Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 листопада 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з травня 2016 року по червень 2020 року від яких у них народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, оскільки він інвалід ІІІ групи та сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, а також пояснення на заперечення відповідача, у яких вона зазначила, що відповідач щомісяця отримує страхові виплати, пенсію по інвалідності, а також є працездатною особою, а отже має можливість працювати та сплачувати аліменти. Враховуючи вищевикладене просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з тим, що сторони в судове засідання не з`явились фіксування судового процесу на підставі ст. 297 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин [PERSON] до [PERSON] у них народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3), який проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні (а.с. 4). Встановлено, що сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Як вбачається із довідки про доходи, яка була видана Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області [PERSON] , останній одержує страхові виплати, які за період з лютого 2020 року по лютий 2021 року становлять 29 406,06 грн. Відповідно до довідки про доходи № 5720615120772716 від 25.02.2021 року, яка видана [PERSON] , його дохід за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року складає 6 201,30 грн. Заборгованість по аліментам за виконавчим документом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 28.02.2021 року, складає 13 371,20, відповідно до довідки-розрахунку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований та має нестабільний дохід, суд приходить до висновку, що аліменти необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 800,00 грн., суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач є працездатним, постійного місця роботи не має, є інвалідом ІІІ групи по зору, крім того з нього стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімального розміру аліментів, встановленого СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які підлягають щорічній індексації відповідно до закону, починаючи з 26 листопада 2020 року і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позовні вимоги було задоволено, однак позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial