Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2015 року за участю автомобілів [NUMBER], який належить позивачу та автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. У вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2015 року винним визнано [PERSON], відповідальність якого була забезпечена відповідачем згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач після визначення оцінки пошкоджень звернувся до відповідача, про виплату страхового відшкодування в сумі 10932 грн. 74 коп., проте відповідач відповідну виплату здійснив не в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просить розглянути с праву в його відсутність, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву, в якій позов визнала частково, а саме в частині стягнення страхового відшкодування, без врахування податку на додану вартість, в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.07.2015р. мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіля позивача марки «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1475158. За вказаним договором, страховиком виступило ВАТ НАСК "ОРАНТА". Позивачем до представництва страховика, було подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних у такому випадку документів. Згідно до а. 6 п 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення, зобов'язаний направити страхувальнику письмове повідомлення про прийняте рішення. На виконання вищезазначеного, відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про прийняття рішення здійснити виплату страхового відшкодування за пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER], згідно страхового акту № ОЦВ-15-4722/1 /а.с. 70/. Так, відповідно до страхового акту № ОЦВ-15-4722/1 НАСК «Оранта» зобов'язалось здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 5281,49 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки від 26.11.2015 року за №1, відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 5281 грн. 49 коп. /а.с.11/. Не погодившись з вказаною оцінкою транспортного засобу, відповідач замовив за власний рахунок висновок про вартість матеріального збитку № 808/12-15, відповідно до якого сума матеріального збитку становить 10 932 грн. 74 коп. /а.с. 16-31/. На підставі даного звіту, позивач звернувся до відповідача з заявою про перегляд справи щодо виплати страхового відшкодування та сплатити кошти в розмірі 6651 грн. 25 коп., на підставі зробленого висновку від 09.12.2015 року /а.с.37/. Станом на день подачі позовної заяви, відповідач, страхового відшкодування в розмірі 5651 грн. 25 коп. не виплатив. Таким чином, внаслідок настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої був страхувальник, між позивачем, як потерпілою особою та ВАТ «НАСК «Оранта» як страховиком виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України «Страхування» та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон). У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, відповідно до вказаної норми Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Дана умова відповідачем виконана, проте відшкодування, в порушення умов договору та законодавства України останнім в повному обсязі не здійснено. Згідно ч. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна /транспортного засобу/ з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи /її представника/, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Крім того, з метою захисту свого порушеного права, позивачем були понесені витрати на оплату замовленого висновку про матеріальний збиток №808/12-15 про оцінку автомобіля в розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.472783242.1 від 09.12.2015 року, що відповідно до ст. 22 ЦК України є збитками та підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, останні становлять 500 грн., який відповідає вимогам ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у зв'язку з чим остання та витрати на судовий збір підлягають стягненню з відповідача. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач не надав доказів проведеного ремонту /актів виконаних робіт з СТО/, а тому підстави оплати ПДВ відсутні, а в іншій частині позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial