Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі), у якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.71,72), просила визначити частку померлої [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку у розмірі 1/6 частки, що становить площу 0,0085 га від загальної площі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] та виділити цю частку в натурі [PERSON] відповідно до проекту розподілу земельної ділянки [NUMBER], наданого TOB «Підприємством «Житомирземпроект», визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку в розмірі 1/6 частки площею 0,0085 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті матері [PERSON] є власником 1/6 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Іншими співвласниками вказаного будинковолодіння є відповідачі. Згідно проекту розподілу земельної ділянки за спірною адресою, проведеною ТОВ «Підприємством «Житомирземпроект» ідеальні частки співвласників будинковолодіння в рівних долях становлять по 1/6 на кожного, а тому і право власності на земельну ділянку належить померлій [PERSON] та відповідачам по 1/6 ід. ч. спільної земельної ділянки, що становить 0,00085 га. Ідеальні частини земельної ділянки не виділялись. На звернення позивача до державного нотаріуса Першої Житомирської державної нотаріальної контори, їй роз'яснено, що у державному акті не визначено частку земельної ділянки померлої матері [PERSON] у спільному сумісному майні співвласників і поділ часток в спільній земельній ділянці неможливо здійснити державну реєстрацію права на частину земельної ділянки, так як [PERSON] померла [INFO] року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засідання проти задоволення вимог не заперечували. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, як особа, що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при її вирішенні покладалася на розсуд суду (а.с.63). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та матір позивача [PERSON] (а.с.12) є співвласниками квартири [NUMBER] за адресою [ADDRESS] та кожному з належить по 1/6 ідеальних частин вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 2006 року № 52830 (а.с.7,8). Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 571626 від 23.02.2011 року позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та матір позивача [PERSON] є співвласниками земельної ділянки за адресою [ADDRESS] (а.с.13-14). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.11). Згідно довідки № 905/02-14 від 19.05.2014 Першої Житомирської нотаріальної контори [PERSON], є єдиною спадкоємицею до всього майна матері - заповідачки [PERSON] (а.с.9). Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач [PERSON] є спадкоємицею 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] (а.с.5). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0510 га, яка належала їй разом з позивачем та відповідачами згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 571626 від 23.02.2011 року. Ідеальні частини земельної ділянки не виділялись. За наслідками розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], яку призначено для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, після померлої [INFO] року матері і заповідачки [PERSON], 19.05.2014 р. державний нотаріус Першої Житомирської державної нотаріальної контори виніс постанову, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у спільній земельній ділянці не визначено частку померлої [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 86, 89 Земельного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, яке знаходиться в спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за згодою сторін. Відповідно до ст. 87 Земельного кодексу право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних ї земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1,4 ст. 42 Земельного кодексу України, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Якщо згоди і використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто спір вирішується судом. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. З вказаного державного акту на право приватної власності на земельну ділянку вбачається, що частка земельної ділянки [PERSON], як і інших співвласників не визначалася, домовленості щодо її поділу між ними не існувало, оскільки вони спільно користувалися земельною ділянкою. Відповідно до проекту розподілу земельної ділянки по [ADDRESS], складеного TOB «Підприємство «Житомирземпроект» можливий поділ земельної ділянки, загальною площею 0,0510 га, в рівних частках по 1/6 кожному зі співвласників, частка померлої [PERSON] становить 0,0085 га. Частина 2 статті 1225 ЦК України встановлює, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Стаття 1226 ЦК України передбачає, що суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Особливості спадкування частки у спільній сумісній власності визначені також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до пункту 224 Інструкції нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. За змістом формулювань ч. 2 ст. 1226 ЦК та норми пункту 224 Інструкції учасник спільної сумісної власності має право заповідати свою частку до її визначення та виділу, а після смерті учасника спільної сумісної власності свідоцтво про право на спадщину видається лише після виділу або визначення частки померлого у спільному майні. Проте визначення частки та виділ її в натурі є різними за юридичними наслідками юридичними діями. Визначення частки передбачає встановлення ідеальної (арифметичної) частки у праві на спільне майно, а той час як виділ передбачає отримання учасником, який виділяється, певного майна із складу спільного у натурі та (або) грошової компенсації і тягне за собою припинення права спільної власності для того учасника, який виділився. Відтак, цілком зрозуміло, що заповідач має право розпорядитися своє часткою до її виділу, оскільки після здійснення виділу він перестає бути співвласником і розпоряджається майном вже не як часткою у спільному майні, а за правилами про розпорядження індивідуальною власністю. Так само недоцільно вести мову про необхідність виділу частки до видачі свідоцтва, оскільки виділ відбувається або на підставі договору, укладеного між усіма співвласниками, незалежно від того, чи є вони водночас спадкоємцями, або на підставі судового рішення (ст. ст. 370, 364 ЦК). Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування. Проте не усі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наділений лише другий з подружжя. Разом з тим видачі нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішується в суді. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачами позову, яке не суперечить нормам чинного законодавства в частині визначення частки [PERSON] в спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку, суд вважає за можливе визначити частку померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], у розмірі 1/6 частки, що становить площу 0,0085 га від загальної площі земельної ділянки, з визнанням права власності на неї за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] При цьому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про виділ в натурі 1/6 частки земельної ділянки за нею, як і визнання відповідачами позову в цій частині, є безпідставними, оскільки право позивача на спадкування забезпечується судом шляхом визнання за позивачем права власності на вказану частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (окрім неповнолітнього [PERSON].) на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто по 162,40 грн. з кожного.

Outcome: partial