Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просить визнати безпідставною відмову приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчити договори купівлі-продажу квартири загальною площею 131,20 кв. м., житловою площею 49,40 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі поданих документів, а саме: рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 133/1905/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, правовстановлюючих документів на квартиру загальною площею 131,20 кв. м., житловою площею 49,40 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], експертної оцінки та право установчих документів ПАТ КБ «Приватбанк», судові витрати залишити за позивачем. Позивач посилається на те, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 27.08.2007 р. уклали кредитний договір № VIKWGA00001590 та отримала кредит у розмірі 44152.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 27.08.2007 року уклали договір іпотеки № VIKWGA00001590 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме; квартиру загальною площею 131.20 кв.м., житловою площею 49.40 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2004 посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі під №161. У зв'язку з тим, що [PERSON] належно не виконувала взяті на себе договірні зобов'язання у нього перед банком виникла заборгованість за кредитним договором. Враховуючи те. що у ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателя, є право задовольнити свої вимоги за даним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, банк звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIKWGA00001590 від 27.08.2007 р. звернути стягнення на предмет іпотеки: на квартиру загальною площею 131.20 кв.м., житловою площею 49.40 кв.м, яка розташована за адресою: м. Козятин. [ADDRESS]. 24.01.2013 року рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі №209/3903/12 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIKWGA00001590 від 27.08.2007 р. в розмірі 43976,52 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.10.2012 р. складає 351372,39 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 131.20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документівна нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки. Дане рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 209/3903/12 набуло законної сили 18.04.2013 року. Крім того, рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2014 по справі №133/1905/13-ц вирішено виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. 27.06.2014 рішенням Апеляційного суду Вінницької області вирішено апеляційну скаргу ПАТ «Приватбанк» задоволено, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2014 в частині відмови у виселенні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] скасоване, позов ПАТ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення задоволено, та прийнято рішення виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Козятинського міськрайонного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, надавши необхідні для його укладення документи, однак відповідач приватний нотаріус [PERSON] постановою від 05.06.2015 року відмовила у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що відмова приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є неправомірною та не ґрунтується на Законі. Підставою для відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у посвідченні договору купівлі-продажу квартири на думку приватного нотаріуса є набрання чинності 03 червня 2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УП відповідно до якого: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) ' кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. У рамках цього Закону мова йде про нерухомість та інші майнові права, які виступають заставою за споживчими валютними кредитами. Під час дії Закону про мораторій, інші акти нормативно-правового характеру України, що стосуються майнового забезпечення кредитів, застосовуються тільки відповідно до його норм. Як вбачається із змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути відчужене без згоди власника нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті. Данні положення вищезазначеного Закону України діють за умов: 1) що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, й позичальника (майнового поручителя) не має у власності інше житло; 2) загальна площа такого житла (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не повинна перевищувати 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. В існуючому вигляді, мораторій діє лише в окремих випадках: коли на майно ще не було звернуто стягнення на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса; коли на майно звернуто стягнення у вигляді продажу відповідного майна, але торгуюча організація ще не провела публічні торги; - коли торгуюча організація ще не здійснила продаж майна в межах виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене та наявність таких підстав те, що: 1) іпотекодавець [PERSON] виселений з квартири [ADDRESS] та не зареєстрована за вищезазначеною адресою; 2) на квартиру [ADDRESS] звернуто стягнення на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, яке набуло законної сили 18.04.2013 року до прийняття Верховною Радою України 03.06.2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що дія Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на даний випадок не розповсюджується, а тому позовні вимоги щодо визнання безпідставною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод.. Відповідно до п. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо). Згідно ст.З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів: Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, за вказаною адресою в позовній заяві позивачем, про що свідчить повідомлення пошти, конверт, що повернувся на адресу суду. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме визнати безпідставною відмову приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу у Вінницькій області [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у відмові посвідчення договору купівлі продажу квартири , яка розташована за адресою [ADDRESS] позивачу ПАТ КБ «Приватбанк». В позовних вимогах позивача саме щодо зобов язання приватного нотаріуса посвідчити договір купівлі продажу слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, а тому суд не повинен зобовязувати нотаріуса виконувати вимоги законів України, які обовязкові для виконання нотаріусами на території України. Судом встановлено, що ще до прийняття Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, іпотекодавець [PERSON] рішенням від 16.05.2014 року Козятинського міськрайонного суду Вінницької області виселена з квартири [ADDRESS]( а.с.11), та ще до прийняття вищевказаного закону рішенням від 24.01.2013 року Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, яке набрало чинності 18.04.2013 року «в рахунок заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на квартиру, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки.» , крім того, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27.06.2014 року « виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. (а.с.12-14). Зазначене вказує на те, що примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, вже проведено по рішенню суду, а тому підстав для застосування вказаного закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті відсутні. Судом встановлено, і це підтверджено довідкою адресно довідкового сектору УМВС України у Вінницькій області, що [PERSON] за адресою м. Козятин вул. Довженка. 29 кв.4 Вінницька область не зареєстрована. Суд вважає, що зазначена відмова є безпідставною і не грунтується на вимогах Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту за судовим рішенням. Відповідно до п. 1 ст. 34 Закону України Про нотаріат, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо). Відповідно до ст. 50 Закону України Про нотаріат та п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі наведеного,

Outcome: partial