Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON], який у подальшому уточнив та в остаточній редакції просив виділити йому 54/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами та надвірним спорудами загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 82,2 кв.м., а саме: житлову кімнату 1-6, пл..20.8 кв.м., коридор 1-5, пл.. 14.7 кв.м., житлову кімнату 1-11, пл..8.0 кв.м., житлову кімнату 1-10 пл.12.9 кв.м., коридор 1-8 пл. 3.1 кв.м., сходи 1-7, пл. 1.7 кв.м., прибудову «А2-1», тамбур «а2»; веранду «а3», тамбур «а7», мезонін «Мз», веранду «а5», вбиральню «В», погріб «ап.», гараж «З», гараж «Е», огорожу №4, місцеву очисну споруду «К1», місцеву очисну споруду «К2», свердловину «К3», розташованого за адресою: [ADDRESS] Харківської області відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017 року; визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами та надвірним спорудами загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., що складається з житлової кімнати 1-6, пл..20.8 кв.м., коридору 1-5, пл.. 14.7 кв.м., житлової кімнати 1-11, пл..8.0 кв.м., житлової кімнати 1-10 пл.12.9 кв.м., коридору 1-8 пл. 3.1 кв.м., сходів 1-7, пл. 1.7 кв.м., прибудови «А2-1», тамбуру «а2»; веранди «а3», тамбуру «а7», мезоніну «Мз», веранди «а5», вбиральні «В», погребу «ап.», гаражу «З», гаражу «Е», огорожі №4, місцевої очисної споруди «К1», місцевої очисної споруди «К2», свердловини «К3», розташованого за адресою: [ADDRESS] як на окрему одиницю з визначенням окремої адреси; визначити порядок користування земельною ділянкою за зазначеною адресою відповідно до другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017 року, виділивши йому в користування земельну ділянку площею 838 кв.м. та залишивши в загальному користуванні земельну ділянку площею 36 кв.м.; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди при поділі житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки; стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 12535,74 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності йому в ? частині на підставі свідоцтва про право на спадщину /р№1-573/, виданого 20.04.2010 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та договору довічного утримання /р№174/ від 10.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. та в ? частині [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину /р№1-573/ , виданого 20.04.2010 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району. Протягом тривалого часу між сторонами триває спір з приводу користування спірним будинком та земельною ділянкою, відповідач не бажає у позасудовому порядку поділити житловий будинок пропорційно ідеальних часток та постійно чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Позивач також надав окрему заяву про зарахування однорідних вимог, якою просив визначити суму компенсації вартості частки житлового будинку, яка підлягає сплаті відповідачу - 30815 гривень, зарахувавши зобов'язання відповідача по відшкодуванню понесених позивачем судових витрат - 12535 гривень, та остаточно визначити суму компенсації у розмірі 18280 гривень. В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що поділ житлового будинку відповідно до другого варіанту висновку судової експертизи повністю відповідає фактичному порядку користування житловим будинком, який склався між сторонами, та вважає більш прийнятним порядок користування спірною земельної ділянкою згідно другого варіанту висновку судової експертизи, оскільки він визначає найменший розмір частини земельної ділянки, яка залишається у спільному користуванні, що забезпечить мінімальний перетин сторін та уникнення конфліктів між ними. Представники позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, та [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у ході судового розгляду не заперечував проти поділу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, такий варіант поділу житлового будинку повністю відповідає фактичному порядку користування будинком, який склався між сторонами, але при цьому відповідач зазначив, що поділ подинку з відступом від ідеальних часток, які складають по ? частки кожному співвласнику, є неправильним, оскільки не відповідає заповіту, частина житлового будинку, якою він користується знаходиться у значно гіршому технічному стані, побудована в 1930-х роках, в зв'язку з чим запропонований позивачем поділ будинку є несправедливим, а належна йому до виплати сума компенсації є занадто малою. Крім того, відповідач, хоча і погодився із запропонованим експертом другим варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою, але зазначив, що такий порядок буде не зручний для користування. Представник третьої особи Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, до суду надана заява за підписом селищного голови Павленка А.М. про розгляд справи у відсутність представника ради. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в 125/250 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину /р№1-573/, виданого 20.04.2010 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та договору довічного утримання /р№174/ від 10.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. та в 125/250 частині [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину /р№1-573/, виданого 20.04.2010 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району. Рішенням Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 18 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць, провулків, в'їздів селища Покотилівка» [ADDRESS] Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 03.08.2016 та довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №885 від 08.08.2016 року інвентаризаційна вартість всіх будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] станом на 03.08.2016 року становить 509584 гривень та їх наявність складає: в прибудові літ. «А1-1»: житлова 1-6, пл..20.8 кв.м., коридор 1-5, пл.. 14.7 кв.м., житлова 1-11, пл..8.0 кв.м., житлова 1-10 пл.12.9 кв.м., коридор 1-8 пл. 3.1 кв.м., сходи 1-7, пл. 1.7 кв.м., прибудова «А2-1», тамбур «а2»; веранда «а3», тамбур «а7», мезонін «м3», веранда «а5», вбиральня «В», погріб «ап.», гараж «З», гараж «Е», огорожа №4, місцева очисна споруда «К1», свердловина «К3» (53/100 частин від вартості всіх будівель та споруд, що становить 269543 гривень); в прибудові «А1-1»: житлова 2-4 пл. 11.10 кв.м., тамбур «а1», веранда «а», житловий будинок «А-1», прибудова «а4», ганок «а6», погріб «ап1», гараж «Б», альтанка «О», огорожа №1-3, місцеві очисні споруди «К», «К2», душ «Д» (47/100 частин від вартості всіх будівель та споруд, що становить 240041 гривень). Відповідно рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 13.12.1955 року №22 площа земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, складає 1645 кв.м. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. В п.7 Розділу Х Перехідних положень ЗК України в редакції 2001 року вказано, що громадяни, які одержали у користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п. ґ) п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року при переході права власностіна будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Таким чином, сторони по справі мають право користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] Висновком судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017, проведеної по даній цивільній справі, запропоновано два варіанта виділу в натурі частки співвласникам житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами та надвірним спорудами загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 82,2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] з відступом від ідеальних часток з урахуванням порядку фактичного користування та два варіанта визначення порядку користування земельної ділянкою. Згідно запропонованого експертом другого варіанту поділу домоволодіння згідно висновку будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017, на якому наполягає позивач, позивачу пропонується виділити на 54/100 частин спірного домоволодіння замість 125/250 частин наступні приміщення і будівлі: по житловим будівлям в будинку «А1-1» - житлову кімнату № 1-6, коридор № 1-5, житлову кімнату № 1-11, житлову кімнату № 1-10, коридор № 1-8, сходи № 1-7, прибудову «А2-1», по надвірним будівлям - тамбур «а2»; веранду «а3», тамбур «а7», мезонін «Мз», веранду «а5», вбиральню «В», погріб «ап.», гараж «З», гараж «Е», огорожу №4, місцеву очисну споруду «К1», місцеву очисну споруду «К2», свердловину «К3» на загальну вартість 272690 гривень, що більше від ідеальної частки на 17898. Відповідачу пропонується виділити на 46/100 частин спірного домоволодіння замість 125/250 частин наступні приміщення і будівлі: житловий будинок «А-1», житлову кімнату № 2-4, веранду «а», прибудову «а4», по надвірним будівлям - тамбур «а1», ганок «а6», погріб «ап1», гараж «Б», оглядову яму "Бп", альтанку «О», огорожу № 1-3, місцеву очисну споруду «К», душ «Д» на загальну вартість 236894 гривень, що менше від ідеальної частки на 17898 гривень. Грошова компенсація, яка підлягає виплаті позивачем на користь відповідача, становить 30815 гривень. Згідно запропонованого експертом другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017, в користування позивачу та відповідачу кожному виділяється земельна ділянка площею 838 кв.м., площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 820 кв.м., у тому числі під будівлями, частина земельної ділянки площею 36 кв.м. залишається в загальному користуванні. Поділ спірного домоволодіння , який просить провести позивач, повністю співпадає з другим варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017. Суд вважає прийнятним для використання та реалізації при вирішенні питання щодо поділу спірного домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою другий варіант поділу домоволодіння та другий варіант порядку користування земельною ділянкою, запропонований висновком судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017, виходячи з наступного. Зазначений варіант поділу домоволодіння повністю відповідає порядку користування будинком , надвірними спорудами, який фактично склався між сторонами, не потребує здійснення переобладнань та перепланувань, та не заперечується відповідачем, про що останній зазначив в ході судового розгляду. Доводи відповідача про несправедливість поділу домоволодіння не відповідно до ідеальних часток суд до уваги не приймає, оскільки вони суперечать поясненням самого відповідача, який не заперечував в судовому засіданні проти виділу в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до другого варіанту поділу домоволодіння, запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи. Варіантів поділу спірного домоволодіння відповідно до ідеальних часток співвласників відповідачем не надано. Доводи відповідача в обґрунтування доводів про гірший технічний стан частини будинку, яка йому виділяється та відповідно несправедливість розміру належної йому грошової компенсації, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки технічний стан будинку та надвірних будівель не може впливати на вирішення питання про розподіл майна між співвласниками, а по суті є питанням його експлуатації, при цьому суд також враховує, що поділ майна здійснюється відповідно до встановленого між сторонами фактичного порядку користування житловим будинком. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували визначений експертом розмір грошової компенсації дійсній вартості частки майна, що переходить позивачу. Суд вважає прийнятним для використання та реалізації другий варіант визначення порядку користування спірної земельної ділянкою, запропонований висновком судової будівельно-технічної експертизи №49/9259/9260 від 31.05.2017, оскільки зазначений варіант визначення порядку користування земельною ділянкою відповідає варіанту поділу житлового будинку та надвірних споруд, до висновку про прийняття якого прийшов суд, не порушує права та інтереси сторін по справі та інших осіб, має найменшу площу ділянки, що залишається в загальному користуванні, та забезпечує можливість вільного доступу сторін до частин житлового будинку та надвірних споруд, що їм виділяються. Відповідачем не надано доказів того, що існують інші варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, які визначені у встановленому порядку чи експертом. Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно частини 3 статті 364 ЦК України договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Порядок виділу часток проводить з дотриманням Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 774/140441. Згідно даної інструкції у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно прийнятого судом варіанту виділу в натурі частки співвласника, компенсація вартості частки співвласника, яку позивач повинен сплатити відповідачу в зв'язку з перерозподілом ідеальних часток, становить 30815 гривень. Зазначена сума внесена позивачем на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанціями № 10 від 29.09.2017 та № 90 від 05.10.2017. Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди при поділі житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав у вигляді зобов'язання відповідача не чинити перешкоди при поділі житлового будинку та земельної ділянки, не передбачений нормами діючого законодавства, оскільки має широке тлумачення змісту вимоги та не визначає конкретні дії, які повинен вчинити відповідач, що суперечить вимогам ст.16 ЦК України, яка визначає орієнтовний перелік способів судового захисту порушених прав особи. Крім того, зазначені вимоги не підлягають задоволенню через недоведеність позивачем наявності фактичного порушення його права в зазначеній частині вимог на момент розгляду справи судом. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат у загальному розмірі 12535,74 гривень підлягають частковому задоволенню на суму 6500,87 гривень виходячи з наступного. Позивач в судовому засіданні зазначив, що при розгляді справи ним були понесені наступні витрати: оплата проведення геодезичних робіт ФОП [PERSON], необхідних для проведення судової експертизи у сумі 1500 гривень на підставі договору № 503 від 01.03.2017 та сума комісії за проведення платежу банком в розмірі 5 гривень (квитанція від 01.03.2017), оплата послуг БТІ в сумі 492,89 гривень, 840 гривень та 8,40 гривень (квитанції від 13.04.2017), оплата проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 5769,45 гривень, витрати на правову допомогу у загальній сумі 3920 гривень. Ст. 88 ЦПК України, передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до останніх належать у тому числі витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, та витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно листа ХНДІСЕ ім.. засл. проф.. М.С. Бокаріуса від 31.05.2017, вартість проведеної по даній справі судової будівельної експертизи № 49/9259/9260 від 31.05.2017 складає 5726,50 гривень, оплату експертизи в зазначеній сумі проведено, що також підтверджується наданою позивачем копією квитанції. На підставі договору № 503 від 01.03.2017, укладеного між позивачем та ФОП [PERSON], останнім було виконано геодезичну (планову) зйомку спірної земельної ділянки для подальшого визначення порядку користування земельною ділянкою, зазначена зйомка була виконана для проведення судової експертизи на підставі клопотання експерта про надання додаткових доказів № 49 від 20.01.2017, вартість робіт складає 1500 гривень, що була сплачена позивачем відповідно до квитанції від 01.03.2017. Вказані суми суд відносить до витрат позивача, пов'язаних з розглядом справи. Разом з тим, суд не вбачає підстав для зарахування до витрат, пов'язаних з розглядом справи зазначені в квитанціях суми комісії по оплаті банківських послуг у розмірі 42,95 гривень, 5 гривень та 8,40 гривень, оскільки оплата послуг банку до судових витрат не належить. Також не підлягають зарахуванню до судових витрат здійснені позивачем платежі у сумі 492,89 гривень та 840 гривень за оплату послуг БТІ, оскільки з наданих копій квитанцій не вбачається, які самі послуги БТІ були оплачені позивачем, останнім не надано суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, що зазначені послуги були пов'язані з розглядом даної справи, зокрема проведення судової експертизи. Крім того, копія квитанції на суму 492,89 гривень взагалі не містить даних щодо проведення розрахункової операції. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3920 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до положень частини 4 статті 42 ЦПК України документи, що посвідчують повноваження адвоката як представника, можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 47, 48 Постанови №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано ст.ст. 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі ІІІ Закону України «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12,42,56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з розрахунку вартості наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 11 липня 2016 року № 1107/1, представником позивача адвокатом [PERSON], яка діє на підставі зазначеного договору, були надані позивачу послуги з надання правої допомоги на загальну суму 3920 гривень, які були сплачені позивачем. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком представника позивача витрат на правову допомогу, оскільки він не відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та перевищує встановлений цим законом граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Так, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в 2016 році складає 551,20 гривень за годину, в 2017 році - 640 гривень за годину. Таким чином, виходячи з зазначеного представником позивача часу, витраченого на вчинення певних дій, суд визначає наступний розмір компенсації витрат на правову допомогу, яка підлягає відшкодуванню: вивчення документів щодо відносин, які виникли між сторонами (30 хвилин) - 275,60 гривень, проведення заходів щодо можливого вирішення спору у позасудовому порядку (1 година) - 551,20 гривень, складання позовної заяви та виготовлення копій документів (1,5 години) - 826,80 гривень, складання клопотання про призначення експертизи (30 хвилин) - 275,60 гривень, участь у судовому засіданні 22 грудня 2016 року (30 хвилин) - 275,6 гривень, складання заяви про уточнення позовних вимог (30 хвилин) - 320 гривень, а всього на суму - 2524,8 гривень. Разом з тим, як вбачається з розрахунку вартості наданих послуг адвоката адвокатом [PERSON] були надані послуги, у вигляді участі у судових засіданнях 17 жовтня 2016 року, 21 листопада 2016 року, 22 грудня 2016 року протягом 30 хвилин кожне, але, як вбачається з журналів судових засідань, які містяться в матеріалах справи, в судовому засіданні 17 жовтня 2016 року адвокат [PERSON] участі не приймала, судове засідання 22 листопада 2016 року тривало 6 хвилин. Також не є співмірним кількість часу - 30 хвилин з обсягом послуги у вигляді підготовки до судових дебатів (складання промови), при цьому суд виходить з відсутності промови у письмовому виді та загальності тривалості усної промови адвоката у судових дебатах. Таким чином, зазначені вище витрати на правову допомогу компенсації позивачу не підлягають. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у сумі 9751,3 гривень суд присуджує позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 6500,87 гривень (судом задоволені позовні вимоги про виділ в натурі частки з майна, визначення порядку користування земельної ділянкою, в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди відмовлено). Суд вважає заяву позивача про зарахування вимог позивача про відшкодування понесених ним судових витрат, але у визначеному судом розмірі 6500,87 гривень, та вимоги відповідача, яка виникає з обов'язку позивача сплати грошової компенсації вартості частки майна у розмірі 30815 гривень, такою, що підлягає задоволенню та визначає суму грошової компенсації вартості майна, яка підлягає сплаті позивачем відповідачу, в розмірі 24314,13 гривень. Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань з передачі родових речей, зокрема грошей). Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення. Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов'язання припиняється повністю, а більше - зменшується на суму заліку. Як зазначалося вище, за змістом названих правових норм, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог, передбачені ст.602 ЦК України, не містять заборони щодо зарахування зустрічних грошових вимог, які виникли із зобов'язань відшкодувати судові витрати. Відповідно до вимог до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. В зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (дві вимоги немайнового характеру) відповідно до Закону України «Про судовий збір», яким передбачена ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, у розмірі 1280 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial