Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила встановити факт її спільного проживання з [PERSON], померлого 18.05.2016 року однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 21.08.2012 року по день реєстрації шлюбу 18.11.2014 року, визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на ? частину даної квартири. В обґрунтування позову посилалася на те, що 02.11.1974 року вона одружилася із [PERSON], згодом шлюб було розірвано, але 28.12.1984 року між нею та [PERSON] знову укладено шлюб. Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти подружжям придбано будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ломоносова, 31. Вказане майно придбано на імя [PERSON]. Рішенням суду від 16.06.1986 року шлюб було розірвано та 23.12.1987 року [PERSON] та [PERSON] знову уклали шлюб, який розірвано 21.08.2012 року. Але з цього часу вони продовжували мешкати разом як чоловік та жінка, опікувалися один про одного, мали спільний побут, єдиний бюджет, почуття любові, турботи, поваги, взаємні права та обовязки, спільно вирішували питання щодо розпорядження сімейним бюджетом, утримання будинку де вони мешкали, придбання речей для побуту, ведення домашнього господарства. [PERSON] введення побуту та лікування потребувало значних фінансових витрат, за ініціативою [PERSON] та її згодою було прийнято рішення щодо продажу вищевказаного будинку, в якому вони проживали протягом тривалого часу. За рахунок коштів, отриманих від продажу нерухомого майна в період спільного проживання без реєстрації шлюбу вони придбали у власність спірну квартиру, а решта коштів витрачалася на лікування, спільне харчування. А 18.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 18.05.2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: квартира [ADDRESS]. З огляду на те, що квартира була придбана за сумісні кошти [PERSON] та [PERSON] у період проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, вказана квартира є обєктом спільної сумісної власності. Враховуючи той факт, що діти спадкодавця не визнають її право власності на ? частину вказаної квартири та мають намір успадкувати вказане майно в цілому, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представники повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені вище, просивши про задоволення позовних вимог. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] визнали позовні вимоги [PERSON], не заперечували проти їх задоволення, пояснивши, що дійсно все своє життя позивачка проживала разом із [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, повідомивши, що з 2012 року по 2014 рік [PERSON] жив в будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові разом з ним та саме він опікувався про батька, а також про батька опікувалася матір відповідача. А з 31.01.2014 року він мешкав разом із батьком у квартирі № 46 по вул. Харківських Дивізій, б. 12/21 ум. Харкові. Саме [PERSON] опікувався про батька, вів із ним загальний побут, возив батька до лікарні, купував йому ліки, продукти харчування, а також опікувалася про нього цивільна дружина [PERSON], а саме: готувала їжу, прибирала, сплачувала комунальні послуги. [PERSON] зазначалося, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], з 02.11.1974 року по 28.11.1986 року. У цей період [PERSON] було придбано за власні кошти будинок. У договорі про купівлю продаж будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові міститься відмітка КП «Харківське міське БТІ» про те, що будинок в цілому належить [PERSON] на праві особистої власності. 23.12.1987 року між [PERSON] та [PERSON] вдруге зареєстровано шлюб, який розірвано 21.08.2012 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] було реалізовано житловий будинок № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові. Після продажу будинку [PERSON] віддав частину грошей від його продажу [PERSON], а на залишок коштів придбав спірну квартиру. У договорі купівлі-продажу квартири зазначалося, що купує нерухоме майно [PERSON] за власні кошти оскільки на час придбання нерухомості у шлюбі він не перебуває, однією сімєю ні з ким без реєстрації шлюбу не проживає. На теперішній час квартира № 46 по вул. Харківських Дивізій, б. 12/21 у м. Харкові належить на праві приватної власності [PERSON] та зареєстрована за ним в установленому законом порядку. На підставі викладеного просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши позивача та її представників, відповідачів, представника відповідача [PERSON] [PERSON], свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі в наступні періоди з 02.11.1974 року по 28.10.1986 року, з 23.12.1987 року по 21.08.2012 року, з 18.11.2014 року, що, в свою чергу підтверджено актовими записами, наданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а також копіями свідоцтва про шлюб та розірвання. [PERSON], [INFO] є сином спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про його народження (серія І-ВЛ № 323156), копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи та відповідно до якого батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Необхідно зауважити, що [PERSON] народився під час, коли [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі. [PERSON], [PERSON] також є дітьми спадкодавця, що також підтверджено свідоцтвами про народження, копії яких містяться в матеріалах справи. 18.05.2016 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 542482, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Зі спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 21.10.016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя на квартиру № 46 за адресою: м. Харків, вулиця Харківських Дивізій, будинок 12/21. В обґрунтування відмовити у вчиненні нотаріальної дії зазначалося, що договір купівлі продажу вищевказаної квартири було вчинено 31.10.2014 року, тобто не за час шлюбу. В матеріалах справи міститься договір купівлі продажу від 14.01.1986 року, відповідно до якого [PERSON] придбав будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Ломоносова, 31. Як достеменно встановлено судом, даний будинок [PERSON] придбав саме під час шлюбу із [PERSON]. Доводи представника відповідача [PERSON], що в договорі купівлі продажу вказаного будинку зазначено, що в цілому житловий будинок № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, належать йому на праві особистої власності вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Будинок № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, придбаний подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності\~СК України, під час дії норм КпШС України, який був чинний на момент виникнення частини спірних правовідносин. Відповідно до\~\~вимог статті 22\~\~КЗпШС України (в ред. 1969 року)\~\~ майно, набуте\~\~подружжя в період шлюбу, є їх\~\~спільної\~\~сумісною власністю, і кожен із\~\~подружжя має право\~\~володіти, користуватися та розпоряджатися ним.\~\~ Вимогами статей\~\~28-29 КЗпШС України (в ред. 1969 року)\~\~ визначено, що в\~\~разі\~\~поділу\~\~майна,\~\~яке\~\~є\~\~спільною\~\~сумісною\~\~власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності\~\~часток\~\~подружжя,\~\~враховуючи інтереси\~\~неповнолітніх\~\~дітей або інтереси одного з подружжя,\~\~що заслуговують на увагу. Якщо між подружжям не досягнуто згоди\~\~про\~\~спосіб поділу спільного майна,\~\~то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення;\~\~про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з\~\~покладенням\~\~на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.\~\~При цьому суд також бере\~\~до\~\~уваги\~\~інтереси неповнолітніх\~\~ дітей\~\~ або\~\~ інтереси\~\~ одного\~\~ з\~\~подружжя,\~\~що\~\~заслуговують на увагу. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його\~\~спільною сумісною власністю. [PERSON] з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Тобто під час придбання будинку, КпШС України\~презюмується право спільної сумісної власності на майно, нажите подружжям за час шлюбу. Виходячи з цього, надбане за час шлюбу майно вважається спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні з боку позивача були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснив, що познайомився із подружжям [PERSON] при купівлі будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, оскільки саме він придбав у них будинок та знав їх виключно як подружжя. Проте [PERSON] ніколи не бачив, та не знав, що він його син. Свідок пояснив, що він був у будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові перед його купівлею, тричі, знаходився там кожного разу, приблизно, близько години. Зі спілкування із [PERSON] та [PERSON] він бачив що усі документи на будинок були саме у [PERSON]. В будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, свідок бачив тільки [PERSON] та [PERSON]. При укладенні договору купівлі продажу у нотаріуса свідок передавав гроші [PERSON]. Та після укладання правочину, ще 1,5 місяця будинок був в розпорядженні продавця, та [PERSON] та [PERSON] завжди були разом. [PERSON] свідок пояснив, що укладанню договору купівлі продажу передував завдаток, при якому [PERSON] та [PERSON] були разом та при укладанні договору купівлі продажу будинку також була присутня [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мешкала по сусідству по вул. Ломоносова, разом із сімєю [PERSON] багато років, товаришували. Це була дуже гарна сімя. Вона знала [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Восени 2014 вона зустріла [PERSON] та він їй повідомив, що він разом із [PERSON] вирішили продати будинок № 31 по вул. Ломоносова, оскільки вони люди похилого віку та їм важко доглядати за будинком. [PERSON] повідомив, що вони мають намір придбати двокімнатну квартиру, а на залишок коштів лікувати [PERSON], оскільки вона погана чує. У 2014 році до купівлі квартири у будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові мешкали [PERSON] та [PERSON], також вона бачила у будинку [PERSON], їй [PERSON] повідомляв, що це «погорільці» приїхали до них. Свідок [PERSON] пояснив, що знав померлого [PERSON] давно, товаришували, йому відомо що з 2012 року по 2014 рік [PERSON] та [PERSON] мешкали разом. Про існування [PERSON] йому не було відомо, побачив його тільки на похоронах. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що їй відома сімя [PERSON], вона з ними дружить близько 32 років. Свідку відомо, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбу багато років, та їй відомо, що вони також мешкали і у цивільному шлюбу деякий час. На протязі свого життя подружжя мешкали разом спочатку на вул. Танкопія, а після придбання будинку мешкали у ньому, разом. [PERSON] вела господарство, сплачувала комунальні послуги, свідку це відомо, оскільки вона неодноразово була у них в гостях. В період з 2012 по 2014 роки [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, оскільки вона неодноразово була у них в гостях у будинку № 31 по вул. Ломоносова, так у [PERSON] день народження 16 листопада, а у [PERSON] день народження 25 листопада, але вони святкували їх разом 25 листопада та свідок була присутня на святах. У 2013 році також разом святкували дні народження. [PERSON] їй повідомляла, що вони з [PERSON] бажають продати будинок № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, оскільки їм важко його утримувати та вони бажали придбати квартиру. Їм було відомо, що [PERSON] та [PERSON] разом ходили вибирати квартиру для придбання. [PERSON] свідку відомо, що в 2012 році [PERSON] мешкала разом з [PERSON] у будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, а потім вони разом переїхали в квартиру на вул. Харківських Дивізій. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вони мешкали разом із [PERSON] в квартирі на Харківських Дивізій. Свідок пояснила, що їй достеменно відомо, що з 2012 року по 2014 рік [PERSON] та [PERSON] мешкали у будинку № 31 по вул. Ломоносова, оскільки вона була у них неодноразово в гостях, також свідку було відомо, що з 2014 року по 2016 рік вони мешкали разом у квартирі на вул. Харківських Дивізій. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є її бабусею, а [PERSON] її дідусь. З 2012 року по 2014 роки [PERSON], [PERSON] проживали разом. У спірній період з 2012 року по 2013 роки вони мешкали у своєму будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові. [PERSON] вони були людьми похилого віку, вирішили продати будинок, оскільки його важко було утримувати та придбали квартиру за гроші від продажу будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові. Дійсно у 2012 році вони розлучилися, але продовжували мешкати разом. Враховуючи той факт, що [PERSON] був інвалідом, з господарством поралася [PERSON], яка крім іншого, працювала до 2014 року та сплачувала комунальні послуги. [PERSON] та [PERSON] мешкали у будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, [PERSON], відповідач по справі, деякий час був зареєстрований за даною адресою в будинку по вул. Ломоносова. Сімейні свята завжди святкували разом, та [PERSON] та [PERSON] завжди приходили разом. День народження [PERSON] та [PERSON] вони також святкували разом 25 листопада. У 2012 році [PERSON] мешкала у будинку № 31 по вул. Ломоносова до продажу будинку, потім вона переїхала в квартиру, розташовану на вулиці Харківських Дивізій та мешкала там з [PERSON]. Свідок пояснила, що їй відомо, що на протязі 2012-2014 років [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, оскільки, щонайменш один раз на місяць вона була у них в гостях, відвідувала бабусю та дідуся. Свідок також пояснила, що їй відомо, що [PERSON] також приходив в гості до сімї [PERSON], але він не мешкав разом із ними. Крім того, враховуючи той факт, що дідусь хворів на язву шлунка, був інвалідом через зір, мав онкологічне захворювання, йому необхідно було спеціальне харчування, яким забезпечувала його саме [PERSON], готувала йому, крім того, у них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, разом ходили за придбанням продуктів харчування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що знає [PERSON], оскільки це бабця її подруги [PERSON], з якої вона дружить з дитинства. Знала завжди [PERSON] та [PERSON] як подружжя. [PERSON] не працював, а працювала тільки [PERSON], вона повністю опікувалася своїм чоловіком, готувала їжу, придбавала йому ліки, вони завжди на всіх святах були разом. [PERSON] та [PERSON] мешкали разом у будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові. Та зі слів [PERSON] їй відомо, що їм було важко утримувати будинок, а тому вони вирішили його продати та купити квартиру. Свідок пояснила, що вона в квартирі [ADDRESS] не була, але разом з даним будинком неодноразово бачила [PERSON], яка гуляла разом із собакою, яка була у [PERSON]. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] та [PERSON] близько 13 років. [PERSON] завжди доглядала за своїм чоловіком [PERSON], та завжди вони мешкали разом. [PERSON] свідок пояснив, що під час продажу будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові Надія [PERSON] та [PERSON] мешкали разом у даному будинку, свідок неодноразово був у них в гостях. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно з\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 69 Сімейного Кодексу України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч.1\~ст. 61 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 63 СК України\~, передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Разом з тим згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Доводи відповідача про те, що спірна квартира була придбана на особисті кошти, відхиляються судом, оскільки є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами. Так, дійсно в договорі купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 07.10.2014 року у п. 4 зазначалося, що покупець свідчить та гарантує, що купує нерухоме майно за власні кошти, оскільки на час цього придбання у шлюбі він не перебуває, однією сімєю ні з ким без реєстрації шлюбу не проживає. Але необхідно зауважити, що відповідно \~до вимог ст.ст.\~3,\~4 ЦПК України, ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи , щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (ч.1 ст. 15 ЦПК України). На підставі ст.ст.10-11,\~58-61 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Здійснюючі правосуддя у цивільних справах, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. (\~ст.4 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 цього Кодексу). 07.10.2014 року [PERSON] продав житловий будинок № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові. Згідно п. 3 Договору продажу здійснено за 1 053\~000 грн. У п. 7 договору зазначено, що отримано згоду колишньої дружини продавця на продаж нерухомості. Даних про розподіл коштів у зв'язку з відчуженням вищевказаного будинку суду не надано, що у сукупності з фактом продажу будинку за згодою колишньої дружини дає підстави для висновку, що вказаний будинок використовувався подружжям в інтересах сім'ї, а кошти, одержані від його продажу, є спільним майном подружжя. Квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] 31.10.2014 року. Згідно п. 3 Договору продаж квартири здійснено за 396 500 грн.. 18.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, про що свідчить свідоцтво про шлюб (серія І-ВЛ № 247368), копія якого міститься в матеріалах справи. Суд звертає увагу, що згідно відповіді Жовтневого районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.11.2014 року на підставі заяви про державну реєстрацію шлюбу № 658/04-04-05.15 від 15.10.2014 року. Відповідно до абз.2 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обовязковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до ч. 1\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~ЗК України. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). Згідно\~\~правової\~\~позиції\~\~Верховного\~\~Суду\~\~України,\~\~висловленої\~\~в\~\~постанові\~\~від\~\~01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15 та постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-846цс16, від 05.04.2017 року у справі №6-399цс17, яка у відповідності до\~ст.\~\~360-7 ЦПК\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, -- належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.\~\~ Застосовуючи\~\~норму\~\~\~статті\~\~60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Посилання відповідача [PERSON] та його представника на те, що спірна квартира була придбана [PERSON] за власні кошти у період фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON], про що зазначено у договорі купівлі продажу спірної квартири не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки під час розгляду справи встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами у справі поновлювалися, про що підтвердили свідки в судовому засіданні та про що зазначено у даному рішенні. Також суд враховує короткий проміжок часу між продажем будинку № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові та придбанням квартири\~[ADDRESS], співвідношення вартості будинку та квартири, за які були здійснені купівлі-продажі, відсутність доказів передачі грошей за будинок [PERSON], відсутність доказів на підтвердження іншого джерела доходу у [PERSON], та інші обставини справи, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що квартира придбана за кошти від продажу будинку, який був у спільній власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, відсутні підстави вважати, що спірна квартира набута за власні кошти [PERSON]. Відповідачем не доведено, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири грошові кошти, що були витрачені відповідачем на її придбання були особистими коштами саме [PERSON]. Крім того, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що між [PERSON], та [PERSON] у період з серпня 2012 року по листопад 2014 року, скалилися відносини притаманні подружжю. \~\~\~\~ З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач заперечуючи проти позовних вимог не надав доказів у підтвердження заперечень чи спростування доказів наданих позивачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до п. 22\~постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Відповідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З боку відповідача [PERSON] судом також були допитані свідки. Так, свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] познайомився в травні 2012 року, оскільки товаришував з [PERSON]. [PERSON] побачив перший раз тільки на похованні [PERSON] та йому відомо, що останній мешкав разом із сином. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2010 року знайома з [PERSON]. [PERSON] бачила тричі, коли продався будинок № 31 по вул. Ломоносова у м. Харкові, у нотаріуса при вчиненні правочину, та на похоронах [PERSON]. Свідок повідомив, що [PERSON] мешкав завжди із сином [PERSON]. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] був його дядьком, товаришує із [PERSON] близько 8 років. Йому відомо, що з серпня 2012 року по листопад 2014 року [PERSON] проживав в квартирі, яка була придбана після продажу будинку. Приходив у квартиру більше 10 разів та бачив тільки [PERSON]. Свідок пояснив, що не може стверджувати, що [PERSON] в цій квартирі не мешкала. [PERSON] свідку не відомо чи був у цей період, тобто з 2012 року по 2014 року [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, та чи знаходився останній у шлюбі на час смерті. Свідок пояснив, що [PERSON] мешкав за спірною адресою разом із сином [PERSON] та мешкали однією сімєю. Необхідно зауважити, що спірний період про який йдеться у позові відноситься до серпня 2012 року - листопад 2014 року. Проте свідок пояснив, що мешкали у даний період [PERSON] та [PERSON] у квартирі, яка придбана від продажу будинку, тоді як квартира була придбана тільки 31.10.2014 року та 18.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, тоді як факт проживання [PERSON] у період з 18.11.2014 року у квартирі [ADDRESS] разом із [PERSON] не відноситься до предмету спору та доказування. Крім того, свідку навіть не було відомо, чи перебував [PERSON] на час смерті у шлюбу, тому суд дуже критично відноситься до показань даного свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] з 80-років та знає [PERSON], як дружину [PERSON], про існування [PERSON] їй було невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає більше 30-років, та знала її виключно як дружину [PERSON]. Проте із [PERSON] та з [PERSON] ніколи не обговорювалися чи одружені вони, тільки в суді свідку стало відомо, що [PERSON] був у шлюбі з іншою жінкою. Але свідки [PERSON], [PERSON] нічого не пояснили з приводу життя [PERSON] за період з серпня 2012 року по листопад 2014 року. Крім того, незважаючи на те, що їм не було відомо про існування [PERSON], остання знаходилася з [PERSON] у зареєстрованому шлюбу майже 40 років та дані шлюби не визнані фіктивними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була цивільною дружиною [PERSON] протягом 37 років. У 1985 році народився син [PERSON]. У 1986 році [PERSON] купив на вул. Ломоносова будинок. [PERSON] кохав тільки її, та пропонував одружитися. Але враховуючи той факт, що вона стояла у пільговій черзі на житло, то вона не погоджувалася на шлюб із [PERSON] Свідок пояснила, що вона мешкала разом із [PERSON] та сином [PERSON] з 08 грудня 2012 року по листопад 2014 року разом по вул. Ломоносова, 31. Але дані показання свідка суд оцінює критично, дійсно не оспорюється, що у 1985 році народився [PERSON], батьком якого, в свідоцтві про народження, записаний [PERSON], який під час народження [PERSON] знаходився у зареєстрованому шлюбу із [PERSON], шлюб з якою було розірвано тільки 28.10.1986 року. При цьому, [PERSON] та [PERSON] 23.12.1987 року знову уклали шлюб, який існував до 21.08.2012 року. Крім того, якщо [PERSON] дійсно проживала однією сімєю із [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, стає незрозумілим, одруження останнього 18.11.2014 року із [PERSON], коли вже пільга черга перестала існувати, тому незважаючи на те, що у свідка [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина, суд критично відноситься до її показань, що саме вона жила із [PERSON] усі 37 років, піклувалася про нього, оскільки [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбу майже 40 років. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що свідки з боку відповідача [PERSON] не спростували доводів позивачки. За таких обставин, суд вважає, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та придбання в цей час та за спільні кошти квартири [ADDRESS]. В позові [PERSON] просила встановити факт проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] до 18.11.2014 року, проте суд вважає необхідним встановлення цього факту до 17.11.2014 року, оскільки з 18.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували вже у зареєстрованому шлюбі. На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Outcome: partial