overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 травня 2017 року звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що знаходилась з відповідачем у шлюбі з 30 серпня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Має матеріальну можливість утримувати сина, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина ? частку його заробітної плати до досягнення повноліття з дня подання позовної заяви. Позивач у судове засідання не з'явилась надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмове клопотання, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходяться у шлюбі з 30 серпня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], сторони по справі є її батьками. Сторонами не заперечувалось, що син не проживає разом з відповідачем. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню сина, він працездатний, інших утриманців не має. Однак суд вважає, що слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON].1 грудня 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, зазначала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 18 липня 2008 року. Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає, він має неофіційні заробітки, є фізично здоровою особою, інших утриманців не має, тому позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь в твердій грошовій сумі на сина [PERSON]- по 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ці ж обставини, пояснила, що доказів розміру отримуваних відповідачем прибутків вона не має, а тому вона зменшує розмір аліментів та просить стягувати з відповідача по 309 грн. щомісячно до повноліття сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що він підробляє на тимчасових роботах, має середній заробіток 1400 грн. ,а тому погоджується сплачувати аліменти на сина по 309 грн. щомісячно. Суд знаходить, що змінені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідач [PERSON].є батьком неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який знаходиться на утриманні матері, що підтверджено копією свідоцтва про народження сина, довідкою Новобросківецької сільської Ради від 27 листопада 2014 року. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст.184 СК України, якщо відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним і має належно утримувати сина. Інших доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров'я відповідача чи наявності у нього на утриманні інших осіб в судовому засіданні не здобуто. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів та виходить з того, що згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" з 01 січня 2015 року затверджений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в сумі 1032 грн., 30% з яких становитиме 309,60 грн. В межах заявлених вимог, з урахуванням того, що відповідач є працездатним, отримує нерегулярний дохід від тимчасових заробітків, зважаючи на те, що відповідачем визнано змінені позовні вимоги, суд визначає розмір аліментів з відповідача в сумі по 309 грн. на сина [PERSON] до досягнення ним повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 листопада 2016 року звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що знаходилась з відповідачем у шлюбі з 13 травня 2010 року, за рішенням суду від 16 березня 2015 року шлюб розірвано. Від шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Має матеріальну можливість утримувати доньку, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки ? частку його заробітної плати до досягнення повноліття з часу винесення рішення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити , зазначила, що вона змушена часто їздити до Польщі на заробітки, тому в той час дитина проживає з її матірю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що має можливість надавати допомогу тільки в розмірі ? частки свого заробітку. Він учасник АТО, робив перерахунки коштів позивачці на утримання доньки. Донька більш часу проживає з матірю позивачки, а ні з позивачкою, яка працює в Закопане. 16 грудня 2016 року він давав для доньки 800грн. матері позивачки. Зараз він не працює, потребує коштів на лікування. Просив стягнути аліменти в розмірі ? частки його заробітку. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі з 13 травня 2010 року, який розірвано за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16 березня 2015 року. Від шлюбу має доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , сторони по справі є її батьками. Сторонами не заперечувалось, що донька не проживає разом з відповідачем. Таким чином, вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обовязок по утриманню доньки, він працездатний, інших утриманців не має. Однак суд вважає, що слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.06.2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, зазначала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та рішенням Сторожинецького районного суду шлюб між ними розірвано. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері та визначено місце їх проживання з матір'ю рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 05.06.2014 року. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, він немає постійного місця роботи, прибутки отримує займаючись різними роботами на замовлення громадян, а також продає деревину, не будучи зареєстрований як приватний підприємець, тому позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь в твердій грошовій сумі на кожну з дочок по 530 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені вище та доповнила, що доказів про розмір прибутку, який отримує щомісячно відповідач у неї немає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, пояснили, що відповідач немає стабільних прибутків, ніде не працює, тому погоджується сплачувати аліменти по 350 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Суд знаходить, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.184 СК України, якщо відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним і має належно утримувати дітей. Інших доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров'я відповідача чи наявності у нього на утриманні інших осіб в судовому засіданні не здобуто. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів та виходить з того, що згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" з 01 січня 2014 року затверджений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в сумі 1032 грн., 30 % з яких становитиме 309,60 грн., В межах заявлених вимог, з урахуванням визнання позову відповідачем суд визначає аліменти з відповідача в сумі по 350 грн. на кожну з дочок до досягнення ними повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.11.2018 року звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1 серпня 2009 року . Від шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив сім`ю, дитина проживає з нею. Відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню сина. Вона офіційно не працевлаштована, дитина потребує матеріальної підтримки, навчається у першому класі, відвідує гуртки та факультативи. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина по 3000 грн. щомісячно до його повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що має можливість надавати допомогу позивачці на утримання сина тільки у розмірі 2000 грн., він офіційно не працевлаштований. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. За вимогами ст..182 ч.2 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі з 1 серпня 2009 року , від сумісного життя мають сина [PERSON] , [INFO] , подружні стосунки припинені, син проживає постійно з позивачкою, відповідач проживає окремо , матеріальної допомоги на його утримання в добровільному порядку відповідач не надає. Зазначена обставина не заперечувалась сторонами. Таким чином, вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, він працездатний, інших утриманців немає. Суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, виходячи з принципу розумності та справедливості. При цьому суд також керується відсутністю доказів про доходи відповідача, які б давали йому можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 3000 грн. щомісячно. Таким чином, рішення суду підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 5.12.2016 року звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона з 2 лютого 2008 року знаходилась у шлюбі з відповідачем, під час шлюбу 25 липня 2008 року народився син [PERSON]. 4 жовтня 2011 року за рішенням суду шлюб розірвано. Через деякий час подружні стосунки поновились, від сумісного життя 28 квітня 2014 року народилась донька [PERSON] Єва-Марія Марянівна. На теперішній час стосунки з відповідачем припинились, діти проживають з нею, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розміру 1/2 частки з усіх видів його заробітку щомісячно до їх повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він не працює, проживає з матірю, яка є інвалідом 3 групи, крім того, він має сплачувати кошти за кредитним договором. Також просив врахувати, що він у грудні 2016 року дарував синові смартфон, вартістю 3299 грн. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити частково. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі з 2 лютого 2008 року, та 4 жовтня 2011 року за рішенням Залізничного районного суду м.Львова шлюб розірвано. Від сумісного життя мають дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON] Єву-Марію Марянівну, [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторонами не заперечувалось, що діти проживають разом з позивачкою. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обовязок по утриманню своїх дітей та не приймає до уваги доводи щодо причин невиконання своїх обовязків. Разом з тим, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Таким чином , позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що виплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. на неповнолітнього сина [PERSON], що стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва, не має можливості. Вказує, що на даний час має на утриманні двох дітей від нового шлюбу, є приватним підприємцем, дохід є не значним, у зв»язку із чим не має змоги сплачувати зазначену суму аліментів, і тому просить зменшити розмір аліментів до 700 грн. щомісяця. В судовове засідання позивач не з"явився, але його представник [PERSON] надала заяву в якій просить розгляд справи прводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву в якій позов визнала частково, не заперечує проти зменшення розміру аліментів до 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що позивач є батьком неповнолітнього сина : [PERSON] [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у розмірі 2500 грн щомісяця на користь [PERSON]. 08 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні інших непрацездатних осіб та інші обставини, які мають значення. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, враховуючи часткове визнання позову про зменшення аліментів відповідачкою, суд вважає, що враховуючи сімейне та майнове становище платника аліментів, розмір аліментів на користь відповідачки підлягає зменшенню до 1 500 грн в місяць на дитину. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Мукачівський міський сектор ГУ державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання права користування майном та зобов"язання на вчинення дій. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 року державним нотаріусом Мукачівської ДНК Плеша А.М. було зареєстровано за позивачем та видано витяг про реєстрацію спадкових справ №17981324, а саме пправо на 3/8 частини квартири [ADDRESS]. Відповідач являється власником іншої частини квартири. З 2011 року будучи спадкоємцем та власником частини квартири він не має доступу до володіння та користування майном з вини відповідача, який змінив замки на вхідних дверях та не впускає його до квартири. Вважає, що він, як власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Просить визнати його таким, що має право на користування квартирою [ADDRESS] та усунути перешкоди у користуванні майном, а саме вищевказаною квартирою, шляхом зобов"язання відповідача надати ключі від вхідних дверей на дану квартиру. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи. Беручи до уваги клопотання представника позивача, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності 3/8 частини квартири [ADDRESS], вид спільної власності спільна часткова (а.с.6). За ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.316 ч.1 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у ст.317 ЦК України наголошено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial