Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 04 вересня 2016 року, близько 2 год. 00 хв. [PERSON], перебуваючи біля кафе-бару «Казка», що розташований в м. Сквира по вул. Шевченка, 1, Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою, а саме: кулаком в область голови [PERSON]. Від нанесення удару [PERSON] впав на землю, в подальшому [PERSON], продовжуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому [PERSON] ще один удар правою рукою в область голови та удар правою ногою в область рук потерпілого. В наслідок нанесених ударів потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: в області верхньої та нижньої повіки лівого ока синець багрово-синюшного кольору овальної форми розміром 5х3 см, в області нижньої повіки правого ока синець характеру вище описаного розміром 2х1см, м'які тканини в області перенісся набряклі, болючі при пальпації на ділянці 3х2 см, на задній поверхні лівого передпліччя дев'ять саден розміром від 1,5х1см до 7х5 см, коричневого кольору розташовані вище рівня шкіри; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки подряпини довжиною від 2 до 8 см, що ідуть косо-вертикально на ділянці 18x8 см, на внутрішній поверхні верхньої губи садно білесоватого кольору розміром 0,3x0,2см, субконьюктивальний крововилив, оскольчатий перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням уламків, перелом нижнього краю лівої орбіти зі зміщенням уламків, перелом скулового відростку лівої лобної кістки. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №31/Д від 24 березня 2017 року, описані вище тілесні пошкодження відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньої степені важкості так як для зрощення переломів потрібно більше 21 дня. Відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 29.06.2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі. До засудженого [PERSON] застосовано ст.75 КК України і звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнаний потерпілим. Внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень позивач перебував на лікуванні та витрачав кошти на придбання медичних препаратів та оплату послуг лікарів. Також, позивач зазначає, що окрім тілесних ушкоджень відповідач завдав йому і моральної шкоди, яка полягає у завданні душевних переживань та страждань внаслідок погіршення його стану здоров'я. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не було заявлено, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути матеріальні збитки в розмірі 2870,96 грн., моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн. та 3300,00 грн. витрат на правову допомогу. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 04 вересня 2016 року, близько 2 год. 00 хв. [PERSON], перебуваючи біля кафе-бару «Казка», що розташований в м. Сквира по вул. Шевченка, 1, Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою, а саме: кулаком в область голови [PERSON]. Від нанесення удару [PERSON] впав на землю, в подальшому [PERSON], продовжуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому [PERSON] ще один удар правою рукою в область голови та удар правою ногою в область рук потерпілого. В наслідок нанесених ударів потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: в області верхньої та нижньої повіки лівого ока синець багрово-синюшного кольору овальної форми розміром 5х3 см, в області нижньої повіки правого ока синець характеру вище описаного розміром 2х1см, м'які тканини в області перенісся набряклі, болючі при пальпації на ділянці 3х2 см, на задній поверхні лівого передпліччя дев'ять саден розміром від 1,5х1см до 7х5 см, коричневого кольору розташовані вище рівня шкіри; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки подряпини довжиною від 2 до 8 см, що ідуть косо-вертикально на ділянці 18x8 см, на внутрішній поверхні верхньої губи садно білесоватого кольору розміром 0,3x0,2см, субконьюктивальний крововилив, оскольчатий перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням уламків, перелом нижнього краю лівої орбіти зі зміщенням уламків, перелом скулового відростку лівої лобної кістки. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №31/Д від 24 березня 2017 року, описані вище тілесні пошкодження відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньої степені важкості так як для зрощення переломів потрібно більше 21 дня. Відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 29.06.2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі. До засудженого [PERSON] застосовано ст.75 КК України і звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнаний потерпілим. Внаслідок завданих тілесних ушкоджень позивач перебував на лікуванні та витрачав кошти на придбання медичних препаратів та оплату послуг лікарів. Також, окрім тілесних ушкоджень відповідач завдав [PERSON] і моральної шкоди, яка полягає у завданні душевних переживань та страждань внаслідок погіршення його стану здоров'я. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не було заявлено. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Сквирського районного суду Київської області від 29.06.2017 року встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, здоров'ю позивача заподіяно шкоду. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Позивачем надано суду квитанції про оплату ним лікарських препаратів та надані йому медичні послуги на загальну суму 2870,96 грн.. Враховуючи, що позивачу [PERSON] неправомірними діями [PERSON] завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2870,96 грн., яка не відшкодована, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача завдану матеріальну шкоду. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховує характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вину відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення, виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з додатку №1 до договору від 28.09.2016 року, позивач сплатив кошти адвокату за пред'явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, однак представник позивача не скористався правом позивача, як потерпілого, на пред'явлення цивільного позову у кримінальному провадженні. Крім того, договір про надання правової допомоги не оформлений належним чином, а саме: не зазначено часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, відсутній детальний перелік обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, статус особи - клієнта, що не відповідає та суперечить вимогам ст.137 ЦПК України. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено виникнення витрат на правову допомогу у розмірі 3300,00 грн., договір про надання правової допомоги від 28.09.2016 року та додаток №1 до договору не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між позивачем [PERSON] та адвокатом Соболем Б.В. договору про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України. Тому, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial