Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] та стягувати їх із [PERSON] , в розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття; допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2013 по 2018 рік позивач проживала з відповідачем однією сім`єю. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.2014. Як стверджує позивач, починаючи з серпня 2015 відповідач не проживає разом з почивачем та дитиною, припинив турбуватись про життя доньки та не сплачує аліменти. Ухвалою суду від 14.08.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви отримав, подав відзив у якому стверджував, що відповідач сумлінно сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується квитанціями про регулярне переведення коштів на рахунок [PERSON] , крім того, у відповідача на утриманні є ще одна малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Позивач у відповіді на відзив, також, вказує на те, що аналіз чеків, які відповідач приєднав до відзиву говорить про те, що дані перекази коштів були лише у 2019 році, а тому, на його думку, відповідач не надав доказів сплати аліментів протягом трьох років. Вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] виходячи з наступного. З 2013 по 2018 рік позивач проживала з відповідачем однією сім`єю. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.2014. Починаючи з лютого 2019 відповідач здійснював переведення грошових коштів на утримання дитини на рахунок позивача. Дані обставини позивачем не заперечуються. У відповідача на утриманні є ще одна малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial