Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, відповідно до якого просить стягнути із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття щомісячно, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. 23.07.2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява від позивача, згідно якої вона просить стягнути з відповідача 1/3 частину з усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття щомісячно. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивача 1/3 частину з усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття щомісячно. Вказав, що позивач самостійно утримує дитину, відповідач матеріальної допомоги сину не надає та приховує дійсний розмір своїх доходів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, оголошенням на сайті Ірпінського міського суду Київської області та судовими повістками. Суд, заслухавши пояснення представника позивача по справі, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає до часткового задоволення. У судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~по справі\~не перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~Від шлюбу\~мають неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у свідоцтві\~про народження\~якого батьком\~записаний відповідач\~по справі\~(а.с.11). Також встановлено, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідно до\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~якимпроживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду\~на ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини та\~основоположних свобод,\~яка згідно\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини"є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обгрунтованим, але й справедливим. У сукупності\~наведеного позов\~підлягає до\~часткового задоволення\~та судом\~визнається необхідним\~та достатнім\~розмір аліментів,\~що присуджені\~з відповідача\~на користь\~позивача в\~розмірі 1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~щомісячно і\~додосягнення повноліття дитини, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне інтересам дитини. Тому, зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 41 СК України), стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial