Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

В березні 2019 року АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року про зміну організаційно-правової форми та назви з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк». Відповідно до укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] договору №ANW2R1163100125429 від 29.09.2017 року, відповідач [PERSON] 29.09.2017 року отримав кредит у розмірі 20338,72 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку, Тарифами, складає між ним і банком кредитно-заставний договір. [PERSON] використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 30.11.2018 року заборгованість відповідача перед банком складає 27378,09 грн., а саме: 16952,04 грн. - заборгованість за кредитом; 13,67 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7118,60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1513,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1279,90 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та представник позивача не заперечив щодо заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] договору №ANW2R1163100125429 від 29.09.2017 року, відповідач [PERSON] 29.09.2017 року отримав кредит у розмірі 20338,72 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний кредит надавався на 24 місяці, з 29.09.2017 року по 28.09.2018 року включно. Договором встановлено щомісячний платіж в сумі 848,52 грн., з 29.12.2017 року в сумі 1560,38 грн., період сплати з 23 по 28 число кожного місяця. Даний кредит надавався позичальнику на наступні цілі: оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ДІЄСА» (а.с. 6, 11, 31, 38-257). Відповідач підтвердив, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку, Тарифами, складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Згідно платіжного доручення №HSAV90T1RA від 29.09.2017 року банком було перераховано суму коштів у розмірі 20338,72 грн. Згідно платіжного доручення №BLFZ0I1Z91 від 29.09.2017 року проведено перерахування грошових коштів в сумі 19321,78 грн. на рахунок ТОВ «ДІЄСА». Згідно платіжного доручення №HSAV90T1RС від 29.09.2017 року проведено утримання товару в сумі 1016,94 грн. (а.с. 35-37). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконав. Звернення до відповідача з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості, яка виникла, не принесли жодного результату. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість станом на 30.11.2018 року в розмірі 27378,09 грн., яка складається з наступного: 16952,04 грн - заборгованість за кредитом, 13,67 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7118,60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1513,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1279,90 грн - штраф (процентна складова)(а.с. 28-30). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначене підтверджується письмовими доказами: заявою відповідача [PERSON] від 29.09.2017 р. (а.с. 6); довідкою про умови кредитування (а.с. 10 на звороті), графіком погашення кредиту (а.с. 11) і витягом з Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 7-10). Порушення відповідачем умов договору, а саме шляхом не виконання відповідачем умов договору щодо належного і своєчасного повернення кредиту (його складових), розмір заборгованості за кредитним договором позивачем обгрунтовано його розрахунком заборгованості за договором, відповідно до якого заборгованість [PERSON] станом на 30.11.2018 року становить 27378,09 грн., яка складається з наступного: 16952,04 грн - заборгованість за кредитом, 13,67 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7118,60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1513,88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1279,90 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 5 на звороті). Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 18 ч. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 07.11.2018 р. у справі №311/1985/16-ц . За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом задоволенню не підлягає. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами АТ «А-Банк» і [PERSON] , які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 07.01.2019 року (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial