Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у червні 2017 р. звернувся до суду з первісним позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 19 962,57 грн., моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. та судовий збір, також просив стягнути на користь представника [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Представник позивачки в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.11.2014 року о 08 год. 25 хв. по вул. С.Сосніних та пр-та ЛюКурбаса, 3Д в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля Фольцваген д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Шкода д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить позивачці. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.08.2016 р. провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, при цьому, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Далі представник позивачки зазначає, що згідно Полісу № АС 3987782 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Фольцваген д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ СК «Україна», проте, позивачка має намір скористатись своїм правом на безпосереднє відшкодування завданої їй шкоди саме з винуватця ДТП, а не страхової компанії. Представник позивача зазначає, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль Шкода д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження та відповідно Акту виконаних робіт від 19.10.2015 р. вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 19 962,57 грн. Також, представник позивача зазначає, що йому та позивачці завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі по 5 000 грн. кожному, просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 31.07.2017 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.07.2018 р. підготовче засідання розпочато та відкладено. Одночасно судом, в порядку ч. 1 ст. 53 ЦПК України, залучено в якості третіх осіб у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України та ПрАТ «СК «Україна» (ас. 42-43). Ухвалою суду від 05.12.2018 р. підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2018 року частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 19 962,57 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 1 280,00 грн., а всього - 23 242 (двадцять три тисячі двісті сорок дві) грн. 57 коп. В іншій частині позову відмовлено. 23.07.2019 року [PERSON] подав до суду заяву про скасування заочного рішення від 05.12.2018 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2019 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2018 р. - задоволено. Скасувано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від від 05.12.2018 р. у цивільній справі № 759/9742/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ПрАТ «СК Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Матеріали справи містять заяву представника позивача [PERSON] про звеншення розміру позовних вимог, а саме просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000, 00 грн., франшизу в розмірі 1 000, 00 грн., судовий збір у розмірі 1 280,00 грн. та вартість посвідчення приватним нотаріусом довіреності від 09 травня 2019 р. у розмірі 600, 00 грн., а всього - 4880 грн. 00 коп., оскільки МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 17020 (сімнадцять тисяч двадцять) грн. 86 коп. У зв`язку з чим у гр. [PERSON] не має претензій до гр. [PERSON] щодо відшкодування завдано матеріальної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, матеріали справи містять заяви відповідача, про неможливість бути присутнім в судовому засіданні за сімейними обставинами, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У зв`язку з чим суд вважає , що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представники третіх осіб до суду не з`явились, проте, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 30.11.2014 року о 08 год. 25 хв. по вул. С.Сосніних та пр-та ЛюКурбаса, 3Д в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля Фольцваген д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Шкода д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить позивачці. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.08.2016 р. провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, при цьому, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (ас. 15-17). Встановлено, що автомобіль Шкода д.н.з. [NUMBER] належить позивачці [PERSON] (ас. 45-а). Судом встановлено, що згідно Полісу № [NUMBER] цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Фольцваген д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ СК «Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. Правовідносини, що виникають під час дії даного полісу регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовоими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 17.07.2019 р. Господарський суд м. Києва визнав ПрАТ «СК «Україна» банкрутом та затвердив звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс компанії (справа № 910/842/18). Компанія була виключена з МТСБУ 01.07.2015 р., у лютому 2018 р. було порушено провадження про банкрутство. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ОСЦПВВНТЗ) у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договорами ОСЦПВВНТЗ, шкоду постраждалим відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених чинним законодавством. 01.11.2019 року позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. Судом встановлено, що МТСБУ визнав вимоги позивача обґрунтованими та прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування в розмірі за мінусом франшизи, передбаченої полісом № АС 3987782, у сумі 17 020,86 грн. (а.с. 90) Позивач визнає, що МТСБУ перераховано 17 020,86 грн. Отже, на думку суду, дії МТСБУ відповідають вимогам законодавства, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення. Приймаючи до уваги те, що ані статтею 982 ЦК України, ані Законом «Прострахування» франшизу не визначено істотною умовою договору добровільного страхування, це означає, що її (франшизи) наявність у договорі обумовлена згодою сторін. У відповідності до ст. 12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 36.6 вказаного Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 року у справі № 758/2356/17-ц. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 1000 грн. не відшкодований страхувальником, та винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди - франшизи в розмірі 1000,00 грн., є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4). У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, підлягають задоволенню, а саме залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, які виразились в порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на психологічний стан, з урахуванням ступеня вини відповідача та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial