Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року по справі № 1527/2652/12 судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 567,00 гривень щомісяця. Враховуючи, що відповідач не виконував Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року по справі № 1527/2652/12 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з урахуванням інфляції в розмірі 177700,60 грн за період з лютого 2012 року по квітень 2021 року, а також збільшити стягнення з [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 567 гривень на 4000,00 гривень щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . Ухвалою суду від 20 травня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного. У судове засідання 28 вересня 2021 року позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність. Належним чином сповіщений відповідач до суду не з`явився та не повідомив суд про причини неможливості прибуття у судове засідання. Про належне сповіщення відповідача свідчить направлення ним на адресу суду довідки про доходи. Водночас суд вказує, що відповідач не надав відзив та будь-яким чином не висловив свою позицію по справі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року по справі № 1527/2652/12 судом позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів -задоволено частково та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 567 гривень щомісяця, починаючи з 17 лютого 2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 177700,60 грн. з урахуванням інфляції, відповідно до розрахунку наданого позивачем. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання доньки, не переймається питаннями її годування, одягнення та розвитку, відмовляється у добровільному порядку сплачувати на її утримання аліменти, позивач змушений звернутися до суду з позовом щодо стягнення заборгованості за сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів, тобто виконавче провадження після досягнення дитиною повноліття закривається і єдиним способом захисту прав позивача, є звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам. П. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Враховуючи, що рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 567,00 грн. щомісяця, а згідно розрахунку заборгованості по аліментам позивача заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки становить 177700,60 грн. з урахуванням інфляції, що свідчить про те, що відповідач рішення суду не виконував у повному обсязі, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по сплаті аліментів підлягають задоволенню на підставі здійсненого позивачем розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів непрацездатності батька суду не надано. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по аліментам на утримання доньки. Щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки суд зазначає наступне. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 5 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як наводить ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них ті в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно до ст.8 Закону України « Про охорону дитинства» №2402-111 від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року по справі № 1527/2652/12 в твердій грошовій сумі з 567 гривень на 2500 гривень щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO]

Outcome: partial