Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач 10.12.2013 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа : РЕВ-1 УДАЇ про звернення стягнення на автомобіль «Хюндай Лантра», 2002 року випуску шляхом продажу вказаного автомобіля з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, зобов'язання РЕВ-1 УДАЇ м.Одеси зняти автомобіль «Хюндай Лантра», 2002 року випуску, реєстраційним номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу з реєстраційного обліку, та зобов'язати відповідача передати ПАТ КБ «Приватбанк» технічний паспорт та ключі від автомобіля «Хюндай Лантра», 2002 року випуску, а у разі втрати чи пошкодження технічного паспорту - зобов'язати РЕВ-1 УДАЇ м.Одеси відновити втрачені документи. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у її відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позивні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на підставі слідуючих фактів, встановлених в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 21 червня 2005 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], [INFO] народження, був укладений кредитний договір № ODН0АА00002144 (а.с.80-83), відповідно до умов якого отримано кредит у сумі 9812 дол. США на строк до 20.06.2008 року зі сплатою 10,8 % річних. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач був ознайомлений та згоден, про що свідчить його підпис на договорі. Згідно п. 1.1. Договору кредиту, Позивач зобов'язується надати Відповідачу кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 36 місяців до 20.06.2008 року включно, 13.04.2007р. по 13.04.2017р. включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 9812 дол. США на наступні цілі: у розмірі 8000 дол. США на споживчі цілі, у розмірі 1812 дол. США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії у розмірі 0,18% від суми наданого кредиту щомісячно в період оплати плюс сума, розрахована згідно з п.3.11 даного договору. Період сплати вважати період с 21 по 25 число кожного місяця. Для виконання вказаного договору банк відкрив рахунок [NUMBER] для зарахування коштів,направлених на погашення заборгованості, кредитний рахунок [NUMBER], рахунок по відсотках [NUMBER], рахунок для обліку комісії [NUMBER]. Згідно п.1.3. забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором виступає автотранспорт «Хюндай Лантра», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та порука [PERSON], а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані банку з метою забезпечення зобов'язань за даним договором. Згідно п.3.2. вбачається, що згідно ст.. 549 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбаченого п.п.1.1.,2.3.1, 2.3.2, 3.3 цього Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі від вказаного в п. 1.1. Позивач повністю та в строк виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, видавши [PERSON] кредитні кошти, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом в сумі та строк, що передбачені умовами Договору. Крім того 21.06.2005 року між Банком та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ODН0АА00002144/А, згідно умов якого заставодавець [PERSON] надав в заставу банку транспортний засіб «Хюндай Лантра», 2002 року випуску, легковий седан, державний номер [NUMBER]. (а.с. 84-87). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач був ознайомлений та згоден, про що свідчить його підпис на договорі. Також з вказаним договором була ознайомлена дружина заставодавця [PERSON], яка дала згоду співвласника майна на укладення заставодавцем договору застави рухомого майна, про що свідчить її підпис на договорі. (а.с. 87). Статтею 578 ЦК встановлено: майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згідно з пунктом 2 договору, заставою забезпечується виконання зобов'язань застоводавця за кредитним договором від 21.06.2005 року № ODН0АА00002144. Згідно п. 6 вказаного договору вказаний вище автотранспорт належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ-1 ГУ-УМВС України в Одеській області 15.01.2004 року. Згідно п.9 договору сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 60 660 грн., що в еквіваленті складає 12 000 дол. США. В порушення умов договору та чинного законодавства, [PERSON] взявши на себе зобов'язання за кредитним договором, належним чином необхідні платежі не виконував. У зв'язку з чим згідно розрахунку (а.с.76-77), у [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 25.05.2012 року виникла заборгованість у сумі - 19 607,31 долл. США, що по курсу НБУ станом на 25.05.2012р. складає 156711.43 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом-5732 дол. США, заборгованості за процентами - 6596 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 7279,31 дол США. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих за вказаним кредитним договором зобов'язань від 21.06.2005 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив 19.06.2012 року [PERSON] повідомлення про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій в тридцятиденний строк (а.с.89) та про право на застосування звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу або будь-яким іншим чином, передбаченим договором або законом. Проте у вказаний строк заборгованість погашена не була. Відповідно до п. 15.7 договору застави від 21.06.2012 року, заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно п. 15.7.2 у разі порушення заставодавцем зобов'язань за цим договором, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань зі сплати кредиту, відсотків, комісій, винагород, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до п.15.9 договору. у разі звернення стягнення на предмет застави згідно з п.п. 15.7.1, 15.7.2, 15.7.3 цього договору Заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, проценти, комісії та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрат на утримання предмету застави, а також витрати понесені із пред'явленням вимоги. Відповідно до п.22 договору застави, звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з додержанням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: · шляхом передачі предмету застави у власність заставодержателю в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором; · - шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з право укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця; · іншим незабороненим чинним законодавством способом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то він підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню залежно від договору до 20.06.2008 року. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ч, 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором становить 19607, 31 дол США, а вартість предмету застави за договором застави 12 000 дол. США. Таким чином заявлені вимоги є співмірними, тому суд вважає за доцільним звернути стягнення на транспортний засіб «Хюндай Лантра». 2002 року випуску, державний номер [NUMBER], в рахунок погашення зазначеної заборгованості. Згідно із ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо зобов'язання РЕВ-1 УДАЇ м.Одеси зняти автомобіль Hundai, модель Lantra, рік випуску 2002, тип легковий седан, № кузова /шасі [NUMBER], реєстраційний НОМЕР [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (І.П.Н. [NUMBER]) з реєстраційного обліку , а також вимоги про зобов'язання уразі втрати чи пошкодження технічного паспорту відновити втрачені документи, так як до РЕВ-1 УДАЇ м.Одеси позивач не пред'являв позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог,

Outcome: partial