Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 27 березня 2015 року близько 21:15 год в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Велика Кільцева на стоянці гіпермаркету «Ашан» [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, який стояв на паркувальному майданчику території гіпермаркету «Ашан», при цьому відповідач порушив вимоги п. 2.3., 10.9. Правил дорожнього руху. В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження такі, як деформація та пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу, капоту, деформовано рамку номерного знаку та передній номерний знак. Вказані пошкодження унеможливили подальше безпечне використання єдиного транспортного засобу позивача. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у справі № 369/3550/15-п, яка набрала законної сили 17.04.2015 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Крім того, із змісту мотивувальної частини вказаної постанови слідує, що в судовому засіданні під час розгляду адміністративного матеріалу відповідачем вина не оскаржувалась та була визнана. Для встановлення рівня пошкодження автомобіля позивачу було необхідно провести незалежну оцінку, яка здійснювалась фізичною особою-підприємцем [PERSON], діючим на підставі сертифіката субєкта оціночної діяльності № 17267/14 від 08 грудня 2014 року. Оцінка здійснювалась за усним договором на проведення незалежної оцінки та факт сплати ціни послуги в сумі 600,00 грн. посвідчується товарним чеком від 19.05.2015. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) №45/05/15 від 19.05.2015 по визначенню величини вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ вартість матеріального збитку складає 6\~331,15 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ, який необхідний для усунення механічних пошкоджень, нанесених КТЗ в наслідок пошкоджень, згідно калькуляції відновлювального ремонту, наведеної в додатку до Звіту складає 9\~335,55 грн. з врахуванням ПДВ 20 %. Страховою компанією ПрАТ СК «ВУСО», в якій відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність, згідно страхового акту № 1294-24 від 07.05.2015 на користь позивача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 395,83 грн., що підтверджується листом ПрАТ СК «ВУСО» від 18.05.2015 № 2184/633263 та випискою з банку від 08.05.2015 р. Таким чином, страховою виплатою фактично не покрито розмір, завданої відповідачем шкоди, та різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 5\~935,32 грн. Тому позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у сумі 8\~535,32 грн., в тому числі 5\~935,32 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 600,00 грн. у відшкодування витрат з визначення вартості матеріального збитку автомобілю, 2000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимог підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 27 березня 2015 року близько 21 год. 15 хв. в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Велика Кільцева на стоянці гіпермаркету «Ашан» [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, який стояв на паркувальному майданчику території гіпермаркету «Ашан», при цьому відповідач порушив вимоги п. 2.3., 10.9. Правил дорожнього руху. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) №45/05/15 від 19.05.2015 по визначенню величини вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ вартість матеріального збитку складає 6\~331,15 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ, який необхідний для усунення механічних пошкоджень, нанесених КТЗ в наслідок пошкоджень, згідно калькуляції відновлювального ремонту, наведеної в додатку до Звіту складає 9\~335,55 грн. з врахуванням ПДВ 20 %. Страховою компанією ПрАТ СК «ВУСО», в якій відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність, згідно страхового акту № 1294-24 від 07.05.2015 на користь позивача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 395,83 грн., що підтверджується листом ПрАТ СК «ВУСО» від 18.05.2015 № 2184/633263 та випискою з банку від 08.05.2015 р. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1194 ЦК України визначає що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд приходить до висновку що відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, має сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 5\~935,32 грн. та відповідно витрати по проведенню оцінки майна в сумі 600,00 грн. У вимогах щодо стягнення моральної шкоди суд відмовляє, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, відмовляє у вимогах позивача щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки стороною позивача не надано суду доказів того, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, за яких обставин вони були їй заподіяні, та з чого позивач виходив зазначаючи відповідні розміри морального відшкодування. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 23, 979, 988, 1987, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial