Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 28.07.2009 року уклала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народилися дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Шлюб не розривали, проживають у будинку по [ADDRESS]. Відповідач добровільно відмовляється брати участь в утриманні дітей. Відповідач працює на посаді охоронця в ТОВ «Лотівка Еліт» та отримує стабільний заробіток від 4500-6000 грн. за місяць. Стан здоров'я відповідача та його матеріальне становище дозволяє утримувати своїх неповнолітніх дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття та витрати за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від шлюбу мають двох дітей, у від подача є також дитина від першого шлюбу, яка проживає з колишньою дружиною відповідача, відповідач коштів на утримання дітей добровільно не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження від 26.10.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження від 28.12.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ТОВ «Лотівка Еліт» № 175 від 04.04.2014 року [PERSON] працює в ТОВ «Лотівка Еліт» охоронцем, отримує дохід в розмірі 6200 грн. на місяць. З огляду на те, що відповідач є батьком трьох неповнолітніх дітей, має постійний заробіток, добровільно коштів на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків. Враховуючи, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей може здійснюватися в розмірі не більше 50% заробітку та наявність у відповідача неповнолітньої дитини від першого шлюбу, яка теж має право отримання аліментів від відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частини доходу на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, єдина частка від доходу відповідача складає 1/3 . Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог та суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Оскільки з квитанції про сплату 250 грн. за надання юридичної консультації та підготовки документів до суду неможливо встановити, що правова допомога надавалась позивачці саме у цій справі, суд вважає, що витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а тому не знаходить підстав для стягнення цих витрат з відповідача. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial