Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. Позивачка 25.01.2019 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом та свої уточнені позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 115-117 КЗпП України обґрунтовує, тим, що 03.09.2018 її було звільнено з посади завідувача організаційного відділу профкому ОПОППММ ПАТ Сумське НВО за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, згідно розпорядження голови профкому ОПОППММ ПАТ Сумське НВО №01/06-12 від 30.08.2018. Станом на дату звільнення розрахунків по виплаті поточної заробітної плати та заборгованості за попередні періоди проведено не було. Згідно із листком-розшифровкою №160 від 02.10.2018 ОПОППММ ПАТ Сумське Машинобудівне науково-виробниче об`єднання станом на дату звільнення (03.09.2018) підприємство перед Позивачем мало заборгованість по заробітній платі у сумі 99478 грн. 73 коп. Просила стягнути з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ Сумське Машинобудівне науково-виробниче об`єднання (код 21116209) на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 89380,03 грн. та за затримку розрахунку при звільненні середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до поданої заяви представника позивача від 29.03.2019 - просила зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі на розмір суми - 30997,50 грн., фактично сплаченої відповідачем на день розгляду позовної заяви, та стягнути з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ Сумське Машинобудівне науково-виробниче об`єднання на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 58382,23 грн. та стягнути з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ Сумське Машинобудівне науково-виробниче об`єднання на користь позивачки за затримку розрахунку при звільненні середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 2. Відповідно до наданого відзиву 18.04.2019 Відповідач заперечує проти заявленого позову в повному обсязі. Зазначає, що звертаючись з позовом, позивач вважає, що її право на своєчасну виплату розрахунку при звільненні порушено, а тому просить застосувати положення ст. 117 КЗпП України, при цьому зазначає, що вона начебто мала право на отримання невиплаченої зарплати в день її звільнення, тобто 03.09.2018. Заявлений позов вважає незаконним і не обґрунтованим, який підлягає залишенню без задоволення. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, якщо працівник у день звільнення не працював, то виплата всіх сум, що належать йому від організації, повинна бути проведена не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Днем звільнення позивача є 03.09.2018, в цей день вона не працювала, на роботі не була, що підтверджується копією табелю обліку робочого часу за вересень 2018 р., оскільки в цей день займалася організацією поминального обряду з нагоди річниці смерті чоловіка. Вимоги про розрахунок позивач роботодавцю не пред`являла, а тому строк, визначений ст. 116 КЗпП України, не почав перебіг, що виключає застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, дана обставина підтверджується п.20 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 №13. Посилання позивача на ст.115 КЗпП України в частині стягнення заборгованості по зарплаті є необґрунтованим. Вимоги стосовно строків виплати зарплати, встановлених ст. 115 КЗпП України, поширюються на осіб, які мають статус працівника, тобто регулюють строки такої виплати під час дії укладеного трудового договору, після розірвання трудового договору строки виплати всіх сум, що належать звільненому працівнику, в тому числі заборгованість по зарплаті, здійснюється в строки, визначені ст.116 КЗпП України. Оскільки на час звернення з позовом позивач втратила статус працівника, а вимоги про розрахунок роботодавцю не пред`являла, то її право не порушено з боку відповідача, що виключає його захист в судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України. Позивач посилається в позовній заяві на листок-розшифровку відповідача від 02.10.2018 №160, як на підставу позовних вимог. Однак, цей листок-розшифровка не має правового значення, є недійсним з тих підстав, що виданий особою, яка неуповноважена на підписання від імені відповідача вихідних документів. Так, згідно з п.4.13.2 Статуту, на підставі якого діє відповідач, голова відповідача без доручення діє від імені первинної профспілкової організації, а згідно з п.4.13.4 - видає доручення. Оскільки голова відповідача не доручав бухгалтеру [PERSON] видавати та підписувати такі документи, а сам листок-розшифровка не підписаний головою відповідача, то відомості, які зазначені в цьому листку не відповідають дійсності, а саме: вихідна допомога нарахована безпідставно. Законодавством України не передбачено виплати вихідної допомоги позивачу при звільненні з підстав виходу на пенсію за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, а посилання в розпорядженні про звільнення позивача на колективний договір, не створило юридичного факту, оскільки п.4.2.2 колективного договору ПАТ «Сумське НВО», в редакції чинній на момент звільнення позивача, передбачав обов`язок виплачувати працівникам- «Ветеранам Сумського НВО» при звільнені у зв`язку з виходом на пенсію одноразово вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних зарплат за останні два місяці за наявності спільного рішення директора ПАТ з відповідним профкомом. Оскільки спільного рішення про виплату позивачу вихідної допомоги на підставі колдоговору не приймалось, кошти ПАТ «Сумське НВО» їй не перераховувались, то відповідні нарахування є безпідставними. Також позивачу безпідставно були нараховані 490 грн. за відпрацьований час та індексація цієї суми в розмірі 652,19 грн., оскільки позивач 03.09.2018 не працювала, а такі нарахування суперечать табелю обліку робочого часу за вересень 2018р. За порушення посадових обов`язків, які виразилися в незаконному нарахуванні вищезазначених сум, головний бухгалтер відповідача [PERSON] розпорядженням від 03.10.2018 № 01/08-04 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, безпідставно нараховані суми зарплати в розмірі 490 грн., її індексації в розмірі 652,19 грн., а також вихідна допомога в розмірі 38 990,44 грн. сторновані, як помилково нараховані на підставі вищезазначеного розпорядження, про що позивач була повідомлена листом від 04.10.2018 №165.1, який був направлений поштою на адресу її місця проживання. Станом на 15.04.2019 заборгованості перед позивачем відповідач не має, а позовні вимоги є необґрунтованими. Просить відмовити в позові в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю. II.Процесуальні дії по справі. 1.Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.02.2019 позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням строку Позивачу для усунення недоліків. 2.Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.03.2019 в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 3.Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Просила стягнути з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заробітну плату за відпрацьований день 03.09.2018 у сумі 490 грн., індексацію за відпрацьований день 03.09.2018 у сумі 652 грн. 19 коп., вихідну допомогу при звільненні відповідно до колективного договору у розмірі 38990 грн. 44 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.09.2019 по день винесення рішення суду. 4.Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, підтримавши мотиви, викладені у відзиві на позовну заяву.\~ ІІІ.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дій, які порушують право, або іншим способом, який встановлений договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 43 Конституції України\~та\~ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1\~ст. 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що позивача [PERSON] звільнено 03.09.2018 з посади завідувача організаційного відділу профкому ОПОППММ ПАТ Сумське НВО за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, згідно розпорядження голови профкому ОПОППММ ПАТ Сумське НВО №01/06-12 від 30.08.2018, у цей день вона не працювала, що підтверджується табелем обліку робочого часу за вересень 2018 року (а.с. 10-12, 39). За такого відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач зобов`язаний був провести з нею розрахунок не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] не надала доказів того, що вона працювала 03.09.2018 та пред`явила працедавцеві вимогу про розрахунок. Днем пред`явлення\~вимоги про\~розрахунок при\~звільненні суд\~вважає 21.03.2019\~ день\~отримання ОПОППММ ПАТ Сумське НВО ухвали суду про відкриття провадження в даній справі та матеріали позовної заяви [PERSON] , що підтверджується відміткою на супровідному листі суду канцелярії відповідача (а.с. 85). Повне перерахування не оспорюваних сум розрахунку при звільненні відповідачем позивачу відбулась у сумі 26477 грн. 18 коп. 08.04.2019, шляхом надання платіжного доручення № 70 від 08.04.2019 до установи банку (а.с. 82). Твердження представника позивача про фактичне зарахування зазначеної суми на картковий рахунок позивача 15.04.2019, що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 83), суд вважає неспроможним, адже затримка з зарахуванням зазначеної суми сталася за відсутності вини відповідача. Наявність спору між позивачем та відповідачем щодо інших виплат при звільненні підтверджується поданням [PERSON] позову до Ковпаківського районного суду м. Суми, зокрема, про визнання протиправним та скасуванням розпорядження голови Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» № 01/08-04 від 03.10.2018 в частині зобов`язання головному бухгалтеру сторнувати нараховану [PERSON] заробітну плату за 03.09.2018, індексацію за цей період та вихідну допомогу (а.с. 76, 77). Згідно листа від 17.04.21019 № 51 Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 567 грн. 11 коп. (а.с. 50). Таким чином,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~частково задоволення\~позовних вимог\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2019 по 08.04.2019 у розмірі 6238\~грн.\~21\~коп. Щодо нарахування та виплати вихідної допомоги при звільненні суд зазначає таке. 24.09.1993 наказом № 258 від 24.09.1993 [PERSON] присвоєно звання «Ветеран-Фрунзенець» СНВО ім. Фрунзе, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11, 12). Відповідно до п. 1.3 розділу І Колективного договору ПАТ «Сумське МНВО» положення колективного договору поширюються на всіх працівників ПАТ та Підприємств, незалежно від того, чиє вони членами профспілки, працівників, обраних до складу виборних органів, штатних працівників профкому, і є обов`язковими як для власників або уповноважених ними органів, так і для всіх працівників ПАТ та Підприємств (а.с. 44). Відповідно до колективного договору ПАТ «Сумське МНВО», в редакції чинній на момент звільнення позивача, з метою соціального захисту працівників, директори ПАТ та директори Підприємств разом з відповідними профкомами своїми спільними рішеннями та відповідно до окремих положень зобов`язуються надавати за рахунок коштів ПАТ та Підприємств додаткові пільги та компенсації: , зокрема, відповідно до п.4.2.2 працівникам - «Ветеранам Сумського НВО» при звільнені у зв`язку з виходом на пенсію одноразово виплачувати вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних зарплат за останні два місяці (а.с. 45). Відповідно до\~виписки з\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань (а.с.\~84)\~Об`єднана первинна\~організація профспілки\~працівників машинобудування\~та металообробки\~Публічного акціонерного\~товариства «Сумське\~машинобудівне науково-виробниче\~об`єднання» є\~самостійною юридичною\~особою (код\~21116209),\~яка є\~по відношенню\~до позивача\~роботодавцем,\~та на\~яку поширюються\~вимоги Колективного\~договору ПАТ «Сумське МНВО». Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги у розмірі 38990 грн. 44 коп. Із змісту\~п.6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~про оплату\~праці» від\~24.12.1999р.\~вбачається,\~що справляння\~та сплата\~прибуткового податку\~з громадян\~є відповідно\~обов`язком\~роботодавця та\~працівника,\~а отже\~суд визначає\~суму до стягнення без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. В зв`язку\~з необґрунтованістю,\~у задоволенні інших позовних вимог [PERSON] щодо нарахування та виплати заробітної плати за 03.09.2018, індексацію за цей період, суд вважає за необхідне відмовити. ІV.Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), суд дійшов висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. На підставі частини 9\~ст.141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій підприємства при звільненні позивача, суд покладає на відповідача повністю судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України розподіл судових витрат на сплату судового збору, що підлягає стягненню зі сторін, суд визначає, що з відповідача підлягає стягненню: на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.; в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial