Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно та на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив сім`ю та перейшов проживати окремо, а дитина залишилася проживати з нею, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років, жодних інших доходів крім соціальної допомоги на дитину не отримує. Відповідач молодий, працездатний, інших утриманців не має, їздить на заробітки за кордон, а тому має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Крім того вважає, що оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.02.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, 05.03.2020 надав відзив на позов, яким позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково, а саме не заперечує проти визначення суми аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що він постійно утримував сім`ю, всі зароблені кошти витрачав на потреби сім`ї та дитини та не ухилявся від виконання свого батьківського обов`язку. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, заперечив, вказав, що позивачем не доведено можливість ним надавати таку допомогу. В задоволенні позову в цій частині просить відмовити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Вказала, що відповідач з січня проживає окремо, жодної допомоги на утримання дитини не надає, а коштів які вона утримує на дитину у вигляді соціальної допомоги не вистачає для забезпечення нормальних умов проживання дитини. Після того, як вона звернулася з позовом до суду відповідач надав грошові кошти в сумі 1000 гривень на утримання сина. Щодо можливості відповідачем надавати кошти на її утримання в розмірі 1000 гривень, то вважає, що він може такі надавати, оскільки процює за кордоном. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти надання аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечив повністю, оскільки вважає, що вона може самостійно себе утримувати. Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясовавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд частково задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14.11.2017 (а.с.4). Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15.05.2018 Верховинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.7), [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що також не заперечується сторонами по справі, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідач надає певну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Однак з приводу розміру, порядку надання такої домовленості між сторонами на даний час не досягнуто, існує спір, у зв`язку із чим вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців не має та виходячи з визначеного законодавством рівного обов`язку батьків щодо утримання малолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн., які підлягають індексації, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що з врахуванням наданої допомоги матір`ю дитини, забезпечить їй, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання. Крім цього, відповідно до ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом вже встановлено, що дитина сторін [PERSON] проживає з позивачкою, та на час звернення з позовом до суду їй не виповнилося три роки, а тому вона має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховуючи встановлені судом обставини щодо перебування відповідача у працездатному віці, відсутності даних про наявність на його утриманні інших осіб, приймаючи до уваги те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини, вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. У зв`язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити частково.

Outcome: partial