Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач [PERSON] 24.01.2007 року уклали кредитний договір № 34М-07. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 60000,00 грн. на термін до 20.01.2010 року, а відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадках порушення зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 60000,00 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30.07.2015 року має заборгованість у розмірі 90599,25 грн., з яких: 16251,08 грн.- заборгованість за кредитом, 39542,40 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 34805,77 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 58362,99 грн., яка була задоволена рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 28.12.2010 року з відповідачів на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 32236,26 грн., що є заборгованістю до стягнення. В забезпечення виконання зобовязання за договором № 34М-07 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки позивачем на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором № 34М-07. Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом 5 днів з моменту її отримання. Вимога, що була предявлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. Простять стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 32236,26 грн. за кредитним договором № 34М-07 від 24.01.2007 року, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника позивача. На позовних вимогах наполягають. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що ПАТ КБ Приватбанк є правонаступником\~всіх прав та обовязків ЗАТ КБ Приватбанк (а.с.23). Суд встановив, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 34М-07 від 24.01.2007 р. відповідно до умов якого, банк, надав відповідачеві [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 60000,00 грн. з кінцевою датою повернення 20.01.2010 р.(пп.1.2-1.4 кредитного договору) (а.с. 11-13). Відповідно до п.1.1 кредитного договору в межах програми мікрокредитування, за наявності вільних грошових коштів, банк зобовязується надати позичальникові кредит в межах суми, визначеної п.1.2 договору на строк та на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит та сплатити проценти у встановлені цим договором строки, а також виконати інші зобовязання відповідно до цього договору в повному обсязі. Згідно з п. 2.2.2 Договору позичальник зобовязується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.2.3.1,2.3.2,4.1,4.2,4.3,4.4,4.11,4.12 цього договору, а також відповідно до графіку погашення кредиту, процентів та винагороди. Згідно до п.2.2.3 Договору позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту в дату сплати згідно з графіком погашення кредиту, процентів та винагороди, зазначеному в додатку № 1 до цього договору з урахуванням п.4.11 цього договору. Пунктом 4.1 кредитного договору, встановлена відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 22 % річних. Відповідно до п.4.3 Договору при порушенні позичальником зобовязань з повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3,2.2.3,2.3.3,2.4.1,4.11 цього договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 44 % річних від суми залишку несплаченої заборгованості. Суд встановив, що відповідач отримав кредит у сумі 60000,00 грн., а зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків по ньому належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.07.2015 року складає\~ 55793,48 грн., в тому числі 16251,08 грн.- заборгованість за кредитом, 39542,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Розрахунок\~розміру\~заборгованості\~був\~зроблений\~на\~підставі\~умов\~договору\~і\~приведений\~у\~таблиці (а.с.6-7). Відповідно до п.6.1 Договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених графіком погашення, а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених графіком погашення, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 цього договору, винагороди, передбаченої пп. 4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені здійснюється в гривні. Відповідач прострочив виконання своїх зобовязань зі сплати кредиту та процентів за ним, тому у позивача виникло право на нарахування відповідачеві станом на 30.07.2015 року пені у сумі 34805,77 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача станом на 30.07.2015 року складає 90599,25 грн., з яких: 16251,08 грн.- заборгованість за кредитом, 39542,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 34805,77 грн.- пеня. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.12.2010 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] вже було стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 19.11.2010 року в сумі 58362,99 грн. (а.с.3-5). З урахуванням цього рішення, станом на 30.07.2015 року сума заборгованості за кредитним договором становить 32236,26 грн. (90599,25 грн.- 58362,99 грн.), що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в примусовому порядку. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] як з солідарного боржника, то суддя вважає, що вони не підлягають задоволенню. Відповідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду України від 19.09.2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Суд встановив, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 24.01.2007 року, згідно якого [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.16). Згідно п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого обовязку, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних обовязків. Суд встановив, що 02 вересня 2015 року банк направляв на адресу відповідача [PERSON] повідомлення з вимогою здійснення поручителем погашення заборгованості за кредитним договором та договору поруки протягом 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення (а.с.8-10). Відповідно до умов договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється періодичними платежами не пізніше 25 числа кожного місяця в сумі 2290,00 грн., починаючи з 25.02.2007 року, з кінцевою датою повернення не пізніше 20.01.2010 року і кінцевою сумою погашення в розмірі 2817,24 грн. Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором, до закінчення строку основного зобовязання 20.01.2010 року, відповідачем [PERSON] було здійснено 30.12.2008 року (а.с.6). При цьому, графіком погашення кредиту та відсотків наступною датою сплати заборгованості за кредитом визначено 25.01.2009 року. Згідно розрахунку заборгованості боржник [PERSON] в зазначену в графіку дату свої зобовязання по сплаті кредиту та відсотків за його користування не виконав і в подальшому, до закінчення строку основного зобовязання 20.01.2010 року, припинив \~виконувати, у звязку з чим у КБ «Приватбанк» виникло право звернення з вимогою про сплату кредиту та відсотків за його користування до відповідача [PERSON] з 26.01.2009 року. Згідно п. 11 договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами . Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У звязку з тим, що в договорі поруки не зазначено строк його дії відповідно до ст.252 ЦК України, а кредитним договором передбачено погашення кредиту періодичними платежами, банк мав право предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців з моменту коли у нього виникло право на звернення до поручителя з такою вимогою, тобто з 26.01.2009 року. Суд вважає, що оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦПК, і тому вважає, що договір поруки на час звернення банку до суду 05.10.2015 року з даними вимогами є припиненим. Тому суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. (а.с.24).

Outcome: partial