Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та визнання право власності на квартиру. Свої вимоги позивач обґрунтує тим, що 21.11.2006 р. між позивачем [PERSON] та АКіБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1110136700, за умовами якого надано кредит в іноземній валюті у розмірі 91700 дол. США. При цьому виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось також договором поруки та договором застави. Як вказує позивач, 21.12.2006 р. було укладений договір іпотеки № 40062, за умовами якого п. 1. іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - 3-кімнатну квартиру, загальною площею 59,20 кв.м. за адресою в, [ADDRESS]. До 2009 р. позивач добросовісно виконувала умови Кредитного договору, щодо погашення заборгованості за кредитом, і загальна сума виплат за кредитним договором складає - 25582,71 дол. США, тобто (як вказує позивач) фактично вона сплатила ? загальної вартості квартири. При цьому 12.12.2011 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» - відповідачем, було укладено Договір Факторингу №1 та договір відступлення прав вимоги. Зі слів позивача проте, що банк продав борг колекторській компанії, тобто відповідачу, позивачу стало відомо лише 2013 р. Тому у 2013 р. відповідач звернувся до суду про стягнення з позивача заборгованості, і рішенням Оболонського р/с м. Києва від 17.09.2013 р. позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та позивача [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору 113723,71 дол. США, що в еквіваленті складає 908993,61 грн., з яких заборгованість за кредитом - 80540,13 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 33183,58 дол. США. Дане рішення набрало законної сили. Як вказано у позові, впродовж 2011-2015 р.р. співробітники колекторської компанії ТОВ «Кей-Колект» постійно погрожували позивачу забрати квартиру та залишити позивача на вулиці разом з родиною та трьома малолітніми онуками, які на законних підставах зареєстровані в спірній квартирі. При цьому 17.06.2015 р. приватним нотаріусом КМНО Суперфіном Б.М. - 3 особою по справі було винесено постанову про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 320 від 17.06.2015 р. на підставі чого за відповідачем - ТОВ «Кей-Колект» було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме кв. [ADDRESS]. Тому позивач та її представник просять суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, скасувати державну реєстрацію та визнати право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач та її представник змінили позовні вимоги у зв'язку із винесеним рішенням Окружним адміністративним судом м. Києва щодо скасування державної реєстрації за ТОВ «Кей-колект» на спірну квартиру, а тому просили суд скасувати право власності ТОВ «Кей-колект» на кв. [ADDRESS], визнати за позивачем право власності на нерухоме майно та стягнути з відповідача судовий збір. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала у повному об'ємі, посилаючись на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва. Третя особа - приватний нотаріус КМНО Суперфін Б.М. так і не з'явився. Представник 3 особи № у судовому засіданні уточнений позов підтримав частково. Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Як з'ясовано судом та не заперечується сторонами, 21.11.2006 р. між позивачем [PERSON] та АКіБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1110136700, за умовами якого надано кредит в іноземній валюті у розмірі 91700 дол. США. При цьому виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось також договором поруки та договором застави. Як вказує позивач, 21.12.2006 р. було укладений договір іпотеки № 40062, за умовами якого п. 1. іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - 3-кімнатну квартиру, загальною площею 59,20 кв.м. за адресою в, [ADDRESS]. До 2009 р. позивач добросовісно виконувала умови Кредитного договору, щодо погашення заборгованості за кредитом, і загальна сума виплат за кредитним договором складає - 25582,71 дол. США, тобто (як вказує позивач) фактично вона сплатила ? загальної вартості квартири. При цьому 12.12.2011 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» - відповідачем, було укладено Договір Факторингу №1 та договір відступлення прав вимоги. Зі слів позивача проте, що банк продав борг колекторській компанії, тобто відповідачу, позивачу стало відомо лише 2013 р. Тому у 2013 р. відповідач звернувся до суду про стягнення з позивача заборгованості, і рішенням Оболонського р/с м. Києва від 17.09.2013 р. позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та позивача [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору 113723,71 дол. США, що в еквіваленті складає 908993,61 грн., з яких заборгованість за кредитом - 80540,13 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 33183,58 дол. США. Дане рішення набрало законної сили. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не показуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як з'ясовано судом та підтверджено відповідними рішеннями (а.с. 126-128, 132-135) позов [PERSON] до державного реєстратора - Суперфіна Б.М. було задоволено та визнано протиправними дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 22146320 від 17.06.2015 р. та реєстрацію за ТОВ Кей-колект» право власності на кв. [ADDRESS] та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 22146320 від 17.06.2015 р. У відповідності до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. № 5, відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набуваються на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином суд приходить до висновку щодо задоволення позову [PERSON] щодо визнання за нею право власності на кв. [ADDRESS], так як дане було порушено відповідачем- ТОВ «Кей-колект», не зважаючи на ухвалу суду від 01.12.2015 р. про накладення арешту та у примусовому порядку було позбавлено позивача та її рідних житла із визнанням право власності за собою. Що стосується позовної вимоги - скасування право власності ТОВ «Кей-колект» на нерухоме майно, то вона не підлягає задоволенню, у зв'язку із вирішенням даного питання у адміністративному суді. При цьому суд вважає, що на підставі до ст. 217 ЦПК України можливо скасувати арешт з кв. [ADDRESS], який було накладено ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 01.12.2015 р. Тому враховуючи викладене,

Outcome: partial