Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2005 році, мають доньку [PERSON], [INFO], яка навчається, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на період навчання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON]. 13 вересня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позову наяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] повністю. Зазначив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за № 336 від 05 вересня 2005 року. Також встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], будучи батьком дитини, добровільно участі в утриманні дитини [PERSON], [INFO], не приймав, з нього присуджено стягнення аліментів в судовому порядку. Також встановлено, що судове рішення відповідачем [PERSON] також не виконувалося, знаходиться на примусовому виконанні в органах ДВС, існує заборгованість зі сплати аліментів. Повнолітня [PERSON], [INFO], є студенткою 4 курсу спеціальності «Музичне мистецтво» спеціалізації «Оркестрові духові та ударні інструменти» Полтавського музичного училища ім. М.В.Лисенка, денна форма навчання, термін навчання з 01 вересня 2015 року (наказ від 11 серпня 2015 року № 37) 27 червня 2019 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки повнолітня донька відповідача навчається, не досягла 23 років і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] відповідного утримання. Твердження відповідача про те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки судом оцінюється критично. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є особою, якій встановлена третя група інвалідності, не працює, знаходиться на обліку в Полтавському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, отримує пенсію по інвалідності, але статус безробітного не має, на обліку осіб, які шукають роботу, в органах служби зайнятості не перебуває. СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивач [PERSON] також є особою, якій встановлена група інвалідності. З огляду на зазначене, враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище сторін по справі, стан здоровя повнолітньої [PERSON], суд приходить до висновку, що у відповідача є можливість надавати допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів судом враховується та обставина, що відповідач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], та приходить до висновку про визначення розміру аліментів виходячи з 1/6 частини всіх його видів заробітку. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Твердження відповідача про наявність у нього на утриманні також і доньки [PERSON], [INFO], не може бути прийняте судом до уваги, оскільки жодні докази на підтвердження даної обставини відповідачем до суду першої інстанції надані не були. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене аліменти на повнолітню дитину слід стягнути починаючи з 26 серпня 2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial