Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 25 серпня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., третя особа: приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на те, що йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження №65593143 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. з виконання виконавчого напису №2209 виданого 18.12.2018 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходить за адресою: [ADDRESS] для задоволення грошових вимог АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 12\~144\~614 грн. 38 коп. [PERSON] зазначає, про те, що він не отримував виконавчий напис №2209 та постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання цього виконавчого напису. Отримавши лист від приватного виконавця Сивокозова О.М. №4630 від 02.08.2021 року із інформацією про наявність виконавчого провадження та виходячи з наявної інформації, вважає, що вищевказаний виконавчий напис винесено безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства, визначений у виконавчому написі розрахунок заборгованості за виконавчим написом №2209 не є достовірним та не відповідає змісту його відносин з АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року відкрито загальне провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.10.2021 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду по суті. У призначений час в судові засідання учасники процесу не з`являлись, про час та місце судових засідань повідомлялись, від позивача [PERSON] надійшла заява в якій він просив позов задовольнити, виконавчий напис №2209, вчиненого 18.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо звернення стягнення на нерухоме майно [PERSON] визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, відзив у встановлений судом строк не подав. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За змістом позовної заяви обставини наявності між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» кредитних правовідносин, отримання позивачем кредитних коштів, сторонами не заперечувалися та належними доказами не спростовувалися, а отже відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. При вирішенні спору в частині позовних вимог позивача [PERSON] до АТ КБ "ПриватБанк" суд виходить з наступного. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що 18.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинений виконавчий напис №2209. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). 17.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. відкрито виконавче провадження №65593143. На офіційному сайті Міністерства Юстиції України за посиланням https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors в Єдиному реєстрі боржників судом здійснено перевірку інформації та встановлено, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про наявність виконавчого провадження №65593143; боржник: [PERSON] , дата народження [INFO] ; документ видав: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.; категорія стягнення: звернення стягнення на майно. За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors встановлено, що за виконавчим провадженням № 65593143 боржником є [PERSON] , стягувачем АТ КБ «Приватбанк». З постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №65593143 від 17.08.2021 винесеної при примусовому виконанні Виконавчого напису №2209 від 18.12.2018, що видав приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №DNHDGA0000000553 посвідченого 25.03.2008 року за реєстровим №4147, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КТ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», у розмірі: заборгованість за кредитом 72\~646,23 доларів США, заборгованість за відсотками 77\~587,97 доларів США, комісія 3\~039,09 доларів США, пеня 279\~771,16 доларів США, що всього становить 433\~044,45 доларів США, зо за курсом на 1910.2018 року становить 12\~141\~114,38 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3\~500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, становить 12\~144\~614,38 грн. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем АТ КБ « ПриватБанк» за відповідним договором. Позивач не визнає заборгованість, вважає, що з моменту виникнення права у АТ КБ «ПриватБанк» із повного стягнення боргу за кредитним договором № DNHDGA0000000553 до моменту вчинення виконавчого напису №2209 минуло більше 3 років, що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріатТаким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем АТ КБ « ПриватБанк» не надано суду жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача щодо безспірності заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому враховуючи встановлені судом обставини, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису №2209 від 18.12.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] на\~користь АТ КБ «ПриватБанк» згідно\~ договору\~іпотеки,\~посвідченого 25.03.2008\~року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим\~номером 4147,\~в забезпечення\~вимог за\~кредитним договором в загальній сумі\~ 12\~141\~144,38 грн. за курсом на 19.10.2018 р., таким,\~що не\~підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з підстав та мотивів викладених вище. Разом з тим, у даній справі позов [PERSON] заявлений також до відповідача приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. При вирішенні цієї частини позовних вимог, суд виходить з наступного. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19), від 12 листопада2020 року у справі №200/3452/17 (провадження № 61-18790св19). У зв`язку з тим, що приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі, а тому доводи позивача у цій частині не можуть бути прийняті судом до уваги, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову про що вказано вище, вважаю за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 3 908,00грн. (908,00 грн. - судовий збір за подання позову та 3000,00 грн. за правничу допомогу). На підставі викладеного,

Outcome: partial