Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, та договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 18 липня 2016 року між продавцем [PERSON] , та нею, [PERSON] , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 18 липня 2016 року між продавцем [PERSON] , та нею, [PERSON] , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883, шляхом стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на її, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , користь суми в розмірі 25300,00 грн. (двадцять п`ять тисяч триста гривень 00 коп.); застосувати наслідки недійсності правочинів: договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 29 квітня 2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-872, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №119, шляхом стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на її, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , користь суму в розмірі 184690,00 грн, (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто гривень 00 коп.) В обґрунтування свого позову вказала, що 18 липня 2016 року між нею, [PERSON] (Покупцем) та [PERSON] ( Продавцем ), був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-883. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] (Відповідач) зобов`язалась передати їй у власність вищевказану квартиру, а вона, в свою чергу, зобов`язалась прийняти майно і сплатити обговорену грошову суму Відповідачу за придбану квартиру. Вони (сторони) належним чином виконали всі умови договору. Вона сплатила Відповідачу [PERSON] за придбання у неї квартири суму в розмірі 25300,00 грн. (двадцять п`ять тисяч триста гривень 00 коп.). Вонатривалий час користувалась даною квартирою, зробила в ній ремонт, сплачувала рахунки за комунальні послуги. Однак, в листопаді 2017 року вона дізналась про те, що даний договір є недійсним, у зв`язку із визнанням недійсним договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного 29 квітня 2014 року між Відповідачами [PERSON] та [PERSON] , попередніми власниками цієї квартири. Виявилось, що [INFO] помер попередній до Відповідачів [PERSON] та [PERSON] власник спірної квартири [PERSON] . Його мати [PERSON] подала до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. На підставі цієї заяви було заведено спадкову справу. Спадщина відкрилася [INFO] в день смерті її сина, і саме з [INFO] вона є фактичним власником майна. Мати спадкодавця [PERSON] є спадкоємцем першої черги та мала право на успадкування спірної квартири. Однак, успадкувати квартиру свого покійного сина вона одразу не змогла, так як квартира незаконно була привласнена Відповідачем [PERSON] на підставі ухвали Заводського суду м. Дніпродзержинська від 28.02.2014р., яка була скасована рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 р. у справі № 208/1317/14. При цьому, в період позгляду апеляційної скарги на вказане рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Відповідач [PERSON] , знаючи про незаконність свого володіння спірною квартирою, продав її Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2014 р.. реєстр. № 1-872. 28 квітня 2017 до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська [PERSON] була подана позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , до неї, [PERSON] , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності в порядку спадкування за законом, захист права власності шляхом витребування квартири з чужого незаконного володіння та виселення. В даному позові [PERSON] просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 29 квітня 2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстр. № 1-872, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] сина [PERSON] право власності на дану квартиру, витребувати квартиру від неї, [PERSON] , та повернути її у володіння, користування та розпорядження [PERSON] з реєстрацію за нею права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виселити з квартири її, [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] , незважаючи на свою обізнаність щодо незаконності володіння ним квартирою та наявного судового спору, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 209/5031/14-п. до яких відносяться зустрічний позов [PERSON] від 18.08.2015 р., передав квартиру у власність Відповідачу [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г. реєстр. № 119. В подальшому Відповідач [PERSON] продала цю квартиру їй на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2016р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., реєстр. № 3-883. 20 вересня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська ухвалив рішення у справі № 209/5031/14-ц, яким частково задовольнив позовні вимоги [PERSON] , визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., укладений 29 квітня 2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., реєстр. № 1-872. Також, суд вирішив витребувати від неї, [PERSON] та повернути квартиру у володіння, користування та розпорядження [PERSON] , з реєстрацією за нею права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В іншій частині позовних вимог [PERSON] суд відмовив. У зв`язку з тим, що законним власником спірної квартири є [PERSON] , яка успадкувала її після смерті свого сина, а тому саме вона мала та має право на розпорядження спірною квартирою. Як вбачається із договорів купівлі-продажу [PERSON] не була продавцем спірної квартири, а звідси вбачається, що її воля на вчинення таких правочинів була відсутня. Як зазначалося, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., укладений 29 квітня 2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., реєстр. № 1-872, визнаний недійсним на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2017 р. у справі 209/5031/14-ц. Таким чином, Відповідач [PERSON] зобов`язана повернути їй грошові кошти в сумі 25300,00 грн., які вона отримала за договором купівлі-продажу від 18.07.2016 р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., реєстр. № 3-883. На підставі викладеного вважає, шо у зв`язку з неправомірними діями Відповідача [PERSON] та [PERSON] щодо укладення недійсних договорів купівлі-продажу квартири їй спричинені збитки, шо полягають у втраті доходу, який би вона могла реально отримати, якби договори купівлі-продажу квартири були дійсними. Так, Відповідачі [PERSON] та [PERSON] знали про наявність судового спору щодо квартири, про існування спадкоємця, але уклали між собою договір купівлі-продажу квартири, тим самим Відповідач [PERSON] незаконно розпорядився спірною квартирою, а [PERSON] незаконно став власником квартири та в подальшому продав її Відповідачу [PERSON] . Укладення таких недійсних договорів стали наслідком витребування в неї квартири зі сторони власника, також визнання договору купівлі-продажу, за яким вона придбала квартиру, недійсним, що спричиняє їй фінансові втрати. Вважає, що датою спричинення їй збитків є дата набрання законної сили рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.09.2017 р. у справі № 209/5031/14-ц, а саме 28 листопада 2017 року. На цю дату ринкова вартість 1 (одного) кв.м, житлової квартири на лівому березі м.Кам`янське становила 3650,00 грн. Таким чином, сума доходу, яку вона могла отримати (упущена вигода) при продажі своєї квартири станом на 28.11.2017 р. становить 184690,00 грн. (3650,00 грн. х 56.6 кв.м. загальної площі квартири). За таких обставин вбачається, що у випадку укладення Відповідачами дійсних договорів, вона б могла отримати дохід від продажу своєї квартири. Тому вважає, що збитки в сумі 184690,00 грн. необхідно стягнути солідарно з Відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь. Взагалі вона звертає увагу, що вона є добросовісним набувачем, не знала та не могла знати про те, що в період придбання неї вищевказаної квартири [PERSON] була спадкоємцем першої черги спірної квартири після свого померлого сина. Звідси вважає, що вона має право на застосування наслідків недійсності вище зазначених правочинів шляхом повернення їй грошових коштів, сплачених нею за придбання спірної квартири, а також відшкодування збитків. Тому, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Решетник Т.О. від 28 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання у порядку загального позовного провадження.(а.с.55) 13 листопада 2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Монатко Д.С. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернулася із позовом про застосування наслідків недійсності правочину, а саме: договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 29.04.2014 року між відповідачем [PERSON] , та відповідачем [PERSON] . Просить суд стягнути грошові кошти в сумі 25300,00 грн., та збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 184690,00 грн. Як випливає із позову, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.09.2017 року в справі № 209/5031/14-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 29.04.2014 року між відповідачем [PERSON] , та відповідачем [PERSON] . На підставі цього договору, відповідач [PERSON] , 30.03.2016 року уклав договір купівлі-продажу квартири з відповідачем [PERSON] , яка в свою чергу, 18.07.2016 року уклала договір купівлі-продажу квартири з позивачем [PERSON] . Таким чином, можна зробити висновок, що стороною договору купівлі-продажу квартири за яким позивач сплатила грошові кошти в сумі 25300,00 грн., є відповідач [PERSON] . Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсними або про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу укладених після недійсного правочину не можуть бути задоволені, як такі, що не є способом захисту цивільного права. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачів збитків позивач зазначив, що в результаті протиправної поведінки відповідача [PERSON] , позивачу заподіяні ці збитки, а саме: упущена вигода, тобто за звичайних умов, на думку позивача, вона могла продати спірну квартиру за ціною, що складає 184690,00 грн. (упущена вигода). Однак, сторона відповідача з цим не погоджується, виходячи із наступного. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків. протиправність поведінки заподіювана збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Виходячи з викладеного, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Наголошує на тому, що позивач жодним чином не вказує на обставини та докази, які б свідчили про те, що позивач мала намір реалізувати спірну квартиру за ціною, яку вимагає стягнути з відповідача в якості упущеної вигоди але через недійсність правочину втратила таку можливість. Отже, доказ у вигляді висновку експерта про ринкову вартість спірної квартири є неналежним доказом по справі, адже не містить інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, можна зробити висновок про те, що упущена вигода заявлена позивачем, не є такою, а є абстрактними збитками, тобто її наявність не доведена, а також відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок із діями відповідача. Просить в частині вимог до відповідача [PERSON] відмовити в позові в повному обсязі.(а.с.76-78) В зв`язку із закінченням повноважень судді Решетник Т.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.11.2018 року зазначена цивільна справа була передана для розгляду судді Лобарчук О.О. (а.с.84) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Лобарчук О.О. від 20.11.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про встановлення нікчемності правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів - прийнято до провадження. Призначено до підготовчого судового засідання.(а.с.86) 22 листопада 2018 року відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження по справі №209/2823/18 Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.(а.с.87) Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.03.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] визнано неподаною та повернуто апелянту. Справу повернуто до суду першої інстанції.(а.с.97) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Лобарчук О.О. від 25.03.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про встановлення нікчемності правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів - прийнято до провадження. Призначено до підготовчого судового засідання.(а.с.100) 04 липня 2019 року позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив в якій просить суд заперечення, викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву, визнати безпідставними та не враховувати при ухваленні судового рішення.(а.с.123) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року закрите підготовче судового засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.125) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги , послався на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що сума 184690 грн. - це сума упущеної вигоди, бо позивач могла продати квартиру та отримати дохід, але цього не сталося за вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які незаконним шляхом привласнили квартиру, а потім продали її добросовісним покупцям. Просить встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, та договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 18 липня 2016 року між продавцем [PERSON] , та позивачем [PERSON] , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 18 липня 2016 року між продавцем [PERSON] , та позичем [PERSON] , покупцем, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-883, шляхом стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , суми в розмірі 25300,00 грн. (двадцять п`ять тисяч триста гривень 00 коп.); застосувати наслідки недійсності правочинів: договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 29 квітня 2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-872, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 30 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №119, шляхом стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , суму в розмірі 184690,00 грн, (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто гривень 00 коп.) Представник відповідача [PERSON] - адвокат Монатко Д.С. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог позивача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог Послався на обставини, викладені ним у відзиві на позов та зауважив, що вимоги позивача про визнання недійсними або про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу укладених після недійсного правочину не можуть бути задоволені, як такі, що не є способом захисту цивільного права. Крім того, позивач не довела жодним чином , що вона понесла матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 184690 грн. , не надала жодних доказів того, що вона мала намір реалізувати квартиру. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 18 липня 2016 року між [PERSON] (Покупцем) та [PERSON] ( Продавцем ), був укладений договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-883.(а.с.10-12) Відповідно п.2.1 Договору - продаж цей вчинено за 25300,00 грн., які представник продавця, одержала від покупця до підписання цього договору. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.08.2017 року власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] .(а.с.13) Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.09.2017 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Третя державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання договору купівлі - продажу недійним, скасування державної реєстрації, визнання права власності в порядку спадкування за законом, захист права власності шляхом витребування квартири з чужого незаконного володіння та виселення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ), укладений 29 квітня 2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрований в реєстрі за № 1-872. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] сина [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв. м . Витребуваноквартиру [ADDRESS] ) від [PERSON] та повернути квартиру у володіння, користування та розпорядження [PERSON] , з реєстрацією за нею права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.(а.с.14-18) Вказаним рішення суду встановлено, що [PERSON] набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2014 року про затвердження мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] від 27 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. На підставі вказаної ухвали суду від 28 лютого 2014 року відповідач [PERSON] 18 березня 2014 року зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що зазначено в договорі купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2014 року. Довідавшись про перехід права власності на квартиру від її сина до сторонньої особи, позивач [PERSON] звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2014 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року у справі № 208/1317/14, № 22-ц/774/6494/14, за апеляційною скаргою [PERSON] , ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2014 року про затвердження мирової угоди була скасована, відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання мирової угоди у справі та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошах коштів (т.1 а.с. 31-33). Переглядаючи справу в апеляційному порядку, судова колегія встановила, що 20 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, за яким просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 40000 грн. 27 лютого 2014 року до суду першої інстанції надійшла заява від сторін у справі про укладення мирової угоди від 27 лютого 2014 року, яку сторони просили суд затвердити за умовами відмови позивача від своїх позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 40000 грн., та відмови відповідача від свого права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] на користь позивача. Також судова колегія встановила, що [PERSON] помер [INFO] , і відповідно позивач звернувся до суду з позовом до померлої особи. Згідно довідки ТОВ "Абонент ХХІ" від 13 лютого 2014 року, [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації по смерті [INFO] . Тому судова колегія встановила, що позивач зазначив в своїй позовній заяві неправдиві відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] . Постановляючи ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про затвердження мирової угоди та відмову у визнанні мирової угоди, судова колегія дійшла до висновку про те, що [PERSON] не підписував мирову угоду, тому що задовго до дати підписання цієї заяви він помер; умови мирової угоди не стосуються предмету позову та не відповідають вимогам закону щодо набуття права власності на нерухоме майно; умови мирової угоди порушують права спадкоємця після смерті [PERSON] на спадкове майно, а саме: спадкову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підстав свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому м. Дніпродзержинська згідно розпорядженню № 03554 від 30 вересня 1994 року. І тому ухвалою суду першої інстанції були порушені права [PERSON] щодо отримання спадкового майна у вигляді зазначеної квартири. Оскільки у позивача [PERSON] на час подання позовної заяви з померлим [PERSON] не могли виникнути будь-які відносини, в тому числі й правові, в зв`язку з тим, що померла особа не має цивільної правоздатності, апеляційний суд закрив провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦК України. Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2014 року не оскаржувалася і набрала законної сили. Оскільки [PERSON] заволодів спірною квартирою незаконно та без відповідної правової підстави, він не отримав права розпоряджатися нерухомим майном. Проте, 29 квітня 2014 року [PERSON] , який діяв по довіреності, посвідченій 07 лютого 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сумської області Клименком Л.О., від імені [PERSON] , як продавець, та відповідач [PERSON] , як покупець, уклали договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець продав, а покупець купив за 114062,00 грн. квартиру [ADDRESS] . Цей договір був посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрований в реєстрі за № 1-872 (т.1 а.с. 27-28). 29 квітня 2014 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21079061 від 29 квітня 2014 року (т.1 а.с. 23). Суд вважає, що вказаний договір купівлі-продажу є недійним, оскільки його зміст суперечить вимогам ч.1 ст. 328 ЦК України, так як [PERSON] незаконно набув право власності на спірну квартиру і відповідно незаконно розпорядився вказаною квартирою на користь [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2014 року був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , із забороною її відчуження (т.1 а.с. 52), про що 18 листопада 2014 року внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т.1 а.с. 56). Не зважаючи на накладення арешту на спірну квартиру, [PERSON] , який був обізнаний про перебування в суді цієї цивільної справи, 30 березня 2016 року продав спірну квартиру за 25300 грн. [PERSON] . Договір купівлі-продажу був укладений від імені [PERSON] його представником [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 119 (т.2 а.с. 52). 04 квітня 2016 року на ім`я [PERSON] був відкритий особовий рахунок на квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с. 50). Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( т. 2 а.с. 51), 18 липня 2016 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, серія та номер:30883, виданого 18 липня 2016 року Л.В. державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Таким чином, останнім набувачем квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , яка придбала квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного з [PERSON] . Згідно ст. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно інформації, наданої суб`єктом оціночної діяльності ПП Виробничо-комерційна агрофірма «Солнцево» в листі від 01.03.2018 р. на адвокатський забит, вбачається, що середня ринкова вартість 1 (одного) кв.м. житлової квартири на лівому березі м.Кам`янське, станом на 28 листопада 2017 року, могла скласти: 3650,00 гривень, без урахування ПДВ. Курс долара відносно гривні станом на 28.11.2017 року складав: 26,8253 грн/дол.США,(а.с.28) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним; У відповідності до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ст. 626 ЦК України ). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України ). Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до приписів, що містяться у п. 19 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: відповідно до ст. 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ( ст. 229 ЦК України ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України. Відповідно до п.п.5,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Отже, оскільки у договорі купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-883, суд вважає, що такий договір повинен бути визнаний недійсним, та виконані правові наслідки передбачені у ст. 216 ЦК України, а саме на користь позивача необхідно стягнути суму сплачену за придбане майно в розмірі встановленому п.2.1 Договору. Статтею 22 ЦК України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачів упущеної вигоди позивач зазначила, що у випадку укладення Відповідачами дійсних договорів, вона б могла отримати дохід від продажу своєї квартири. Однак, судом, в ході розгляду справи не встановлено факту, та стороною позивача не надано відповідних доказів того, що позивач мала намір на продаж квартири, та того, що Позивач з вини Відповідачів понесла збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 184690,00 грн. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідачів судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Outcome: partial