Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовною заявою до територіальної громади Краснолуцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві позивачі вказують, що 21 липня 2015 року помер [PERSON], який був зареєстрований разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Острівна, 8 (змінена адреса вул. Комуністична, 8) в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області. Інвентаризація домоволодіння не проводилася в звязку з чим відсутні правоустановчі документи. Також, після його смерті залишилася земельна ділянка площею 0,16 га, що розташована в с. Красна Лука та належала йому відповідно до рішення Краснолуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 94 від 06.11.1997 про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, прийняте відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачу [PERSON] Позивач [PERSON] є пенсіонером, тому має право на обовязкову частку, оскільки відноситься до непрацездатних осіб. Позивач [PERSON], після смерті батька [PERSON], в шестимісячний термін звернувся до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними, а саме: позивачем [PERSON] право власності на 5/6 частини домоволодіння, що знаходиться по вул. Острівна, 8 в с. Красна Лука Гадяцького району та право власності на 5/6 частини земельної ділянки площею 0,16 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Красна Лука, а також визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/6 частину домоволодіння за вказаною адресою та право власності на 1/6 частину вищезазначеної земельної ділянки, оскільки у разі відсутності заповіту вона успадкувала б 1/3 частину спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], так як у даному випадку при визначенні частки враховується 1/3 частина сина померлого [PERSON]. Позивачіу судове засідання не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади Краснолуцької сільської радив судове засідання не зявився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнає у повному обсязі. Представник третьої особи Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі. Третя особа[PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до територіальної громади Краснолуцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 21 липня 21015 року в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області, про що виконавчим комітетом Краснолуцької сільської ради видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 25. За життя, а саме 14.08.2014 [PERSON] на випадок смерті зробив заповітне розпорядження, яким все майно, де б воно не було і з чого б не складалось, все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO]. Даний заповіт нотаріально посвідчений секретарем виконавчого комітету Краснолуцької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 188/05-01. Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснолуцької сільської ради від 30.09.2016 № 02-21/1148, [PERSON] був власником домоволодіння за адресою: вул. Острівна (вул. Комуністична), 8, с. Красна Лука, Гадяцького району Полтавської області, яке згідно записів у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № 449 станом на 01.07.1990 відносилось до типу службового двору. Рішенням сорок третьої сесії шостого скликання Краснолуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 07.05.2015 «Про перейменування вулиць та провулків в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області» вулицю Комуністична перейменовано на вулицю Острівна. Судом також встановлено, що померлий 21.07.2015 [PERSON] являвся батьком позивача [PERSON], [INFO] та третьої особи [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження, а також з 24.01.1986 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Як свідчить довідка Кооперативного обєднання житлових кооперативів «ПРИЗМА № 293» № 925 від 21.10.2016, померлий [PERSON], на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним на день смерті були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] син. З матеріалів спадкової справи № 1098/2015 до майна померлого 21.07.2015 [PERSON], розпочатої 02.09.2015, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою слідує, що із заявами про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] Постановою Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2016 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 8 по вул. Острівна в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області, у звязку з тим, що право власності на вказане нерухоме майно не зареєстроване. У технічному паспорті на житловий будинок за адресою: вул. Комуністична (вул. Острівна), 8, с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області, житловий будинок позначений літерою А-1, а, загальною площею 78,7 кв.м, жилою площею 38,1 кв.м, з господарськими будівлями: погріб - літ. Б, гараж літ. В, огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3. Право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями зареєстровано не було, про що свідчать відсутність запису у графі «Реєстраційний №» технічного паспорта від 18.07.2014 та відсутність правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. Згідно з повідомленням Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 30.08.2016 № 7746, відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області по вул. Острівна, 8 відсутні в матеріалах ПБТІ «Інвентаризатор». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON], будучи дружиною померлого [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що складається з будинковолодіння по вул. Острівна, 8 в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області, оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним та була зареєстрована за однією адресою. Згідно пенсійного посвідчення позивач [PERSON] є пенсіонером, тобто, виходячи зі змісту ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині, що залишилась після померлого чоловіка [PERSON] Враховуючи те, що померлий [PERSON], згідно заповіту призначив своїм спадкоємцем позивача [PERSON], [PERSON], в силу ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині, що залишилась після смерті чоловіка, а [PERSON], який, як було встановлено судом, являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], не надано доказів на підтвердження його права на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька, тому суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачами права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та задоволення позову в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що померлому [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,16 га позивачами не надано. Згідно рішення Краснолуцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 94 від 06.11.1997 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність», на підставі заяви [PERSON] та у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Красна Лука. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 12.12.2016 № 31-1608-99.4-1566/2-16, на імя [PERSON] (помер 21.07.2015), відповідно до бази даних Державного земельного кадастру до 01.01.2013 [PERSON] акт на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення підсобного господарства не виготовлявся. [PERSON] акт на померлу особу або її спадкоємцю немає можливості. Крім того, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка є підставою звернення позивачів до суду, відсутні відомості щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входить вищевказана земельна ділянка, що ставить під сумнів вирішення даного питання виключно у судовому порядку. Згідно законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини (ст. 125 ЗК України), право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстрації цього права. Як вбачається зі ст. 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/13, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації ( ч. 3 ст. 116 ЗК). Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно вказаних законів, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Красна Лука Гадяцького району Полтавської області не підлягають задоволенню, оскільки спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру її приватизації, тобто за життя він не набув права власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: partial