Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Інвестицій" (далі позивач), через свого представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач), з вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018 у розмірі 18469,60 грн, що складається: із заборгованості по кредиту 2500,00 грн; заборгованості по відсоткам 1087,50 грн; заборгованості по простроченим відсоткам 4847,00 грн; заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 9264,00 грн.; 3% річних від простроченої суми 218,60 грн; інфляційного збільшення боргу 552,50 грн; - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 09.07.2018 було укладено кредитний договір №2216-18/СК, за умовами якого відповідач отримав і зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 2500,00 грн, строком на 29 календарних днів з моменту отримання 09.07.2018 до 06.08.2018 включно. У разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50 % від суми заборгованості до повного погашення. Сукупна вартість кредиту становить 547,50% річних, або 1,50% в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 37,50 гривень за день. Кредитор ухвалив з 03.02.2019 зупинити відповідачу нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості. Станом на 06.07.2019 прострочена заборгованість відповідача становить 18469,60 грн, що складається: із заборгованості по кредиту 2500,00 грн; заборгованості по відсоткам 1087,50 грн; заборгованості по простроченим відсоткам 4847,00 грн; заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 9264,00 грн.; 3% річних від простроченої суми 218,60 грн; інфляційного збільшення боргу 552,50 грн. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 22.07.2021 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не\~подали до\~суду своїх\~заперечень проти\~розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 09.07.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту №2216-18/СК, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 2500,00 грн на таких умовах: строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з 09.07.2018 до 06.08.2018 включно; відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 06.08.2018 включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50 % в день від суми заборгованості до повного погашення. Крім того, передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора. Позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту, надалі із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Підписанням договору споживчого кредиту, анкети-заяви позичальника (а.с. 13), а також видатковим касовим ордером (а.с. 14) підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів. Згідно з протоколом №01/02/2019-1 позивач ухвалив з 03.02.2019 зупинити відповідачу нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості (а.с. 17). Позивачем 08.06.2021 направлено вимогу відповідачу про виконання зобов`язання з погашення кредиту, відсотків по кредиту та штрафів згідно умов договору споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018, проте вимога товариства відповідачем не виконана (а.с.15). У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідно до розрахунку позивача у відповідача, станом на 06.07.2019 прострочена заборгованість відповідача становить 18469,60 грн, що складається: із заборгованості по кредиту 2500,00 грн; заборгованості по відсоткам 1087,50 грн; заборгованості по простроченим відсоткам 4847,00 грн; заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 9264,00 грн.; 3% річних від простроченої суми 218,60 грн; інфляційного збільшення боргу 552,50 грн (а.с. 4). Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.07.2021, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню і не спростував вимог позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено ст.ст.\~525,\~526,\~530,\~612, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, в силу ст.ст. 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наявність укладеного між сторонами договору споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 2500,00 грн. Відповідно до п. 1.1. Кредитор на підставі договору надає, а Позичальник отримує грошові кошти в розмірі, зазначеному в п. 1.2. цього договору, на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти Кредитору на умовах, що передбачені цим Договором. Згідно з пунктом 1.2. договору встановлено, що Кредитор надає, а Позичальник отримує кредит на таких умовах: сума кредиту: 2500,00 грн; строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його Позичальником, а саме з 09.07.2018 до 06.08.2018; термін повернення кредиту: 06.08.2018 включно; термін сплати відсотків за користування кредитом: відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 06.08.2018 включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50 % в день від суми заборгованості до повного погашення. Згідно з п. 5.1. договору передбачено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахуванням на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту - до 06.08.2018; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або пролонгації договору. Згідно з п. 8.2. договору позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Підписанням договору споживчого кредиту, анкети-заяви позичальника, а також видатковим касовим ордером підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів. Позивачем 08.06.2021 направлено вимогу відповідачу про виконання зобов`язання з погашення кредиту згідно умов договору споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018, проте вимога товариства відповідачем не виконана. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.07.2021, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню і не спростував вимог позивача. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання визначених як договором споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018 так і ЦК України, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором споживчого кредиту, у сумі, яка складається: із заборгованості по кредиту 2500,00 грн; заборгованості по відсоткам 1087,50 грн; заборгованості по простроченим відсоткам 4847,00 грн; 3% річних від простроченої суми 218,60 грн та інфляційного збільшення боргу 552,50 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача включити до суми заборгованості відповідача нараховані та несплачені штрафні санкції у розмірі 9264,00 грн, суд дійшов висновку, що в цій частині позовної вимоги слід відмовити, з наступних підстав. Суд зауважує, що згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України. У той же час відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. У договорі споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018, у п. 8.3. передбачено, що у разі порушення строків повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Кредитора штраф у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення Кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення Кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом. З огляду на вищевказані приписи в укладеному між сторонами договорі споживчого кредиту, позивач вимагає, включити до суми заборгованості відповідача заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 9264,00 грн. Однак, згідно ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із змісту умови визначеної у п. 8.3. договору споживчого кредиту №2216-18/СК від 09.07.2018, сторони домовились, що у разі прострочення строку повернення кредиту, після 06.08.2018 відповідач зобов`язується сплатити штрафні санкції у вигляді нарахування визначеного штрафу за відповідний день прострочки від суми кредиту за кожний день порушення строків, що нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Дана умова договору вказана чітко та не викликає у суду сумнівів чи двозначного її розуміння та вписана таким чином, аби деталізувати конкретний вид забезпечення виконання зобов`язанні у вигляді неустойки. Однак, за своїм змістом оспорюваний пункт визначає наслідки несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, що у розумінні ч. 3 ст. 549 ЦК України є пенею, а не штрафом. Крім того, позивачем було вже включено в розрахунок заборгованості відповідача 3% річних від простроченої суми та інфляційне збільшення боргу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України де передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача, на підставі п. 8.3. договору споживчого кредиту, заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям у сумі 9264,00 грн, суперечить вимогам ЦК України та задоволенню не підлягає. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1129,55 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial