Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення у квартиру [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що він є власником 9/10 частки квартири [ADDRESS], відповідачці, яка є його матір»ю, на праві власності належить решта 1/10 частини квартири. Проте він не має змоги мешкати у спірному житловому приміщенні, оскільки його мати встановила нові дверні замки та не допускає його там проживати. Натомість у квартирі на даний час проживають невідомі йому люди, які повідомляють, що орендують житло на що він згоди не надавав. Мирним шляхом вирішити питання не має можливості, так як відповідачка на контакт не йде та згодом вияснилося, що всіма справами по оренді квартири в інтересах матері займався її рідний брат [PERSON], який погрожував йому та не хоче шукати консенсус по даному питанню. У зв»язку із порушенням його права власності він звертався до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи. На даний момент він не забезпечений іншим житлом де міг би проживати, знімати квартиру змоги не має, через що звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. В подальшому позивачем була подана заява про вселення із зазначенням відповідачів [PERSON] та [PERSON], вказавши при цьому, що остання переоформила належну їй 1/10 частину спірної квартири на [PERSON], яка є його бабусею. У зв»язку зі зміною вимог ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року до участі у справі було залучено у якості співвідповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав заяву з уточненими вимогами та обставини, викладені в позові, пояснив, що на даний час мешкає у м. Боярка, іншого житла, окрім спірного, він не має, з відповідачами наявні конфлікти з приводу проживання у квартирі [ADDRESS], доступу до якої він не має, намагався вселитися у свою квартиру ще півтора роки тому, однак там змінений замок та живуть квартиранти з дозволу його дядька, якого відповідачка [PERSON] підтримує, пояснюючи, що дядьку потрібні гроші. Він хоче мешкати у м. Києві де працювати та навчатися. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв"язку з чим суд, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 4-3028, позивач є власником 9/10 частини квартири [ADDRESS], 1/10 частина квартири належала на праві власності [PERSON] (а.с. 5). Відповідно договору дарування від 18.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 1440, [PERSON] подарувала належну їй 1/10 частину квартири [ADDRESS] на користь відповідачки [PERSON] Отже спірна квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачці [PERSON] У зв»язку з цим належним відповідачем у справі являється [PERSON] У частині вимог до відповідачки [PERSON], яка попередньо була співвласником житла, слід відмовити. Згідно довідки ЖБК «Конструктор-2» від 23.09.2014 р. № 673, у спірній квартирі зареєстровані сторони по справі (а.с. 23). Позивач подавав до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві заяву від 11.03.2014 р. з приводу неможливості користування належною йому квартирою у зв»язку з проживанням там сторонніх осіб, які орендують житло без його відома (а.с. 6). Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його сином, а відповідачка [PERSON] бабусею позивача, у спірну квартиру [PERSON] не може вселитися, оскільки там мешкають квартиранти, яким житло в оренду здав син відповідачки [PERSON] Він з [PERSON] приїжджав у квартиру [ADDRESS] у кінці 2012 року, у 2013 році та 02.11.2014 р., однак у квартиру попасти не змогли, ключів від свого житла позивач не має, зі слів сусідів у спірній квартирі проживають орендарі по даний час, відповідачі заперечують, щоб [PERSON] вселявся у спірне житлове приміщення, позивач живе з матір»ю [PERSON] з якою має конфлікти. Отже, судом встановлено, що позивач не має ключів від квартири [ADDRESS], 9/10 часток якої належить йому на праві власності, з пояснень позивача та свідка, у спірній квартирі проживають орендарі, співвласник квартири - відповідачка [PERSON] доступу до житла [PERSON] не надає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. У спростування зазначеного будь-яких доказів з боку відповідачки суду не надано. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Враховуючи зазначене, позов про вселення [PERSON] у належну йому на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією.

Outcome: partial