Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач, підтримуючи заявлені вимоги в судовому засіданні посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який 03.07.2014 року розірвано. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На утримання дітей з відповідача присуджено стягувати аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак, позивач вказує, що на даний час цих коштів на утримання дітей недостатньо. Позивач просить суд збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів до 1200 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що проти сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей не заперечує, однак розмір аліментів, заявлений позивачкою, вважає завищеним, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з матір"ю. (а.с.7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2014 року з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положеньст. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 1.12.2016 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2017 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років : з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача 1000 гривень аліментів. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Тобто з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень. Відповідно до ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial