Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач Київський національний торговельно-економічний університет звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 14.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 11.03.2019 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Наказом КНТЕУ № 3015 від 31.10.2013 [PERSON] з 01.11.2013 зарахована до аспірантури університету за спеціальністю 08.00.04 - економіка та управління підприємствами, з відривом від виробництва за державним замовленням. 05.11.2013 між Київським національним торговельно-економічним університетом в особі проректора [PERSON] та [PERSON] укладено угоду № 151/13ад про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, термін навчання аспіранта [PERSON] згідно угоди складав з 01.11.2013 до 01.11.2016. На засіданні Вченої ради факультету від 30.01.2014 було затверджено тему дисертаційної роботи [PERSON] та індивідуальний план аспіранта. Аспірант [PERSON] успішно виконала індивідуальний план за перший 2013/2014, другий 2014/2015 та за перше півріччя третього 2015/2016 навчальних років, що підтверджується витягами з протоколів відповідних засідань. 28.04.2016 [PERSON] звернулась до університету із заявою про надання академічної відпустки у зв`язку з хворобою з 01.05.2016 по 22.04.2017. Наказом університету № 1464 від 25.05.2016, [PERSON] надана відпустка на строк з 01.06.2016 по 22.04.2017. Однак, в зазначений термін - до 22.04.2017 аспірант [PERSON] не з`явилася до кафедри, до занять не приступила, про причини неявки не повідомила. 10.05.2017 на засіданні кафедри та засіданні факультету Швестко В.О. була рекомендована до відрахування з аспірантури університету як така, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. На підставі зазначених рішень наказом КНТЕУ № 1467 від 31.05.2017 [PERSON] відрахована з аспірантури університету з 31.05.2017 як така, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Відмова від продовження навчання призвела до невиконання аспірантом [PERSON] індивідуального плану роботи без поважних причин. КНТЕУ свої зобов`язання перед відповідачкою виконував відповідно до умов угоди, однак [PERSON] належним чином не виконала покладені на неї угодою обов`язки. За таких обставин відповідачка повинна відшкодувати понесені університетом витрати - державні кошти, що були затрачені на її навчання. На навчання [PERSON] в аспірантурі за період з 15.11.2013 по 01.06.2016 університетом згідно розрахунку понесені такі витрати: оплата праці (Код економічної класифікації видатків бюджету КЕКВ) 2110) - 9695, 32грн, нарахування на оплату праці (КЕКВ 2120) - 3228,77грн, загальноуніверситетські витрати (КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130) - 2103,92грн, стипендія (КЕКВ 2720) - 80527,88грн, всього на загальну суму - 95555,89грн. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Київського національного торговельно-економічного університету витрати на навчання в аспірантурі КНТЕУ за період з 15.11.2013 по 01.06.2016 в розмірі 95555,89грн. 12.08.2019 до суду надійшов відзив від відповідачки [PERSON] відповідно до якого зазначено, що заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним. Згідно наказу №1464 від 25.05.16 відповідачу надана академічна відпустка з 01.06.16 по 22.04.17 у зв`язку з хворобою. Вже через 8 робочих днів після спливу зазначеної дати, без будь - якого попередження, заяви чи з`ясування життєвих обставин відповідача, на засіданні кафедри торговельного підприємництва та логістики одноголосно вирішено відрахувати з аспірантури як таку, яка не приступила до занять після закінчення академвідпустки. Науковий керівник - доцент [PERSON] повідомив, що відповідач фактично втратила зв`язок з кафедрою. Слід зазначити, що позивачу були відомі всі засоби зв`язку з відповідачем, зокрема, номер телефону, адреса, але жодних дій для належного повідомлення відповідача про необхідність вчинення певних дій не було здійснено. Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів стосовно того, з якого саме часу був втрачений зв`язок наукового керівника з відповідачкою, які підстави спонукали наукового керівника - доцента [PERSON] до такого висновку через 8 робочих днів з дати закінчення академічної відпустки. Також, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що науковий керівник чи представник університету намагався повідомити відповідачку про дату початку занять, дату звітування на кафедрі, про розгляд питання про відрахування позивачки з аспірантури тощо. Відповідно до завдань на третій рік навчання, зазначених у індивідуальному плані, відповідач не мала визначеного календарного графіка відвідування занять. Усі завдання визначені кінцевою датою. Тобто, у відповідача не було підстав та обов`язку з`явитися до університету, саме 23.04.2017. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачу надавалась академічна відпустка відповідно до наказу N 191/153 від 06.06.96 «Про затвердження Положення про академічні відпустки та повторне навчання у вищих закладах освіти». Відповідно до пункту 12 зазначеного наказу допуск до навчання студентів, у яких завершився термін академічної відпустки, здійснюється наказом ректора (директора) вищого закладу освіти на підставі заяви студента та висновку лікарсько-консультативної комісії про стан здоров`я, які подаються не пізніше двох тижнів від початку навчального семестру. Студенти, які не подали документи в установлений термін, відраховуються з вищого закладу освіти. Навчальний семестр в даному випадку починався з 01.09.2017. Тобто, відповідач мала подати заяву та висновок лікарсько-консультативної комісії про стан здоров`я, які подаються не пізніше 15.09.2017. Водночас, вже 31.05.2017 її було відраховано з аспірантури як таку, що не приступила до занять після закінчення академвідпустки. Також, зазначено, що сума в розмірі 95555,89грн в загалі не має підтверджуючих документів про правомірність нарахувань для стягнення з відповідачки, оскільки документи які подані позивачем не співпадають з реально отриманими коштами відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 17.09.2019 витребувано у Київського національного торговельно-економічного університету документи на підставі яких був здійснений розрахунок № 1467 витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ аспіранта третього року денної форми навчання кафедри торговельного підприємства та логістики [PERSON] за період 15.11.2013-01.06.2016. 28.10.2019 Представником позивача Косенко О.А. на виконання ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 17.09.2019 надано розрахунок витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ аспіранта третього року денної форми навчання кафедри торговельного підприємства та логістики [PERSON] за період 15.11.2013-01.06.2016. Представники позивача Косенко О.А. , Коваль Г.М. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Москаленко І.О. в судових засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відзив. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом КНТЕУ № 3015 від 31.10.2013 [PERSON] з 01.11.2013 зарахована до аспірантури університету за спеціальністю 08.00.04 - економіка та управління підприємствами, з відривом від виробництва за державним замовленням. 05.11.2013 між Київським національним торговельно-економічним університетом в особі проректора [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду № 151/13ад про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, термін навчання аспіранта [PERSON] , згідно Угоди складав з 01.11.2013 до 01.11.2016. За умовами Угоду № 151/13ад [PERSON] зобов`язується виконувати індивідуальний план роботи аспіранта; звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуального плану роботи аспіранта на засіданнях кафедри та вченої ради факультету; двічі на рік (квітень, жовтень) подавати до відділу аспірантури і докторантури звітні документи про результати атестації аспіранта; у термін, встановлений в індивідуальному плані роботи аспіранта, захистити дисертацію або подати її до спеціалізованої вченої ради після обговорення на засіданні між кафедрального семінару та рекомендації до захисту; відшкодувати вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309) та згідно з розрахунком Університету у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1 цієї Угоди. На засіданні Вченої ради факультету від 30.01.2014 було затверджено тему дисертаційної роботи [PERSON] та індивідуальний план аспіранта. Відповідно до витягу з протоколу № 3 на засіданні кафедри торгівельного підприємства від 15.10.2014 було постановлено, що індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] за І рік 2013/2014 навчального року виконано в повному обсязі. Згідно із витягу з протоколу № 2 на засіданні вченої ради факультету товарознавства та торговельного підприємства від 27.09.2015 було постановлено, що індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] за ІІ рік 2014/2015 навчального року виконано в повному обсязі. Відповідно до витягу з протоколу на засіданні вченої ради факультету торгівлі та маркетингу від 19.04.2016 індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] виконано в повному обсязі. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Частина 1 ст. 626 ЦК України, передбачає, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Згідно із пунктів 4, 16 та 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №309 від 01.03.1999, аспірант або докторант зобов`язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. 28.04.2016 до Київського національного торговельно-економічного університету надійшла заява від аспіранта [PERSON] відповідно до якої просить надати академічну відпустку з 01.05.2016 до 22.04.2017 у зв`язку з хворобою. Наказом університету № 1464 від 25.05.2016 [PERSON] надана відпустка на строк з 01.06.2016 по 22.04.2017. На період відпустки припинити нарахування та виплату стипендії. Витягом з протоколу № 9 засідання вченої ради факультету торгівлі та маркетингу від 23.05.2017 слухали Завідувача кафедри торгівельного підприємства та логістики Торопкова В.М. з пропозицією про відрахування з аспірантури [PERSON] , як такої, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Наказом Київського національного торговельно-економічного університету №1467 від 31.05.2017 [PERSON] відрахована з аспірантури університету з 31.05.2017 як така, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Як установлено в судовому засідання та не заперечувалося відповідачкою, [PERSON] не приступила до занять після закінчення академічної відпуски, заяви про продовження академічної відпустки або про поважність відсутності на заняттях до Університету не направляла. Згідно розрахунку витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ аспіранта третього року денної форми навчання кафедри торговельного підприємства та логістики [PERSON] за період 15.11.2013-01.06.2016 оплата праці (Код економічної класифікації видатків бюджету КЕКВ) 2110) - 9695,32грн, нарахування на оплату праці (КЕКВ 2120) - 3228,77грн, загально-університетські витрати (КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130) - 2103,92грн, стипендія (КЕКВ 2720) - 80527,88грн, всього на загальну суму - 95555,89грн. Відповідно до п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Також, пунктом 4.1. Угоди №151/13ад передбачено, що аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку Університету, Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, невиконання наказів ректора, вчинення протиправних дій, а також невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України з наступним відшкодуванням вартості навчання, а п. 3.7. даної угоди встановлено, що у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1 угоди, [PERSON] зобов`язана відшкодувати Університету вартість навчання в аспірантурі відповідно до п.22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів та згідно з розрахунком Університету. Крім того, згідно п. 16 Положення, аспіранти і докторанти зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки; 2) глибоко оволодівати знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю, підвищувати загальний культурний рівень; 3) опанувати методологію проведення наукових досліджень; 4) виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика; 5) звітувати про хід виконання дисертації на засіданні кафедри, відділу, лабораторії, вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи; 6) у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді; 7) дотримуватися статуту і правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Відповідно до п.7.5. Статуту Київського національного торговельно-економічного університету, університет фінансується з державного бюджету. Крім того, бюджетним кодексом визначено, що витрати бюджету - це видатки бюджету, надання кредитів з бюджету, погашення боргу та розміщення бюджетних коштів на депозитах, придбання цінних паперів. Видатки бюджету - це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом (п.п.13,14 ст. 2 Бюджетного кодексу України). Система економічної класифікації видатків бюджету, яка призначена для чіткого розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування. Відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012: «Оплата праці» має код економічної класифікації видатків 2110; «Нарахування на оплату праці» - код 2120; «Використання товарів і послуг» - код 2200; «Придбання обладнання і предметів довгострокового код 3110; «Капітальне будівництво (придбання)» - код 3120; «Капітальний ремонт» - код 3130. Відповідно до Методики розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №346 розраховується орієнтовна середня вартість підготовки за державним замовленням, зокрема, одного аспіранта за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання з урахуванням мінімальних економічно обґрунтованих витрат для їх підготовки державними і комунальними професійно-технічними навчальними закладами, вищими навчальними закладами І-ІУ рівня акредитації, науковими установами і закладами післядипломної освіти на плановий рік та два бюджетні періоди, що настають за плановим роком. Таким чином, зазначені та понесені позивачем витрати відносяться до поточних видатків (витрат) загального фонду державного бюджету. КНТЕУ в розумінні статті 2 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Отже, витрати за навчання в аспірантурі КНТЕУ внаслідок порушення, зокрема, умов угоди підлягають поверненню до загального фонду державного бюджету через рахунки Університету. Частиною першої статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок, зокрема, коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства (підпункт 1 пункту 4 Положення). Тому суд вважає, що відповідачка всупереч укладеній між сторонами угоді про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення не виконала зобов`язання без поважних причин, не приступила до занять після закінчення академічної відпустки, у результаті чого останню відраховано з аспірантури Університету, з відшкодуванням вартості навчання з 31.05.2017, рішень позивача, яким вирішено питання про відрахування її з аспірантури в установленому порядку не оскаржила, а тому з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню вартість навчання, згідно з умовами укладеної між сторонами угоди від 05 листопада 2013 року в розмірі 15028грн. Однак, що стосується стягнень витрат на виплату стипендії в розмірі 80527,88грн, суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 17 Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), взаємозобов`язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу визначаються в типовій угоді. Згідно п. 2.1. Угоди, Університет зобов`язався здійснити якісну підготовку аспіранта згідно з навчальним планом та індивідуальним планом роботи аспіранта. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 54 Закону України «Провищу освіту» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до пунктів 4 та 15 Положення, аспіранти і докторанти мають право, зокрема, на отримання державної стипендії встановленого розміру у разі зарахування на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням. Положеннями п 2.3. Угоди передбачено, що Університет зобов`язався виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України. При цьому, за положеннями норм Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», стипендія відноситься до грошових доходів громадян. З матеріалів справи вбачається і це не заперечується сторонами, що відповідач, [PERSON] , отримувала державну стипендію. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, зобов`язані: додержуватися законів, статуту та правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу; виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відтак, позивачем не надано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували ту обставину, що виплачена стипендія відноситься до витрат, пов`язаних з навчанням. Зокрема, стипендія, виплачена відповідачу, не може бути віднесена до витрат, пов`язаних з навчанням, оскільки в розумінні положень чинного законодавства, а також законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, за своєю суттю є одним з видів грошових доходів громадян. Законом України "Про вищу освіту" не закріплено норми щодо встановлення Кабінетом Міністрів України обов`язку аспірантів, які навчалися за державні кошти, повернення виплаченої стипендії, а також встановлення умов, підстав та порядку такого повернення. Крім того, судом установлено, що зазначені суми у довідки про доходи нарахованої стипендії [PERSON] , які надані позивачем, не співпадають зі сумами фактично отриманих відповідачем коштів, що підтверджується виписками АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку [PERSON] . Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення стипендії не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме лише в частині стягнення з [PERSON] на користь Київського національного торговельно-економічного університету витрати за навчання в аспірантурі в розмір 15028,01грн. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки суд задовольнив частково позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial