Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що з 27 березня 1998 року по 02.11.2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого має дитину [PERSON], [INFO]. Окрім того, від попереднього шлюбу має доньку [PERSON], 1995 року народження, яку відповідач мав намір удочерити, про що склав заяву 01.07.1999 року. Відповідач участі у виховані дитини не приймає, незначної суми коштів, що він добровільно надає не вистачає на належне утримання навіть спільної дитини, донька майже повністю знаходиться на її утриманні, тривалий час вона не може працевлаштуватись, їй важко утримувати обох доньок. Відповідач має можливість надавати допомогу, знаходиться в працездатному віці, фізично здоровий, аліменти не сплачує, на його утриманні інші особи не знаходяться, офіційно не працює, має мінливий дохід, який отримує завдяки наданню послуг за допомогою трактора - екскаватора, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позові та зазначили, що дитина має групу інвалідності, її потрібно лікувати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав лише частково, в розмірі 450 грн. аліментів щомісяця, на обґрунтування чого послався на отримання дитиною допомоги від держави, внаслідок інвалідності та зазначив, що не має постійного доходу, офіційно не працює, на біржі праці на обліку не перебуває, підробляє на будівництві, іноді допомагає доньці, купуючи речі вжитку, на утриманні інших осіб не має. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі 27 березня 1998 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська /а.с.3/. 02 листопада 2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська розірвано шлюб між сторонами /а.с.5/ Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. /а.с.10/ Окрім того, позивач є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно довідки про склад сім'ї від 19.02.2014 року квартального комітету №19, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, постійного доходу не має. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] - відповідач [PERSON] надає послуги за допомогою трактора-екскаватора, який власне придбав, від чого отримує суттєвий дохід, який дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця. Має у власності трьохповерховий будинок, який збудований за час проживання сторін у шлюбі, однак ані позивач, ані її діти в ньому не мешкають з моменту розлучення. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище і дитини, і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок усіх доказів у їх сукупності, з урахуванням зазначених норм права, відповідно до яких батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, з урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки слід стягувати щомісячно 750 грн. до її повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 21 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial