Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У квітні 2020 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій послалася на таке. [INFO] помер [PERSON] , з яким заявник з 1970 року проживала у фактичних шлюбних відносинах. Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,64 га, в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким вказане нерухоме майно заповідав [PERSON] , який у встановлені строки та порядку не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Як спадкоємець 4-ї черги за законом, заявник через свого представника, звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріусом їй роз`яснено, що вона може бути закликана до спадкоємства у порядку ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З 1989 року заявник була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, мали спільний побут та взаємні права і обов`язки, постійно спілкувалися та проводили разом час, допомагали один одному; після смерті [PERSON] заявник здійснила його поховання. Враховуючи викладене, просила встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 1970 року до дня його смерті. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] зазначив, що підтверджує обставини, викладені в заяві [PERSON] в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. На спадщину не претендує. Вислухавши заявника, заінтересовану особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Судом встановлено, що [INFO] в с. Романо-Булгакове Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] за актовим записом № 40 від 10 листопада 2006 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, загальною площею 3,64 га, кадастрові номери 4825780700:02:000:0113, 4825780700:01:000:0113, що належали йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 09 липня 2004 року Снігурівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження № 409-р від 27 травня 2004 року (а.с. 7). За життя 30 червня 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, загальною площею 3,64 га, заповідав [PERSON] (а.с. 8). Згідно з повідомленням завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою [PERSON] Ю [PERSON] В. від 15 квітня 2020 року № 862/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 25). Заявник як спадкоємець четвертої черги за законом, через свого представника [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , однак листом завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою Коваль Ю.В. від 07 листопада 2019 року № 2228/0116 представнику роз`яснено, що [PERSON] може бути закликана до спадкоємства у порядку ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст.1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Як вбачається з довідки Горохівської сільської ради Миколаївської області від 11 вересня 2019 року № 1648, [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 1989 року по день своєї смерті, знятий з реєстраційного обліку 10 листопада 2006 [INFO] . Разом з [PERSON] за вказаною адресою з 1970 року і на момент його смерті проживала та була зареєстрована співмешканка [PERSON] , [INFO] - заявник у справі (а.с. 9). Згідно з актом депутата Горохівської сільської ради Миколаївської області Окунської В.І. від 26 березня 2020 року, складеного за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , посвідченого в.о. старости Баратівського старостинського округу № 1 Горохівської сільської ради Павлік Л.М., [PERSON] , 1947 року народження, та [PERSON] , 1943 року народження, проживали в с. Романо-Булгакове Снігурівського району Миколаївської області з 1970 року як чоловік та жінка, вели спільне господарство до часу смерті останнього 04 листопада 2006 року (а.с. 11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є сусідами та знають заявника [PERSON] тривалий час, вона проживала з покійним [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка та вели спільне господарство по день його смерті. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим наданим доказам. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак з 1970 року спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявник обґрунтовує необхідність встановлення даного факту необхідністю оформлення спадкових прав. Встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має юридичне значення для визначення спадкоємців за законом, які можуть претендувати на цю спадщину після смерті [PERSON] . Разом з тим, поняття факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають в шлюбі між собою (стаття 74 СК України), з`явилось лише у СК України, норми якого почали діяти з 01 січня 2004 року. З 1970 року по 2004 рік діяли норми КпШС, якими не передбачалось такого правового інституту. Тому встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливо лише з 01 січня 2004 року. Приймаючи до уваги вищевикладене, надані докази, суд приходить до висновку, що заява заявника є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, в частині встановлення факту з 01 січня 2004 року.

Outcome: partial