Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, стягнення 1/2 частини витрат понесених на оплату навчання та проживання, вказавши в позові, що вона перебувала із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі під час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано 17 травня 2005 року. Після розірвання шлюбу їхній син проживає з нею, відповідач проживає окремо. На даний час син досягнув повноліття і навчається на першому курсі денної форми навчання на комерційній основі в Вищій школі Фінансів та Управління у м. Варшава на факультеті судово-пенітенціарна психологія, термін навчання 5 (пять) років, з 01.10.2017 року по 01.07.2022 року. В звязку з навчанням син потребує матеріальної допомоги не лише з її боку, а й з боку батька. За навчання сина в період з 2017-2018 навчального року нею сплачено кошти в сумі 3912 злотих, що становить, згідно курсу НБУ (100 злотих = 792.5197 грн.) 310033 грн. Щомісячно вона сплачує за проживання сина в гуртожитку кошти в сумі 700 злотих, що становить 5547 грн. 64 коп. Нею внесено депозит в розмірі 1000 злотих, що становить 7925,20 грн. Крім того, на утримання сина необхідні кошти на харчування, проїзд, придбання одягу та взуття, канцелярські товари, засоби гігієни та інші речі першої необхідності. Ці витрати в середньому складають 1000 злотих (7925,15 грн.) щомісячно. Відповідач працездатний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, так як працює на посаді лікаря невролога в дитячій клінічній лікарні № 9 Подільського району м. Києва, 04073, м. Київ, вул. Копилівська, буд. 1/7, за сумісництвом в школі інтернат № 22 на посаді лікаря Управління освіти Оболонського району у м. Києві 04211, вул. Лайоша Гавро, 11-А, та має додатковий високий дохід працюючи на посаді невролога Сімейної клініки «Амеда», за адресою вул. Оболонська Набережна, 1 корп. 3. 26.02.2018 року [PERSON] одержав довідку з місця навчання в якій зазначено, що навчання триває 10 семестрів, за плановий термін закінчення навчання 30.09.2022 року. Просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до припинення навчання, або до досягнення сином 23 років, оплату за навчання та проживання сина в сумі: 15501,65 грн. за навчання, 13869,1 грн. за період з 01.10.2017 року по 12.02.2018 року за проживання та повернення витрат понесених на оплату послуг перекладу в сумі 1560 грн., згідно квитанції. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю та просить її задовольнити з мотивів викладених у позовні заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], [PERSON], який діє згідно довіреності позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.\~\~ Відповідно до копії угоди про умови оплати за навчання укладену 01.08.2017 року згідно якої [PERSON] є студентом Вищої школи Фінансів та Управління у м. Варшава ( а. с. 6-8 ), що також підтверджується копією додатку № 1 до угоди про умови оплати за навчання ( а. с. 9-11 ), копією угоди про умови оплати за навчання ( а. с. 17-22 ), копіями квитанції за оплату навчання в сум 1962.3 злотих та 1950 злотих та копією закордонного паспорту ( а. с. 25, 26 ). Згідно копії свідоцтва про народження серія І-АМ № 106815, батьками [PERSON], [INFO], являються, батько: [PERSON], мати: [PERSON] ( а. с. 28 ). Згідно копії договору найму приміщення в квартирі, що входить в академічну житлову мережу, укладеного 05.07.2017 року між університетом фінансів і управління в Варшаві, наймодавець [PERSON] винаймає квартиру, договір укладений на встановлений строк з 01.08.2017 року по 31.07.2018 року ( а. с. 29-30 ). Відповідно до копії рішення Немирівського районного суду від 23.03.2015 року надано дозвіл [PERSON] оформляти проїздні документи для тимчасового виїзду за межі України н/п [PERSON], [INFO], до досягненням ним 16 років, без згоди батька [PERSON]. Надано дозвіл на виїзд за межі України н/п [PERSON] до досягненням ним 16 років у супроводі його матері [PERSON] без згоди та супроводу батька ( а. с. 49-50 ). Відповідно до копії довідки Вищої школи фінансів та менеджменту у м. Варшава за № 7725/2018/ZB від 26.02.2018 року, видано в тому, що [PERSON], який народився 13.02.2000 року у м. Немирів, є студентом Вищої школи Фінансів та Менеджменту у м. Варшава на напрямку Психологія, освітньо-кваліфікаційний рівень наскрізна магістратура. Навчання триває 10 семестрів, запланований термін закінчення навчання 30.09.2022 року ( а. с. 117 ). Згідно зі\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20\~Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що син сторін [PERSON] досягнув повноліття, однак не досягнув 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, на утриманні якої знаходиться, але й від батька. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання не надає. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов'язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON], тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. За правилами\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 184 СК України\~передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В п.п.17, 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснюється, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставини, що мають істотне значення; обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що [PERSON] навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батька [PERSON] який є працездатним і має змогу надавати матеріальну допомогу, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь\~\~[PERSON], щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13.02.2018 року і до закінчення навчання у Вищій Школі фінансів та Управління у м. Варшава, тобто до 30.09.2022 року, але не більше як до досягненням ним, 23-х років 13.02.2023 року, оскільки утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов'язком, як матері так і батька. Частиною першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батьки і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягненню ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обовязків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобовязанні обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути частину витрат понесених на оплату навчання та проживання сина в сумі 15501,65 грн. за навчання, 13869,1 грн. за період з 01.10.2017 року по 12.02.2018 року за проживання. Згідно і\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~та положень\~ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial