Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських (материнських) прав відносно їх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її донька [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З часу реєстрації шлюбу вони проживали в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області в належному позивачці житловому будинку. З вересня 2013 року сімейні відносини у них припинились, відповідач [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків в м. Тисмениця Івано-Франківської області, а відповідачка [PERSON] пішла з дому, залишивши дітей на матір позивачки [PERSON] Позивачка була змушена залишити роботу за кордоном та повернутись додому, оскільки діти фактично залишились без догляду та опіки. Зазначає, що на даний час позивачка разом з чоловіком виховують та утримують дітей відповідачів (онуків), а відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських (материнських) обов'язків, не цікавляться дітьми, матеріально не допомагають їх утримувати та не проявляють батьківського (материнського) піклування до своїх дітей. А тому, просить позбавити відповідачів батьківських (материнських) прав відносно їх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково вказала, що [PERSON] після сварки з її дочкою [PERSON], виклику міліції та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, переїхав жити до своїх батьків в м. Тисмениця Івано-Франківської області, а її дочка [PERSON], залишивши своїх дітей без догляду та опіки на свою бабцю, пішла з дому. Позивачка зазначила, що в квітні 2014 року вона була змушена залишити роботу за кордоном та повернутись на Україну для того, щоб здійснювати догляд за онуками. Повідомила, що до моменту подачі позовної заяви до суду вона знаходила «спільну мову» з [PERSON] та його батьками, вони декілька разів приїжджали в село та забирали дітей у м. Тисменицю, в т.ч. останній раз - в травні-червні 2014 року. Також зазначила, що на день народження дітей від відповідача [PERSON] та членів його сім'ї передавались подарунки. Зараз відповідачка [PERSON] проживає в м. Івано- Франківську, проте де саме, їй невідомо. Коли в квітні 2014 року позивачка зустрічалась з своєю дочкою (відповідачкою), остання повідомила, що не має наміру повернутись до дітей та здійснювати догляд за ними. Також повідомила, що між відповідачами часто відбувались сварки, приводом яких було те, що відповідачі по черзі зникали на декілька днів з сім'ї. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'являлась, була повідомлена про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації шляхом опублікування оголошень в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідач [PERSON] щодо позовних вимог заперечив, вказав, що з жовтня 2013 року переїхав до своїх батьків в м. Тисмениця Івано-Франківської області, оскільки відповідачка [PERSON] після скандалу та виклику міліції вигнала його з дому і сімейні відносини між ними з того часу припинились. З того часу він бачив дітей близько п'яти разів, приїжджав до них в село, купляв їм солодощі та ін. Додатково повідомив, що з лютого по травень 2014 року він не знав де знаходяться його діти, оскільки за місцем реєстрації в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської їх не було. На даний час він має бажання займатись вихованням дітей, у нього створені всі житлово-побутові умови для належного догляду за дітьми (зроблений ремонт у будинку), він влаштувався на постійну роботу та з квітня 2014 р. працює оператором дубильного цеху у ТзОВ «Тикаферлюкс», отримує заробітну плату приблизно 3000 грн., має можливість та бажання забезпечити дітей всім необхідним, виховувати їх та піклуватись про них. Зазначив, що після першого судового засідання він з батьком приїхали до дітей в с. Остриня Тлумацького району, проте позивачка не хотіла віддати йому дітей, а дозволила лише бути з ними у її будинку. Прокурор позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА - Козак І.В. в судовому засіданні пояснив, що дане питання розглядалось на комісії двічі. А тому він підтримує висновки органу опіки та піклування Тлумацької РДА, зокрема, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських (материнських) прав відносно її дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], та про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] Повідомив, що комісією був здійснений виїзд по місцю проживання відповідача [PERSON] та встановлено, що в будинку створені належні умови для життя, розвитку та виховання дітей, а батько дітей бажає забрати їх до себе та виховувати їх. Під час обстеження матеріально-побутових умов позивачки [PERSON] було встановлено, що догляд за дітьми відповідачів (внуками) здійснює вона, а відповідачка [PERSON] покинула дітей, їх не відвідує, не цікавиться їх життям, здоров'ям, розвитком, матеріально їм не допомагає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є хресною мамою [PERSON], [INFO] Зазначила, що вона навідує дітей приблизно один раз у місяць. У сім'ї відповідачів часто були сварки та бійки батьків при дітях. Десь у вересні-жовтні 2013 року батьки залишили дітей, догляд за якими почала здійснювати їх прабабуся. На той час коли позивачка була за кордоном в Італії, то [PERSON] час від часу допомагала прабабусі доглядати за дітьми. В березні 2014 року до неї дзвонив відповідач [PERSON] та розшукував дружину та дітей. Додатково пояснила, що у листопаді 2013 року в телефонному режимі вона посварилась з відповідачкою [PERSON], оскільки остання не мала бажання здійснювати виховання та догляд за власними дітьми. А тому, діти до приїзду позивачки з-за кордону, проживали разом з прабабусею. Свідок [PERSON], який є троюрідним братом позивачки, в судовому засіданні показав, що у сім' ї [PERSON] та [PERSON] були часті сварки. Зазначив, що відповідачі вихованням дітей належним чином не займались. Після сварки у вересні 2013 року, [PERSON] переїхав жити до своїх батьків у м. Тисмениця, а [PERSON] залишила дітей у с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області на бабусю та поїхала невідомо куди, дітям матеріально не допомагає, їх життям не цікавиться. Заслухавши позивачку, прокурора, відповідача [PERSON], пояснення свідків, врахувавши думку органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини». Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси малолітніх дітей та першочергове право батьків перед іншими особами на те, щоб малолітні діти проживали з ними та право батьків на її виховання. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (відповідачка) є батьками малолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5). Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом [PERSON] (позивачка, бабуся) в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області, про що свідчать довідка, видана Остринською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області за № 325 від 18.06.2014 року (а.с. 7). Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої Остринською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області № 326 від 18.06.2014 року, та виписки з будинкової книги № 5 Остринської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 332 від 19.06.2014 року, [PERSON] (відповідачка) зареєстрована [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає, вихованням дітей не займається (а.с. 8, 9). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов № 327 від 18.06.2014 року [PERSON] (позивачка) проживає у задовільних умовах та у неї на утриманні перебувають онуки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р. (а.с. 10). Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України. Згідно висновків №№ 473/01-18/03, 472/01-18/03 від 24.07.2014 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітніх дітей, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (відповідач) перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р. З часу реєстрації шлюбу вони проживали у с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області. З вересня 2013 року сімейні відносини у подружжя припинились. [PERSON] (відповідач) пішов проживати до своїх батьків у м. Тисмениця Івано-Франківської області, а [PERSON] (відповідачка) пішла з дому (місце її перебування не відоме), залишивши дітей на виховання прабабусі [PERSON], [INFO] На даний час діти проживають з [PERSON] (позивачка, бабуся) в с. Остриня Тлумацького району Івано-Франківської області. Службою у справах дітей Тлумацької РДА здійснювався виїзд в м. Тисмениця Івано-Франківської області до місця проживання батька дітей [PERSON] (відповідача) для проведення обстеження житлово-побутових умов, які визнані задовільними. В телефонному режимі стало відомо, що батько хоче відвідувати дітей, спілкуватись та займатись їх вихованням. Також стало відомо, що він протягом 2014 року декілька разів бачився з дітьми. [PERSON] (відповідачка) не відвідує дітей, не цікавиться їхнім здоров'ям, не надає їм матеріальної чи будь-якої іншої допомоги, ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов'язків, не спілкується з ними. З огляду на це, та враховуючи те, що [PERSON] (відповідачка) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку своїх малолітніх дітей, а [PERSON] (відповідач) має бажання відвідувати, спілкуватись та займатись вихованням дітей, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області вважає недоцільним позбавити [PERSON] (відповідача) його батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак вважає за доцільне позбавити [PERSON] (відповідачку) батьківських (материнських) прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 56, 57). 01.08.2014 р. Комісією з питань захисту прав дитини Тлумацької РДА питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей було розглянуто повторно та повторно комісією зроблений висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с. 82). Тому, при прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходить з інтересів дітей та враховує наявність висновку органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх дітей- [PERSON]. та [PERSON], який узгоджується як із поясненнями учасників процесу, щодо обставин справи, так і з фактичними обставинами справи. Отже, судом встановлено, що [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (відповідач) за станом свого психічного здоров'я усвідомлювали значення своїх дій та могли керувати ними, а також мали юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Вони були зобов'язані брати участь у вихованні дітей і мали право на особисте спілкування з ними. Проте [PERSON] (відповідачка) таким правом не скористалась, самоусунувшись від нього, залишивши дітей на строк більше ніж 6 місяців (з вересня-жовтня 2013 р.) без свого піклування та не бажаючи і на сьогоднішній день займатись їх утриманням та вихованням, на відміну від [PERSON] (відповідача), який, як було встановлено органом опіки та піклування та не заперечувалось позивачкою під час судового засідання, у квітні -травні 2014 р. бачився з дітьми, і на даний час виявив бажання та створив належні умови для розвитку та виховання своїх дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] (відповідач) став на шлях виправлення та має бажання і можливість утримувати та займатись вихованням своїх дітей, а тому прийняття в даному випадку рішення про позбавлення його батьківських прав є передчасним та не відповідає, передусім, інтересам дітей, тоді як [PERSON] (відповідачка) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], нездатна забезпечити їм нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення її батьківських (материнських) прав буде відповідати інтересам дітей. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial