Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач у березні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № K4H0AK00000038 від 04.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28 729,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, відповідачем [PERSON] було надано в заставу рухоме майно: автомобіль NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: JN1CCUA33U0355714, реєстраційний номер: АІ 9991 АО, що належить [PERSON]Крім того, позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки№ 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000 грн., відповідно до якого останній є солідарним відповідачем. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 17.01.2014 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 50 941,57 євро, що складає 553 225 грн. 45 коп., яка складається з наступного: 19 546,00 євро заборгованість за кредитом, 14 504,29 євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 904,28 євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 13 987,00 євро пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K4H0AK00000038 від 04.09.2006 року в сумі 50 941,57 євро, що складає 553 225 грн. 45 коп., витребувати у відповідача та передати в заклад (володіння) шляхом опису ПАТ КБ "Приватбанк" предмети застави: автомобіль NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: JN1CCUA33U0355714, реєстраційний номер: АІ 9991 АО, що належить [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіль NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: JN1CCUA33U0355714, реєстраційний номер: АІ 9991 АО, що належить [PERSON], звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: JN1CCUA33U0355714, реєстраційний номер: АІ 9991 АО, що належить [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та понесені позивачем судові витрати; стягнути солідарно з відповідачів суму 10 000 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № K4H0AK00000038 від 04.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28 729,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № K4H0AK00000038 від 04.09.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту від 04.09.2006 року, за яким було надано в заставу рухоме майно: автомобіль NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: JN1CCUA33U0355714, реєстраційний номер: АІ 9991 АО, що належить [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання. забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Так як відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконував належним чином, у звязку з чим станом на 17.01.2014 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 50 941,57 євро, що складає 553 225 грн. 45 коп., яка складається з наступного: 19 546,00 євро заборгованість за кредитом, 14 504,29 євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 904,28 євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 13 987,00 євро пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню в частині звернення стягнення на предмети застави. Позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № K4H0AK00000038 від 04.09.2006 року було укладено договір поруки№ 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10 000 грн. Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, що повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи відсутні докази про надання правової допомоги ПАТ КБ «Приватбанк» з необхідними розрахунками витраченого часу адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на його користь пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial