Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 06.11.2015 року до суду з вищезгаданим позовом. В уточненій редакції від 22.02.2016 року просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за розпискою від 10.10.2014 року з урахуванням 3% річних за період з 21.03.2015 року по 10.02.2016 року в сумі 905591,70 грн. та за розпискою від 11.09.2014 року з урахуванням 3% річних за період з 01.10.2014 року по 11.02.2016 року в сумі 1405711,34 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10.10.2014 року він надав відповідачу у борг 34000 доларів США, без зазначення строку повернення. Крім того, 01.09.2008 року відповідачу також надавав у борг 34000 доларів США строком до 01.10.2014 року, що підтверджується розпискою від 11.09.2014 року. Він, позивач, 05.02.2015 року, 03.03.2015 року направляв відповідачу за адресою місця проживання та реєстрації вимогу про повернення боргу протягом семи днів з моменту отримання листа, однак рекомендовані листи повернулися у звязку з закінченням терміну зберігання. Отже, зобовязання за розпискою від 11.09.2014 року мало бути виконано до 01.10.2014 року включно, а санкції нараховуються з 02.10.2014 року, а за розпискою від 10.10.2014 року після спливу семи днів з дня отримання вимоги про погашення боргу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, просив розглядати справу за його відсутності. Будучи присутнім у попередніх судових засіданнях підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце про час та місце розгляду справи повідомлений,подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає частково, тільки в сумі 34000,00 доларів США, оскільки друга розписка є підтвердженням боргу за першою розпискою, заперечував проти відсотків, індексу інфляції. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з розписок, оригінали яких долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] взяв у позивача в борг 34000,00 доларів США , які зобовязується повернути, розписку складено 10.10.2014 року ( а.с.49). В розписці від 11.09.2014 року відповідач підтвердив наявність боргу перед позивачем в сумі 34000,00 доларів США, які отримав 01.09.2008 року, та зобовязався передати додаткову частку в ПП «Меттралекспорт» в розмірі 20% від його долі, яка складає 45%, в рахунок гарантії погашення заборгованості, не пізніше 01.10.2014 року (а.с.50). Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, і не спростовано відповідачем, що [PERSON] отримано від позивача [PERSON] 34000,00 доларів США 01.09.2008 року, що підтверджено розпискою від 11.09.2014 року та розпискою від 10.10.2014 року. Гроші передано в користування без сплати відсотків та без зазначення терміну повернення. Позивач просить стягнути суму боргу у гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2016 року, на день звернення до суду з уточненим позовом, в сумі 881960,00 грн ( 2594,4535 грн за сто доларів США) за першою та 881960,00 грн. за другою розписками /а.с.41/. Згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"\~суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК, частина третя\~статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року). При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні, і у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, суд вважає доведеним отримання в борг тільки 34000,00 доларів США, тому, виходячи з положень\~ст.11 ЦПК України, враховуючи позовні вимоги [PERSON], заявлені в позовній заяві, сума боргу, яка підлягає поверненню відповідачем, становить тільки в сумі 881960,00 грн. за розписками від 11.09.2014 року та 10.10.2014 року, оскільки, станом на 10.02.2016 року - день звернення з уточненою позовною заявою - офіційний курс\~\~НБУ гривні до долара США становив 2594,4535 грн. за 100 доларів США. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [INFO] (а.с.23) та адресу місця проживання: [INFO] надсилалися 05.02.2015 року, 03.03.2015 року рекомендованим листом вимоги про погашення боргу в сумі 68000,00 доларів США протягом 7 днів з моменту отримання, що підтверджується квитанціями «Укрпошта» від 05.02.2015 року, 03.03.2015 року (а.с.10,11). Однак, підтверджень вручення поштового відправлення або повернення відправнику листів з зазначенням причини повернення, суду не надано. Крім того, в розписках не зазначено щодо терміну або строку повернення боргу, тому суд не знаходить підстав для стягнення 3% річних та індексу інфляції від простроченої суми. Факт наявності у [PERSON] оригіналів розписок, часткове визнання відповідачем суми боргу, свідчать про існування між сторонами боргових зобовязань. Станом на день розгляду справи грошові кошти відповідачем позивачу не повернуто, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними в частині повернення боргу в сумі 34000,00 доларів США що еквівалентно 881960,00 грн, тому задовольняє вимоги в цій частині, в решті позову вважає позовні вимоги не доведеними та відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218,541,543, 625,1046, 1047, 1049 ЦК України;

Outcome: partial