекламне оголошення про продаж транспортного засобу - трактор МТЗ; комплектація /модифікація 821; обєм двигуна - 4,75; тип КПП: механ; привід повний та по вказаним контактним телефонам звязався з представниками цього товариства. 17 березня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» був укладений договір № 002391 фінансового лізингу, за яким позивач мав отримати у фінансовий лізинг трактор МТЗ; комплектація /модифікація 821; обєм двигуна - 4,75; тип КПП: механ; привід повний, вартістю 17463,24 доларів США, що відповідає гривневому еквіваленту 475000 грн. На час укладання цього договору відповідач запевнив позивача про наявність такого трактора і можливості передачі його на умовах укладеного сторонами договору на протязі трьох днів. Будучи юридично не освіченим, укладаючи такий договір з юридичною особою, яка мала б досконало знати юридичну сторону своєї діяльності, позивач поклався на думку відповідача щодо правомірності укладення цього правочину. З врахуванням цього, відповідно до умов договору позивач сплатив перший внесок в розмірі 49000 гривень на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією про сплату коштів. Згодом позивач дізнався про недотримання відповідачем вимог діючого законодавства при укладенні договору фінансового лізингу. Згідно з ст. 1,ч.1 ст. 2, ст. ст. 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України), а отже, з цього договору правових наслідків наступати не може, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 216 ЦК України. Вважаючи даний договір незаконним, позивач звернувся з заявою до відповідача про припинення договору та повернення йому сплачених коштів. Однак, відповідач вважаючи, що договір фінансового лізингу укладений з дотриманням вимог діючого законодавства відмовився повернути кошти. Таким чином, даний договір лізингу хоч і є нікчемним, в силу недотримання його нотаріальної форми, однак, є оспорюваним, так як відповідач вважає його законним. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» роз»яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Даний правочин ще не виконаний повністю, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК України). Відповідач надав позивачу рахунок на який він мав проплатити ще кошти сумами -40 000 грн; 40 000 грн та 39 000 грн. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (Правова позиція Верховного Суду України висловлена у справі № 6- 2766цс15). Крім цього, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Вказана обставина є самостійною підставою для визнання даного договору фінансового лізингу недійсним. Визнання судом договору фінансового лізингу нікчемним тягне за собою застосування наслідків недійсності правочину, тобто відповідач має повернути позивачу всі отримані кошти на загальну суму 49 000 грн. та кошти за послуги банку в розмірі 588 грн, а всього: 49588 грн. Позивач по вказаному договору фінансового лізингу не отримав нічого, тому не має нічого повертати відповідачеві. Відповідно до 4.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. На підставі наведеного прозивач просить визнати недійсним в силу нікчемності договір фінансового лізингу за №002391, укладений 17 березня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши з відповідача 49 588 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ч.4 ст.169 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» був укладений договір № 002391 фінансового лізингу, за умовами якого відповідач зобовязався придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді трактора МТЗ, комплектації /модифікації 821; обємом двигуна - 4,75; тип КПП: механ; привід повний, вартістю 17463,24 доларів США, що відповідає гривневому еквіваленту 475000 грн та передати цей трактор у користування позивача, який у свою чергу зобовязався сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі, згідно графіку зазначеному у додоку №1 до договору фінансового лізінгу, в розмірі 727,63 доларів США у гривневому еквіваленті. щомісяця. Договір фінансового лізингу передбачав право позивача отримати трактор у власність за умови повної сплати вартості трактора та інших витрат. Згідно пункту 1.7 договору предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, Сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6. ст. 9 даного Договору. Згідно п.9.1 договору авансовий платіж складає частину від вартості Предмета лізінгу в розмірі 50% від вартості предмета лізінгу зазначеного даному договорі та специфікації. З врахуванням цього, відповідно до умов договору позивач сплатив перший внесок в розмірі 49000 гривень на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією про сплату коштів.від 17.03.2016 року. Крім того відповідач надав йому рахунок на який позивач мав проплатити ще кошти сумами - 40 000 грн; 40 000 грн та 39 000 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 17 березня 2016 року, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було. Таким чином суд прийшов до висновку що договір фінансового лізінгу №002391 укладений 17.03.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізінгова компанія» «ВАШ АВТО»» слід визнати недійсним. При цьому відповідач має повернути позивачу отримані від нього кошти в сумі 49000 грн. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15 В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 588 грн. банківських послуг слід відмовити, оскільки ТОВ «Лізінгова компанія» «ВАШ АВТО»» не було стороною договору, за яким позивач сплатив банку грошові кошти за банківські послуги та не одержувало цих коштів за договором. Відповідно до п.7 Постанови ПВС України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України, тобто у межах заявлених вимог. Так позивач просить лише визнати недійсним правочин та застосувати наслідки його недійсності. Він не ставить вимоги про відшкодування завданих збитків, тому суд не вирішує це питання у даному спорі. Судові витрати слід стягнути з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Так суд відхилив вимоги позивача на 588 грн., що становить 1,19 % від заявленої вимоги (588 Х100 : 49588 = 1,19%), тому судовий збір в цій частині слід також зменшити на 1,19%, що від суми 551,20 грн становить 6,56 грн. Тому в частині майнового стягнення з відповідача слід стягнути 544,64 грн. судового збору. Також позивачем ставилась одна немайнова вимога про визнання недійсним в силу нікчемності договір фінансового лізінгу. Така вимога є подвійною, суд задоволив вимоги позивача в частині визнання договору недійсним, тому і судовий збір в цій частині слід стягнути з відповідача в розмірі 275,60 грн. (50% від належної суми). Всього з відповідача на користь держави слід стягнути 820,24 грн. судового збору.

Outcome: partial