Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 09.11.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 3300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки.Відповідач не виконує покладені на нього договором зобовязання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. Внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 20248 гривень 74 копійки, в звязку з чим представник позивача змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, поважності неявки не убачається. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статей 12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 09.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 3300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-9). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 31.03.2018 року становить 20248 гривень 74 копійки, яка складається з - 2121 гривні 09 копійок тіло кредиту; 13399 гривень 73 копійки - відсотки за користування кредитом; 3287 гривень 50 копійок заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок штрафу (фіксована частина); 940 гривень 42 копійки штрафу (процентна складова) (а.с.5-7). Відповідно до ст.ст.526-530,\~610-612,\~623,\~625\~ЦК України \~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», що підтверджується підписом відповідача у заяві. Як визначено статтею 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1\~ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.1 ст.611\~ЦК\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Тобто пеня і штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не платою за користування грошима. Кредитним договором передбачено нарахування пені за виникнення прострочених зобов'язань по кредиту, яка нараховується як базова процентна ставка за договором /30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту), та штрафу в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій, який застосовується у випадку порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором понад 30 днів. Як вбачається з умов кредитного договору пеня і штраф передбачені фактично за одне і те саме порушення, а саме - порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань. Згідно зі\~ст. 61 Конституції України\~ ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Одночасне застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності разом із пенею та комісією за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Отже, не можуть бути задоволені вимоги банку про стягнення пені і комісії, та штрафів за одне і те саме порушення умов договору одночасно. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом 2121 гривні 09 копійок, за процентами 13399 гривень 73 копійки, а також штраф - 500 гривень 00 копійок (фіксована частина). Що стосується пені та комісії і штрафу (процентна складова), то вони не підлягають стягненню, оскільки законодавством не передбачена подвійна відповідальність за одне і теж порушення, таким чином позовні вимоги не відповідають дійсним обставинам справи. На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №б/н від 09.11.2010 року в сумі 20248 гривень 74 копійки задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом\~ 2121 гривні 09 копійок, за процентами 13399 гривень 73 копійки, штраф - 500 гривень 00 копійок (фіксована частина). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті\~ ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне покласти на відповідача частину витрат позивача на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог - в сумі 1394 гривні 04 копійки. Вказані правовідносини регулюються\~ ст.ст. 526-530,\~546, 549, 610-612,\~623,\~625, 1049, 1050,1054 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial