Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 5000,00 грн., стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 3000,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має змогу надавати таку допомогу, вихованням дитини не займається. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити наступне. Судовим розглядом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.09.2007 року у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиція зроблено актовий запис №1053. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.02.2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] В свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від [INFO], виданому відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, батьками записані: [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітня, дитина проживає разом з позивачкою. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки є працездатним, інших утриманців не має. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч .ч. 7, 8 ст. 7СК України зобов'язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2017 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2017 рік" за пoданням Міністерства фінансів. Для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 888,50 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту названої статті у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в сумі 3000,00 грн. щомісячно на лікування сина до досягнення ним повноліття та стягнення додаткових витрат на організацію нормального освітнього процесу, придбання навчального приладдя, одягу, проїзду, харчування тощо, то суд вважає дані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В довідці медичного закладу, наданої позивачем про перенесені захворювання на протязі року, вказано перелік лікарських засобів, які були призначені лікарем для лікування. В довідці не вказано, що дитина потребує лікування до її повноліття, окрім того у вказаній довідці вказано, що дитина хронічних захворювань немає, на диспансерному обліку не перебуває. У свою чергу, навчання дитини у 3 класі Харківської спеціалізованої школі І-ІІІ ступенів №73 ХМР не свідчить про наявність витрат саме на навчання і придбання літератури, тощо, оскільки на підтвердження зазначеного позивачем не надано чеків або квитанцій, які би свідчили про суму витрат. Оскільки позивач не надала доказів, які вона конкретно витратила кошти на лікування дитини, та яке саме необхідне лікування та оздоровлення дитині на даний час за висновками лікарів не надано, окрім того не надано рекомендаційного висновку лікарської комісії про необхідність оздоровлення дитини. Суд не може брати до уваги припущення позивача та стягувати кошти на майбутнє на лікування, оздоровлення і додаткові витрати на забезпечення освітніх заходів, тому дані вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат. Таким чином, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку в розмірі 1777 грн., обов'язок батьків в рівних частинах утримувати дітей, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини на загальну суму 888,50 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial