Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 14.01.2012р. відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Київ, актовий запис №10. Свої вимоги позивач мотивує тим, що протягом спільного життя у сторін почали виникати непорозуміння, суперечки і сварки. На ґрунті взаємної неприязні сторони припинили подружні стосунки. Сім'я в даний час існує формально, сторони проживають роздільно один від одної та не ведуть спільного господарства з 20 травня 2012 року, а тому позивач не бажає надалі залишатися в шлюбі. У січня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що відповідач залишив сім'ю і ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забрав дитину [PERSON] з пологового будинку, не займається вихованням та утриманням доньки, яка перебуває на утриманні позивачки і потребує матеріальної допомоги, чим поставив [PERSON] у скрутне матеріальне становище, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідачка-позивачка [PERSON] в судовому засідання уточнила позовні вимоги та просила стягнути в її користь на утримання дитини аліменти з [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Решту позовних вимог позивачка підтримала повністю і просила позов задовольнити, посилаючись на ті ж обставини та не заперечила щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON], підтримав свої позовні вимоги і просив шлюб з [PERSON] розірвати, посилаючись на ті ж обставини. Позов [PERSON] визнав частково. У частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] погодився сплачувати аліменти в розмірі передбаченому законодавством. Однак, заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та пояснив, що позивачка не дає йому можливості піклуватися про доньку та не дозволяє з нею бачитись. Окрім цього, відповідач вказав, що надавав матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], однак позивач відмовлялась її отримувати. Категорично заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та вказав, що є батьком малолітньої [PERSON] та бажає виховувати останню та піклуватись про неї. Заслухавши сторони та їх представників, представника служби у справах дітей Збаразької районної державної адміністраці, представника органу опіки та піклування Збаразької міської ради, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом установлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14 січня 2012 року відділом реєстрації цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис №10 (а.с.7). Батьками [PERSON], [INFO], є позивач-відповідач - [PERSON] та відповідачка-позивачка - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження, виданим 01 грудня 2012 року серії [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с.8). Відповідно до вимог ст.111 СК України суд вживав заходів щодо примирення подружжя. Сторони втратили повагу одна до одного як подружжя і їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки визнання [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дитини, сім'я фактично розпалася, зберегти її немає можливості, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Крім того, судом встановлено і сторонами не оспорюється, що дитина, [PERSON], [INFO], проживає з відповідачко-позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] і перебуває на її утриманні, що також стверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 20.12.2012р., 29.03.2013р., 09.04.2013р., 10.07.2013р., 14.01.2014р., 13.02.2014р., 30.03.2014р., 12.05.2014р. виданими Збаразькою міською радою Тернопільської області (а.с.33-36, 114, 152-154), довідкою про склад сім'ї [PERSON] №3470 від 27.12.2013р. виданою Збаразьким міським комунальним підприємством "Збараж" (а.с.115) та показами свідків. Відповідач, [PERSON], має можливість надавати дитині матеріальну допомогу і погодився її надавати в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також в твердій грошовій сумі в розмірі передбаченому чинним законодавством. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи необхідний розмір аліментів, суд виходить з того, що згідно із вимогами ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні [PERSON], стан здоров'я та матеріальне становище [PERSON]. Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявну в матеріалах справи копію довідки про доходи [PERSON] за період з 01.07.2013р. по 31.12.2013р. згідно якої дохід [PERSON] становить 1500 грн. в місяць (а.с.83). Інших доказів про стан здоров'я та матеріальне становище [PERSON] суду сторонами не надано. Також суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON], яка знаходиться на утримані [PERSON], зокрема те, що дитина здорова, матеріально забезпечена, її доглядає няня [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання дитини, [PERSON], в розмірі 800 грн. щомісячно починаючи з 10 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, відмовивши [PERSON] у стягненні решти коштів, оскільки нею та її представником не було наведено в судовому засіданні переконливих аргументів щодо стягнення вказаного [PERSON] розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд неодноразово роз`яснював сторонам та їх представникам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у поданні додадкових доказів, шляхом задоволення її клопотань та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може сторонам вказувати, які докази їм необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом і які не стосуються предмета доказування. Враховуючи те, що обов'язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Відповідно до затвердженого 30.12.2013р. висновку органу опіки та піклування Збаразької міської ради та створеним дорадчим органом про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Збаразької міської ради та створений дорадчий орган вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с.37). Згідно актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 20.12.2012р., 29.03.2013р., 09.04.2013р., 10.07.2013р., 14.01.2014р., 13.02.2014р., 30.03.2014р., 12.05.2014р. виданих Збаразькою міською радою Тернопільської області, дитина [PERSON] перебуває на повному утриманні своєї матері [PERSON], батько дитини, [PERSON], участі у вихованні дочки не приймає, матеріально не допомагає, не відвідує її, не переймається її здоров'ям (а.с.33-36, 114, 152-154). Свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком [PERSON] та дідусем [PERSON], які проживають з ним в одному будинку. В кінці червня 2013 року [PERSON] переїхала жити до нього в будинок сама і з цього часу вони проживають разом. Батько дитини, [PERSON], не забрав [PERSON] та [PERSON] з пологового будинку. Від народження [PERSON] він був в будинку два рази. На новий рік сфотографувався з дочкою. [PERSON] не цікавиться дитиною, не відвідує її, не переймається її вихованням та здоров'ям. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони не бачили, що батько дитини [PERSON] відвідував її, переймався її вихованням та здоров'ям. Дитину виховує і утримує мати [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що бачила [PERSON] в кінці лютого 2014 року біля будинку [PERSON]. Він прийшов до неї запитати де [PERSON], бо вдома нікого небуло. Свідок [PERSON] пояснила, що працює акушеркою Збаразької лікарні. [PERSON] не був присутній на родах, дитину з пологового будинку не забирав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з січня 2013 року по даний час вона працює нянею і доглядає дитину [PERSON]. Батька [PERSON] вона не бачила. Свідок [PERSON] пояснив, що він складав акти обстеження умов проживання сім`ї [PERSON]. Зі слів опитаних: заявника, сім'ї [PERSON], їх сусідів, батько динини [PERSON] - [PERSON] ніякої допомоги дитині не надавав. Позивач-відповідач [PERSON] переказував [PERSON] кошти та пересилав товари для доньки [PERSON], що стверджується довідками виданими начальником ЦВПЗ Збараж-2 (а.с.155-156) та іншими матеріалами справи (а.с.92-96, 106-109, 159). Батько [PERSON] постійно хворів і помер [INFO] (а.с.104-105). [PERSON] звертався в органи внутрішніх справ щодо неправомірних дій дружини [PERSON], про що свідчить повідомлення Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві (а.с.103). Також [PERSON] звертався в органи опіки та піклування щодо визначення днів та годин побачень з донькою, участі у її вихованні (а.с.91, 149-150, 157, 158), що свідчить про небайдужість відповідача щодо своєї доньки та намагання брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єтивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], батько дитини [PERSON], якій на час звернення до суду виповнися лише один рік, бажає спілкуватися із останньою, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, виховувати і утримувати свою дочку. Беручи до уваги думку прокурора, яка просила в задоволені позову про позбавлення батьківських прав відмовити, представника служби у справах дітей Збаразької районної державної адміністрації, представника органу опіки та піклування Збаразької міської ради, які просили позов задовольнити, суд приходить до висновку, що позивач-відповідач [PERSON] в недостатній мірі бере участь у вихованні доньки, а тому [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також покласти на орган опіки і піклування Збаразької міської ради Тернопільської області контроль за виконанням позивачем-відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини [PERSON], а у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного та ст.ст.19, 104, 105, 110, 112, 150, 155, 160, 164, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial