Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на будівельні матеріали вартістю 90060 грн , з яких складається надбудова А1-1, тамбур а-1 загальною площею 89,5 кв.м. до будівлі магазину [INFO] „ , розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вимоги мотивував тим, що 12 липня 2013 року [PERSON] придбала з прилюдних торгів приміщення магазину „ [INFO] загальною площею 99,3 кв.м. ( позначений на плані літерою А-1 ), розташований за адресою: [ADDRESS], однак при цьому жодним чином не було зафіксовано та враховано, що вказана будівля магазину має надбудову другого поверху А1-1 , а також тамбур а-1 загальною площею 89,5 кв.м., вартістю 90060 грн., які позивач не встиг добудувати та ввести в експлуатацію через накладення арешту на майно. Враховуючи те, що наведене майно не було продано з прилюдних торгів, фактично позивачеві належить право власності на будівельні матеріали, з яких було збудовано зазначені приміщення, але де-юре право власності на магазин „ [INFO], розташований за адресою: [ADDRESS], належить відповідачеві, просив задовольнити його позовні вимоги. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом демонтування будівельних матеріалів, з яких складається другий поверх А1-1 , а також тамбур а-1 , посилаючись на те, що вказані будівельні матеріали заважають проведенню ремонту та облаштуванню покрівлі за її визначенням. Рішенням Чернігівського районного суду від 04 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на будівельні матеріали було відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] - задоволено, зобов'язано останнього усунути перешкоди [PERSON] у користуванні власністю, магазином „ [INFO], розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу будівельних матеріалів, з яких складається надбудова над магазином та тамбур а-1, зі звільненням магазину від всіх демонтованих будівельних матеріалів. Зазначеним рішенням розподілено судові витрати. В апеляційній скарзі [PERSON] ставиться питання про скасування судового рішення через порушення судом норм матеріального і процесуального права. Апелянт посилався на те, що в ході розгляду справи відповідач за первинним позовом визнала, що будівництво надбудови над магазином та тамбуру а-1 було здійснено ним за власні кошти у 2011 році, вказані переобладнання не були належним чином узаконені, і хоч існували на час придбання магазину [PERSON] , придбані нею з прилюдних торгів не були, тому будівельні матеріали належать на праві власності [PERSON] Наведеним обставинам, всупереч положень ст. 213 ЦПК України, суд належної правової оцінки не дав, оскільки визнані [PERSON] обставини невірно оцінив , як підтвердження відсутності спору між сторонами. Крім зазначеного, апелянт зазначав про те, що в позові не ставив питання про повернення майна з чужого незаконного володіння, а тому задоволення зустрічного позову вважав неправомірним. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги [PERSON], виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі , магазину „ [INFO] загальною площею 99,3 кв.м. , позначеного на плані під літерою „А-1", розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджені у справі інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 71, 72 ). Придбавши наведене нерухоме майно з прилюдних торгів, [PERSON] була обізнаною про те, що вказана будівля магазину має надбудову другого поверху А1-1 , а також тамбур а-1 загальною площею 89,5 кв.м., які позивачем було зведено без належного дозволу, затвердженого проекту та не прийнято в експлуатацію. Вартість зазначених добудов складає 90060 грн., однак наведене майно не було об'єктом продажу на прилюдних торгах та не є власністю [PERSON] Таким чином, враховуючи ту обставину , що з правової точки зору ( де-юре) власником об'єкту нерухомості є [PERSON], яка в засіданні суду визнала право власності [PERSON] на будівельні матеріали, що були використані останнім для зведення вказаних добудов, зазначені обставини є доведеними згідно з положеннями ч.1 ст.61 ЦПК України, а право [PERSON] на будівельні матеріали підлягає захисту в силу ст. 392 ЦК України. Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки надав невірну правову оцінку визнанню [PERSON] обставин щодо права власності [PERSON] на будівельні матеріали, зробивши помилково висновок, що між сторонами не існує спору з приводу зазначеного майна. Разом з тим, за правилом ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доведенню, тобто, суд вважає факти, визнані сторонами, встановленими. За таких обставин, рішення Чернігівського районного суду від 04 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення в зазначеній частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на будівельні матеріали вартістю 90060 грн , використані у будівництві надбудови А1-1, тамбура а-1 загальною площею 89,5 кв.м. до будівлі магазину [INFO] „ , розташованого за адресою: [ADDRESS]. В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір , сплачений останнім за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій, в сумі 1350,90 грн. В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано зазначено , що в силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування належним йому майном, а тому вимоги [PERSON] про зобов"язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним їй майном правомірно задоволені судом першої інстанції.

Outcome: partial