Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з часу, що минув після ухвалення рішення Ковельського міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року, витрати на утримання дитини значно зросли, що пов`язано з постійним підвищенням цін на продукти харчування, товари першої необхідності, одяг та взуття, на купівлю ліків та витрат для розвитку дитини. Таким чином, сума аліментів у розмірі по 740 грн., яку зобов`язаний сплачувати відповідач на утримання дитини згідно з рішенням суду, є недостатньою для її утримання і не може в повній мірі задовольнити її потреби. [PERSON] зазначила, що відповідач знаходиться у працездатному віці, має підробіток, однак будь-якої допомоги, окрім аліментів на утримання дитини не надає, а отже вона самостійно не в змозі забезпечити дитину всім необхідним для їх гармонійного розвитку. У зв`язку зі збільшенням витрат на дитину, позивач вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача. Враховуючи наведене, прохає ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У ході судового розгляду позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві і прохає задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився , хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позов, відповідач [PERSON] зазначив, що позов визнає частково. Відповідач вказав, що згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року справно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в сумі 740 грн. Відповідач стверджує , що його матеріальний стан значно погіршився, пояснивши тим, що він вдруге одружився має на утриманні малолітню дитину, крім того навчається. Зазначає, що позивач не надала доказів на підтвердження наявності у нього таких доходів, що забезпечували б його спроможність сплачувати аліменти в сумі 2000 грн. щомісячною. Не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. Суд, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 07 листопада 2017 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 січня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції у Волинській області, сторони у справі є батьками малолітньої дитини- дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ковельського міськрайоного суду від 20 вересня 2017 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини-дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 740 грн. щомісячно починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З моменту ухвалення рішення Ковельського міськрайоного суду від 20 вересня 2017 року суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно доч.1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.2ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" передбачено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається зростання споживчих цін, у зв`язку з чим, збільшуються витрати, які несе позивач на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні аліментів в новому розмірі, суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Поряд з тим, суд вважає, що позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на день ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі буде задовольняти мінімальні потреби дитини. Встановлені обставини, що дають підстави стверджувати про не покращення, а погіршення матеріального становища відповідача, а саме: перебування на утриманні дитини від другого шлюбу, те що відповідач не має сталого доходу, а тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної малолітньої дитини-дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та в подальшому стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в сумі 1300 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Визначений розмір аліментів в сумі 1300 грн. щомісячно, на дитину, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial