Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що з 1985 року по 2007 рік працював на підприємствах по видобутку вугілля, які входять до складу ДП «Львіввугілля». Внаслідок тривалої роботи у шкідливих умовах праці на шахті, захворів на професійні захворювання: антракосилікоз І ст., бронхіт, емфізема легень ДН -ІІ ст., у зв'язку із чим він неодноразово звертався за медичною допомогою. 04.05.2007 року та 28.11.2008 року роботодавцем було складено акти розслідування професійного захворювання, згідно яких встановлено, що такі виникли внаслідок роботи в підземних умовах при запиленості повітря на робочих місцях, що перевищувало ГДК, відмічались значні обводнення очисних забоїв а також робота із шумом еквівалентним 90% тривалості зміни. Відповідно до висновку обласної МСЕК від 29.05.2007 року йому вперше і безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворювання. В подальшому висновком міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК йому встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 10% по профзахворюванні - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість вперше. Також, 29.04.2013 р. міжрайонної спеціалізованою профпатологічною МСЕК йому безтерміново встановлено 60% втрати професійної працездатності. Встановлена потреба у лікуванні в ЛПЗ, витратах на ліки, санітарно-курортному лікуванні. Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, безстроково на 60% втратив працездатність внаслідок профзахворювання, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі, що призвело до зміни ритму та порядку життя. Розмір моральної шкоди оцінює у 30 000 грн. та просить такий стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, додатково пояснив, що працював на підприємствах по видобутку вугілля, які входять до складу ДП «Львіввугілля» через що отримав професійне захворювання. У зв'язку з цим в нього з'явився сухий кашель, біль у грудях, задишка при ходьбі, частково втратив слух. Через значну втрату працездатності, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства. Вимушений час від часу проходити медичне лікування. Вважає що йому заподіяно моральної шкоди, у зв'язку із чим просить позов задовольнити. Пояснення позивача підтримав його представник [PERSON]. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що відповідно до наказу МОЗ № 212 від 22.11.1995 року на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення факту спричинення моральної шкоди. Звертав увагу на те, що позивачем не подано висновку МСЕК, лікаря психіатра чи висновку ЛКК про встановлення факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок трудового каліцтва. Також зазначив, що позивачем пропущений трьох місячний термін звернення до суду. передбачений КЗпП України. Крім цього, у наданих медичних документах немає покликання про отримання позивачем фізичних та душевних страждань внаслідок отриманого захворювання. Крім цього, у наданих медичних документах немає покликання про отримання позивачем фізичних та душевних страждань внаслідок отриманих профзахворювань. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1985 року по 2007 рік працював на підприємствах по видобутку вугілля, які входять до складу ДП «Львіввугілля», що стверджується копією трудової книжки виданої на його ім'я. У зв'язку із роботою у важких та шкідливих умовах праці під землею в шахті, позивач захворів на професійне захворювання, внаслідок чого був змушений неодноразово звертатись за медичною допомогою, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок з історії хвороб. 04.05.2007 року та 28.11.2008 р. роботодавцем було складено акти розслідування професійних захворювань, згідно яких встановлено, що такі виникли внаслідок роботи в підземних умовах при запиленості повітря на робочих місцях, що перевищувало ГДК, значного обводнення очисних забоїв та роботи із шумом еквівалентним 90% тривалості зміни. Відповідно до висновку міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК від 29.05.2007 року [PERSON] вперше і безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворювання. В подальшому висновком міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 10% вперше по новому профзахворюванні - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість . Також, 29.04.2013 р. міжрайонної спеціалізованою профпатологічною МСЕК йому безтерміново встановлено 60% втрати професійної працездатності. Встановлена потреба у лікуванні в ЛПЗ, витратах на ліки, санітарно-курортному лікуванні. Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Пунктом 11 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Окрім того, Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 21.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України (яка набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тому відшкодування моральної шкоди повинно проводитись роботодавцем - ДП «Львіввугілля». Під моральною шкодою, згідно з п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.2 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 p., ушкодження здоров'я заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. З досліджених матеріалів справи вбачається, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоров'я, внаслідок професійних захворювань при виконанні своїх трудових обов'язків, в зв'язку з якими позивачу 29.05.2014 року вперше і безтерміново було встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням, а подальшим оглядом МСЕК від 16.12.2008 р. йому встановлено додатково 10% втрати працездатності по новому профзахворюванні - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість. Це призвело до того, що позивач втратив працездатність, у нього є постійна задишка при ходьбі, пітливість, він обмежений у рухах, не може виконувати повноцінно роботу при веденні домашнього господарства, став інвалідом та частково втратив слух. Змушений час від часу проходити медичне лікування, витрачати кошти на придбання ліків. Всі ці обставини суттєво погіршили уклад його життя, вимагають додаткових зусиль для його належної організації. З огляду на це суд прийшов до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди. Оцінюючи розмір моральної шкоди суд враховує загальний стаж роботи позивача на підземних роботах з шкідливими умовами праці, що складає більше 14 років. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлений його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 12 000 грн. моральної шкоди, так як вимоги про стягнення 30000 грн. моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача ДП «Львіввугілля».

Outcome: partial