Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], та коштів на її утримання, за наступними підставами. Позивачка вказує, що 03 жовтня 2015 року вона вступила до шлюбу з відповідачем по справі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони проживають окремо і спільне господарство між ними не ведеться, але шлюб в установленому законом порядку поки не розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, та коштів на її утримання, тому позивачка змушена була звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 14.02.2017 року до досягнення сином повноліття, тобто до 13.01.2034 року включно, але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача, кошти на її утримання в розмірі ј частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 14.02.2017 року до досягнення сином 3-х річного віку, а саме до 13.01.2019 року, включно. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але від неї надійшла письмова заява про слухання справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає повному обсязі, та просить їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але на адресу суду надав письмову заяву, в якому зазначив, що позов визнає частково, а саме визнає позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивачки [PERSON], він визнає частково, в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, тому як має не великий заробіток, а тому не маж можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в повній мірі. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 жовтня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб, (а.с.5). Сторони від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Неповнолітня дитини, син [PERSON], [INFO], (а.с.6), проживає разом з матірю і знаходиться повністю на її утриманні, про що свідчать довідка голови Новопилипівської сільської ради, за № 147 від 14.02.2017 року, (а.с.7). Ні у позивачці, ні у дитини немає нерухомості, зареєстрованої на їх ім'я, а також немає вкладів в банках. Позивачка зараз не працюю, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і отримую лише державну допомогу, яка виплачується в зв'язку з народженням дитини. З отриманих коштів позивачці необхідно приймати участь в сплаті комунальних послуг за проживання в квартирі, купувати одяг та взуття собі та дитині, продукти харчування, ліки. Інших осіб, які мали би можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, у позивачці немає. В теперішній час відповідач добровільної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], і у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачці аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Що стосуються позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, то така вимога підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років. Відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на таке утримання можливе за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO]. Також, судом було встановлено, що [PERSON] не має в повній мірі матеріальної змоги утримувати позивачку [PERSON], тому як має не великий заробіток. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід стягнути з відповідача кошти на утримання позивачці в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, замість ј частини як вказала позивачка в своєму позові. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, на виконання вимог ст.88 ч.3 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial