Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд виключити з актового запису № 189 про народження [PERSON] , [INFO] та свідоцтва про народження дитини, відомості про нього як батька дитини, посилаючись на відсутність кровного споріднення між ними. В обґрунтування позову зазначив, що з 03.12.2004 року по 27.08.2015 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] у відповідачки народилась донька [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, в графі відомостей про батька дитини, зазначений він. Однак вказаний факт свого батьківства він заперечує, оскільки протягом тривалого часу вони шлюбні стосунки не підтримували, взагалі не проживали разом, що виключає факт його батьківства відносно дитини відповідачки. Крім того, просить суд стягнути на його користь сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 14 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. 02.10.2020 року представник відповідача адвокат Щербатюк В.А. до суду надала відзив на позовну заяву. В якому не заперечуючи проти позовних вимог щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON] , зазначила, що заперечує проти позовних вимог про внесення змін до свідоцтва народження, як невірний спосіб захисту, бо такі дії органом реєстрації не вчиняються, а видається нове свідоцтво після внесення змін до актового запису. Також, стороною Відповідача не визнається вимога стягнення судових витрат з посиланням на те, що Позивач по справі не в повному обсязі висвітлив обставини справи. Відповідачка не мала можливості зареєструвати дитину не на колишнього чоловіка з двох причин. По-перше, [PERSON] приховував своє місцезнаходження та ухилявся від виконання рішення суду щодо сплати аліментів на сина. По-друге, відповідачка є фактично мамою одиначкою відносно другої дитини, що виключає можливість забезпечення заяви про визнання батьківства іншою особою. Саме вимоги закону призвели до реєстрації народженої дитини з зазначенням батьком колишнього чоловіка. Відповідачка не мала правових підстав на внесення змін до актового запису і лише [PERSON] мав виключне право (як особа, що записана батьком дитини) звернутися до суду з відповідним позовом. При такій ситуації, [PERSON] також зазнавала певних втрат, тому як внаслідок запису [PERSON] батьком дитини, позбавляло її права на соціальну допомогу матері-одиначки, втрачала право на додаткову соціальну відпустку та таке інше. Для отримання будь-яких субсидій або державних допомог щодо малозабезпеченості (тощо) необхідно надати докази вживання всіх заходів для утримання. В тому числі й довідку про нараховані/сплачені аліменти (або наявності заборгованості). Особа, яка юридично записана батьком дитини, несе обов`язки щодо утримання. Позивач не звертався за виключенням себе з актового запису про батьківство, продовжував ухилятися від виконання рішення суду щодо старшої дитини. За таких обставин, [PERSON] задля захисту інтересів своїх неповнолітніх дітей (які мали право на соціальну допомогу), вимушена була звернутися до суду про стягнення аліментів щодо другої дитини. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2016 року стягнуто аліменти на доньку [PERSON] . (справа 211/3738/16-ц). Проте, [PERSON] , продовжував ухилятися та ховатися від органів, не виконував рішення суду. Тому, в серпні 2019 року Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу саме по справі № 211/4555/15-ц (аліменти на сина) [PERSON] було оголошено у розшук за поданням державного виконавця. Таким чином, [PERSON] , з 2014 року ухилявся від утримання своєї дитини (сина), не виконував рішення суду та не вважав, що його якісь інтереси або права порушені. Та лише завдяки розшуку та внесення змін до законодавства щодо позбавлення боржників певних прав (в даному випадку водійського посвідчення) [PERSON] вимушений був вжити дій задля поновлення своїх інтересів. При цьому, заборгованість по аліментам жодним чином не сплачується. Посилання [PERSON] на припинення шлюбних відносин в 2014 року не спростовує того факту, що він не вживав заходів для юридичного оформлення розірвання шлюбу. Саме безвідповідальна поведінка позивача по справі стала причиною тривалого не приведення документів в належний стан. Від дій [PERSON] не залежало внесення змін до актового запису про батьківство, бо їй не надано такого права згідно з законом. Враховуючи викладене, просить суд врахувати, що ані дії, ані поведінка відповідачки не стала причиною понесення витрат позивача на правову допомогу задля звернення до суду. Іншого порядку, ніж судовий, для вирішення питання щодо виключення відомостей про батька не перебачено. Таким чином, позивач в будь-якому разі мав би нести витрати для приведення відомостей щодо себе у відповідність. Відповідачем не оспроюється вимога щодо виключення позивача з актового запису як батька дитини. Визнається той факт, що позивач не є біологічним батьком (що ніколи відповідачкою не стверджувалося), тому просить суд не призначати судову генетичну експертизу (бо це є додатковими витратами) та заперечує проти її проведення та надання біологічних зразків. Щодо судових витрат, позивач підтвердив сплату квитанцією на суму 6000 грн. від 28.08.2020 року на підставі Акту приймання-передачи юридичних послуг від 28.08.2020 року. Згідно Акту визначено : консультування, виготовлення запитів, проведення аналітики -1500 грн. Складання позову 2500 грн.. Представництво в суді 2000 грн.. Проте жодного доказу про складання запитів не надано, як й відповідей (супровідних листів тощо) з посиланням на адвокатські запити. Позивач отримав повторне свідоцтво про народження дитини (яке видається за особистою заявою), а на адвокатський запит надається лише інформація або належним чином завірена копія актового запису. Позовна заява не містить жодного посилання на судову практику та на рішення Верховного суду, ЄСПЛ тощо. При цьому, Актом приймання-передачи юридичних послуг не визначено час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), не підтверджений зазначений обсяг належними доказами. Таким чином не дотримано вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України. Ухвалою суду від 07.10.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони їх представники та представник третьої особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник позивача - адвокат Литовченко Р.В. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача - адвокат Щербатюк В.А. до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача за наявними письмовими доказами у справі. Представник третьої особи до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив винести рішення на розсуд суду на підставі чинного законодавства. Суд, враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] народилась [PERSON] , про що 13 квітня 2016 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, складено відповідний актовий запис № 189. Батьками дитини записані: в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17 червня 2020 року (а.с. 6). Згідно частини 1 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Сторони з 03.12.2004 року по 27.08.2015 рік перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 74). Згідно частини першої, другої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Роз`ясненнями, що зазначені в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. У зв`язку з викладеним, враховуючи що відповідачем [PERSON] не оспорюється вимога щодо виключення позивача з актового запису як батька дитини та визнається той факт, що позивач не є біологічним батьком, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині щодо виключення з актового запису відомостей про нього як батька дитини [PERSON] . Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.2 Правил, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Щодо вимоги позивача, виключити відомості про нього як батька в свідоцтві про народження дитини, суд вважає необхідним відмовити, оскільки дана вимога не передбачена діючим законодавством. Згідно із частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Питання щодо розподілу судових витрат врегульовано статтею 141 ЦПК України, відповідно до частини восьмої якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Наведена норма матеріального права свідчить про те, що вартість винагороди адвоката визначається за домовленістю сторін, а не законом. Співмірність цієї винагороди із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт тощо перевіряється судом, який розглядає справу, за клопотанням іншої сторони щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін на професійну правничу допомогу законом не встановлений. Порядок та умови розподілу судових витрат на правничу допомогу регулює стаття 137 ЦПК України, відповідно до положень якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до умов укладеного між [PERSON] як виконавцем та [PERSON] як замовником 01 червня 2020 року договору про надання правничої допомоги, виконавець надає замовнику професійну правничу допомогу, а саме: надання консультацій, складання процесуальних документів, представництво інтересів замовника, зокрема, в судах будь-якої юрисдикції та ланки. Сторони досягли згоди, що адвокатський гонорар обчислюється у фіксованому розмірі і становить 6000,00 гривень, яка сплачується, як безповоротний авансовий платіж готівкою або у інший спосіб за усною домовленістю сторін ( а.с. 26). Відповідно до наявного в матеріалах справи ордера серії ВІ- 1018488, виданого 28 серпня 2020 року адвокатом, який надає послуги [PERSON] у Довгинцівському районному суді міста Кривого Рогу на підставі договору про надання правової допомоги б\\н від 01.06.2020 року, є [PERSON] , який здійснює свою діяльність згідно із свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії № 1448 від 04.01.2017 року, виданим Радою адвокатів Полтавської області 25.03.2015 року (а.с. 22). Адвокат Литовченко Р.В. надав суду квитанцію та акт приймання-передачі юридичних послуг від 28.08.2020 року, виконаних ним та необхідних для надання професійної правничої допомоги [PERSON] , однак не зазначив по якій саме справі та в якому суді ( а.с. 23,24). Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, від дій [PERSON] не залежало внесення змін до актового запису про батьківство, бо їй не надано такого права згідно з законом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглянувши подані сторонами докази та дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та з урахуванням вимог чинного законодавства суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог. В той же час, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial