Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач разом з сином проживають в [ADDRESS], за місцем реєстрації відповідача. [PERSON] перебуває на обліку в службі як дитина , яка проживає в сім»ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов»язків. Також малолітній перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, який здійснює соціальний супровід сім»ї. Під час обстеження сім»ї працівниками центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, було відвідано помешкання [PERSON] На момент відвідування матері не було вдома, малолітній син перебував зі сторонніми людьми, які були у нетверезому стані. При цьому, мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків, у тому числі, не забезпечує дитину харчуванням, не створює належні умови для проживання. Тому, просив відібрати у [PERSON] малолітнього сина [PERSON], без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на користь особи або установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні змінювала свою думку щодо позовних вимог, а саме, під час розгляду справи по суті визнавала позов, однак на уточнюючі запитання головуючого заперечувала в його задоволенні. В судових дебатах відповідачка не заперечувала у відібранні дитини терміном на один рік. Представник третьої особи - виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки і піклування пояснив, що в інтересах дитини доцільно позов задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заперечила у задоволенні позову посилаючись на відсутність доказів, які свідчать про неналежне виконання батьківських обов»язків [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.10.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. (а.с.5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька записані за заявою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України номер актового запису № 2942 від 11.10.2013 р. (а.с.6). З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 13.02.2014 р., 07.08.2014 р. та 13.08.2014 р. вбачається, що умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені усі необхідні умови. Однак, відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.08.2014 р. [PERSON] за адресою проживання була відсутня. Малолітня дитина перебувала зі сторонніми людьми, які знаходились в нетверезому стані ( а.с.8-10). Даний факт також підтверджується актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров»я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с.11) та письмовими поясненнями відповідачки [PERSON] ( а.с. 12,13,14). Як вбачається з повідомлення про залишену дитину КУ «Центральної дитячої міської лікарні» м. Житомира № 288 від 07.08.2014 р. кримінальною поліцією в педіатричне відділення № 1 стаціонару була доставлена дитина [PERSON], [INFO] , мешкає за адресою [ADDRESS], яка була залишена без батьківського піклування. (а.с.16). Факт неналежного виконання батьківських обов»язків [PERSON] підтверджується також копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЖИ № 022465 складений 09.08.2014 р. за ч.2 ст. 184 КпАП України. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 29.08.2014 р. № м361 затверджено висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності відібрання у [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO] без позбавлення матері батьківських прав (а.с.19). Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи неспроможність відповідача піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, створити належні умови для проживання та виховання, суд в межах заявлених позовних вимог приходить до висновку про наявність підстав для відібрання дитини [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні відповідач пояснила, що не працює, стабільного та регулярного доходу не має, а тому, відповідно до ст. 184 ЦПК України, аліменти слід стягнути у твердій грошовій сімі. Враховуючи матеріальне становище відповідачки, суд присуджує до стягнення з останньої аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial