Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачі, вказуючи, що відповідач [PERSON] та малолітні діти відповідача [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими в належній їм будинковолодінні по [ADDRESS], але з літа 2014 року без поважних причин не проживає у належному їм на праві власності будинковолодінні. Звернулися до суду з позовом про визнання їх такими особами, що втратили право на користування належним їм житлом. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS] та кожному з ним належить по ? вказаного будинковолодіння, що підтверджується свідоцтвами про право власності, виданими Бережанським МБТІ (а.с. 9-10), також встановлено, що в будинковолодінні позивачів з 03.02.2012 року значаться зареєстрованими відповідачі - [PERSON] та малолітні діти [PERSON] і [PERSON], що підтверджується будинковою книгою (а.с. 14-16) та встановлено, що хоч відповідач з малолітніми дітьми зареєстрована в будинковолодінні позивачів, однак в ньому не проживають понад один рік без поважних причин, тобто відповідач втратила право на користування цим житлом. Таким чином, поскільки відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою у будинковолодінні, належному позивачам, понад встановлені Законом строки без поважних на те причин там не проживає, то вона втратила право на користування цим житлом, а тому позовні вимоги позивача в цій частині слід визнати підставними і задовольнити їх. Що стосується позовних вимог в частині визнання [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування жилим приміщенням, то вони є безпідставними. Відповідно до ст. 52 Конституції України, ст.ст. 3,4,18 Закону України від 7 березня 2002 року „Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі мають рівні права і свободи. Держава гарантує і розробляє систему заходів щодо основних правових, екологічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей. В ст. 3 Конвенції від 20 листопада 1989 року „Про права дитини" зазначено, що діти мають право на особливе піклування та допомогу і суди, в усіх діях щодо дітей мають першочергову увагу приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є малолітніми, на даний час відсутні відомості про наявність у них іншого житла, санітарно-гігієнічні та побутові умови проживання в якому відповідають їх фізичному та розумовому розвитку, вони мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником, позбавлення їх права користування житлом істотно порушить законні права та інтереси [PERSON] та [PERSON], а тому підстав для визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням, немає. На підставі наведеного,

Outcome: partial