Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилаючись на те, що 16 лютого 2007 року між ТВБВ №10010/098 філії-Кіровоградське обласне управління та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №432, про видачу та обслуговування зарплатної кредитової платіжної картки. Згідно договору, для здійснення розрахунків банк відкриває відповідачці (як працівнику організації) картковий рахунок [NUMBER] у гривнях, проводить зарахування на картковий рахунок коштів, що надходять від організації, та інших коштів, що надходять готівкою або безготівковим шляхом, і забезпечує розрахунки по БПК за умови договору. Відповідно до умов договору, Банк має право при виникненні заборгованості по картковим рахункам або порушенні умов договору держателями карток нараховувати на суму заборгованості відсотки згідно з тарифами, починаючи з дати проведення заборгованості по рахунку овердрафту і до дати погашення заборгованості. У випадках виникнення овердрафту клієнт зобов'язаний сплачувати заборгованість і відсотки, нараховані за овердрафт, згідно з діючими тарифами банку. Відповідачка порушила терміни сплати основного боргу та відсотків і станом на 03.12.2014 року її заборгованість перед банком склала: основний борг 4000 грн., прострочені відсотки 25 124 грн., 20 коп., а всього 29 124 грн., 20 коп. Позивачем було проведено роботу з відповідачкою, щодо досудового врегулювання даного спору, але до цього часу заборгованість відповідачкою не сплачено, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила та зазначила в клопотанні, що строк дії договору з 16.02.2008 року по 16.02.2011 рік, отже строк позовної давності минув, а тому вважає, що правових наслідків поза межами строку позовної давності бути не може та просить застосувати ч.1 ст. 256, ч.1 ст. 257, 258, ч. 3 ст. 267 ЦК України. На клопотання відповідачки, представник позивача надав суду заперечення в яких зазначив, що 31.05.2012 року та 29.03.2013 року відповідачкою було здійснено сплату по кредиту на картковому рахунку в сумі 500 грн., та 350 грн., а отже сплачуючи заборгованість [PERSON] вчинила дію, що свідчить про визнання нею заборгованості за кредитом, отже перебіг строку позовної давності почався спочатку після його переривання 29.03.2013 року, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному розмірі. Заслухавши представника позивача, відповідачку та дослідивши письмові матеріали справи, встановив слідуючі обставини справи та визначив відповідні правовідносини. 16 лютого 2007 року між ТВБВ №10010/098 філії-Кіровоградське обласне управління та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №432, про видачу та обслуговування зарплатної кредитової платіжної картки (а.с. 11-13). Згідно п 1.2 договору, для здійснення розрахунків банк відкриває відповідачці (як працівнику організації) картковий рахунок [NUMBER] у гривнях, проводить зарахування на картковий рахунок коштів, що надходять від організації, та інших коштів, що надходять готівкою або безготівковим шляхом, і забезпечує розрахунки по БПК за умови договору. Відповідно до п 3.1 договору, Банк має право при виникненні заборгованості по картковим рахункам або порушенні умов договору держателями карток нараховувати на суму заборгованості відсотки згідно з тарифами, починаючи з дати проведення заборгованості по рахунку овердрафту і до дати погашення заборгованості. У випадках виникнення овердрафту клієнт зобов'язаний сплачувати заборгованість і відсотки, нараховані за овердрафт, згідно з діючими тарифами банку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка порушила терміни сплати основного боргу та відсотків і станом на 03.12.2014 року її заборгованість перед банком склала: 29 124 грн., 20 коп., це основний борг 4000 грн., прострочені відсотки 5048 грн., 68 коп., сума штрафу за перевершення кредиту 14269 грн., 49 коп., плата за прострочені розрахунки за кредитом 5806 грн., 03 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 56-57). Позивачем було проведено роботу з відповідачкою, щодо досудового врегулювання даного спору, а саме їм було надіслано вимоги про усунення порушень за кредитним договором та нею написано відповідні заяви про визнання боргу (а.с. 14-16). З пояснень відповідача, дані заяви, вона написала під тиском банку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивачем зобов'язання виконувались належним чином в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позовну заяву подано в межах строку позовної давності, оскільки з матеріалів справи (а.с. 58) вбачається, що 29.03.2013 року відповідачкою було проведено оплату 350 грн., отже перебіг позовної давності було перервано та він підлягає відрахуванню саме з 29.03.2013 року. Нормами ч. 3 ст. 264 ЦК України, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У відповідності до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується в тому числі і неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання, що передбачено п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України. Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" установлено граничний розмір пені, а саме розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. Відповідно ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нормами п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. З розрахунку заборгованості, пояснень позивача та відповідача вбачається, що останнє зарахування коштів сплачених відповідачкою по кредиту відбулося 01.04.2013 року. Враховуючі норми п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, строк позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) минув 01.04.2014 року, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенні, лише в частині стягнення суми заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками за користування кредитом а в позов в частині стягнення штрафу та пені, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 90 (дев'яносто) гривень 28 копійок.

Outcome: partial