Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатися аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду та досягнення сином 23-х річного віку; в силу п. 1 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнити її від сплати судового збору; рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання; судові витрати в сумі 1000 грн стягнути з відповідача на її користь. В обгрунтування позову зазначає, що від спільного з відповідачем шлюбу, який розірвано 29.10.2003, мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу аліменти відповідач сплачував виключно примусово через ДВС. 25.11.2019 державним виконавцем у зв`язку з повноліттям сина було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, син навчається і потребує щомісячно кошти на харчування, одяг, проїзд тощо. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не має змоги самостійно утримувати повнолітнього сина. На підставі зазначеного позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Кривошеєв М.Ю. зазначає, що незрозуміло як син може проживати з позивачкою і при цьому навчатися на денній формі в університеті, що знаходиться в Києві. Крім того, позивач не зазначила в позові на якій саме формі навчання навчається син, та що вона працює в аптеці. Також, в позові позивачка не довела, що відповідач має матеріальну та фінансову змогу сплачувати аліменти. Зазначає, що відповідач з 2012 року офіційно та практично не працює, перебуває у дуже поганому фізичному стані, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дочку, а також дочку дружини від попереднього шлюбу, яка навчається. Зазначає, що дружина відповідача жодних аліментів на дочку від попереднього шлюбу не отримує, оскільки батько дочки помер. В зв`язку з чим зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, якої саме матеріальної допомоги потребує повнолітній син [PERSON] в зв`язку з навчанням, не доведено позивачем чи має він дохід та не залучено його до участі у справі для з`ясування його пропозиції. Жодних доказів щодо наявності можливості відповідача сплачувати аліменти надано не було, натомість відповідачем надано докази важкого фізичного стану здоров`я, що заважає йому офіційно працевлаштуватися. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила суду, що вона сама виховує дитину, зарплати не вистачає. В гуртожитку сина не годують і не одівають, надається тільки ліжко. Вона оплачувала 5200 грн за гуртожиток. Син на вихідні та канікули приїжджає до неї, йому треба складати сумки. Сину вісімнадцять з половиною років, батька він не знає, не впізнає на вулиці. Син з 6 років страждає захворюванням серця, він не працює, не отримує стипендії. Батько не спілкується з сином, не буре участь у спілкуванні. Батько і родичи від сина відказалися. Вона інвалід третьої групи у зв`язку із захворювання опорно-рухового апарату, також перенесла два інсульти, пенсія складає 2000 гривень. Вона вимушена працювати фармацевтом в ТОВ «ТАС ФАРМА», щоб син мав змогу навчатися, її зарплата складає вісім тисяч гривень. Відповідач офіційно не працює, в іншій сім`ї в нього дві дитини, одна з яких спільна з іншою жінкою. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідача - адвокат Кривошеєв М.Ю. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Зазначив, що відповідач сплачував аліменти до досягнення сином повноліття. На даний час у батька відсутня змога надавати матеріальну допомогу, він не працевлаштований. В нього поганий стан здоров`я: проблеми з грижами. Він займається домашнім господарством. На утриманні ще має двох дітей з іншою дружиною, одна дитина з яких - спільна. Батько іншої дитини помер. Сім`я проживає на зарплату жінки. Крім того позивачка не має права звертатися з позовом, оскільки син з нею не проживає. Відповідач пропонував позивачці надавати допомогу у вигляді 600 грн в місяць, однак, вона відхилила таку пропозицію. Отже, позивачка не довела можливості надання допомоги з боку відповідача. Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 10.06.2001 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 29.10.2003 зроблено запис за № 99. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7), який зареєстрований разом із позивачкою по [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до довідки № 8975/15.16-41, виданої 25.11.2019 в.о.начальника Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 12267769 з примусового виконання виконавчого листа № 2-169 від 20.03.2002 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку до повноліття дитини. Заборгованість по виконавчому листу станом на 02.11.2019 відсутня. Постановою від 25.11.2019 виконавче провадження закінчено (а.с.10-11). Згідно довідки № 2192/2020, виданої 04.03.2020 деканом фізико-математичного факультету Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, [PERSON] є студентом 1-го курсу бакалаврату денної форми навчання, зарахований на місце, що фінансується за кошти державного бюджету Фізико-математичного факультету Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, навчається на спеціальності 111 «Математика». Період навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. Згідно довідки № 01 від 05.03.2020 [PERSON] здійснює оплату за проживання в гуртожитку 520 грн в місяць за ліжко-місце. [PERSON] здійснив оплату за 10 місяців проживання в розмірі 5200 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , позивачка 10.08.2007 зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 91, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.17). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія КИО - І № 274802 від 22.11.2007, позивачка з 01.12.2007 є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с.14). Згідно довідки про доходи № 9113911514554109 , виданої 11.12.2019 Таращанським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Київській області позивачка отримує пенсію по інвалідності, яка за період з червня 2019 по листопад 2019 становила 11497,00 грн (а.с.16). Позивачка працює фармацевтом ТОВ «ТАС ФАРМА», отримує зарплату 8000 грн в місяці, дана обставина не оспорюється сторонами. Відповідач не працює, пенсію не отримує, не є фізичною особою підприємцем, що підтверджується формою ОК-5 (а.с.59), Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.60), копією довідки № 18 від 31.01.2020 (а.с.61). Згідно протоколу МРТ обстеження від 11.02.2020 (а.с.52), копії довідки № 6, виданої 12.02.2020 КНП ТРР «Таращанська ЦРЛ» (а.с.53), відповідач має захворювання попереково-крижового відділу хребта, в зв`язку з чим перебуває на обліку у невропатолога. Відповідач 20.09.2008 зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.09.2008 зроблено відповідний актовий запис за № 83 (а.с.54). Від даного шлюбу позивач має на утриманні малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.55). Крім того, відповідач має на утриманні повнолітню дочку дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] (а.с.56), батько якої помер [INFO] (а.с.57) та яка навчається у Київському національному лінгвістичному університеті (а.с.68). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] навчаючись на денній формі навчання не має можливості працевлаштуватися та отримувати власний дохід, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні своєї матері, позивачки по справі. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували позовні вимоги взагалі. Відповідач перебуває в працездатному віці, у зв`язку з чим має можливість надавати кошти на утримання дочки, яка продовжує навчанн.я Зазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 27.02.2019 року по справі № 760/17457/16-ц провадження № 61-34814св18. Крім того, відмова відповідача від надання допомоги на утримання свого повнолітнього сина, є фактично перекладання обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір - [PERSON] , що є порушенням норм закону. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 по справі № 208/3075/16 провадження № 61-1343св18. Отже, в даній ситуації суд знаходить, що відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу, у зв`язку із чим з відповідача необхідно стягнути аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 200 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на утриманні дочки [PERSON] , дочки дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] , відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. При цьому суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] . Виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, і з урахуванням інтересів сина-студента, а також, беручи до уваги вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України і доводи сторін, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі однієї восьмої частини усіх видів доходів. Визначивши зазначений розмір аліментів, суд виходить із розумності та справедливості по відношенню до всіх учасників правовідносин та вважає, що така частина є достатньою, а також не буде порушувати баланс між батьками щодо утримання повнолітнього сина. Посилання представника відповідача на те, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти, є необґрунтованими, оскільки як зазначив Верховний Суд в постанові № 644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Доводи представника відповідача про те, що син [PERSON] сам не звернувся з позовом та не залучений до справи суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч.3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, представник відповідача не був позбавлений права заявити клопотання про залучення [PERSON] в якості третьої особи, однак, не скористався своїм правом. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що дитина не може проживати з позивачкою і при цьому навчатися на денній формі навчання в університеті у іншому місті та зазначає таке. Відповідно до практики Верховного Суду навчання та проживання дитини в іншому населеному пункті, не позбавляє того з батьків, хто добровільно продовжує утримувати повнолітню дитину від права подати позов до того з батьків, хто самоусунувся виконання обов`язків утримувати повнолітню дитину на період навчання. Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку позов подано до суду 12.12.2019. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 37,5%, а тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі 288,15 грн (768,40 грн * 37,5 % / 100 %) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial