Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач Державне ТГО «Львівська залізниця» звернувся в суд з позовом до Іспаської сільської ради Вижницького району, [PERSON]., третя особа Відділ Держземагенства у Вижницькому районі про визнання незаконним та скасування рішення Вашківецької міської ради в частині безоплатного виділення в приватну власність земельної ділянки та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі даного рішення. В позові вказував, що ПП «Ріга» виконує роботи з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця». В ході інвентаризації земель залізниці стало відомо про те, що під час виконання робіт в адміністративних межах Іспаської сільської ради виявлено, що в смузі відведення залізниці від км 31 + 416 м перегону Завалля-Вижниця на відстані 9,53 м. від осі колії розташована земельна ділянка [PERSON], яка передана останньому у власність Іспаською сільською радою Вижницького району на підставі рішення Іспаської сільської ради № 37-23/09 від 23.01.2009 р. і яка накладається на земельну ділянку залізниці загальною площею 0, 0097 га. Посилався на те, що частина земельної ділянки смуги відведення залізниці була передана у власність відповідачу [PERSON], де останній веде особисте селянське господарство у безпосередній близькості до залізничного полотна, в той час як згідно затвердженого плану смуги відведення відстань від залізничного полотна має становити 25 м. Залізницею як землекористувачем сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та не надавала погодження на вилучення земельної ділянки. Крім того, вказував, що на підставі вищезгаданого рішення відповідачу було видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. Вважав, що при прийнятті оскаржуваного рішення і видачі державного акту не враховано норми законодавства та прийнято рішення, яке суперечить законодавству України і порушує права та інтереси залізниці, а тому просив визнати незаконним та скасувати рішення Іспаської сільської ради №37-23/09 від 23.01.2009 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON], що знаходиться в с.Іспас Вижницького району Чернівецької області; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №318036, виданий [PERSON] на підставі рішення Іспаської сільської ради №37-23/09 від 23.01.2009 року та скасувати у Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки [PERSON], наданої йому на підставі рішення Іспаської сільської ради №37-23/09 від 23.01.2009 року та зареєстрованої на підставі акту на право власності, кадастровий номер 7320582500:01:002:0894; стягнути з відповідачів сплачені судові витрати. В адресованих суду заявах представник позивача Войцеховська Н.Я. заявлений позов підтримала, просила справу розглянути у відсутності представників залізниці. Крім того, просила здійснити розподіл судових витрат та стягнути з Іспаської сільської ради витрати за проведення судової експертизи в сумі 3252 грн. Представник відповідачів [PERSON] в адресованій суду заяві просила справу розглянути у їх відсутності, заявлений позов не визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст..68 ЗК України, ст..11 Закону України «Про транспорт» та ст..6 Закону України «Про залізничний транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв»язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об»єктів залізничного транспорту. Згідно п.б ч.3 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать: землі під залізницями, автомобільними дорогами, об»єктами повітряного і трубопровідного транспорту. Судом встановлено, що рішенням № 37-23/09 від 23 січня 2009 року Іспаської сільської ради внесено зміни в рішення сесії сільської ради за №14-02/06 від 25.12.2006 року в частині передачі земельної ділянки в приватну власність [PERSON] з площі 0, 45 га на фактичну площу 0, 5204 га, з них для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд 0, 2500 га, для ведення особистого селянського господарства 0, 2704 га в с.Іспас згідно матеріалів інвентаризації. На підставі вказаного рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №318036. З висновку проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи вбачається, що лінійні проміри від осі колії до межі земельної ділянки [PERSON] становить 12, 81 м + 12,51 м + 13, 58 м; спірна земельна ділянка (площа перекриття), що знаходиться у власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку становить 0,0220 га. Разом з тим, згідно «Плана полосы отвода линии Завалье-Вижница Львовской железной дороги», розробленого в 1965 році проектною конторою Південно-західної залізниці, ширина смуги відведення на ділянці перегону Завалля-Вижниця з прив»язкою до колії від км 31 + 416 м повинна становити 25 м. від осі колії. Земельні ділянки відводилися залізниці в користування на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року № 83, Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 року, та нормами відведення земель для залізниці 468-74, затвердженими постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247. Вказані правові акти не суперечать Конституції і Законам України, тому відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року „Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" застосовуються на території України до прийняття відповідних актів законодавства України. Крім того, з матеріалів справи (довідка від 10 грудня 2012 року №155/12з) вбачається, що позивач як землекористувач сплачує земельний податок за користування спірною земельною ділянкою. Таким чином, судом встановлено, що спірна земельна ділянка відведена для потреб залізничного транспорту. Відповідно до ч.2 ст.149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. За змістом ч.4 ст.84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність. Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а ч.1 ст.155 вказаного Кодексу передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ДТГО „Львівська залізниця" про визнання незаконним та скасування рішення Іспаської сільської ради від 23.01.2009 року, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку в частині посвідчення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0220 га.

Outcome: partial