Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач з метою купівлі автомобіля бувшого у користуванні, 31 жовтня 2020 року уклав з відповідачем договір купівлі-продажу транспортного засобу №2415, а саме автомобіля марки RENAULT Logan, 2019 року випуску, ВІN код [NUMBER] , який відповідач як продавець зобов`язався придбати у третіх осіб для покупця (позивача). Також визначено, що сторони зобов`язуються укласти Основний договір не пізніше 05 листопада 2020 року на умовах, визначених у цьому договорі. Того ж дня через відділення банку позивач сплатив на рахунок відповідача кошти в сумі 219230 грн, як авансовий внесок за Основним договором та комісію банку в сумі 1000 грн. Відповідач порушив умови укладеного договору: основний договір не уклав, обіцяний транспортний засіб позивачу не надав. Менеджер відповідача перестала відповідати на телефонні дзвінки. Позивач звертався із заявою-претензією до відповідача від 21.02.2021 з вимогою розірвання попереднього договору та повернення коштів, але кошти йому не повернуті. Також він звертався з відповідною заявою до органів поліції та прокуратури, але ніякої реакції на його звернення немає. Вважає, що його ввели в оману, укладенням вказаного договору. Неправомірними діями відповідача позивачу було завдано і моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 15000 грн. Безрезультатні перемовини з відповідачем, поїздки, листування, пошуки правової допомоги, звернення до поліції і суду потребують зайвих нервових зусиль, незапланованих майнових витрат і часу. Частина коштів на придбання автомобіля була позичена в борг у родичів, які треба віддавати. Через відсутність коштів в родині відбуваються сварки, що призводить до моральних страждань позивача. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №2415 від 31.10.2020 (попередній), стягнути з відповідача 219230,00 грн, сплачений в рахунок авансового внеску за вказаним договором, стягнути з відповідача 15000 грн на відшкодування моральної шкоди. Процесуальні дії у справі. 13.05.2021 позовна заява отримана судом. 18.05.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. На інтернет сайті «avtobazar» міститься оголошення компанії автосалона « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та займається продажем нових і вживаних автомобілів вітчизняного та імпортного виробництва /а.с.14,15/. 31 жовтня 2020 року між покупцем [PERSON] та продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСМОТОРС» укладеного договір купівлі-продажу транспортного засобу №-2415. За умовами договору покупець має намір купити у продавця, а продавець має бажання продати покупцеві транспортний засіб, тому маючи намір бути юридично зобов`язаними, відповідно до ст. 635 ЦК України сторони уклали цей договір купівлі продажу транспортного засобу з настанням відповідних наслідків. Відповідно до п.1.2 договору сторони зобов`язались у встановлений строк укласти Основний договір на умовах, встановлених у цьому Договорі, метою якого є придбання транспортного засобу, обумовленого договором. Транспортний засіб має наступні ідентифікаційні ознаки: марка RENAULT, модель Logan, рік випуску [NUMBER] , інші характеристики Х7L48RHH3jKF83851. Відповідно до п.1.6 Договору сторони зобов`язались укласти Основний договір 31 жовтня 2020 року за умови повного виконання п.2.1 цього Договору, тобто внесення покупцем на розрахунковий рахунок продавця грошових коштів в розмірі 219230,00 грн. Якщо на зазначену вище дату майно, погоджене сторонами в п.1.2 цього Договору не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що Основний договір буде укладено не пізніше ніж на 5-й робочий день після придбання продавцем майна, про що останній зобов`язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 05 листопада 2020 року. Пунктом 1.7 Договору передбачено, що продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець прийняти майно та оплатити його поточну повну вартість у сукупності 219230,00 грн. (повна поточна вартість повна вартість відчужуваного покупцеві майна, на момент укладення сторонами Основного договору). У випадку, якщо продавець необґрунтовано відмовляється від укладення Основного договору з покупцем, то продавець зобов`язаний повернути покупцеві суму грошових коштів, визначених п.2.1 Договору. Як слідує з п.4.2 вказаний договір є попереднім у розумінні\~ст. 635 ЦК України\~і метою є укладення Основного договору на умовах цього договору. Договір підписаний сторонами, міститься печатка ТОВ «МАСМОТОРС» /а.с.6-7/. Відповідачем виписано рахунок на оплату за вказаним договором 219230,00 грн /а.с.13/. Квитанцією №31 від 31 жовтня 2020 року підтверджується сплата [PERSON] на користь ТОВ «МАСМОТОРС» 219230,00 грн. за договором №2415 від 31.10.2020, та 1000 грн комісійного збору. Загальна сплачена сума 220230,00 грн /а.с.5/. Окрім того, 31.10.2020 [PERSON] складена заявка до адміністрації ТОВ «МАСМОТОРС» про надання транспортного засобу RENAULT Logan, кольору «Ангкор» темно коричневий, додаткове обладнання антикорозійна обробка з оплатою 2500 грн /а.с.10/. Позивачем умови Попереднього договору виконані в повному обсязі, а відповідач від виконання умов попереднього договору ухиляється, позивач автомобіль не отримав, Основний договір не укладений, дії які б свідчили про наміри виконати умови Договору відповідачем не здійснюються. На листи позивача відповідачем були надані відповіді, в яких зазначено, що при придбанні транспортного засобу була виявлена помилка в митній документації, що затримує процедуру його придбання. Також наголошено, що відповідно до п.3.4 укладеного Договору покупець має право звернутися до продавця із письмовою заявою про зміну транспортного засобу на відповідний або на розірвання попереднього договору із поверненням грошових коштів в строк до 15 банківських днів, з моменту отримання продавцем від покупця відповідної заяви /а.с.8,9/. З приводу укладення фіктивного договору між сторонами, [PERSON] звертався до УПК в Харківській області, до Харківської міської прокуратури із заявою (скаргою) на бездіяльність поліції, яка була перенаправлена для розгляду в межах компетенції до ГУНП в Харківській області /а.с.11,12,17/. Позивачу надана відповідь, що за результатами розгляду його заяви прийнято рішення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Кримінальне провадження не розпочиналось /а.с.18/. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, що регулюються ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ч. 1 ст. 509\~ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 635\~ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 вказаної статті сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію його укладення. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За ч.1\~ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1\~ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. При обмані\~завжди наявний\~умисел\~з боку\~другої сторони\~правочину,\~яка,\~напевно знаючи\~про наявність\~чи відсутність\~тих чи\~інших обставин\~і про\~те,\~що друга\~сторона,\~якби вона\~володіла цією\~інформацією,\~не вступила\~б у\~правовідносини,\~невигідні для\~неї,\~спрямовує свої\~дії для\~досягнення цілі\~-\~вчинити правочин.\~Обман\~може стосуватися\~тільки обставин,\~які мають\~істотне значення,\~тобто природи\~правочину,\~прав та\~обов`язків\~сторін,\~властивостей і\~якостей речі,\~які значно\~знижують її\~цінність або\~можливість використання\~за цільовим\~призначенням (ч.1 ст. 229 ЦК України). Відповідно до ч.2\~ст.627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до\~ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», права позивача вважаються в\~\~будь-якому разі\~\~порушеними,\~\~якщо\~\~порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. За положеннями ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика\~вважається такою,\~що вводить\~в оману,\~якщо вона\~спонукає або\~може спонукати\~споживача дати\~згоду на\~здійснення правочину,\~на який\~в іншому\~випадку він\~не погодився\~б,\~шляхом надання\~йому неправдивої\~чи неповної\~інформації або\~ненадання інформації\~про:\~ основні\~характеристики продукції,\~такі як:\~її наявність,\~переваги,\~небезпека,\~склад,\~методи використання,\~метод і\~дата виготовлення\~або надання,\~поставка,\~кількість,\~специфікація,\~географічне або\~інше походження,\~очікувані результати\~споживання чи\~результати та\~основні характеристики\~тестів або\~перевірок товару;\~ спосіб\~продажу,\~ціну або\~спосіб розрахунку\~ціни,\~наявність знижок\~або інших\~цінових переваг; умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно\~зі ст.18 цього Закону, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; завдають шкоди споживачеві. Несправедливими\~є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідно до\~ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Відповідно до\~ст. 693 ЦК України\~якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд приходить до висновку про те, що договір №2415 від 31.10.2020 є не виконаним з боку відповідача, укладений з порушенням вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідає вимогам законодавства України, порушує права позивача та є несправедливим. При укладенні договору позивача, як покупця товару, було введено в оману шляхом надання нечіткої та двозначної інформації щодо умов договору в частині строків придбання обумовленого транспортного засобу, що є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до позиції Конституційного Суду України у рішенні по справі №15-рп/2011 від 10.11.2011, одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Кодексу (ЦК). Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд України виходить також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша\~статті 634 Цивільного Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому послуги. Пунктом п.3.7 попереднього договору визначено, що у випадку, якщо продавець необґрунтовано відмовляється від укладення Основного договору з покупцем, то продавець зобов`язаний повернути покупцеві суму грошових коштів, визначених пунктом 2.1. Договору. За таких підстав та з урахуванням ст. 216 ЦК України щодо правових наслідків недійсності правочину, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сплаченої позивачем суми в рахунок авансового платежу в розмірі 219230,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до такого. Відповідно до\~ ст.ст. 15, 16, 23, 611 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі п. 5 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з вимогами ч.3\~ст.23 ЦК України\~при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За правилами ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо продажу обумовленого сторонами у Договорі транспортного засобу призвело до порушення прав позивача на користування транспортним засобом, вимагає від позивача додаткових витрат коштів і часу на телефонні розмови, листування з приводу виконання умов договору відповідачем, звернення до правоохоронних органів та суду, чим порушується його звичайний спосіб життя, що в свою чергу завдає позивачу моральних страждань. З урахуванням\~характеру страждань,\~обсягу заподіяної\~майнової шкоди\~ вважає,\~що сума\~в 5000\~грн.\~є достатньою\~грошовою компенсацією\~завданої позивачу\~моральної шкоди. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» \~за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, останній підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 4008,30 грн. (908,00 грн. +2192,30 грн. + 908,00 грн). На підставі викладеного та

Outcome: partial