Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 лютого 2019 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2004 році, мають сина [PERSON], [INFO], який навчається. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] на період навчання. Також просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 1/2 витрат, а саме 17400 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2019 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково та пояснив, що працює, має стабільний заробіток та отримує пенсію. Але аліменти в розмірі, визначеному позивачем, сплачувати не має можливості, оскільки на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, має інші аліментні зобовязання. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON]) [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 40 від 02 лютого 2004 року. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що [PERSON], [INFO], досяг повноліття та навчається, є студентом денної форми навчання за спеціальністю 081 Право освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст Полтавського юридичного коледжу Національного юридичного університету імені [PERSON]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки повнолітній син відповідача навчається і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] відповідного утримання. Твердження відповідача про те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина судом оцінюється критично. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є працездатною особою, працює, має стабільний заробіток та, як пояснив в судовому засіданні, отримує пенсію. СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. З огляду на зазначене, враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище сторін по справі, стан здоровя повнолітнього [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що у відповідача є можливість надавати допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів судом враховується та обставина, що відповідач [PERSON] має доньку Валентину, [INFO], на утримання якої судовим рішенням стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, та, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, наявність пенсії, приходить до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі саме по 3000 грн. щомісячно. Визначення аліментів саме в такому розмірі не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище та забезпечить належний рівень матеріального забезпечення як відповідача, так і повнолітнього сина. Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання сина підлягають задоволенню. Твердження відповідача про наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки жодні докази на підтвердження даної обставини відповідачем до суду першої інстанції надані не були. Та обставина, що із розміру заробітної плати відповідача має також здійснюватися відрахування розміру заборгованості по аліментам не може бути врахована судом як істотна обставина, оскільки таке відрахування є наслідком протиправних дій відповідача, а саме: невиконання ним судового рішення про сплату аліментів. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене аліменти на повнолітню дитину слід стягнути починаючи з 14 лютого 2019 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. При вирішенні решти позовних вимог суд виходить з наступного. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] досяг повноліття, він не є дитиною в розумінні норм ст. 185 СК України, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на його утримання є безпідставними та не підлягають задоволенню. Окрім того, позивачем не надано підтверджуючі документи щодо понесення відповідних витрат. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial