Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про витребування нерухомого майна з незаконного володіння. 28.09.2016 року представником відповідача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт та оголосити заборону відчуження на котедж [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]; заборонити [PERSON] та/або його представникам вчиняти будь-які інші дії з приводу котеджу [ADDRESS], в тому числі користуватися, вимагати від [PERSON] залишення даного нерухомого майна, псувати дане нерухоме майно, прникати до нього, змінювати замки, передавати в іпотеку, оренду, управління, здавати під охорону. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява представника відповідача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. На даний час між сторонами виник спір щодо витребування майна з незаконного володіння. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, котедж [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], а тому є підстави вважати, що дане нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб. Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про відмову у задоволенні позову. Суддя вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник відповідача, а саме арешт котеджу [ADDRESS], є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому приходить до висновку про необхідність частково задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на котедж [ADDRESS]. Вжиття інших заходів забезпечення позову є необґрунтованим та недоцільним. Зокрема, слід зазначити, що накладення арешту є достатнім заходом забезпечення позову, який вже включає в себе оголошення заборони відчуження спірного нерухомого майна. Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено таких видів забезпечення позову, як заборона позивачу та/або його представникам вчиняти будь-які інші дії з приводу згаданого нерухомого майна, користуватися, вимагати від [PERSON] залишення даного нерухомого майна, псувати дане нерухоме майно, прникати до нього, змінювати замки, передавати в іпотеку, оренду, управління, здавати під охорону, а тому у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial