Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 12609,66 гривень, 229,40 гривень судового збору та 1 000 гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 17 липня 2010 року на вул.. Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Рено», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ВАЗ», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2010 року та довідкою ДАІ встановлено вину у скоєні ДТП [PERSON] Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідальність відповідача навпаки застрахована не була. З метою встановлення розміру збитку, заподіяного автомобілю [PERSON] було проведено авто товарознавче дослідження та складено звіт №268/10 від 02.08.2010 року, де визначено розмір збитку у розмірі 12 609,66 грн. 07.12.2010 року зазначену суму перераховано позивачем [PERSON], тому позивачем набуто право вимоги до відповідача в порядку регресу на підставі ст.1191 ЦК України. З метою подання позову позивачем витрачено 1000 грн. на отримання правової допомоги за контрактом №58. Представник позивача у судове засідання надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 17 липня 2010 року о 10 год. 00 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21104», д/н [NUMBER] по вул.. Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську порушив вимоги п.13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Рено», д/н [NUMBER] під керування [PERSON], спричинивши пошкодження транспортним засобам. На підставі постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 серпня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником транспортного засобу «Рено» д/н [NUMBER] є [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Цивільна правова-відповідальність [PERSON] застрахована позивачем на підставі полісу №ВЕ/0990271 від 10.12.2009 року з терміном дії до 09.12.2010 року включно. 13.09.2010 року [PERSON] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку експертного дослідження №268/10 від 02.08.2010 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Рено», д/н [NUMBER] складає 12 609,66 грн. Зазначену суму в якості страхового відшкодування перераховано позивачем [PERSON] за платіжним дорученням №5036 від 07.12.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вказує ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначена норма закріплена також у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені докази, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково, стягнувши в порядку регресу 12609,66 гривень та понесений судовий збір в розмірі 229,40 гривень. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Статтею 79 ЦПК України передбачені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обґрунтування вимог про відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, позивач надав суду копію контракту № 58 від 17 вересня 2012 року про надання правової допомоги. Однак, платіжного доручення про сплату вартості витрат на правову допомогу та розрахунку витраченого часу позивачем не надано, тому суд не вбачає підстав для задоволення позові в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial