Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, заборгованості за відсотками, посилаючись на такі обставини. Між банком й [PERSON] 29.05.2008 року укладено кредитний договір № CL-502/052/2008, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] в кредит грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 34\~593,15 доларів США зі строком користування до 29 травня 2015 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання умов кредитного договору 24 квітня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № SR-502/052/2013, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором в тому ж розмірі, що й боржник. Позивач повністю та в строки виконав свої зобовязання за кредитними договорами, однак, в порушення умов кредитних договорів, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів у належному розмірі та строк відповідач не виконує. Відповідачі у судове засідання не зявлялися неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. З наданих суду доказів вбачається що позивач є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ОТП банк». Відповідно до п. 2 частини № 1 кредитного договору № CL-502/052/2008 від 29 травня 2008 року, укладеного між сторонами, [PERSON] отримала від позивача кредит в іноземній валюті в сумі 34\~593,15 доларів США із остаточною датою повернення кредиту 29 травня 2015 року. Відповідно до п. 3 частини № 1 кредитного договору, для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка, де фіксований відсоток дорівнює 12,75% (дванадцять цілих 75 сотих відсотків) річних. Підпунктом 1.4.1.1.1. пункту 1.4. частини №2 кредитного договору передбачено, що у разі використання фіксованої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк дії договору, з розрахунку річної бази нарахування процентів (дванадцять місяців у році). Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2. пункту 1.4. частини № 2 кредитного договору, відповідно до якого, проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до кредитного договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до п. 1.5. кредитного договору. Втім, [PERSON] не виконані умови договору, відповідно до якого повернення відповідної частини кредиту здійснюється кожного календарного місяця у строки, передбачені графіком повернення кредиту. Відповідно до п. 1.9.1. частини № 2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за цим договором. Враховуючи, що позивачем неодноразово порушувались вимоги щодо щомісячного повернення кредиту, суд вважає, що позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № CL-502/052/2008 від 29.05.2008 року станом на 04.04.2016 року у відповідача перед банком існує наступна заборгованість за кредитом: ? залишок заборгованості за кредитом 9\~394,16 доларів США, що в еквіваленті складає 245\~266,15 гривень за курсом НБУ; ? несплачені відсотки за користування кредитом 1\~721,23 доларів США, що в еквіваленті складає 44\~938,56 гривень за курсом НБУ. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором станом на 04.04.2016 року складає 11\~115,39 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ, за розрахунком позивача, складає 290\~206,04 гривень. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобовязання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 3 статті 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За пунктами 11, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно з п. 14 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). З огляду на наведене, сума залишку заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом має бути стягнута в валюті кредиту. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо позовних вимог до поручителя [PERSON]. Судом враховано, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання умов кредитного договору 24 квітня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № SR-502/052/2013, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як вбачається зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Офіційний курс української валюти, встановлений НБУ на день постановлення рішення, складає 2663,07 гривень за 100 доларів США. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості відповідачів за вказаним кредитним договором становить 11\~115,39 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день постановлення рішення 13 вересня 2016 року становить 296\~010,74 гривень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За правилом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Втім, суд вважає за необхідне в частині вимог про солідарне стягнення судових витрат з відповідачів відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення таких витрат у солідарному порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога про стягнення у рівних частках з відповідачів судових витрат за сплачений судовий збір.

Outcome: partial