Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та про зміну розміру аліментів та стягнення на утримання іншої малолітньої доньки [PERSON] у такому ж розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи позов тим, що з 25.12.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Новоград-Волинського\~міськрайонного суду\~Житомирської області\~від 22.11.2011р.\~у справі\~№ 2-1368\~було розірвано. Від даного шлюбу та спільного проживання з відповідачем вони мають двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких вона записана матір`ю, а відповідач - батьком. Зазначила, що малолітні діти зареєстровані та проживають разом з нею. Вказує, що після розірвання шлюбу вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] , та згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.12.2014 р. у справі №2/679/810/2014 стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн., починаючи з 07.11.2014 р. і до досягнення повноліття. Вказане рішення знаходиться на примусовому виконанні в Нетішинському міському віддлі ДВС Центрально-Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Зазначила, що з часу ухвалення вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів змінилися обставини, які згідно ст.182 СК України, враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, її матеріальне становище та кількість осіб, що знаходяться на її утриманні, а також збільшився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] , який повинен становити 2 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання молодшої доньки [PERSON] вона до суду не зверталась, та з листопада 2014 р. відповідач перестав брати участь в матеріальному утриманні останньої, її прохання про надання матеріальної допомоги на утримання молодшої доньки були залишені відповідачем без задоволення та мотивовані тим, що відсутнє рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] . Зазначила, що 18.08.2015р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Вона є матір`ю багатодітної сім`ї та її дохід складається з допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, а також із заробітної плати отримуваної на посаді прибиральниці службових приміщень адміністративно-господарської частини в НУ «Острозька академія». Вказала, що відповідач має можливість брати регулярну участь в матеріальному утриманні доньок, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою та отримує дохід, виконуючи підсобні та будівельні роботи у приватних осіб, який використовує для задоволення власних потреб. Відомості про розмір свого доходу та місця його отримання відповідач надати відмовляється, інших осіб на його утриманні немає. Покликаючись на\~те,\~що відповідач\~добровільно не\~виконує свій\~обов`язок щодо\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~позивачка просить стягувати з нього щомісяця у примусовому порядку аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 30.11.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, учасникам справи визначено строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву. Позивачка та її представник адвокат Кордиш А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні до обставин, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 25.11.2020 р. зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] . За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року, який на даний час розірваний відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2011 року у справі №2-1368, яке набрало законної сили 01.12.2011р. (а.с.12). \~ \~ \~ \~Під шлюбу та спільного проживання у позивачки та відповідача народилося двоє доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 28.05.2010р. та серії [NUMBER] від 16.10.2012р., згідно яких батьками дітей є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с.13-14). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1641 від 28.10.2020 р., малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою, яка є їх матір`ю, у будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.20). З матеріалів справи та пояснень позивачки судом встановлено, що позивачка 18.08.2015р. вдруге одружилася та після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2015р. (а.с.18). Від даного шлюбу з [PERSON] позивачка має спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 13.10.2015 р. (а.с.19). Позивачка є матір`ю багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 19.09.2016 р. (а.с.21). Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради Рівненської області № 2309 від 26.10.2020 р., позивачка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, з 01.04.2019р. по 30.09.2021р. (а.с.22). Позивачка [PERSON] працює у НУ «Острозька академія» на посаді прибиральниці службових приміщень адміністративно-господарської частини та її заробітна плата за період квітень вересень 2020 р. становила 29\~956, 17 грн., що підтверджується довідками НУ «Острозька академія» № 061 від 22.10.2020р. та №407 від 21.10.2020р. (а.с.23-24). Після розірвання шлюбу, укладеного між відповідачем та позивачкою, остання зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] , [INFO] , та згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.12.2014 року у справі № 2/679/810/2014 позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., починаючи з 07.11.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15). На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Нетішинському міському відділі ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що підтверджується довідкою Нетішинського міського відділу ДВС № 18263 від 12.11.2020р. (а.с.16-17). \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду з доводів позивачки та пояснень її представника судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та його дохід складається з винагороди, отримуваної за виконання приватним особам підсобних та будівельних робіт. З матеріалів справи судом встановлено, що спільні діти відповідача та позивачки проживають разом з позивачкою, та вказана обставина відповідачем не заперечується. Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, шлюб між ними розірвано, та двоє їх спільних дітей постійно проживають з позивачкою та фактично знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що участь в утриманні двох доньок позивачка фактично здійснює самостійно та участь відповідача в утриманні старшої доньки [PERSON] є незначною, так як розмір стягуваних з відповідача аліментів є значно меньшим, аніж мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину, визначений ч.2 ст.182 СК України (50 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, що на час розгляду справи у суді становить 1197,50 грн.). Відповідач регулярної участі в належному утриманні молодшої доньки [PERSON] не приймає, матеріальної допомоги на постійній основі на її утримання в добровільному порядку не надає та доказів, які б спростовували такі обставини відповідач суду не надав, між батьками дитини не досягнуто домовленості про способи та обсяг участі відповідача як батька в утриманні доньки [PERSON] , а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої дитини [PERSON] , належним чином участі в її утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні доньки. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обгрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своєї доньки, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі №344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років становить : з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітньої доньки, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. При вирішенні позовної вимоги про зміну розміру аліментів, визначених рішенням суду та стягуваних з відповідача на утримання старшої доньки [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленністю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як було вище встановлено судом, згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.12.2014р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання старшої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн., та з часу ухвалення вищевказаного рішення змінилися обставини, які відповідно до вимог ст.182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема матеріальне становище позивачки та кількість осіб, які знаходяться на її утриманні. Окрім того, суд приймає до уваги, що з часу ухвалення вищенаведеного рішення про стягнення аліментів неоднарозово змінювався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та фактично з грудня 2016 р. стягнення аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] здійснюється в розмірі, який є меншим, аніж мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для зміни розміру аліментів, визначених рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 грудня 2014 р. у цивільній справі №2/679/810/2014, та враховуючи встановлений прожитковий мінімум для дитини, а також зростаючі потреби дитини та обов`язок батьків забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до переконання про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання старшої доньки [PERSON] , [INFO] , у збільшеному розмірі 1 800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач є фізично\~здоровим та\~працездатним,\~отримує дохід,\~а тому\~суд приходить\~до переконання\~про те,\~що відповідач\~може сплачувати\~аліменти у\~визначеному судом\~розмірі. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Позивачка звертаючись до суду з вищевказаним позовом просила стягнути з відповідача аліменти на утримання кожної дитини по 2 500 грн., та заявлений до стягнення розмір аліментів фактично перевищує мінімально рекомендований розмір аліментів на одну дитину, передбачений ч.2 ст.182 СК України, який присуджується судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В матеріалах справи відсутні та судом не здобуто доказів на підтвердження отримання відповідачем достатнього заробітку для стягнення з нього аліментів у загальному розмірі 5 000 грн. на місяць на утримання двох дітей, що на час звернення до суду фактично відповідало розміру мінімальної заробітної плати в Україні. Позов про стягнення аліментів був поданий 18.11.2020р., а відтак за правилами\~ст.191 СК України\~саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.180-184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial