Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Служба терміновогокредитування» звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість у розмірі 17699,62 грн., в тому числі 500,00 грн. - основного боргу, 140,00 грн. - проценти за договором, 15280,00 грн. - пеня за договором, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. та комісія банку у розмірі 17,62 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 12.03.2014 між ТОВ "Служба терміновогокредитування" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 140312-134814, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 500,00 грн. Відповідно до п.3.3. Договору відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 500,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 140,00 грн., що разом складає 640,00 грн., у строк до 25.03.2014. Станом на 31.05.2018 відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, не повернув отримані кошти у розмір 500,00 грн. та не сплатив проценти за користування ними у розмірі 140,00 грн., до позивача не з'являється, на зв'язок не виходить, а тому згідно з п.6.2 Договору за несвоєчасне повернення позичальником обумовленої суми кредиту, кредитором до нього застосовано штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу, що за період з 26.03.2014 по 31.05.2018 (1528 днів), за наявності суми заборгованості у розмірі 640,00 грн. становить 15280,00 грн. Сума заборгованості разом з неповернутим кредитом, процентами та пенею станом на 31.05.2018 становить 15920,00 грн. (500,00 грн. + 140,00 грн. + 15280,00 грн.). Позивач про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, але в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач неодноразово викликався до суду, про день, час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, передбаченому ч.10 ст.187 ЦПК України. В судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки порядок виклику відповідача в судове засідання дотримано, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, та ухвалив про заочний розгляд справи згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. З наданих позивачем доказів вбачається, що 12 березня 2014 року ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] уклали кредитний договір №140312-134814, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. та підтвердив свою згоду на те, що він ознайомлений з умовами надання фінансової послуги /а.с.5/. Згідно з цим Договором Позивач надав, а Відповідач 12.03.2014 отримав 500,00 грн. На теперішній час, Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав, та станом на 31 травня 2018 року має заборгованість у розмірі 17699,62 грн., в тому числі 500,00 грн. - основний борг, 140,00 грн. - проценти за договором, 15280,00 грн. - пеня за договором /а.с.8-34/. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Суд враховує, що Відповідач не надав доказів відсутності грошових зобов'язань перед позивачем, не оспорював їх розмір. Отже, суд вважає, що вимоги позивача грунтуються на нормах чинного законодавства і договірних відносинах, які склались між позивачем та відповідачем. Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобов'язань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Водночас, положеннями ч.3 ст.551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, суд прийшов до наступного. Відповідач є особою пенсійного віку, сума пені більш ніж в 30 разів перевищує суму основного боргу за кредитом, що суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру пені. Одночасно суд враховує, що в позові не зазначено про будь-які збитки, які змушений був понести відповідач внаслідок невиконання зобов'язань відповідачем. Отже суд приходить до висновку, що наведені обставини мають істотне значення, тому вважає за необхідне, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки у вигляді пені по цій справі до 2000,00 грн. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014, згідно з якою частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути в повній сумі з відповідача судовий збір, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, позивачем документально підтверджено сплату ним судового збору,а зменшення суми до задоволення відбулось судом вже під час розгляду справи. Водночас, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62 грн., оскільки статтею 133 ЦПК України не передбачений такий вид судових витрат, як комісія банку.

Outcome: partial