Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

В червні 2020 до суду надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «БАНК ВОСТОК» про компенсацію збитку та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що 21.01.2020 сталась дорожньо транспортна пригода за участі позивача та [PERSON] , внаслідок чого, обидва автомобіля отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В подальшому, на підставі судового рішення, [PERSON] був визнаний винним в скоєнні дорожно-транспортної пригоди. Автомобіль, яким керував [PERSON] зареєстрований на відповідача, з яким [PERSON] перебуває в трудових відносинах. В ході оформлення матеріалів ДТП працівниками поліції було встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватця [PERSON] відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 22.01.2020 позивач звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» з відповідною заявою. АТ «СК «КРАЇНА» направило оцінювача для визначення вартості матеріального збитку, проте, відмовилась видати копію акту без пояснення причин. У зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості пред`явити вимоги про відшкодування конкретної суми збитку. Тому позивач був вимушений самостійно провести експертизу щодо оцінки збитків, заподіяного позивачу внаслідок ДТП. Згідно з висновком ТОВ «Клевер експерт», сума заподіяної шкоди позивачу, з урахуванням зносу, становить 74470,19 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 167429,27 грн. Відтак, позивач робить висновок про те, що з АТ «СК «КРАЇНА» він може очікувати в якості страхового відшкодування 59576, 15 (74470,19-20%). При цьому, такої виплати не буде вистачати для проведення позивачем відновлювального ремонту. З метою відновлення своїх прав, позивач вважає необхідним стягнути з відповідача різницю між страховою виплатою і фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 110353, 12 (з урахуванням вартості експертизи у розмірі 2500,00 грн). За вказаних підстав, позивач 10.03.2020 звернувся до відповідача з претензією, проте, відповідач відмовився здійснити вказані виплати, про що повідомив позивача згідно з листом від 07.04.2020. Окрім того, позивач наголошує, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн, яка виражається в пережитих з вини відповідача негативних відчуттях, внаслідок ДТП, зазначає, що отримав негативні емоції, падіння працездатності, що порушує його життєві обов`язки. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму вимушених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2500,00 грн; суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати, необхідної для повного відновлення порушених прав в розмірі 107853,12 грн; суму компенсації моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 5000,00 грн; стягнути суму судових витрат. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2020 у справі відкрито провадження, постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В подальшому, за наслідками розгляду заяви представника відповідача, на підставі ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 19.06.2020 було постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням сторін. Відповідачем було скеровано до суду відзив, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, відповідач звертав увагу на наявності у позивача права на відшкодування реальних збитків, відповідно до реальної вартості втраченого майна, що відповідає розміру матеріального збитку позивача, який відповідно до експертного дослідження становить 74470,19 грн. При цьому, звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність банку була застрахована з нульовою франшизою на 100 000,00 грн, відтак, всі вимоги щодо оплати вартості реальних збитків, позивач має спрямовувати до СК «КРАЇНА». Окрім того, відповідач зазначив, що позивач намагається ввести суд в оману, оскільки ще до подання позову, 24.03.2020 ним було отримано від АТ «СК «КРАЇНА» страхове відшкодування в розмірі 66044, 99 грн. Звертає увагу на безпідставності вимог про стягнення вартості проведеної експертизи в розмірі 2500,00 грн, оскільки сам позивач визнає, що представник страховика з`явився для визначення розміру шкоди. Окрім того, зазначено, що у звіті зазначено, що пошкоджений автомобіль знаходиться на СТО, яке розташоване за адресою: м.Київ, вул. Сикорського, 4, хоча за цією адресою знаходиться Посольство Сполучених Штатів Америки. Відповідно до інформації, отриманої від майстра з СТО, яке розташовано поблизу, було повідомлено, що станом на 03.04.2020 автомобіль вже було відремонтовано, при цьому, позивач привозив для ремонту свої запчастини, вартість робіт та запчастини були оплачені готівкою. Цього ж дня, співробітник банку зателефонував позивачу, який повідомив, що автомобіль ще ремонтується і пообіцяв, що розгляне можливість доступу до автомобіля, який ще не відновлено, в подальшому, відмовив у доступі до автомобілю. Також у відзиві наголошується на порушенні вимог законодавства при оформленні звіту. Також представником відповідача було надано до суду фотодоказ того, що позивач намагається ввести суд в оману, оскільки 01.07.2020 позивача було оштрафовано за порушення швидкості, з фото вбачається, що автомобіль відремонтовано. Також відповідач наголошував на необґрунтованості суми судових витрат, які планує понести позивач. Позивач подав заперечення на відзив, в яких вказав, що законодавством не передбачено, що він має ремонтувати автомобіль як умова для компенсації збитків, наданий ним висновок складено у відповідності до вимог чинного законодавства, фото, на якому зазначено автомобіль позивача не доводить, що саме позивач був за кермом, також звертає увагу на незаконність отримання вказаної фотографії. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.09.2020 у позивача було витребувано докази, які підтверджують виконані ремонтні роботи по відновлювальному ремонту, окрім того, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Акціонерне товариство «СК «КРАЇНА». На виконання вказаної ухвали, позивачем було повідомлено, що чинним законодавством не передбачено, щоб позивач ремонтував автомобіль як умова для компенсації збитку. Також повідомив про неможливість надати докази, які підтверджують виконані ремонтні роботи по відновлювальному ремонту, оскільки чеки були загублені. Третьою особою були надані пояснення, які вона просила врахувати при винесенні рішення, при цьому, розгляд справи просила проводити за відсутності представника третьої особи. У поясненнях зазначено, що 22.01.2020 АТ «СК «КРАЇНА» отримала повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілої особи, а 23.01.2020 від страхувальника. 11.02.2020 АТ «СК «КРАЇНА» отримало від потерпілої особи заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно з наданим звітом, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становила 74470,19 грн (з ПДВ). АТ «СК «КРАЇНА» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та виплачено позивачу 24.03.2020 страхову відшкодування в розмірі 66 044,99 грн. В судовому засіданні позивач позов просив задовольнити з підстав, викладених у ньому, вказавши, що на даний час автомобіль повністю не було відновлено з огляду на високу вартість необхідного ремонту, зазначив, що вважає дії відповідача свідомим затягуванням з виплатою відшкодування позивачу, який і так є постраждалою особою внаслідок ДТП. Представник відповідача проти позову заперечувала з відстав, викладених у відзиві, вказувала, що позивач вводить суд в оману, наголошувала, що на момент подання позову позивачем вже було отримано страхове відшкодування від третьої особи, про що не вказано в позові. Третя особа просила проводити розгляд справи без участі її представника. Допитаний в судовому засіданні оцінювач [PERSON] , який готував звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №46/01-20, надав детальні пояснення щодо дотримання ним вимог чинного законодавства при проведенні даного дослідження. Окрім того, повідомив, що вартість відновлювального ремонту було зазначено з урахуванням вартості нових деталей, які не підлягають відновленню з огляду на характер отриманих після ДТП порушень. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін у справі, свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] 21.01.2020 приблизно о 18 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем "Фольксваген" д.н.з. [NUMBER] на вул. Сім`ї Сосніних,18/1 м. Києві, в порушення п. 10.1, 10.3 ПДР, під час зміни напрямку руху ліворуч та перестроюванні, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «Субару» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 19.02.2020, залишеної в силі згідно з постановою Київського апеляційного суду від 19.06.2020, [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та накладено стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час ДТП відповідальність [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з відповідачем, була застрахована в Акціонерному товаристві «СК «КРАЇНА» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3270850. 22.01.2020 [PERSON] повідомив Акціонерне товариство «СК «КРАЇНА» про дорожно транспортну пригоду, 23.01.2020 повідомлення надійшло від ПАТ «БАНК ВОСТОК». 30.01.2020 на замовлення АК «СК «КРАЇНА» було оглянуто транспортний засіб, належний позивачу в його присутності, про що було складено протокол огляду від 30.01.2020, на якому наявний підпис [PERSON] . Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №46/01-20 від 30.01.2020, складеного оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення [PERSON] : ринкова вартість автомобіля (з урахування ПДВ) - 257 522,56 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля - 167 429,97 грн.; вартість матеріального збитку - 74 470, 19 грн. АК «СК «КРАЇНА» 24.03.2020 виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 66044,99 грн відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування на його особистий рахунок. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) завданого позивачу згідно Звіту, складає 74 470,19 грн, які за вирахуванням ПДВ були перераховані на особистий рахунок позивача. При цьому, оскільки виплату здійснено виплати безпосередньо потерпілому, а не на СТО, яке буде здійснювати ремонт, дії страховика щодо зменшення суми матеріального збитку з урахуванням розміру ПДВ встановленого Податковим кодексом України відповідає закону. При цьому, обов`язок компенсувати ПДВ у страхової компанії виникає лише після надання доказів проведення ремонту, як правило актів виконаних робіт спеціалізованого СТО. Вказані висновки викладені і постановах Верховного Суду: № 206/5271/14-ц від 11.12.2019 року; № 295/6973/16-ц від 20.11.2019 року; № 212/2534/16-ц від 13.11.2019 року; № 161/2017/16-ц від 02.10.2019 року; № 200/6084/14-ц від 21.08.2019 року; № 296/10171/14-ц від 03.07.2019 року; № 398/1808/15-ц від 03.07.2019 року; № 619/2671/16-ц від 27.03.2019 року. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому, судом були витребувані докази проведення такого ремонту у позивача, проте жодних документальних підтверджень факту проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, з використанням нових запасних частин, у відповідності до калькуляцій, вказаних у звіті, суду не надано. У зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проведення ремонту із застосуванням нових запасних частин, вартість завданого позивачу матеріального збитку (реальні збитки) слід визначати саме виходячи з результатів Звіту, де його (вартість збитку) розраховано у розмірі: 74 470,19 грн. У даному випадку, заявляючи вимоги про стягнення майнової шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з використанням нових запасних частин, без врахування технічного стану складових запасних частин транспортного засобу до події ДТП та коефіцієнту фізичного зносу, такі вимоги не відповідають принципу економічної доцільності та поняттю реальної вартості втраченого майна, яке визначене у ст. 1192 ЦК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року № (712/2274/15-ц) та від 20 червня 2018 року (справа № 642/4558/16), коли вказав, що фактичний розмір шкоди не може підтверджуватися звітом, а підтверджується доказами проведення відновлювального ремонту транспортного засобу. Тобто, розмір шкоди який підлягаю стягненню з винної особи в результаті ДТП дорівнює розміру вартості матеріального збитку, визначеному згідно звіту, адже автомобіль мав коефіцієнт фізичного зносу до ДТП і трактує поняття реальні збитки визначені у ст. 22 ЦКУ як такі, які визначені у п. 2.4 Методики. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення суми компенсації збитку задоволенню не підлягають. Щодо стягнення суми вимушених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, слід зазначити, що згідно з п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Водночас, матеріалами справи підтверджується виконання страховиком свого обовязку та проведенням відповідного огляду автомобілю позивача. Відтак, вказаний звіт було замовлено за власним бажанням позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на його проведення задоволенню не підлягають. Щодо стягнення моральної шкоди, слід зазначити про таке. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, порушення душевної рівноваги, необхідність докладання зусиль для їх відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди. Сутність компенсації моральної шкоди як способу захисту цивільних прав полягає у покладенні на правопорушника юридичного обов`язку компенсувати потерпілому втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, спричинених порушенням його блага і прав, а головна мета такої компенсації - надання можливості потерпілій особі за її допомогою відновити втрачену душевну рівновагу, певною мірою пом`якшити заподіяні переживання. Враховуючи судові рішення, якими було встановлено відсутність вини позивача у дорожньо-транспортній пригоді, з огляду на очевидний характер негативних наслідків для позивача, спричинені йому дорожньо-транспортною пригодою, за результатами огляду фотографій пошкодженого після ДТП автомобіля, розуміючи значні часові втрати для позивача та порушення звичного ритму його життя внаслідок необхідності усунення пошкоджень, отриманих його транспортним засобом після ДТП, а також, враховуючи, що розмір грошових коштів, які позивач просить стягнути у якості моральної шкоди не виходить за межі розумності та справедливості, співвідноситься із характером шкоди, її наслідками, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі. Окрім того, з відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору пропорційно до розміру позовних вимог.

Outcome: partial