Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить встановити факт проживання її та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2006 року по лютий 2019 року, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Позов обґрунтовано тим, що з 26 липня 2006 року вона та відповідач проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання вони вели спільне господарство, разом купували продукти харчування і різні побутові речі, у 2009 році за спільні кошти придбали частину житлового будинку по [ADDRESS] , за який вони разом несли витрати за житлово-комунальні послуги. Під час спільного з відповідачем проживання вона працювала продавцем у магазині, виконувала всю домашню роботу, піклувалась про нього та його наразі повнолітнього сина від іншого шлюбу. У 2007 році позивач захворіла на захворювання онкологічного профілю, у зв`язку з яким у жовтні 2007 року, липні 2008 року та серпні 2017 року перенесла операції. У зв`язку з цим захворюванням вона має ІІІ групу інвалідності довічно, не може працювати та отримує пенсію по інвалідності. На думку позивача, їх із [PERSON] стосунки були сімейними, оскільки вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. 25 лютого 2019 року через сімейні сварки та появу у відповідача іншої жінки вони припинили спільне проживання. Після цього відповідач не бажає допомагати їй матеріально, хоча єдиним джерелом її доходів є пенсія у розмірі 1497 грн, вона несе значні витрати на утримання будинку та своє лікування. Оскільки вона стала непрацездатною під час спільного проживання з відповідачем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, яке тривало більше як 12 років, то вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти на її утримання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 жовтня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи. У вступному слові 17 жовтня 2019 року [PERSON] та її адвокат - Шарая Л.О. позов підтримали. Відповідач [PERSON] у вступному слові позов визнав. Пояснив, що дійсно з 2006 року по січень 2019 рік проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем. Йому відомо, що у 2007 році у позивача було діагностовано онкологічну хворобу, у зв`язку з чим вона втратила працездатність. Наразі у нього склались сімейні відносини з іншою жінкою, з якою він проживає однією сім`єю та надає також утримання її дочці. Зазначив, що під час спільного проживання завжди був чесним із позивачем та готовий сплачувати аліменти на її утримання в розмірі, який визначить суд. Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача, її представника, а також відповідача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Статтею 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У вступному слові позивач та відповідач визнали, що з липня 2006 року по 31 січня 2019 року вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, а відтак, оскільки в суду не виникає сумнівів у добровільності та об`єктивності визнання цих обставин, то такі не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Водночас, при вирішенні вимог позивача про встановлення юридичного факту проживання з відповідачем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд враховує, що відповідно до відміток у паспорті [PERSON] , у період із 25 квітня 2002 року по 27 листопада 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Таким чином, у судовому порядку підлягає встановленню юридичний факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - за період із 28 листопада 2007 року по 31 січня 2019 року. Відповідно до виписки з медичної картки [PERSON] , у 2007 році їй було встановлено діагноз у зв`язку із захворюванням онкологічного профілю, у зв`язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Черкаському обласному онкологічному диспансері, в тому числі й у зв`язку з оперативними втручаннями, з 3 грудня 2007 року по 5 грудня 2007 року, 26 грудня 2007 року по 24 січня 2008 року, 14 лютого 2008 року по 16 березня 2008 року, 2 квітня 2008 року по 15 квітня 2008 року, 5 травня 2008 року по 13 травня 2008 року, 3 червня 2008 року по 18 червня 2008 року, 18 липня 2008 року по 4 серпня 2008 року, 11 березня 2010 року по 22 березня 2010 року, 29 серпня 2017 року по 14 вересня 2017 року. Із довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 857122 вбачається, що 1 жовтня 2014 року [PERSON] призначено ІІІ групу інвалідності безтерміново; рекомендовано лікування та нагляд Черкаського обласного онкологічного диспансеру. Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Черкаській області від 31 травня 2019 року, [PERSON] перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 497 грн. З огляду на викладене, за час проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, [PERSON] захворіла на онкологічне захворювання, у зв`язку з яким стала непрацездатною. Згідно із ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року становить 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Оскільки єдиним джерелом доходів [PERSON] є пенсія у розмірі 1497 грн, то суд робить висновок про те, що вона потребує утримання від [PERSON] . Відповідно до довідки про доходи, виданої ГУ ДПСУ у Черкаській області, відповідач [PERSON] офіційно працює та має доходи в розмірі 13 081 грн за 2 квартал 2019 року, тобто в середньому по 4 360 грн щомісяця. Таким чином, відповідач, на думку суду, може надавати утримання [PERSON] , з якою він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 12 років, у виді аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів свого заробітку, щомісячно, починаючи з 22 липня 2019 року (день звернення до суду з цим позовом). Суд враховує надані відповідачем докази про перебування у нього на утриманні батька [PERSON] , 1946 року народження, який є інвалідом ІІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії І, але зауважує, що вказана обставина не дає підстави для зменшення розміру стягуваних на користь [PERSON] аліментів, оскільки відповідачем не надано доказів про доходи батька, невеликий розмір яких давав би підстави вважати, що він потребує утримання від свого сина. Водночас суд роз`яснює сторонам право пред`явлення позову про збільшення або зменшення розміру стягуваних аліментів, за умови виникнення обставин, які надають на це право відповідно до положень СК України. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка понесла судові витрати у виді судового збору у розмірі 384 грн 20 коп. за вимогами про встановлення юридичного факту та звільнена від судового збору за вимогами про стягнення аліментів, то з відповідача на її користь необхідно стягнути 300 грн 00 коп. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а в дохід держави - 768 грн 40 коп. за вимогами про стягнення аліментів. При складанні вступної та резолютивної частини рішення суду було допущено описку в частині розподілу судових витрат, яка підлягає виправленню з ініціативи суду у резолютивній частині повного тексту рішення.

Outcome: partial