Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до Державного підприємства «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним і скасування наказу № 244-к від 10 грудня 2015 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, зобовязання відповідача виплатити надбавку за безперервний стаж роботи за 2015 рік, премію за результатами господарської діяльності за грудень 2015 року, скасування наказу від 21 січня 2016 року № 7-к про його звільнення з роботи, поновлення його на роботі на посаді начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення з 21 січня 2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, просив скасувати наказ № 46-к від 23 лютого 2016 року про зміну дати звільнення, стягнути з відповідача 20000 гривень моральної шкоди. Обгрунтовував позов тим, що працював у відповідача на зазначеній посаді з 10 листопада 2014 року. Наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани вважає незаконним, догану йому оголошено за нібито створення важкої атмосфери в колективі, неетичним ставленням до співробітників і керівництва, не сприяння створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, недотримання ділового етикету. Такі звинувачення вважає безпідставними, натомість неетичним навпаки було ставлення співробітників і керівництва до нього, що підтверджується його численними зверненнями у відповідні компетентні органи і установи. Крім того, дисциплінарне стягнення застосоване в період його тимчасової непрацездатності. Після оголошення йому догани, йому не виплатили надбавку за безперервний стаж роботи за 2015 рік та позбавили премії за результатами господарської діяльності за грудень 2015 року. 21 січня 2016 року його звільнено з роботи за нібито систематичне невиконання трудових обовязків. Звільнення відбулося без законної підстави та з порушенням встановленого законом порядку. Зокрема, в день звільнення не видано копії наказу про звільнення та трудової книжки. Причини звільнення не відповідають дійсним обставинам справи. 23 лютого 2016 року відповідачем винесено наказ, яким унесено зміни до наказу про звільнення, дату звільнення змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року. Наказ про внесення змін, на переконання позивача, також є незаконним, жодні зміни у його трудову книжку щодо звільнення не вносились. Після оголошення догани, звільнення, зміни дати звільнення позивач почав частіше хворіти. Дії відповідача щодо незаконного звільнення позивача з роботи призвели до психологічного розчарування, адже він працював на підприємстві більше 20 років, сумлінно виконуючи свої трудові обовязки. [PERSON] того, мав місце прихований нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він став інвалідом. Такі дії відповідача позивач оцінює як знущання з нього. З лютого 2015 року тривало постійне цькування з боку відповідача, що негативно відображалось на самопочутті позивача, його здоровї, взаєминах у сімї, колі родини та друзів. Тобто, внаслідок неправомірних дій відповідача щодо накладення дисциплінарних стягнень у виді догани і звільнення, позивачу заподіяно значної моральної шкоди. Судом, за клопотанням представника позивача [PERSON], до участі у справі як третю особу на стороні відповідача залучено [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, та просив позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що дисциплінарне стягнення у виді догани на нього накладено безпідставно. Службове розслідування проведене в листопаді 2015 року на підставі документів за лютий листопад 2015 року, у звязку з чим сплинув строк застосування догани на момент винесення наказу № 244-к. Крім цього, він не вчинив жодного з порушень, про які зазначено в цьому наказі. Зокрема, не допускав неналежної організації роботи, не створював важкої атмосфери в колективі і конфліктних ситуацій, не допускав неетичного ставлення до співробітників і керівництва, не порушував п.п. 12 Правил внутрішнього трудового розпорядку та п.п. 2.1 посадової інструкції, яка, до того ж, такого пункту не містить, усі посадові обовязки виконував належним чином. Оскільки наслідком догани було зняття з нього надбавки за безперервний стаж роботи за 2015 рік та позбавлення премії за результатами господарської діяльності за грудень 2015 року, позивач просив стягнути з відповідача в його користь 841 гривню надбавки та 422 гривні премії. Щодо скасування наказу № 7-к про звільнення, позивач вказав, що, в першу чергу, звільнення відбулося в період його тимчасової непрацездатності. В день відрядження 07 грудня 2015 року він перебував на прийомі у лікаря. Наказ № 49 про розїзний характер робіт (за невиконання якого його звільнено) він не виконав за станом здоровя. Крім того, на підприємстві є усталеною практика, коли працівники у відрядження не вибувають, а виконують відрядні роботи дистанційно, за допомогою компютерних технологій та інтернет-ресурсу. Наказ № 46-к є також незаконним, оскільки ним внесено зміни щодо дати звільнення до наказу № 7 (а не 7-к). Крім того, з наказом № 7-к він не погоджується з огляду на вище зазначені обставини. Тому наказ № 46-к також підлягає до скасування. Оскільки звільнення відбулося незаконно, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення рішення. Розмір середнього заробітку за його розрахунком в період з 03 лютого 2016 року по 17 листопада 2016 року становить 44195,33 гривень. На обґрунтування моральної шкоди вказав, що 21 січня 2016 року на роботу до нього викликали бригаду швидкої допомоги. Саме під час її перебування на роботі йому вручали наказ про звільнення. Безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, а в подальшому звільнення, спричинило для нього значні моральні страждання, порушився його спокій і сон, він відчував небажання до роботи, не міг виконувати замовлення клієнтів, погіршився стан його здоровя, у звязку з чим він протягом тривалого часу лікувався. Представник позивача [PERSON] позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Вказав, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог ст. 252 КЗпП України, оскільки не дотримано гарантій [PERSON] як працівника, який був обраний до складу профспілкового органу. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що і співробітники, і керівництво бачили [PERSON] на робочому місці 10 грудня 2015 року, проте, ніхто його не запитував, чому він не вибув у відрядження. Особисто [PERSON] посвідчення про відрядження не здавав, його подала у відділ кадрів співробітниця. Посвідчення про відрядження було підписане посадовими особами, а потім [PERSON] чомусь безпідставно звинуватили в тому, що він не вибув у відрядження. З цих підстав вважає звільнення позивача незаконним, просила позов задовольнити. Представники відповідачів у судовому засіданні позову не визнали, підтримали письмові заперечення на позов. Вказали, що застосуванню до [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани передували заяви [PERSON] від 26 листопада 2015 року, [PERSON] від 26 листопада 2015 року, [PERSON] від 12 листопада 2015 року, [PERSON] від 01 грудня 2015 року, службові записки [PERSON] від 26 і 30 листопада 2015 року. Відповідно до наказу № 145 від 05 листопада 2015 року було створено комісію для проведення службового розслідування та виявлено вчинений [PERSON] дисциплінарний проступок, про що є відповідні протоколи № 1 від 25 листопада 2015 року та № 2 від 30 листопада 2015 року та акт комісії від 30 листопада 2015 року. Порушення мали систематичний характер з 12 листопада 2015 року [PERSON] не здійснював керівництво сектором. Вчинення проступків відбувалось протягом листопада 2015 року, виявлено 30 листопада 2015 року, наказ № 244-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани винесено 10 грудня 2015 року, тобто з дотриманням вимог закону щодо накладення дисциплінарного стягнення. Перевіркою Управління Держпраці у Тернопільській області, проведеною в березні 2016 року, не встановлено порушень законодавства з питань праці на ДП «Тернопільстандартметрологія» при застосуванні до [PERSON] дисциплінарних стягнень у виді догани і звільнення. Звільнення позивача відбулося за невиконання наказу № 49 про розїзний характер робіт. [PERSON] у відрядження не вибув, однак посвідчення про відрядження, в якому зазначено добові, було ним здане. Такої практики, про яку зазначає позивач, зокрема про дистанційне виконання відрядних робіт, на підприємстві немає. [PERSON] мав повідомити про анулювання посвідчення про відрядження, чого не зробив. При прийнятті рішення про звільнення враховано пояснення [PERSON] від 08 та 20 січня 2016 року. 21 січня 2016 року позивача було ознайомлено з наказом про звільнення, після чого близько 15 години він викликав бригаду швидкої допомоги. Листок тимчасової непрацездатності ним відкритий 21 січня 2016 року після 17 години. Про необхідність прийти за отриманням трудової книжки позивача повідомлено при ознайомленні з наказом про звільнення. Оскільки за отриманням трудової книжки він не зявився, йому ще двічі направлялися рекомендовані повідомлення про необхідність її отримання. І лише 11 лютого 2016 року [PERSON] отримав трудову книжку. 23 лютого 2016 року відповідачем отримано від позивача листок тимчасової непрацездатності, з якого стало відомо, що 21 січня 2016 року [PERSON] перебував на лікарняному. Стати до роботи в лікарняному листку зазначено 03 лютого 2016 року. Тому 23 лютого 2016 року винесено наказ № 46-к про зміну дати звільнення. З цих підстав вимоги позивача про скасування наказів № 244-к, 7-к, 46-к та його поновлення на роботі є безпідставними. Оскільки застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень як догани, так і звільнення, є законними, не підлягають до задоволення і його вимоги про стягнення надбавки та премії, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. З огляду на зазначене просили в задоволенні позову відмовити. Від третьої особи [PERSON]Я, в судове засідання надійшла заява, згідно з якою він вважає вимоги [PERSON] безпідставними, просив у задоволенні позову відмовити, розглянувши справу за його відсутності. За вказаних обставин відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи. Судом досліджено надані сторонами докази: Відповідно до наказу № 34-к від 17 липня 1995 року [PERSON] прийнято на роботу в сектор технічної інформації на посаду інженера-програміста ІІ категорії у Тернопільський центр стандартизації, метрології та сертифікації, який у подальшому перейменовано на Державне підприємство «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі ДП «Тернопільстандартметрологія») (Т. 1, а.с. 58). На підставі наказу № 133-к від 10 листопада 2014 року [PERSON] призначено на посаду начальника відділу стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а.с. 59). Відповідно до наказу № 27-к від 02 лютого 2015 року його посаду перейменовано на посаду начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а.с. 60). Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» (Т. 1, а. с. 61 64) працівник зобовязаний дотримуватись Статуту, Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, інших діючих на підприємстві інструкцій та наказів; виконувати своєчасно та в повному обсязі робочі завдання, передбачені посадовою інструкцією; уважно ставитися до колег, сприяти створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, дотримуватись правил ділового етикету і взаєминах з іншими працівниками і клієнтами підприємства (п. 3.1). Порушенням трудової дисципліни вважається протиправна дія або бездіяльність працівника за наявності його провини в будь-якій формі, що спричинило невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обовязків, установлених трудовим договором, а також інші діяння, які порушують: трудове законодавство, Статут підприємства, Колективний договір, ці Правила, діючі на підприємстві інструкції, накази адміністрації, вказівки керівника структурного підрозділу або безпосереднього керівника. Працівник несе відповідальність, у тому числі за невиконання з власної вини покладених на нього трудових обовязків (п. 7.1). Згідно з посадовою інструкцією начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а. с. 65 67) начальник сектору зобовязаний здійснювати керівництво сектором при виконанні покладених на сектор завдань. Своєчасно та якісно виконувати накази, розпорядження генерального директора підприємства та планові завдання (п. п. 2.1, 2.2). Начальник сектору несе відповідальність за виконання покладених на сектор завдань; якість і своєчасність виконання покладених на нього посадовою інструкцією обовязків; дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку; дотримання всіх діючих на підприємстві інструкцій; безумовне виконання доручень генерального директора підприємства (п. п. 4.1, 4.2, 4.6, 4.7, 4.8). На підставі наказу № 244-к від 10 грудня 2015 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено догану за неналежне виконання Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а.с. 3, 68). З зазначеного наказу вбачається, що «на підставі проведеного службового розслідування (протоколів засідань комісії № 1 від 25 листопада 2015 року, № 2 від 30 листопада 2015 року та акта комісії від 30 листопада 2015 року), щодо неналежної організації [PERSON], начальником сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, створення важкої атмосфери в колективі та неодноразових конфліктних ситуацій, зневажливим та неетичним ставленням до співробітників та керівництва підприємства. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 12 п. 3 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме не уважне ставлення до колег, не сприяння створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, не дотримання правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства, та п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, тобто не здійснював керівництво сектором при виконанні покладених на сектор завдань». На звороті наказу міститься запис [PERSON] «з наказом не згідний. Упереджене ставлення та морально-психологічний тиск, некоректне ставлення до мене». Протоколом позачергових зборів первинної організації профспілки ДП «Тернопільстандартметрологія» від 03 квітня 2014 року № 2 затверджено легітимний склад профкому, серед членів якого [PERSON], обраний на зборах первинної організації профспілки 28 лютого 2014 року. Вважати членів профкому обраними на термін 4 роки (Т. 2 а.с. 130). На цих же зборах первинної організації профспілки ДП «Тернопільстандартметрологія» від 03 квітня 2014 року № 2 прийнято рішення про невисування кандидатур у члени профспілкового комітету заступників генерального директора, головного бухгалтера, головного інженера, начальників відділів і начальників секторів (Т. 2 а.с. 124). Відповідно до протоколу № 12 наради сектору стандартизації та інформаційного забезпечення від 09 квітня 2015 року [PERSON] висловлено недовіру, мотивуючи несправедливим та безпідставним встановленням планових завдань, створенням конфліктних ситуацій в результаті неправильно організованої роботи підрозділу та некоректним ставленням (в розмовах і діях) до підлеглих працівників (Т. 1, а.с. 76 78). Згідно з протоколом засідання профспілкового комітету ДП «Тернопільстандартметрологія» від 21 вересня 2015 року призначено позачергові профспілкові збори 05 жовтня 2015 року (Т. 1, а.с. 94). Відповідно до протоколу позачергових профспілкових зборів первинної організації профспілки № 2 від 05 жовтня 2015 року [PERSON] виведено зі складу профспілкового комітету і затверджено новий склад профспілкового комітету (Т. 1, а.с. 74). Згідно з протоколом позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року постановлено направити колективне звернення генеральному директору ДП «Тернопільстандартметрологія» щодо поведінки [PERSON] з пропозицією звільнення його з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а.с. 71). Зі змісту колективного звернення вбачається, що у секторі стандартизації та інформаційного забезпечення створена некомфортна нервова атмосфера через постійне маніпулювання [PERSON] виробничими інтересами сектору для задоволення власних амбіцій, що породжує внутрішній дискомфорт, напруження і труднощі у стосунках, які, в свою чергу, не сприяють виконанню основних виробничих завдань (Т. 1 а.с. 69). Наказом № 145 від 05 листопада 2015 року ДП «Тернопільстандартметрологія» на підставі протоколу позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року призначено комісію для проведення службового розслідування в секторі стандартизації та інформаційного забезпечення стосовно колективної заяви щодо звільнення [PERSON] з посади начальника сектору (Т. 1, а.с. 79). Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії для проведення службового розслідування від 25 листопада 2015 року ухвалено відібрати пояснення працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення щодо організації роботи [PERSON] як керівником сектору (Т. 1, а.с. 81). Згідно з протоколом № 2 засідання комісії для проведення службового розслідування від 30 листопада 2015 року, комісія, детально розглянувши та проаналізувавши всі документи, а саме: пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, звернення працівників сектору до генерального директора щодо звільнення [PERSON] від керівництва сектором від 22 квітня 2015 року, звернення працівників сектору до профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія», протокол позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року, протокол засідання профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія» № 35 від 30 листопада 2015 року, колективне звернення працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення [PERSON] від керівництва сектором, заяву [PERSON] від 30 листопада 2015 року, комісія ухвалила, що [PERSON] не може займати керівну посаду. Внаслідок виявленої та встановленої невідповідності займаній посаді комісія рекомендувала звільнити [PERSON] з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а.с. 82 83). Відповідно до акту комісії з проведення службового розслідування від 30 листопада 2015 року комісія прийшла до висновку, що у звязку із створенням важкої атмосфери в колективі та неодноразових конфліктних ситуацій, зневажливим та неетичним ставленням до співробітників та керівництва підприємства, неналежної організації роботи сектору [PERSON] не відповідає займаній посаді. Внаслідок виявленої та встановленої невідповідності займаній посаді комісія рекомендувала звільнити [PERSON] з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення (Т. 1, а.с. 80). До такого висновку комісія прийшла, розглянувши пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, звернення працівників сектору до генерального директора щодо звільнення [PERSON] від керівництва сектором від 22 квітня 2015 року, звернення працівників сектору до профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія», протокол позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року, протокол засідання профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія» № 35 від 30 листопада 2015 року, колективне звернення працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення [PERSON] від керівництва сектором, заяву [PERSON] від 30 листопада 2015 року. Відповідно до наказу № 266-к від 24 грудня 2015 року та наказу № 278-к від 30 грудня 2015 року у звязку з застосуванням дисциплінарного стягнення у виді догани згідно з наказом № 244-к [PERSON] позбавлено права на отримання винагороди (надбавки) за безперервний стаж роботи за 2015 рік та знижено розмір премії за грудень 2015 року на 100% (Т. 1, а.с. 143 144). Згідно з довідкою № 02-27/389 від 26 квітня 2016 року сума винагороди [PERSON] за безперервний стаж роботи за 2015 рік становить 841 гривню, сума премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року 422 гривні (Т. 1, а.с. 190). Відповідно до наказу № 7-к від 21 січня 2016 року [PERSON] звільнено з посади начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення з 21 січня 2016 року у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а.с. 4 5, 97 98). З зазначеного наказу вбачається, що відповідно до наказу № 49 від 04 грудня 2015 року [PERSON] в період з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року повинен був перебувати у відрядженні у м. Києві в ТОВ «Кепітал Консолідейтед», проте у відрядженні не перебував, з 07 по 09 грудня 2015 року був присутній на робочому місці, а з 10 грудня 2015 року перебував на лікарняному. Про факт невиконання наказу № 49 та причини його невиконання керівництво не повідомив. Також [PERSON] надав на затвердження керівнику посвідчення про відрядження № 2649, яке містило недостовірні відомості про нібито перебування [PERSON] у відрядженні в м. Києві з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги ст. 139 КЗпП України, п. 3, 4 п. 3.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: недотримання Статуту, Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадової інструкції, інших діючих на підприємстві інструкцій та наказів, не виконав без поважних причин своєчасно та в повному обсязі робочі завдання, передбачені посадовою інструкцією , та п.п. 2.2 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, а саме: несвоєчасне та неякісне виконання наказів і розпоряджень генерального директора підприємства. У наказі зазначено, що береться до уваги оголошення [PERSON] догани відповідно до наказу № 244-к. У звязку з систематичним невиконанням ним КЗпП України, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Посадової інструкції, застосовано дисциплінарне стягнення відповідно до наданої згоди профспілкового комітету на розірвання трудового договору з членом первинної організації профспілки від 21 січня 2016 року. Підставами звільнення в наказі зазначено: наказ № 244-к про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності; пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення; колективні звернення до генерального директора та профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія»; доповідна записка [PERSON] від 24 грудня 2015 року та службова записка від 04 січня 2016 року; пояснення працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 18 січня 2016 року; записи в журналі відлучень ДП «Тернопільстандартметрологія»; питання та пояснення [PERSON] від 20 січня 2016 року, акт службового розслідування від 20 січня 2016 року, згода профспілкового комітету від 21 січня 2016 року. Відповідно до наказу № 46 від 04 грудня 2015 року «Про розїзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] направлено у відрядження в м. Київ на 5 днів (дата вибуття 07 грудня 2015 року, прибуття 11 грудня 2015 року) (Т. 1, а.с. 99). Як убачається з посвідчення про відрядження № 2649, у період з 07 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року [PERSON] перебував у відрядженні в м. Києві в ТОВ «Кепітал Консолідейтед» (Т. 1, а.с. 101). Відповідні записи у посвідченні про відрядження завірені печатками підприємств ДП «Тернопільстандартметрологія» та ТОВ «Кепітал Консолідейтед». Згідно з доповідними записками [PERSON] від 24 грудня 2015 року та від 04 січня 2016 року, [PERSON] з 07 по 10 грудня 2015 року (орієнтовно до 14 години) фактично був присутній на роботі, з 11 по 24 грудня 2015 року на роботі його не було, 15 грудня 2015 року в телефонному режимі [PERSON] їй повідомив, що з 10 грудня 2015 року перебував на лікарняному (Т. 1, а.с. 102, Т. 2, а.с. 27). Наказом № 162 від 30 грудня 2015 року ДП «Тернопільстандартметрологія» з метою зясування факту перебування [PERSON] у відрядженні в м. Києві на ТОВ «Кепітал Консолідейтед» створено комісію для проведення службового розслідування (Т. 1, а.с. 103). Відповідно до акту комісії з проведення службового розслідування від 20 січня 2016 року комісією встановлено, що [PERSON] не виконав наказ № 46 від 04 грудня 2015 року «Про розїзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія», оформив та здав посвідчення про відрядження № 2649, яке вважається завідомо неправдивим документом, і цим порушив КЗпП України, Правила внутрішнього трудового розпорядку ДП «Тернопільстандартметрологія», посадову інструкцію начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, та комісія прийшла до висновку, що внаслідок виявленого зазначеного порушення рекомендувати застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення (Т. 1, а.с. 104). З приводу зазначеного порушення [PERSON] запропоновано дати пояснення, від яких 20 січня 2016 року він відмовився на підставі ст. 63 Конституції України (Т. 1, а.с. 114). Згідно з пояснюючою [PERSON] від 18 січня 2016 року роботи на ТОВ «Кепітал Консолідейтед» ним виконані в повному обсязі без виїзду в м. Київ, у звязку з чим просив анулювати відрядження. (Т. 1 а.с. 112). Відповідно до пояснень [PERSON] від 21 січня 2016 року у відрядження 07 грудня 2015 року він не вибув у звязку з погіршенням стану здоровя, на підтвердження чого подав для ознайомлення виписку з медичної карти, та повідомив, що завдання виконане означає, що проект технічних умов знаходиться у замовника і прийнятий ним. Відрядні йому не виплачувались (Т. 2 а.с. 60). Відповідно до протоколу № 3 засідання профспілкового комітету ДП «Тернопільстандартметрологія» від 21 січня 2016 року надано згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а.с. 119). Відповідно до актів, складених працівниками ДП «Тернопільстандартметрологія», від 21 січня 2016 року [PERSON] отримав копію наказу № 7-к про його звільнення, відмовившись від підпису про його отримання (Т. 1 а.с. 120 121). 21 та 26 січня 2016 року [PERSON] направлялись повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та проставлення підписів на документах ДП «Тернопільстандартметрологія» (Т. 1 а.с. 126, 127). 21 січня 2016 року о 15 годині 46 хвилин у КЗ ТОР «Центр екстреної медичної допомоги» зареєстровано виклик до [PERSON] за місцем роботи, бригада швидкої медичної допомоги прибула о 15 годині 55 хвилин (Т. 2 а.с. 61). Наказом № 46-к від 23 лютого 2016 року у звязку з отриманням 23 лютого 2016 року листка непрацездатності [PERSON] в період з 21 січня 2016 року по 02 лютого 2016 року, день звільнення [PERSON] у наказі № 7 від 21 січня 2016 року змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року (Т. 1, а.с. 132). Трудову книжку видано позивачу 11 лютого 2016 року (Т. 1 а.с. 131). За час трудової діяльності на ДП «Тернопільстандартметрологія» до [PERSON] застосовувались заохочення, йому оголошено подяки, нагороджено грамотами (Т. 1 а.с. 225 229). Відповідно до акту перевірки Управління Держпраці у Тернопільській області, проведеної в березні 2016 року, не встановлено порушень порядку притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності (Т. 1, а.с. 52). Згідно з заявою ТОВ «Кепітал Консолідейтед» претензій до строків та якості робіт, наданих ДП «Тернопільстандартметрологія», які виконував [PERSON] згідно з договором на виконання робіт від 15 вересня 2015 року, що підтверджується актом приймання-здачі виконаної роботи, товариство не має. Суперечок та претензій під час проведення робіт не виникало, манерою спілкування [PERSON] задоволені (Т. 1 а.с. 205). Відповідно до заяв ТОВ «Тімелі», ТОВ «ТНТЦ «ЕНВОС», ТОВ «ЗАХІД-КОМФОРТ», С(Ф)Г «ДІБРОВА», ТОВ «ІНСТИТУТ БІОМЕДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ», ТОВ «Хансаком-Вест», ТОВ «ТАФІР ЛТД», ТОВ «Інтерфом-Захід», ДП «ДІНТЕР УКРАЇНА СКАЛА» ТОВ «ДІНТЕР УКРАЇНА», ПП «Прикарпаткабель», ПП «ВАШЕ ЗДОРОВЯ К», фізичних осіб-підприємців [PERSON], [PERSON] жодних претензій до строків та якості робіт, наданих ДП «Тернопільстандартметрологія», які виконував [PERSON], у зазначених субєктів господарської діяльності немає. Суперечок та претензій під час проведення робіт не виникало, манерою спілкування [PERSON] задоволені (Т. 2 а.с. 42 55). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Таким чином, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Тому в межах дослідження наявності підстав звільнення [PERSON] в першу чергу слід встановити, чи було застосовано до нього заходи дисциплінарного стягнення у виді догани з дотриманням вимог закону, чи мало місце систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, чи було дотримано процедуру та строки застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України (далі - Кодекс) дисциплінарне стягнення у виді догани може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни. Поняття трудової дисципліни врегульовано главою X Кодексу. Зокрема, відповідно до ст. ст. 139, 140, 142 Кодексу працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. Статтею 148 Кодексу визначено строк застосування дисциплінарного стягнення власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 Кодексу встановлено порядок застосування дисциплінарних стягнень. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Застосовуючи зазначені вимоги закону до правовідносин, що виникли між сторонами, для вирішення питання про те, чи були наявні установлені законом підстави для застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани відповідно до наказу № № 244-к від 10 грудня 2015 року, та чи дотримано відповідачем порядок і строк його застосування, суд враховує такі обставини: Як слідує з наказу № 244-к від 10 грудня 2015 року, підставою оголошення [PERSON] догани є: пояснювальні записки працівників сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, колективні звернення до генерального директора та профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія», протоколи засідання комісії № 1 від 25 листопада 2015 року, № 2 від 30 листопада 2015 року та акт комісії від 30 листопада 2015 року. Як зазначалося, в наказі № 244-к суть вчиненого [PERSON] порушення сформульовано як порушення п.п. 12 п. 3 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме не уважне ставлення до колег, не сприяння створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, не дотримання правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства, та п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, тобто не здійснення керівництва сектором при виконанні покладених на сектор завдань. Перевіряючи, чи дійсно мали місце такі порушення, судом досліджено подані сторонами докази, з яких установлено, що: Комісія з проведення службового розслідування, яка була створена 05 листопада 2015 року для розгляду колективного звернення від 05 жовтня 2015 року з пропозицією звільнення [PERSON], 25 листопада 2015 року провела засідання, оформлене протоколом № 1. Відповідно до зазначеного протоколу комісія заслухала працівників ДП «Тернопільстандартметрологія», які повідомили про створення неодноразових конфліктних ситуацій у секторі стандартизації та інформаційного забезпечення, ознайомили з наявністю звернень до профкому ДП «Тернопільстандартметрологія» щодо виведення [PERSON] з його членів та позбавлення його права керувати сектором, звернення працівників сектору від 22 квітня 2015 року та від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення [PERSON] від керівництва сектором, а також повідомили про тривале перебування [PERSON] на лікарняних, внаслідок чого, на їх думку він не міг належним чином організувати роботу сектору. На підставі наведеного комісія ухвалила відібрати пояснення у працівників сектору. Із зазначених пояснень вбачається наступне: В заяві [PERSON] вказано, що «за відсутності на роботі [PERSON]О, дружній колектив сектору (крім [PERSON]С.) прекрасно працює, без нервових стресів» та зазначено, що [PERSON], перебуваючи під час більшої частини робочого часу на лікарняному, не може виконувати обовязки начальника сектору. [PERSON] не забезпечує роботою своїх підлеглих, нерівномірно розподіляє вхідну документацію, беручи собі меншу частину роботи, а іншим працівникам її збільшує, несправедливо розподіляє премію. А вона, [PERSON], робить багато безоплатної роботи для сектору. [PERSON] не може знайти підхід до підлеглих (Т.1, а.с. 84). В заяві [PERSON] від 26 листопада 2015 року зазначено, що, на його думку, [PERSON] за своїми діловими і особистими якостями не може керувати сектором (Т. 1 а.с. 85). В заяві [PERSON] від 12 листопада 2015 року викладено прохання про звільнення [PERSON] з займаної посади через його неадекватну поведінку, зверхність у відносинах із колегами, створення напруженої атмосфери в колективі, переслідування особистих цілей , постійне незадоволення роботою працівників, нерівномірний розподіл плану роботи (Т. 1 а.с. 86). Відповідно до заяви [PERSON] від 01 грудня 2015 року за час роботи в секторі конфліктів із [PERSON] в неї не було (Т. 1 а.с. 87). Службова записка [PERSON] від 26 листопада 2015 року стосується нерівномірного розподілу [PERSON] плану роботи між працівниками (Т. 1 а.с. 88), а у службовій записці від 30 листопада 2015 року вона вказує про те, що [PERSON] безпідставно звинувачує її у зведенні наклепів на нього перед керівником ТОВ «Жива земля Потутори» (Т. 1 а.с. 89). Згідно з заявою [PERSON] від 30 листопада 2015 року він вважає, що звернення колективу про його звільнення написане на вимогу генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія», і саме генеральним директором створені напружені, нервові і некомфортні умови праці (Т. 1 а.с. 90). Суд вважає, що службові записки працівників, які мають характер особистого незадоволення особою свого безпосереднього керівника, не можуть бути достатніми доказами невиконання [PERSON] трудових обовязків. Звернення працівників сектору від 22 квітня 2015 року до генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія» щодо звільнення [PERSON] від керівництва сектором суд не може брати до уваги як доказ порушення ним трудової дисципліни, оскільки з моменту цього звернення до моменту притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності пройшло більше 6 місяців. Протокол позачергових загальних зборів трудового колективу № 4 від 05 жовтня 2015 року та колективне звернення працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» від 05 жовтня 2015 року щодо звільнення [PERSON] містять лише негативні твердження працівників сектору про особу [PERSON], то того ж не про його професійні, а про особисті якості, в тому числі часте перебування на лікарняних, написання скарг у вищестоящі органи і установи, візити його матері на підприємство, відгуки про [PERSON] «як компетентного фахівця у галузі стандартизації, але як керівника та колегу по роботі нестерпного та підступного» (Т. 1, а.с. 71). Сформульована в наказі № 244-к від 10 грудня 2015 року суть допущеного [PERSON] порушення трудової дисципліни має неконкретний характер. Неуважне ставлення до колег, не сприяння створенню нормального психологічного мікроклімату в колективі, не дотримання правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками є оціночними поняттями і не можуть грунтуватися лише на підставі тверджень окремих працівників, із якими з [PERSON] склались особисті неприязні відносини. З приводу конфліктів на підприємстві між працівниками сектору [PERSON] неодноразово звертався до генерального директора ДП «Тернопільстандартметрологія», голови профспілкового комітету ПОП ДП «Тернопільстандартметрологія» та в інші органи і установи (Т.1 а.с. 196 202, 235 238, 239, 241). Протоколи засідання комісії № 1 від 25 листопада 2015 року та № 2 від 30 листопада 2015 року, і акт комісії від 30 листопада 2015 року, які вказані як підстава притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у виді догани, також ґрунтуюся виключно на поясненнях працівників сектору. Факт недотримання ділового етикету у взаєминах із клієнтами підприємства свого підтвердження не знайшов. Жодних доказів на підтвердження цих обставин суду не надано. Згідно з заявами субєктів господарської діяльності (Т. 2 а.с. 42 55) жодних претензій до строків та якості робіт, наданих ДП «Тернопільстандартметрологія», які виконував [PERSON], вони не мають. Суперечок та претензій під час проведення робіт не виникало, манерою спілкування [PERSON] задоволені. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування цих обставин. Заперечення представника відповідача про те, що ці заяви не повинні братися судом до уваги, оскільки [PERSON] отримав їх на його ж прохання, зазначеними субєктами був підписаний заздалегідь підготовлений [PERSON] текст, суд вважає безпідставними, позаяк відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства кожна сторона зобовязана довести ті обставини, ні які вона посилається як на підставу вимог чи заперечень. Суд не вбачає підстав вважати, що ці докази отримані з порушенням порядку, встановленого законом. Щодо недотримання [PERSON] вимог п.п. 2.1 п. 2 розділу ІІ Посадової інструкції начальника сектору стандартизації та інформаційного забезпечення, тобто не здійснення керівництва сектором при виконанні покладених на сектор завдань, то на підтвердження таких порушень, окрім пояснень працівників, жодних доказів суду не надано. Доказів щодо перевірки факту нерівномірного розподілу [PERSON] як начальником секторі планових завдань між працівниками, суду надано не було. Як підставу оголошення [PERSON] догани в наказі № 244-к від 10 грудня 2015 року такого порушення не відображено. Не можуть бути підставою притягнення особи до дисциплінарної відповідальності особисті субєктивні переконання інших працівників. Належних доказів порушення [PERSON] трудової дисципліни судом не здобуто. Обставини, що викладені у наказі № 244-к від 10 грудня 2015 року, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, а тому цей наказ є незаконним і підлягає до скасування. З цих підстав суд вважає безпідставним позбавлення [PERSON] права на отримання винагороди (надбавки) за безперервний стаж роботи за 2015 рік у розмірі 841 гривня та премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року в розмірі 422 гривні, а тому зазначені виплати у відповідних розмірах підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача. Оскільки обгрунтованість раніше застосованих до [PERSON] заходів дисциплінарного стягнення свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла, судом установлено, що наказ № 244-к від 10 грудня 2015 року про оголошення йому догани є незаконним, відсутні підстави звільнення позивача за систематичне невиконання ним трудових обов'язків відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Так, відповідно до наказу № 7-к від 21 січня 2016 року [PERSON] не виконав покладених на нього трудових обовязків, що полягає у невиконанні ним наказу № 49 від 04 грудня 2015 року «Про розїзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія». Згідно із зазначеним наказом 07 грудня 2015 року [PERSON] не вибув у відрядження в м. Київ. Зазначених обставин [PERSON] у судовому засіданні не заперечив, пояснивши, що дійсно не вибув у відрядження через погане самопочуття, але роботи, які слід було виконати у відрядженні, ним виконані дистанційно і жодних претензій щодо їх виконання замовник не має. Разом із тим, відсутність претензій у замовника не є доказом дотримання трудової дисципліни працівником. Доводи [PERSON] про те, що інші працівники ДП «Тернопільстандартметрологія» також не завжди вибувають у відрядження і дисциплінарні стягнення до них за такі порушення не застосовуються, правового значення для вирішення справи не мають, оскільки в межах даної цивільної справи суд розглядає спір, що виник із конкретно визначених трудових відносин між [PERSON] та ДП «Тернопільстандартметрологія». Твердження позивача про можливість виконання робіт без вибуття у відрядження дистанційно, за допомогою інтернет-ресурсів, у судовому засіданні підтвердження не знайшли, доказів на їх обгрунтування суду не надано. Наказ № 49 від 04 грудня 2015 року «Про розїзний характер роботи працівників ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] не виконав, однак це не може бути підставою його звільнення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. За вказаних обставин суд не може визнати звільнення [PERSON] обґрунтованим, а тому наказ № 7-к від 21 січня 2016 року слід скасувати. З приводу доводів представника позивача щодо недотримання гарантій, передбачених ч. 4 ст. 252 КЗпП України суд враховує наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 252 КЗпП України звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв'язку із станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов'язано із станом здоров'я. [PERSON] було обрано до складу профспілкового комітету 28 лютого 2014 року на термін 4 роки. Відповідно до протоколу позачергових профспілкових зборів первинної організації профспілки № 2 від 05 жовтня 2015 року [PERSON] виведено зі складу профспілкового комітету і затверджено новий склад профспілкового комітету. Стверджуючи, що виведення зі складу профспілкового комітету [PERSON] було незаконним, зазначене рішення позивачем не оскаржувалось. Також, суд не вважає окремою підставою скасування наказу № 7-к те, що звільнення [PERSON] відбулося в період його тимчасової непрацездатності, оскільки про ці обставини в день звільнення відповідачу не було відомо. Наказом № 46-к від 23 лютого 2016 року у звязку з отриманням 23 лютого 2016 року листка непрацездатності [PERSON] в період з 21 січня 2016 року по 02 лютого 2016 року, дату звільнення [PERSON] змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року. Однак, оскільки звільнення [PERSON] суд визнав необгрунтованим, наказ № 46-к від 23 лютого 2016 року також підлягає до скасування. При цьому суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що перевіркою Управління Держпраці у Тернопільській області, проведеною в березні 2016 року, не встановлено порушень законодавства з питань праці на ДП «Тернопільстандартметрологія» при застосуванні до [PERSON] дисциплінарних стягнень у виді догани і звільнення. Акт зазначеної перевірки суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі, на підставі яких суд прийшов до висновку про порушення ДП «Тернопільстандартметрологія» трудових прав [PERSON], необгрунтоване притягнення його до дисциплінарного стягнення у виді догани, а відтак подальшого звільнення. Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За таких обставин позивача слід поновити на роботі з часу його звільнення. Суд звертає увагу на те, що в трудовій книжці позивача запис про його звільнення датований 21 січня 2016 року, однак, зважаючи на те, що наказом № 46-к від 23 лютого 2016 року дату звільнення [PERSON] змінено з 21 січня 2016 року на 03 лютого 2016 року, трудову книжку позивач отримав ще до винесення цього наказу 11 лютого 2016 року, за період з 21 січня 2016 року до 03 лютого 2016 року [PERSON] здійснені виплати по тимчасовій непрацездатності, фактичне звільнення позивача відбулося 03 лютого 2016 року, то поновленню на роботі він підлягає з 03 лютого 2016 року. За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до абз. 3, 4 п. 2. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до наданої відповідачем довідки № 02-27/390 від 26 квітня 2016 року, середньоденна заробітна плата [PERSON], виходячи з виплат за 2 останні місяці роботи, становила 194 гривні 61 копійка (Т. 1 а.с. 189). Час вимушеного прогулу [PERSON] в робочих днях становить 221 день. З цих підстав розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача складає 43008 гривень 81 копійка (194,61 гривень х 162 дні). Виконаний позивачем розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд вважає необгрунтованим, оскільки з 01 квітня 2016 року позивачем застосовано середню заробітну плату в розмірі 210,56 гривень. Дійсно, з довідки № 02-27/390 від 26 квітня 2016 року вбачається, що у звязку зі збільшенням посадових окладів з 01 квітня 2016 року середньоденна заробітна плата скоригована на коефіцієнт зростання і становить 210,56 гривень. Однак, застосування цього показника до обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суперечить вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100. Як зазначалося, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Крім цього, беручи до уваги, що після звільнення з ДП «Тернопільстандартметрологія» [PERSON] зареєстрований у Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості з 11 березня 2016 року та отримував допомогу по безробіттю, отриманий ним розмір цієї допомоги слід зарахувати при присудженні оплати за час вимушеного прогулу. Відповідно до довідки № 3403 від 13 грудня 2016 року дохід [PERSON] за період з 11 березня 2016 року по 13 грудня 2016 року становить 8344 гривні 16 копійок. Зцих підстав до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 34664 гривні 65 копійок (43008 гривень 81 копійка 8344 гривні 16 копійок), без утримання податків та інших обов'язкових платежів. При вирішенні позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 гривень суд виходить з наступного: Згідно із вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обгрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, позивач вказував, що внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, а в подальшому звільнення, погіршився стан його здоровя, порушився спокій і сон, поглибились душевні переживання, на підтвердження чого надав виписки з медичної карти та історії хвороби [PERSON], відповідно до яких він перебував на стаціонарному лікуванні з 18 по 31 грудня 2015 року, з 07 березня по 14 березня 2016 року, з 15 березня по 04 квітня 2016 року, копії з медичної карти [PERSON] про амбулаторне лікування в грудні 2015 року (Т. 1 а.с. 208 213), в лютому 2016 року (Т. 2 а.с. 89 99), підтвердження викликів швидкої допомоги 10 грудня 2015 року, 18 та 21 січня 2016 року, 14 лютого 2016 року (Т. 1 а.с. 219 220, Т. 2 а.с. 85 87). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року, зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 р. у справі «Антипенков проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 р. у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422/03, § 351; рішення у справі «Гарабаєв проти Російської Федерації» (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р. у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20), що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоровя позивача, приходить до переконання, що в його користь підлягає до стягнення із відповідача 2000 гривень моральної шкоди. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] визнання незаконним і скасування наказу № 244-к про оголошення догани, стягнення надбавки за безперервний стаж роботи за 2015 рік в розмірі 841 гривню та премії за підсумками господарської діяльності за грудень 2015 року в розмірі 422 гривні, скасування наказу № 7-к про звільнення, наказу № 46-к про зміну дати звільнення, поновлення [PERSON] на роботі з 03 лютого 2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 34664 гривні 65 копійок (без утримання податків та інших обов'язкових платежів) та 2000 моральної шкоди. Крім цього, відповідно до ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць у розмірі 4281,42 гривень слід допустити до негайного виконання. Крім цього відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 551 гривню понесених та документально підтверджених судових витрат та в дохід держави судові витрати, від сплати яких позивача було звільнено під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40, ст. ст. 139, 140, 142, 147, 148, 235, 237-1 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial