Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.08.2017 року. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, хоча він є працездатним і працевлаштованим (працює в поліції). Згідно даних головного управління статистики у Вінницькій області середня номінальна заробітна плата штатного працівника підприємств, установ та організацій у грудні 2017 році становила 7613 грн., однак рівень заробітної плати органів поліції значно вищий. Позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50% від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що є достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що донька позбавлена батьківської уваги, тому відповідач має хоча б забезпечувати матеріально дитину. Донька відвідує «Навчалочку», потребує коштів щоб відвідувати різні гуртки для належного розвитку дитини. Фактично лише батьки позивачки надають матеріальну допомогу як на утримання доньки [PERSON], так і на утримання самої позивачки, оскільки вона ніде не працює, так як здійснює догляд за дитиною до 3-х річного віку. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] всудовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечили щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від доходу відповідача щомісячно. Також відповідач суду пояснив, що він працює в поліції у м. Гайсині Вінницької області, графік його роботи є нестабільним, тому він змушений винаймати квартиру в м. Гайсин. Крім того, пояснив, що має кредитні зобов'язання, оскільки придбав в кредит побутову техніку. Після розірвання шлюбу відповідач надіслав позивачу 1000 грн. в якості матеріальної допомоги на дитину, однак позивачка відмовилася отримувати вказані кошти і повернула грошовий переказ. Крім того, зазначив, що позивач не дає можливості спілкуватися з дитиною. Заслухавши пояснення сторін, адвоката відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.08.2017 року (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де батьком записано відповідача [PERSON] (а.с. 4). Неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що стверджується довідкою ЖЕО №8984 від 13.11.2017 року (а.с. 10). Позивач [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН в Іллінецькому районі та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. щомісячно, що стверджується довідкою №151/07 від 16.05.2018 року (а.с. 46). Згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо [PERSON] зазначено, що інформація про її доходи відсутня (а.с. 47). Відповідач [PERSON] працює в поліції у м. Гайсині Вінницької області та отримує щомісячно заробітну плату. З договору про споживчий кредит від 09.03.2018 року судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав в ПАТ «ОТП Банк» кредитні кошти в сумі 20037 грн. строком на 24 місяці для придбання побутової техніки (а.с. 48-51), тобто має кредитні зобов'язання перед третіми особами. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечувала пояснення відповідача щодо надіслання їй відповідачем 1000 грн. в якості матеріальної допомоги на дитину, однак позивачка відмовилася отримувати вказані кошти і повернула грошовий переказ. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти (лат. Alimentum - харчі, продовольство) - обов'язок утримання, у визначених законом випадках, одним членом сім'ї інших, які потребують цього (у нашому випадку саме утримання батьками своїхдітей). При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитина має повних 2 роки), відсутність у дитини самостійного доходу чи заробітку, задовільний стан здоров'я позивачки і неповнолітньої доньки [PERSON], відповідача, що у сторін відсутні інші утриманці, крім доньки [PERSON], що позивач [PERSON] не працює, так як здійснює догляд за дитиною до 3-х років, а відповідач [PERSON] працює та має регулярний щомісячний дохід достатнього рівня. При цьому суд вважає, що наявність у відповідача [PERSON] кредитних зобов"язань внаслідок придбання ним в кредит побутової техніки для власних потреб не звільняє [PERSON] від обов"язку матеріально утримувати свою малолітню доньку [PERSON]. З урахуванням вказаного, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, тобто позов підлягає частковому задоволенню щодо розміру аліментів. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial