Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» 10 листопада 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» 26.09.2014 був укладений кредитний договір №500960934, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 15 572,13 грн зі сплатою 15,99 %., з датою остаточного повернення кредиту до 29.09.2019. 21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором від 26.09.2014 № 5009600934. 26.12.2008 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило право вимоги, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги за вказаним договором. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором від 26.09.2014 № 5009600934. Позивач вказував, що відповідач свої зобов`язання не виконав, станом на 20.08.2020 загальна заборгованість за кредитним договором складає 43924,95 грн. В позовній заяві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5009600934 від 26.09.2014 в розмірі 43924,25 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою від 26.11. 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для надання відзиву (заперечень). 26.01.2021, 12.03.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено. Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе у даній справі постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 500960934 від 26.09.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 14 572,13 грн, зі сплатою 15,99 % з датою остаточного повернення кредиту 29.09.2019. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком кредиту. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500960934 від 26.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №500960934 від 26.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500960934 від 26.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконав своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти не повернув. Зокрема, станом на 20.08.2020 загальна заборгованість відповідача за кредитним договором від 26.09.2014, розрахована за умовами кредитного договору, складає 43 924,95 грн, з яких: 14572,13 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 7 789,01 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 3 772,01 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 10 200,00 грн. - заборгованість за пенею, 1 313,12 грн - 3 % річних, 2920,25 грн - втрати від інфляції, 3 358,43 грн - подвійна облікова ставка НБУ. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи відсутність жодних заперечень від відповідача щодо позову, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 в розмірі 43924,95 грн. Що стосується витрат на правову допомогу суд приходить до наступного висновку. Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. Представник позивача подала детальний опис витрат на професійну правничу допомогу та просить суд стягнути з [PERSON] витрати в розмірі 20 000, В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 21-12/2019 від 21 грудня 2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Вердикт», заявку на гадання юридичної допомоги №69 від 04 червня 2020 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Вердикт», акт виконаних робіт від 22 червня 2020 року, з зазначеним переліком виконаних робіт, а саме: надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку - 1500,00 грн., надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку - 1500,00 грн., надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000,00 грн., складення позовної заяви про стягнення боргу - 8000,00 грн. Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). Суд, враховуючи норми ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката, приймає до уваги складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу. Також з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 2102 грн понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: partial