Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач 28 серпня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 13 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1569-ПР, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 37\~900,00 доларів США, зі сплатою 14,49 % річних на строк до 10 липня 2017 року. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 03.08.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 23054,24 доларів США, та 1440845,69 грн., з яких: 20624,78 дол. США заборгованість за кредитом, що в еквіваленті складає 438\~732,84 грн.; 2429,46 дол. США, що в еквіваленті складає 51\~326,39 грн. - заборгованість по відсотках; 4127,73 грн. заборгованість по комісії; 60\~647,90 грн. заборгованість по пені; 80\~070,06 грн. штраф за порушення умов договору. В забезпечення виконання зобов`язань 13 липня 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 1569-ПР/1, відповідно до умов якого поручитель взяв на добровільних засадах зобов`язання відповідати перед Банком у разі порушення умов договору позичальником. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 23054,24 доларів США, та 144\~845,69 грн., судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надійшла письмова заява з проханням розглядати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги і просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшла письмова заява з проханням відкласти судовий розгляд, через зайнятість в іншому судовому засіданні. Разом з тим, клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню та враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та його представника, належним чином повідомлених про день і час проведення судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1569-ПР, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 37\~900,00 доларів США, зі сплатою 14,49 % річних на строк до 10 липня 2017 року. У разі прострочення позичальником строку мінімально необхідного платежу та погашенню кредиту, позичальник сплачує банку штраф та пеню, відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що Банк свої зобовязання по договору виконав належним чином. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 03.08.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 23054,24 доларів США, та 1440845,69 грн., з яких: 20624,78 дол. США заборгованість за кредитом, що в еквіваленті складає 438\~732,84 грн.; 2429,46 дол. США, що в еквіваленті складає 51\~326,39 грн. - заборгованість по відсотках; 4127,73 грн. заборгованість по комісії; 60\~647,90 грн. заборгованість по пені; 80\~070,06 грн. штраф за порушення умов договору. Згідно витягу зі Статуту ПАТ КБ «Надра», погодженого Національним банком України, правонаступником усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра». У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В забезпечення виконання умов кредитного договору 13 липня 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 1569-ПР/1, згідно умов якого, останній зобовязується перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п.1.1,5.3 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за зобов'язаннями боржника [PERSON], які виникають із умов кредитного договору від 13.07.2007 року. Договір діє до закінчення належного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору (а.с.15). Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із роз'яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що позичальник прострочив сплату кредитної заборгованості почалося, проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не пред'явив. Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08.10.2014 року №6-128цс14, від 29.01.2014 року №6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише 26.08.2015 року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, тому поруку припинено на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України. Таким чином позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню. При вирішені питання щодо вимог позивача в частині стягнення пені та штрафу суд виходить з наступного. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Саме такого правового висновку дійшов Верховного Суду України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79 цс14. Разом з тим згідно розрахунку заборгованості надані позивачем сума пені і штрафу нарахована в доларах США, розрахунок нарахувань вказаних сум у гривні суду не представлено. При таких обставинах не вбачається підстав для стягнення пені та штрафу. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 4941,86 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial