Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , просить позбавити батьківський прав відповідачів відносно малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та стягувати з відповідачів аліменти на утримання кожної дитини у розмірі не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що відповідачі, які є батьками малолітніх, свідомо усунулися та нехтують виконанням своїх батьківських обов`язків, ухиляються від догляду та утримання дітей. Працівниками служби неодноразово проводились бесіди, щодо зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей. Однак батьки не реагували на зауваження та рекомендації працівників служби, неодноразово притягувалися до адміністравтиної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. При перевірці умов проживання, працівниками служби встановлено, що в помешканні безлад, діти не забезпечені в належній кількості продуктами харчування, відсутні санітарно-гігієнічні умови для проживання та розвитку дітей. Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопілської області від 06.12.2019 року відкрито провадження в справі за позовом Органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації, Служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд. Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила відносно позбавлення її батьківських прав, вказувала, що докладає всіх зусиль для забезпечення належного догляду та вихавання дітей, старається варити їсти, забезпечувати продуктами, підтримувати чистоту вдома. Не оспорювала ті обставини, що притягалася до адміністративної відповідальності. Просить надати їй можливість виправитись та не позбавляти батьківських прав. Відповідач [PERSON] заперечив проти позбавлення його батьківських прав, вказав, що є біологічними батьком всіх трьох дітей, однак відносно третьої дитини в актовому записі не значиться, оскільки донька народилася, коли відповідачі були розлучені. Зазначив, що постійної роботи не має, однак тимчасові підробітки є завжди, докладає всіх зусиль, щоб утримувати дітей, вважає, що санітарно - гігієнічні умови відповідні для проживання та розвитку дітей. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 34 від 27.04.2010 року, який складено відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, який розірвано рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.09.2013 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживають разом, що не заперечувалось ними. Відповідно до актового запису про народження дитини № 126 від 12 жовтня 2010 року [PERSON] народився [INFO] батьки - [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] [INFO] . Згідно з актовим записом про народження дитини № 13 від 17 листопада 2011 року [PERSON] народився [INFO] батьки - [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] [INFO] . Як слідує з актового запису про народження дитини № 82 від 13 серпня 2014 року [PERSON] народилася [INFO] на підставі заяви матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України батьком дитини є [PERSON] , мати [PERSON] [INFO] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 26.11.2018 р., встановлено, що відповідачі з малолітніми дітьми проживають за адресою [ADDRESS] , будинок має дві житлові кімнати, коридор та ванну кімнату. В будинку брудно та холодно. [PERSON] визнав, що вживав спиртне. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 04.06.2018 р. та 31.05.2019 р., 19.04.2018 року 22.03.2018 року встановлено, що відповідачі з малолітніми дітьми проживають за адресою [ADDRESS] , будинок має дві житлові кімнати, коридор та ванну кімнату. В будинку брудно та холодно, одяг на дітях брудний, харчування та одягом діти забезпечені не в повному обсязі, часто виникають конфлікти між батьками, періодично батьки зловживають алкогольними напоями. Як слідує з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.11.2016 року та 28.03.2019 року встановлено, що відповідачі з малолітніми дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] в кімнаті гуртожитку, санітарний стан задовільний, патрульною поліцією повідомлено, що на території ринку виявлено двох малолітніх дітей сім`ї [PERSON] , дітей доставлено за місцем проживання. Згідно з повідомленням сімейного лікаря, яке адресоване службі у справах дітей від 14.06.2018 року, мати - [PERSON] не з`являється на запрошення дільничного лікаря в дитячу консультацію, не відповідає на телефонні дзвінки, не приводить дітей на медогляди. Відповідно до повідомлень Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, які адресовані начальнику служби у справах дітей Теребовлянської РДА від 18.11.2016 року, 07.06.2018 року,05.06.2018 року відповідачі притягалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. З психолого - педагогічної характеристики [PERSON] від 20.11.2019 року, вбачається, що мати не придбала для сина необхідне шкільне приладдя, зошити. Не цікавиться якістю навчання дитини, не відвідує батьківські збори. Спільне проживання матері з [PERSON] (батьком їхніх трьох дітей) спричиняє негативний вплив на здоров`я, виховання та розвиток дітей через систематичне вживання ним алкоголю, здатність до агресії та насильства. Відповідно до довідки Теребовлянського дитячого ясла-садок «Ромашка», [PERSON] відвідувала старшу групу, дитячий садок відвідувала нерегулярно, пропуски були без поважних причин, мати мала заборгованість по оплаті, мати не бере участі в житті групи, не цікавиться успіхами дитини. Згідно з повідомленням Теребовлянської міської ради, яке скероване начальнику служби у справах дітей Теребовлянської РДА, сім`я Підперигори живе за рахунок пенсії по інвалідності [PERSON] , на комісію по призначенню державної допомоги сім`ям з дітьми [PERSON] не з`явилася, відповідно допомога не призначена, на запропоновані спеціалістами відділу соціальної роботи можливості для працевлаштування [PERSON] не погодилась, тому міська рада просила вжити всіх заходів для забезпечення прав малолітніх дітей. Відповідно до подання Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 13.02.2020 року повідомлено начальника служби у справах дітей Теребовлянськогої РДА та Теребовлянську міську раду про те, що 12.02.2020 року надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що її онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] вийшли з будинку дідуся, проте не повернулися. Місце знаходження їх невідоме, в ході оперативно - розшукових заходів вдалось встановити місце перебування зниклих. Мати з дітьми була в гостях у подруги, мати перебувала в п`яному вигляді. Батько також перебував в стані сп`яніння, що ускладнювало спроби встановити місце перебування матері з дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що запросила [PERSON] допомагати в благодійному проекті, за це вона могла взяти речі для дітей безкоштовно, деякий час [PERSON] працювала нормально, проте, на вихідні, дозволяла заходити стороннім особам в кіоск, під час перебування в кіоску, судячи з обстановки, випивали спиртні напої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що працює разом з [PERSON] , неофіційно, постійної робити не має, однак тимчасових підробітки є, вважає що [PERSON] та [PERSON] створили всі умови для розвитку та виховання дітей. Відповідно до Наказу Теребовлянської РДА від 07.11.2016 року № 170/1 дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] взято на профілактичний облік, як таки , що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області за №02-1697/02-18 від 27 листопада 2019 року, орган опіки і піклування вважає можливим позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Абзацом 2 п. 18 вказаної постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, проаналізувавши матеріали справи, а також враховуючи позицію відповідача, яка бажає змінити своє відношення до виховання дітей, докласти зусиль та створити належні умови для проживання дітей, обіцяла продовжити належним чином доглядати дітей, всіляко доказувала свої наміри навести лад у будинку, змінити свій спосіб життя, суд приходить до висновку, що вина відповідачів в ухиленні та неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей є, однак вважає, що позбавлення батьківських прав є передчасним та вважає за можливе не позбавляти їх батьківських прав та попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на Теребовлянську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. В силу вимог ч.4 ст.170 СК України при відібранні дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ч.ч. 2, 3ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню малолітніх дітей, хоча за віком та станом здоров`я є працездатними, тобто мають фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та мають можливість брати участь в утриманні своїх дітей, оскільки інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідачів, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і до досягнення старшою дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Стягнути з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і до досягнення старшою дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial