Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником комунальної квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається з кімнат за номерами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, квартира має 2 кухні, 2 ванні кімнати, 2 туалети, коридора та 6-ти кладових приміщень, що підтверджується копією технічного паспорту. З 1964 року склався певний порядок користування додатковими приміщеннями в квартирі, зокрема - кладовими приміщеннями. Так, він займає і користується кладовою кімнатою, позначеною на плані квартири під №09, з 1964 року, ближче до його кімнати №3, напроти туалету. Два роки тому в кімнату №4 [PERSON] - жінка відповідача [PERSON], поселила останнього. Приходили з ЖРЕО майстри та сказали, що кладовка біля кухні (на плані №09) також буде і для мешканців кімнати №4, які і зайняли її та користуються нею. 22.01.2015 року відповідач без його (позивача) відому і його згоди зламав замки і двері від кладової кімнати, якою він (позивач) користується і викинув його речі. З'ясувалося, що йому місця в своїй кладовій не вистачає. З приводу таких протиправних дій відповідача він (позивач) звернувся до Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві, якими в ході перевірки було встановлено, що відповідач самовільно зламав замки і двері в кладовій кімнаті, якою він (позивач) користується, шляхом пошкодження вхідних дверей та викидання особистих речей. У зв'язку з цим, звернувся до суду з даним позовом, підставами позовних вимог зазначив ст.ст.358, 391 ЦК України. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити та зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні кладовим приміщенням в квартирі №26. Додатково пояснив, що відповідач не робить уборку на кухні, замінив плиту та каже, щоб віддав йому частину коштів за неї, щоб міг користуватися. Кладовка є місцем загального користування, а відповідач не дає йому нею користуватися, викинув його речі, та поставив свої речі (кілька дитячих колисок, картоплю інше), доступу не надає. Вважає, що відповідач має звільнити цю кладову від своїх речей та не перешкоджати йому (позивачу) користуватися нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про неможливість з'явитися до суду, перенесення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі суду не подавав. Про наявність даного спору відповідачу відомо, оскільки він був присутній в судовому засіданні 07.07.2015 року, де і отримав під розпис копію позовної заяви та копії додатків (а.с.2). Однак після цього, до суду перестав приходити, на судові виклики не реагував. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що позивач є власником 13/100 квартири №26 (№26/3), площею 10,6 кв.м. в будинку [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності від 06.03.2013 року. Вказана квартира №26 є комунальною, складається з семи кімнат, в яких проживає п'ять сімей. Відповідач проживає в даній квартирі № 26/4 з [PERSON] Предметом даного спору є приміщення, площею 0,9 кв.м., розташоване на кухні, яке згідно технічного паспорту є "мийка". Жодної кладової кімнати, згідно технічного паспорту, в спірній квартирі №26 не має. Пояснення позивача стосовно того, що вже багато років тому спірне приміщення, площею 0,9 кв.м., в якій знаходиться раковина (мийка), було відокремлене (поставлені двері) та використовується ним як кладова кімната, суд не може прийняти до уваги, враховуючи технічний паспорт, згідно якого спірне приміщення не є відокремленим, не є кладовою кімнатою, а є місцем загального користування. Враховуючи викладене, суд не може зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем саме кладової кімнати. З пояснень позивача, письмових пояснень відповідача, наданих до Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві 26.01.2015 року, Висновку останніх від 26.01.2015 року, слідує, що в спірному приміщенні були двері, відповідач їх зламав і дане приміщення використовує для своїх потреб. Оскільки спірне приміщення є місцем загального користування, всі мешканці квартири мають рівні права в користуванні місцями загального користування, суд приходить до висновку, що є підстави для зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу в квартирі №26 спірним приміщенням, яке є місцем загального користування. При цьому, судом враховується і те, що позивачу належить 13/100 частин квартири №26, що становить 17,4 кв.м. загальної площі квартири. З довідки Ф-3 слідує, що позивач займає (власність) кімнату жилою площею 10,6 кв.м. Даних про належність позивачу конкретних, будь-яких інших приміщень в квартирі №26 на решту площі (6,8 кв.м.) не має, що додатково свідчить про те, що всі приміщення за виключенням жилої площі є місцями загального користування, які перебувають, враховуючи, що дана квартира є комунальною, у спільній частковій власності. Переобладнання, перепланування жилого або підсобного приміщення можливе лише при наявності згоди відповідних органів та реєстрації таких змін. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільно частковою власністю. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial