Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Сторони з 25 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільного сина, позивач заявила до суду вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення сином повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з [PERSON] на її утримання 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що після укладення шлюбу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. На даний час вона із сином проживають окремо від відповідача, не веде з ним спільного господарства. Утримання та догляд сина вимагають значних затрат, вона на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Їй відомо, що відповідач має постійний дохід від нелегального бізнесу, а тому може надавати аліменти на сина у розмірі 1000 гривень та на її утримання до досягнення сином трирічного віку в сумі 200 гривень щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, суду пояснив, що через складний характер позивача, між ними припинені подружні стосунки і він проживає окремо від [PERSON] та сина [PERSON]. Заявив, що він має вищу освіту, не має протипоказань до роботи, не має інших утриманців, однак не може влаштуватися на роботу, а тих дві, які йому пропонували, не влаштували його. Крім того, він не має у власності ніякого майна, а тому не має можливості в заявленому розмірі утримувати дитину. Вважає, що достатнім розміром аліментів буде 370 гривень на місяць. Вимогу про утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку не визнає взагалі, оскільки не має матеріальної можливості надавати таке утримання. Суд розглянувши справу у судовому засіданні, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного: Із пояснень сторін у судовому засіданні та копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7) слідує, що з 25 квітня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 87 від 03 лютого 2016 року (а.с. 9) доводиться і не заперечується відповідачем, що син проживає біля матері в с. Курашівці Мурованокуриловецького району і знаходиться на її утриманні. За таких обставин вимога позивача про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] офіційно ніде не працює (а.с. 31), не зареєстрований у центрі зайнятості як безробітний (а.с. 33), не зареєстрований як підприємець (а.с. 34), не має у власності нерухомого майна (а.с. 36). За таких обставин у суду нема підстав визначати аліменти у частці від заробітку. Крім того, позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач, хоча й частково, але визнав спосіб визначення розміру аліментів у твердій грошовій формі. За таких обставин суд вважає правильним і доцільним визначити розмір аліментів саме у твердій грошовій формі. Однак, суд вважає такою, що підлягає до часткового задоволення, вимогу про розмір аліментів. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач надав суду довідки (а.с. 31-36), з яких слідує, що він не має офіційного доходу, нерухомого майна. Але, судячи з того, що він готовий нести витрати по оспорюванню батьківства щодо [PERSON], суд приходить до висновку, що його реальний неофіційний дохід є високий і достатній для того, аби достойно утримувати свого сина. Крім того, відповідач в судовому засіданні ствердив, що він має вищу освіту, не має протипоказань до роботи, а тому суд переконаний, що він має реальну можливість працевлаштуватися, або іншим чином (через найм, шляхом ведення домашнього господарства і т.п.) заробити кошти для утримання дитини. . Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень. Враховуючи все вище перераховане, суд вважає, що реальним для забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини, та можливим для виконання з боку відповідача буде визначення щомісячної суми аліментів сімсот гривень. Позивач [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти в даному випадку дружина має незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Законодавець пов'язує таке право лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка (ч. 4 ст. 84 СК України). Тобто, право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред'явлено вимоги про надання утримання, спроможний та може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні її вимоги про стягнення аліментів на її утримання, стверджуючи, що відповідач є працездатним, не хворіє будь-якими хронічними захворюваннями, доказів щодо наявності інших утриманців не надав, отримує доходи з нелегальних заробітків, а тому може надавати допомогу на її утримання у твердій грошовій сумі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні судом досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, які відповідають вимогам належності та допустимості. Однак, суд враховує, що відповідач є працездатним, не хворіє будь-якими хронічними захворюваннями, доказів щодо наявності інших утриманців не надав і заперечив факт наявності інших утриманців, а сам лише факт відсутності у відповідача роботи не є беззаперечною підставою для відмови у стягненні утримання дружини, оскільки не свідчить про неможливість чоловіка отримувати доходи та надавати таке утримання. До того ж відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися самостійно чи звернутися з відповідним питанням у центр зайнятості. Суд вважає, що [PERSON]може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає його малолітня дитина, заявлений позивачем розмір аліментів є абсолютно адекватний фінансовим можливостям відповідача, а тому ця позовна вимога підлягає до задоволення в сумі 200 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 18 лютого 2016 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру визначено як 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 551 гривня 20 копійок.

Outcome: partial