Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У березні 2020 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.09.2010 року в розмірі 52815,91 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29.09.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3700 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htpp://privatbank.ua/terms/pages70, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Отже, між сторонами був укладений договір, за яким у кредитора виник обов`язок інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Договору, а у позичальника відповідно отримання виписки про стан і здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3). За п. 2.1.1.5.5. Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі незгоди зі змінами Умов та Правил або Тарифів клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (п. 1.1.2.4 Договору). Також відповідач зобов`язаний згідно п. 1.1.2.7 слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, згідно п. 2.1.1.5.6., на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Окрім того, договором (п. 2.1.1.7.6.) передбачена сплата позичальником штрафу (500,00грн + 5% від суми позову) за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, а відповідно до п. 2.1.1.12.11 Договору банк вправі вимагати дострокового виконання зобов`язань при невиконанні боржником обов`язків за Договором. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2019 року складає 52815,91 грн. та складається з наступного: 2381,07 грн. заборгованість за кредитом; 47443,61 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2491,23 грн. штраф (процентна складова). На підставі наведеного, просить позов задовольнити стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 2102 грн. ( а.с. 1-5) Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 25.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 22.04.2020 року від АТ КБ «Приватбанк» витребувано відомості про строк отриманої відповідачем суми кредиту та довідки про строк дії кредитних. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 2, 96). Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористалась, позовні вимоги позивача визнала частково, просила у їх задоволенні відмовити, але у судовому засіданні пояснила, що у 2010 році вона звернулась до банку із заявою та отримав кредит у розмірі 3700 гривень, підписала довідку про умови кредитування, після чого вона постійно оплачувала кредит, втім втратила роботу у зв`язку із чим зобов`язання не виконувала. Кредитку картку в останнє отримала у 2019 році та користувалась нею. Вважає, що банк не мав права нараховувати їй проценти та збільшувати відсоткову ставку, оскільки такої згоди банку вона не надавала. Поряд із цим, у письмовій заяві зазначила, що вимоги нарахування їй пені та штрафів позивачем здійснені в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також просила до вимог банку застосувати позовну давність та зменшити розмір заявлених вимог банку в період з 14.04.2014 року по 01.01.2018 року як в частині основної суми боргу так і в частині нарахування пені та штрафу (57-59). Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 06.09.2019 року, позивач є правонаступником публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" (а.с. 44-45). З фотокопії заяви-анкети № [NUMBER] та паспорта громадянина України слідує, що [INFO] [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) подала заяву позивачу відповідно до якої: виявляє бажання оформити платіжну картку кредитка «Універсальна»; кредитний ліміт відсутній; заявник погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 12, 38-39, 63). З довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду» підписаної відповідачем слідує, що процентна ставка складає 2,5% на місяць (тобто 30% на рік); порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; передбачені сплата штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 13). З довідки про видачу кредитних карт відповідачу [PERSON] слідує, що вона згідно кредитного договору б/н від 29.09.2010 року отримала наступні картки: № [NUMBER] зі строком дії до 07/14 року; [NUMBER] зі строком дії до 07/18; 5168755505744124 зі строком дії до 07/18; 4149439010794240 зі строком дії до 04/23 (а.с. 79-зв., 87-зв., 107). За розрахунком\~банку,\~заборгованість відповідача\~по кредиту\~станом на\~31.12.2019\~року у\~розмірі 52815,91\~грн.\~складається з\~наступного:\~2381,07\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~47443,61\~грн.\~ заборгованість\~по відсоткам\~за користування\~кредитом;\~500\~грн.\~ штраф\~(фіксована\~частина);\~2491,23\~грн.\~ штраф\~(процентна\~складова). Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом проводилося наступним чином: з 29 вересня 2010 року 30 % на рік; з 01 вересня 2014 року 34,80 % на рік; з 01 квітня 2015 року 43,20 % на рік (а.с. 7-11). З виписки по кредитним рахункам відповідача за період 30.09.2010 року 29.02.2020 року слідує, що відповідач користувалася кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалася за надані послуги, а також періодично здійснювала погашення заборгованості за кредитом 20.09.2019 року в сумі 110 грн., а 22.01.2020 року здійснила переказ (картка [NUMBER] ), в сумі 3 грн. (а.с. 11, 74-79, 82-105). З довідки про зміну умов кредитування слідує що відповідачу 29.09.2010 року було встановлено кредитний ліміт в сумі 300 грн., 13.09.2011 року та 29.09.2011 року кредитний ліміт було збільшено та встановлено у сумі 1200 грн., 30.07.2012 року кредитний ліміт встановлювався у сумі 2000 грн., 17.08.2013 року кредитний ліміт встановлювався у сумі 2800 грн., 25.09.2013 року кредитний ліміт становив 3700 грн., 24.03.2014 року кредитний ліміт становив 3420 грн., 15.04.2014 року та 23.04.2014 року кредитний ліміт становив 3150 грн., 26.05.2014 року кредитний ліміт становив 2950 грн., 06.11.2014 року кредитний ліміт становив 2770 грн., 21.04.2015 року кредитний ліміт становив 2630 грн., 28.12.2015 року кредитний ліміт становив 2470 грн., 20.01.2020 року кредитний ліміт становив 0 грн. (а.с. 106). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами та штрафи. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 29.09.2010 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписаний відповідачем та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщених на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Втім у заяві позичальника від 29.09.2010 року процентна ставка не зазначена та сума кредитного ліміту відсутня (а.с. 12). Поряд із цим, позичальником [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) 29.09.2010 року було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 13). Підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру базової процентної ставки 2,5 % в місяць; порядку нарахування та погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок стягнення комісії, нарахування пені та штрафу. Втім, матеріали цивільної справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем витяг з Умов та правил розуміла відповідачка, ознайомлювалася та погоджувалася з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 14-37, 114-139). Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.09.2010 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (19.03.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19). Разом з тим, суд вважає, що заява-анкета та довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», саме і є узгодженими між сторонами та містять істотні умови кредитного договору щодо ціни договору та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, отже саме за цими умовами і слід аналізувати виконання відповідачем договору із банком. Так, випискою по кредитним рахункам за період 30.09.2010 року по 29.02.2020 року, довідкою про видачу кредитних карт відповідача слідує, що відповідач 29.09.2010 року отримала картку відповідно до кредитного договору б/н 29.08.2019 року. В подальшому отримувала картки, зокрема 29.08.2019 року отримала картку № [NUMBER] зі строком дії до 04/23 року, користувалася кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалася за надані послуги, а також періодично здійснювала погашення заборгованості за кредитом, 20.09.2019 року в сумі 110 грн., а 22.01.2020 року (картка [NUMBER] ) здійснила переказ в сумі 3 грн. (а.с. 11, 74-79, 82-105), що власне, і є користуванням кредитним лімітом. І суд визнає належними і допустимими доказами у справі виписку по кредитним рахункам та довідку про видачу кредитних карток, так як у виписці відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта [PERSON] , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом та погашення ним заборгованості, а з довідки про отримання карток вбачається факт доведеності отримання відповідачем карток та користування ними і кредитними коштами, оскільки тільки їй було відомо ПІН-коди. Враховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконувала, використані кредитні кошти в розмірі 2381,07 грн. позивачу не повернула, на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню зазначена заборгованість за кредитом в сумі 2381,07 грн. Доводи відповідача [PERSON] щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості у цій частині не заслуговують уваги, з огляду на таке. Згідно виписки з руху коштів по рахунку відповідачка [PERSON] активно користувалася кредитною карткою № [NUMBER] (строк дії якої визначено квітень 2023 року), а саме в погашення боргу 20.09.2019 року нею сплачено заборгованість в сумі 110 грн. (а.с. 11, 74-79, 82-87, 99). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки, і позивач звернувся до суду з даним позовом 19.03.2020 року, отже, виходячи зі строку дії картки № [NUMBER] позов пред`явлено в межах строку позовної давності. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст. 1056-1 ЦК України (редакція на час виникнення правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Тому, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду. Встановлено, що у довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду» та яка підписана відповідачем, процентна ставка складає 2,5% на місяць (тобто 30% на рік); порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; передбачені сплата штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 13). Із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом проводилося наступним чином: з 29 вересня 2010 року 30 % на рік; з 01 вересня 2014 року 34,80 % на рік; з 01 квітня 2015 року 43,20 % на рік (а.с. 7-11). З довідки про видачу кредитних карт відповідачу [PERSON] слідує, що вона згідно кредитного договору б/н від 29.09.2010 року отримала наступні картки: № [NUMBER] зі строком дії до 07/14 року; [NUMBER] зі строком дії до 07/18; 5168755505744124 зі строком дії до 07/18; 4149439010794240 зі строком дії до 04/23 (а.с. 79-зв., 87-зв., 107). Поряд із цим, належних доказів про повідомлення банком відповідача щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом та отримання його згоди боржником, матеріали справи не містять, і вказана обставина позивачем не спростована. Між тим, банком нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Тому відсотки за весь період користування кредитним лімітом, який продовжувався отриманням відповідачем перевипущених карток, мають нараховуватись за ставкою 30 % річних, оскільки зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, яка підвищена позивачем в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,80%, та з 1 квітня 2015 року - у розмірі 43,20 % (а.с. 7-11) на прострочену заборгованість на переконання суду є нікчемною, у зв`язку із відсутністю належних доказів саме того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, суд зазначає, що невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежі, втім строк дії останньої картки визначено до 04/23 року (а.с.79-зв., 87-зв., 107), а погашення боргу відбулось 20.09.2019 року та останній переказ було здійснено 22.01.2020 року (а.с. 11, 74-79, 82-87, 99). Водночас, судом встановлено, що позивач нарахував заборгованість відповідачу за кредитним договором за період з жовтня 2010 року по 31.12.2019 року, а звернувся до суду з позовом 19.03.2020 року. Отже, з відповідача на користь позивача в межах строку позовної давності підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 19 березня 2017 року по 31.12.2019 року в сумі 2017,95 грн. за базовою відсотковою ставкою 2,5 % щомісяця, виходячи з розрахунку: 2381,07 грн. (тіло кредиту) х 30 % (за відсотковою ставкою 2,5 на місяць (30 % річних)) /360 х 1017 днів ( за період з 19 березня 2017 року по 31 грудня 2019 року), тому позов в цій частині належить задовольнити частково. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів (фіксована частина та процентна складова) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідачем позов в цій частині заперечується із посиланням на дію мораторію щодо нарахування пені та штрафів за кредитним договором. Довідкоюпро умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду» підписаної відповідачем, передбачена сплата штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісія, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 13). Між тим, згідно положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де зазначено і місто Курахове Мар`їнського району Донецької області (п. 9). Отже, з урахуванням наведених норм права, суд вважає, що позивач не вправі був нараховувати заборгованість за штрафами, оскільки вищезазначеним законом встановлено заборону, а тому позов в цій частині не може бути задоволений. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом належить задовольнити частково з огляду на їх ґрунтовність, а позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів з огляду на їх безпідставність задоволенню не підлягають. Щодо сплати судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України. Так,\~банком заявлено\~позов на\~суму 52815,91\~грн.,\~за подання\~якого сплачено\~судовий збір\~в сумі\~2102\~грн.,\~а задоволено\~позов на\~суму 4399,02\~грн.\~(2381,07\~грн.+2017,95 грн. задоволені вимоги тіло та проценти), тому позивачу належить до компенсації за рахунок відповідача сума судових витрат: 2102 грн. х 4399,02 грн. : 52815,91 грн. =175,07 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial