Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в особі Барвінківського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій, третя особа: Друга одеська державна нотаріальна контора про стягнення недоотриманої пенсії та моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману пенсію померлого [PERSON] в порядку спадкування за законом, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. До судового засідання позивач не з'явилася, відповідно поданої письмової заяви просить розгляд справи провести без її участі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, складу суду виражають довіру, відводів не заявляють. Відповідач 15.02.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що Барвінківський відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсійІзюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області повідомляє, що [PERSON], [INFO], який помер 01.02.2017 року дійсно перебував на обліку, отримував пенсію за віком, недоодержаної пенсії не має. (а.с.63), а згідно заяви від 14.03.2018 року, наявної в матеріалах справи, повідомили, що відзив на позовну заяву вважати недійсним, та повідомили, що [PERSON], [INFO], який помер 01.02.2017 року дійсно перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком. Недоодержана пенсія з 01.03.2016 року по 28.02.2017 року складає 42597 грн. 00 коп. Просять розгляд справи провести без участі представника. При прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. (а.с.97). Третя особа надала заяву про слухання справи у відсутності представника нотаріальної контори. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20 листопада 1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть І-ЕД № 495083, виданого 28 лютого 2017 року Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відповідний актовий запис № 101, [PERSON] помер 01 лютого 2017 року. (а.с.10). Позивач зазначає, що померлий залишив спадщину, яка, окрім іншого, складалась із рухомого майна, а саме: недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Пенсія не була отримана чоловіком за життя у звязку з тим, що він не пройшов перевірку щодо фактичного проживання за адресою, вказаною у довідці тимчасово переміщеної особи. Вона з чоловіком оформили пенсію в Барвінково, після чого протягом певного часу безперешкодно її отримували. У лютому 2016 р. [PERSON] тяжко захворів. Через перенесений інсульт він залишився паралізованим (а.с.11,12), тому вони були вимушені повернутися до м. Свердловськ Луганської області, де мешкали до початку бойових дій на Донбасі. 01 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України було ухвалено Постанову Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 509, яка визначала механізм здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо і переміщеним особам та порядок проведення перевірки місця проживання таких осіб. [PERSON] не мав можливості пройти таку перевірку з підстав, зазначених вище. Таким чином, позивач [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер 01 лютого 2017 року. Після смерті чоловіка в Другій одеській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за № 321/2017. На нотаріальний запит щодо недоотриманої пенсії померлого пенсіонера Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області в особі Барвінківського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій надало відповідь, у якій зазначалося, що недоотриманої пенсії у [PERSON] не було (а.с.16). Тому постановою завідувача Другої одеської нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоодержану пенсію. (а.с.15). Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сімї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сімї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч. 1). Члени сімї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сімї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч. 2). У разі відсутності членів сімї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обовязку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 42597,00 гривень, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення недоотриманої пенсії [PERSON], [INFO], померлого 01.02.2017 року, що складає 42597,00 грн. підлягають задоволенню. Позивач вказує на те, що своїми неправомірними діями Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області в особі Барвінківського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій спричинило погіршення стану здоровя та призвело до сильних душевних переживань. Поховавши свого чоловіка, вона ще має боротися аби отримати належну спадщину. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Моральною шкодою вважаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 23 ЦК України - розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням характеру заподіяних фізичних та моральних страждань, інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить із фактичних обставин справи, наданих доказів щодо негативних проявів в її психічному стані та перенесених моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та справедливості, тому суд вважає що підлягає стягненню сума відшкодування моральної шкодив розмірі 500 грн. Крім того, позивач відзначає, що не є фахівцем в галузі права, тому мала необхідність звернутися за наданням правової допомоги до юриста з цивільних справ [PERSON] (а.с.21,22). Витрати на правову допомогу з питання предмету позову склали 5000 грн. (а.с.17-23). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що діяв на день звернення до суду з зазначеним позовом. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано суду договір про надання юридичної допомоги за цивільною справою від 29.09.2017 року (а.с.17), розрахункову квитанцію Серії АБУА № 206909 (а.с.18), розрахунок з надання юридичних послуг на суму 5000 грн. (а.с.19), акт виконаних робіт за умовами договору (а.с.20), витяг з Єдиного державного реєстру про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця (а.с.21,22), довіреність (а.с.23). Оскільки згідно акту виконаних робіт вартість робіт склала 5000 грн., тому слід стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Outcome: partial