Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2014 року. Від сумісного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не допомагає утримувати та виховувати дітей, тому позивач звернулася з даним позовом до суду та просила стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що вона є інвалідом ІІІ групи, на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за меншим сином до досягнення трьох років, тому немає змоги працювати та забезпечувати дітей матеріально. Повідомила суду, що з позовом до суду про стягнення аліментів на своє утримання з відповідача вона не зверталася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.24-25) та не заперечив щодо стягнення з нього щомісячно аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1200 грн. та сина [PERSON] в розмірі 900 грн. Суду пояснив, що на даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу має доньку, [INFO] , дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює неофіційно та його заробітна плати залежить від погодних умов. Крім того, він винаймає житло, тому немає змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Також зазначив, що він сплачував аліменти на утримання дітей у добровільному порядку відповідно до усної домовленості, спочатку сплачував на одну дитину у розмірі 1000 грн., а потім 2000 грн. на утримання двох дітей, в підтвердження чого надав суду копії квитанцій. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2014 року (а.с.9). Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5). Малолітні діти проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» вих.1074 від 07.02.2019 року (а.с.8) та не заперечується відповідачем. 21.06.2018 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.27). Від даного шлюбу відповідач має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.28). З договору найму житлового приміщення від 01.10.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Розмір плати за користування за весь об`єкт, що наймається, складає 3000 грн. за місяць (а.с.29). В спростування твердження позивачки щодо ненадання добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, відповідач [PERSON] надав суду копії квитанцій про сплату коштів на утримання дітей у добровільному порядку відповідно до усної домовленості з позивачкою [PERSON] (а.с.30-47). За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштівта інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні неповнолітніх дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності та враховує вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти (8 та 1 повних років), відсутність у дітей самостійного доходу чи заробітку, стан здоров`я позивачки і неповнолітніх дітей, що діти проживають разом із матір`ю в належній їй на праві часткової власності квартирі, а батько проживає окремо від дітей. Суд також приймає до уваги, що відповідач є здоровою, працездатною особою, працює неофіційно та має нерегулярні доходи, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні також малолітню доньку та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, власного житла у м. Вінниці не має, тому винаймає житло, що підтверджується письмовими доказами. Крім того, суд враховує прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні, які встановлені Законом "Пpo Державний бюджeт на 2019 рік". Відповідно до положень вказаного закону прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року складає 1626 грн., від 6 років до 18 років на період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року складає 2027 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей суд враховує, що аліменти стягуються щомісячно з відповідача до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто на тривалий період в майбутньому. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, взаємний обов`язок обох батьків утримувати дітей, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягувати щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1200,00 грн., що підлягають індексації, на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 07.02.2019 року, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial