Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просила ухвалити рішення, яким визначити (виділити) частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , встановивши, що [PERSON] , померлому [INFO] , за життя належало, а також їй належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS] , загальна площа якої складає 42,8 кв.м., житлова площа складає 27,2 кв.м. Також просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 5170/2 від 04.10.1996, за життя належала [PERSON] , й право власності на яку у [PERSON] припинилося в результаті його смерті [INFO] . В обґрунтування позовних вимог в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру вказала, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів 04.10.1996, їй, [PERSON] та її колишньому чоловікові, який помер [INFO] , [PERSON] , належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Зазначила, що враховуючи факт смерті [PERSON] його титульне володіння відносно спільної сумісної власності на вказану квартиру припинилося 21.08.2008, натомість з цього часу відкрилася спадщина після померлого. У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину, не подавали заяв про її прийняття. 22.03.2019, тобто з пропускам встановленого законом строку, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2019 приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після померлого [PERSON] , оскільки нею не було подано документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини. Зазначила, що Кременчуцькою міською радою Полтавської області як органом, що представляє інтереси територіальної громади, заяви про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , не подавалися. Вона, як співвласник нерухомого майна, змушена нести витрати з утримання його цілої частини, сплачує комунальні послуги в повному обсязі, що призводить до порушення її прав. Представником Кременчуцької міської ради Полтавської області подано відзив на позовну заяву, де останній просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Обґрунтування позиції щодо відмови у позовних вимогах про визначення частки у праві спільної сумісної власності у відзиві відсутнє. Представником позивача адвокатом Малекою І.В. подано відповідь на відзив, де в тому числі вказано про те, що відповідачем у відзиві не викладена позиція щодо позовних вимог [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, хоча відзив і містить вимогу про відмову у позові. В письмових запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області просив суд в частині позовних вимог про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру прийняти законне рішення відповідно до норм чинного законодавства. Заперечення також містять клопотання про розгляд справи за відсутності представника Кременчуцької міської ради Полтавської області. Ухвалою суду від 03.08.2020 задоволена заява представника позивача [PERSON] адвоката Малеки І.В. та залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності за набувальною давністю на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Малека І.В. позовні вимоги в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру підтримала з підстав, зазначених у позові. Вказала, що позивачка [PERSON] не тільки вимушена нести тягар утримання спільного сумісного майна, а й не може оформити належним чином державну реєстрацію свого права власності на належну їй частку у спільному сумісному майні, відчужити чи розпорядитися нею. Державна реєстрація прав щодо спільної сумісної власності може бути проведена лише за заявою, поданою усіма співвласниками. Оскільки співвласник квартири, [PERSON] помер, спадкоємці після померлого відсутні, спадщина відумерлою не визнавалася, вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, як і позбавлена права розпорядитися своєю власністю. Відповідач Кременчуцька міської рада Полтавської області у судове засідання свого представника не направив, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Представник третьої особи адвокат Тищенко В.М. не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися в тому числі своєю власністю. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 5170/2 від 04.10.1996, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім`ї, [PERSON] , право власності набуто в порядку приватизації. Право власності на квартиру також було належним чином зареєстроване у Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за № М-1/116. 13.07.1999 шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . Після померлого [PERSON] 22.03.2019 заведена спадкова справа приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2019 вбачається, що [PERSON] , яка є тіткою померлого [INFO] племінника [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненаданням документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2019 та копії спадкової справи, яка була витребувана судом, вбачається, що спадкоємців, які прийняли спадщину, не встановлено. На момент відкриття спадщини [PERSON] , як вбачається з матеріалів справи, був зареєстрований разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS] , проте шлюб між позивачкою та [PERSON] на момент його смерті був розірваний, тобто [PERSON] не є спадкоємицею померлого. Інші особи за вказаною адресою не момент смерті [PERSON] зареєстрованими не були, заповіту [PERSON] не залишив. Спадщина після померлого [PERSON] відумерлою судом не визнавалася, що не заперечувалося представником відповідача у письмових заявах. В силу ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 -3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦПК). Частиною 1 ст. 372 ЦК України встановлено правило за яким у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Зі змісту вказаних норм вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Як роз`яснено у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Обставин, які б мали істотне значення та впливали на розмір частки, суду не повідомлено, не встановлено наявності домовленості чи договору між співвласниками за життя [PERSON] про відступ від рівності часток. Кожен із співвласників зобов`язаний відповідно до своєї частки у праві спільної власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також відповідати перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном (ст. 360 ЦК). Письмовими доказами, а саме копіями квитанцій, підтверджується факт утримання позивачем [PERSON] квартири вцілому. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Поркіної Л.О. № 53778763 від 27.08.2020 відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права спільної власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що факт перебування квартири у спільній сумісній власності передбачає спільне вчинення будь-яких дій відносно неї усіма співвласниками. Оскільки право власності позивача на 1/2 частку квартири у праві власності не визнається, поділ майна за домовленістю між співвласниками є неможливим, суд приходить до переконання, що її право є порушеним, а тому вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , що відповідатиме належному способу захисту порушеного права. Вимоги про визнання частки у праві спільної сумісної власності за померлим задоволенню не підлягають, оскільки судом не можуть вирішуватися питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18). Така вимога не є належним способом захисту прав позивача [PERSON] . Питання про розмір частки померлої особи у праві спільної сумісної власності на майно є однією з обставин, що має значення для справи при вирішенні спору між спадкоємцями, і підлягає доказуванню поряд з іншими фактами. На підставі викладеного,

Outcome: partial