Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 23.02.2007 року відповідно до укладеного договору № CVX0GA00000038 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 29500,00 ([PERSON] США) зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановлених кредитним договором . В забезпечення виконання зобовязаня [PERSON] за договором № CVX0GA00000038 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки . У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідачі станом на 10.07.2015 року мають заборгованість в сумі 119283,50 ([PERSON] США) що за курсом 21.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 2605151,64 грн. На підставі наведеного позивач просить суд винести рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 2605151,64гривень; судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому просить розглянути справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання двічі не зявилися, із поштового повідомлення вбачається, що конверти повернуто у звязку з тим, що адресати за зазначеною адресою не проживають. Із довідок адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Чернівецькій області вбачається, що місце проживання [PERSON] , [PERSON], [PERSON] зареєстровано за адресою [INFO], , Чернівецької області, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [INFO]. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Дане правило також закріплене у ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ; - згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі ; - відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ; - договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - ст.1048 ЦК України, з якої вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором ; - ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ; - ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.02.2007 року відповідно до укладеного договору № CVX0GA00000038 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 29500,00 ([PERSON] США) зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановлених кредитним договором . В забезпечення виконання зобовязаня [PERSON] за договором № CVX0GA00000038 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки . Позивач свої зобовязання за договором виконав надавши відповідачу кошти, авідповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 10.07.2015 року має заборгованість в сумі 119283,50 ([PERSON] США) що за курсом 21.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 2605151,64 грн. Таким чином у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 10.07.2015 року має заборгованість в сумі 119283,50 ([PERSON] США) що за курсом 21.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 2605151,64 грн. , яка складається з наступного: 27142,30 [PERSON] США заборгованість за кредитом, 32750,58 [PERSON] США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4307,00 [PERSON] по комісії за користування кредитом, 55083,62 [PERSON] США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором . За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст.. 551 ЦК України Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Визначаючи строк, за який стягується пеня, враховується п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України, за якими нараховування пені за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи вищевикладене суд стягує з відповідача пеню у розмірі 500.00Доларів, що за курсом 21.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 10920гривень. Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеним, що відповідач взявши кредит у позивача, умови кредитного договору не виконує. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. В платіжному дорученні від 07.08.2015 року вказано що ПАТ КБ «Приват Банк» оплатив судовий збір в розмірі 3654,00 гривень. Крім того, приймаючи до уваги, що позов задоволено на користь позивача, суд,

Outcome: partial