Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У жовтні 2013р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про солідарне стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за кредитним договором №8757 від 24.02.2007р. в сумі 12557,48грн., судовий збір в сумі 230,00грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2007р. між ним та [PERSON] (далі-відповідач 1/позичальник) було укладено кредитний договір №8757 (далі-кредитний договір) на підставі якого позивачем відповідачу 1 було надано кредит в сумі 12000,00грн., зі сплатою 0,11233% від залишку заборгованості за кожний календарний день, з остаточним терміном повернення кредиту та погашення процентів до 24.02.2012р., а відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами згідно з графіком погашення кредиту. Позивач вказує на те, що ним належним чином виконані зобов'язання за кредитним договором - надано відповідачу 1, у встановленому кредитним договором розмірі, кредитні кошти. Однак, відповідачем1 зобов'язання за кредитним договором не виконуються належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість: за кредитом у сумі 9966,18грн., за відсотками за користування кредитом, у період з 16.04.2008р. по 01.04.2013р., у розмірі 2591,30грн., а всього, 12557,48грн. Крім цього позивач вказує, що відповідачі [PERSON] (далі-відповідач 2) та [PERSON] (далі-відповідач 3) поручилися перед позивачем за виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором. А тому, оскільки, передбачена солідарна відповідальність боржника і поручителя, позивач просить стягнути з відповідачів 1,2,3, вказану суму заборгованості солідарно. Представник позивача в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі 1,2,3 в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про кредитні спілки" від 20.12.2001 № 2908-III із змінами, кредитна спілка - неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з п.2 ч.2 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.02.2007р. між Кредитною спілкою «Фін-Еко» (далі-позивач) та [PERSON] (відповідач1 у справі/позичальник) було укладено кредитний договір №8757, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в розмірі 12000,00грн., на споживчі цілі, зі сплатою 0,11233% від суми залишку заборгованості за кредитом за кожний календарний день, з остаточним терміном повернення кредиту та погашення процентів до 24.02.2012р., а позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу суму нарахованих процентів та частину кредиту згідно графіку повернення основної суми кредиту та погашення процентів за кредитом (а.с.8-9). Договір діє з моменту підписання та до повного його виконання сторонами (п.6.1. кредитного договору). Факт отримання відповідачем1 грошових коштів за кредитним договором підтверджується видатковим касовим ордером №487 від 24.02.2007р. (а.с.29). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.02.2007р. між позивачем, [PERSON] (відповідач2) та [PERSON] (відповідач3) укладено договори поруки №8757, за якими відповідачі 1,2,3 несуть солідарну відповідальність перед кредитором за зобов'язаннями за кредитним договором у повному обсязі (а.с.11-12). Відповідальність поручителів виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому (п.3.1 та п.3.2 Договорів поруки). Відповідно до 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем 1 умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача1 виникла заборгованість за кредитним договором. За таких обставин, оскільки відповідач 1, як боржник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором та не повернув кошти в строк, визначений кредитним договором, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1 основної суми кредиту в розмірі 9966,18грн. та процентів за користування кредитними коштами в сумі 2591,30грн., які нараховані позивачем за період з 16.04.2008р. по 01.04.2013р. При визначенні суми заборгованості суд бере за основну наданий позивачем розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Вирішуючи питання щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.1 Договорів поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також коли кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив позову до поручителя. Крім того, п.3.3 Договорів поруки передбачає, що Кредитор зобов'язується в 10-денний термін повідомити Поручителя в письмовій формі про невиконання або неналежне виконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, куди Поручитель зобов'язаний перерахувати зазначені кошти. Як вже було встановлено судом, строк виконання відповідачем 1 зобов'язання за кредитним договором настав 24.02.2012р. Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про неналежне виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором позивачем на адресу поручителів було надіслано лише 02.10.2013р. Тобто позивач протягом шести місяців не пред'являв до поручителів (відповідачів 2,3) вимог про погашення заборгованості, як і не звернувся в 10-денний термін, що встановлений умовами Договорів поруки, з повідомленням до Поручителів в письмовій формі про невиконання або неналежне виконання Боржником своїх зобов'язань. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для стягнення суми заборгованості з поручителів відсутні. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 230,00грн. Враховуючи вище викладене та

Outcome: partial