Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 57 294, 41 гривень, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10 000 гривень та понесені нею судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2015 на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В належній позивачу квартирі 29.08.2017 сталося залиття внаслідок виходу з ладу гнучкої підводки встановленої на гаряче водопостачання змішувача умивальника в санвузлі в квартирі [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією Акту про залиття, аварію, пошкодження конструктивних елементів від 29.09.2017, складеного представниками ОСББ "Поетичне" за участю позивача та відповідача. Внаслідок залиття квартири позивачу було завдано шкоду. У добровільному порядку відповідач відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Крім того, залиттям квартири позивачу також було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в порушенні її права власності, внаслідок пошкодження квартири водою. Вказана обставина, а також відмова відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, спричинили позивачу переживання та хвилювання, вона була позбавлена нормальних умов для проживання, зверталась за медичною допомогою, зокрема до невропатолога, оскільки перенесла психоемоційний стрес. Ухвалою суду від 25.09.2019 вказану справу було прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи. В свою чергу, відповідач 11.02.2020 подала до суду відзив в якому просила суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. У відзиві зазначила, що факт залиття, характер залиття та його причини, обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складений за обов`язковою участі винної особи. Однак складений акт від 29.09.2017 про залиття квартири [ADDRESS] складено у відсутності відповідача тому з актом про залиття [PERSON] ознайомлена не була. Крім того, вважає, що акт від 29.09.2017 про залиття не відповідає встановленій формі, затвердженій Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», а тому не є належним доказом та судом до уваги братись не може. Зауважила, що оцінка об`єму ремонтних робіт від 05.10.2017 та кошторис на ремонтні роботи за договором №19/10/2017 від 21.10.2017 складені директором ТОВ «Магістральсервіс», який не є спеціалістом й оцінювачем шкоди, а пошкоджена площа квартири [ADDRESS] за ремонтом 67 кв.м. не відповідає пошкодженій площі 21,8 кв.м., зазначеній в акті залиття від 29.09.2017. Згідно акта приймання виконаних робіт за договором №19/10/2017 від 21.10.2017 ремонт квартири [ADDRESS] ТОВ «Магістральсервіс» завершено 22.12.2017, включаючи монтаж дверної фурнітури субпідрядчиком салону дверей « [INFO] ». У той час, сама дверна фурнітура придбавалася значно пізніш - у серпні 2018 року. Разом з тим, надані документи не є первинними: замовлення покупця [PERSON] не відповідає підпису останньої, а квитанція до прибуткового касового ордеру №1 468 від 20.08.2018 не містить підпису головного бухгалтера й касира ФОП [PERSON] , що не підтверджує оплату такої фурнітури. Разом з тим, оплата Товариству за ремонт проводилася через два роки за квитанцією від 10.09.2019 з призначенням за товари та послуги, що не відповідає змісту самого договору №19/10/2017. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також вважала надуманими й безпідставними, оскільки таке вимушене лікування не може слугувати підтвердженням, що спричинене саме внаслідок залиття. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи, що викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказав, що сума матеріальної шкоди є завищеною та не підтверджена належними доказами. Вказав, що вимогу про відшкодування моральної шкоди відповідач не визнає в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши виступи представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2015 на праві власності належить квартира [ADDRESS] /а.с. 7-8/. Відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] /а.с. 11/. 29.08.2017 сталося залиття квартири [ADDRESS] . Залиття сталося внаслідок виходу з ладу гнучкої підводки (лопнула) встановленої на гаряче водопостачання змішувача умивальника в санвузлі в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Актом про залиття, аварію, пошкодження конструктивних елементів від 29.09.2017, який складений комісією ОСББ «Поетичне» /а.с. 10/. Відповідно до вказаного акту, за результатами огляду квартири позивача виявлені сліди залиття: в холі коридору відшарувались шпалери та розійшлись шви в кількості 13,8 м.кв, а також в коридорі біля санвузла 8 м.кв.; дефект виявлено на дверних блоках типу виробника «Папа Карло» 4шт та арка оздоблювальна лиштвою 2шт.; сліди затікання води виявлено на кахельній плитці кухні. При вирішенні вимог даного позову суд керується нормами цивільного процесуального законодавства, які визначають правила доказування у цивільному процесі, та положеннями матеріального закону, які регулюють зобов`язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання). Так, за загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен, зокрема, довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність його вини у завданні шкоди, тобто вина заподіювача шкоди у деліктних зобов`язаннях презюмується. Наданий позивачем Акт про залиття, який підписаний членами комісії, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дата його складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складенні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття та причину залиття, а відтак цей акт є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідача та її вини у заподіянні шкоди. Судом встановлено, що квартира відповідача розташована вище над квартирою позивача, однак жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача. Таким чином, враховуючи, що позивачем під час судового розгляду справи доведено завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, та наявності вини відповідача у вказаному залитті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди. При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачу, суд виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі. Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, позивачем надано суду Договір № 19/10/2017 року від 21.10.2017, укладений між [PERSON] та ТОВ «Магістральсервіс», предметом якого є виконання робіт з ремонту квартири [ADDRESS] , згідно проектно-кошторисної документації. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який повідомив, що з позивачем перебуває у приятельських відносинах. З відповідачем не був знайомий до події. В день залиття, позивач перебувала за межами м. Києва, в телефонній розмові повідомила його, що в її квартирі сталося залиття. Прибувши до квартири позивача, він побачив всюди воду. Вода бігла в кухні по стінах, між кухнею та коридором, в коридорі, у санвузлі, вітальні та спальні тільки на вході. Піднявшись на 16 поверх будинку [ADDRESS] , він побачив чоловіка, який збирав воду з підлоги. Чоловік представився братом власника квартири [ADDRESS] . Після приїзду власника квартири, він запропонував написати розписку, з приводу відшкодування шкоди позивачу. Відповідач відмовилася та викликала поліцію. Через місяць квартира позивача була оглянута за участю позивача та відповідача, про що складено Акт залиття. Під час огляду квартири, між позивачем та [PERSON] відбувся словесний конфлікт. У позивача після вказаних подій стався нервовий зрив, у зв`язку з чим він возив її до лікарні. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що працює директором ТОВ «Магістральсервіс», по факу він є будівельником з вищою освітою. 21.10.2017 між [PERSON] та ТОВ «Магістральсервіс» було укладено Договір № 19/10/2017, предметом якого було виконання робіт з ремонту квартири [ADDRESS] , після залиття. Він безпосередньо оглядав квартиру [ADDRESS] , яка належить позивачу, після чого було складено кошторис на ремонтні роботи. Вказав, що всі відомості викладені у кошторисах на ремонтні роботи та актах виконаних робіт відповідають дійсності. Ремонтні роботи були проведені в повному обсязі, зауважень від позивача то товариства з приводу неповного чи неякісного виконання відновлювального ремонту, не надходило. Позивач розрахувалася з товаристовм в повному обсязі. Відповідно до кошторису на ремонтні роботи від 21.10.2017 /а.с.16-17/, актів виконаних робіт /а.с. 18-19/, позивачу були надані послуги ТОВ «Магістральсервіс» з проведенням ремонтних робіт у залитій квартирі. Також, позивачем було оплачені 10.09.2019 проведені ремонтні роботи в розмірі 50042,95 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1459553768.1, в якій вказано призначення платежу: оплата за товари та послуги згідно договору від 19/10/2017 року від 21.10.2017. Відповідачем доказів на спростування вартості матеріалів та виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої залиттям квартири позивача не надано, що в силу ст. 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, клопотання про призначення у даній справі судової експертизи не заявлялося відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України, хоча таке право стороні відповідача було роз`яснено судом. Враховуючи, що представником позивача було визнано в судовому засіданні, що розмір додаткових витрат на придбання будівельних матеріалів згідно замовлення покупця № 847 від 18.08.2018, було включено в загальну вартість відновлювальних робіт та матеріалів (50 042,95 грн.), підстав для стягнення з відповідача суми 6207,00 грн., суд не знаходить і визнає обґрунтованими заперечення відповідача в цій частині. Характер пошкоджень квартири внаслідок її залиття та обсяг відновлювальних робіт доведений письмовими доказами та показами свідків. Відтак суд стягує з відповідача на користь позивача 50 042,95 грн. у відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, задовольняючи позов в цій частині частково. Стосовно стягнення з відповідача завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. В підтвердження завданої моральної шкоди позивачем надано консультативний висновок невропатолога від 14.10.2017 /арк. 23/ в якому вказано, що позивачу встановлено діагноз «Гострі стресові реакції», що відповідає періоду наближеному до складання Акту про залиття, і на думку суду, це могло бути пов`язано з негативними емоціями внаслідок пошкодження майна позивача. Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у її житті, змусило позивача витрачати час на оформлення документів, звернення до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За наданими до суду матеріалами, журналами судових засідань, позивачу надавалися послуги за підготовку до розгляду справи в суді та збір доказів, складання позовної заяви, а також участь представника в судових засіданнях при розгляді справи судом. При вирішенні питання про розмір витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дії, вчинені представниками позивача в межах розгляду цивільної справи № 753/18021/19, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи. Враховуючи викладене, те, що вимоги позову задоволено частково, суд дійшов висновку, що розмір судового збору та витрат на правничу допомогу підлягає розподілу пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення шкоди в загальному розмірі 57042,95 грн., тобто у розмірі 85 % (57042,95 х 100 : 67294,41). Відтак судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі -1306,28 грн. (1536,80 х 85 % :100) та витрати на правничу допомогу в сумі 8500 грн. (1000,00 х 85 % :100) слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial