Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.01.2014 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Так, під час шлюбу, а саме в 2006 році за рахунок спільних коштів сторонами по справі був придбаний легковий автомобіль [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Однак зазначений автомобіль зареєстрований на ім.я відповідача. Свідоцтво про право власності на транспортний засіб [PERSON] зберігає в себе. Позивач зазначає, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю і підлягає поділу між сторонами по справі, проте відповідач не визнає за [PERSON] право власності на належну їй частину автомобіля та позбавляє можливості користуватися ним, а тому просить визнати вказаний транспортний засіб обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості ? частки в спільній власності на транспортний засіб та припинити право спільної сумісної власності на зазначений транспортний засіб та виділити його у власність [PERSON] після сплати на користь позивача грошової компенсації, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, згідно яких просив визнати транспортний засіб «DAEWOO TI3110» державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] обєктом спіьної сумісної власності подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частки в спільній власності на зазначений транспортний засіб в сумі 35157,65 грн. та припинити право спільної сумісної власності на даний транспортний засіб та виділити його у власність [PERSON] після сплати ним на користь [PERSON] грошової компенсації. В судове засідання позивач та представник не зявилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за зазначеною адресою не проживає». Так, згідно вимог ст.. 76 ЦПК України було зобовязано Чемеровецьку селищну раду вручити судову повістку [PERSON] під розписку під розписку, а в разі невиявлення в місці проживання адресата - під розписку будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ним, в разі відсутності [PERSON]. судову повістку негайно повернути до суду з поміткою про причини невручення. На адресу суду надійшло повідомлення з актом комісії з визначення фактичного місця проживання громадян, зареєстрованих на території с. Ямпільчик Чемеровецької селищної ради та осіб без реєстрації від 26.09.2017 року згідно якого в результаті обстеження та зі слів сусідів [PERSON] не проживає за вказаною адресою. На підставі п.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2002 року, який був розірваний Хмельницьким міськрайонним судом 16.01.2014 року. В період шлюбу сторони придбали у кредит легковий автомобіль [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Вищезазначене підтверджується кредитним договором № НМН0АU00026904 від 28.03.2006 року проте, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на строк до 27.03.2013 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 40\~500, 00 грн., на купівлю автомобіля. Так, відповідно до регіональної автоматизованої бази даних «Автомобіль» виданої регіональним сервісним центром в Хмельницькій області від 21.03.2017 року за № 31/22-1238 вбачається, що згідно картки реєстрації - автомобіль [NUMBER], номер кузова [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] [INFO]. Згідно висновку експерта № 015/05/2017 року судової автотоварознавчої експертизи на автомобіль DAEWOO TI3110, 2006 року виписку, ідентифікаційний номер (VIN) - Y6DT1311060268603, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 25.07.2017 року середня ринкова ціна зазначеного автомобіля на липень 2017 року складала 70315,30 грн., (2677,03 USD). Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1\~ст. 61 СК України\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тобто законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, і обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, або іншої особи покладений на останнього. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 70 СК України\~в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч.1\~ст. 71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до пп.2 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Згідно ч.1\~ст. 71 СК України\~майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. \~Згідност.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі\~ст. 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна. У пунктах 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~21 грудня\~\~2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~\~ст. 368\~\~ЦК) , відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України). Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити часткововизнати транспортний засіб «DAEWOO TI3110» державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] обєктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на користь позивачагрошову компенсацію вартості ? частки в спільній власності на зазначений транспортний засібв сумі 35157,65 грн.. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 640,00 грн. та 1782,00 грн., за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Outcome: partial