Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] до досягнення нею повноліття в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка мотивує свої вимоги тим, згідно судового рішення від 09.06.2015 року розірвано шляб з відповідачем, який в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, шо він працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, а тому позивачка і просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина у вищеназваній твердій грошовій сумі. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, про що дали відповідні пояснення. Відповідач позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він не працевлаштований, але підробляє неофіційно і має щомісячний дохід приблизно в розмірі мінімальної зарплати, тому щомісячно сплачувати заявлену позивачем тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. не має можливості, крім того вказує, що він здійснював раніше і має намір продовжувати утримувати дочку в міру можливостей, в т.ч. предметами одягу і т.д.. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку: з копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міського управління юстиції 28 вересня 2011 року зроблено відповідний запис за №436 (а.с.6). з копії рішення Прилуцького міськрайсуду від 09 червня 2015 року вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 21.01.2011 року, який розірвано згідно цього судового рішення (а.с.5). Сторони визнають, що після їх розлучення, малолітня дочка проживає з матір"ю (позивачкою), а батько дитини (відповідач) заявляє, що не ухиляється і не бажає ухилятися від виховання та утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити частково заявлений позов, а саме, стягувати з відповідача аліменти не у твердій грошовій сумі, а в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь позивачки. При цьому суд керується тим, що в судовому засіданні взагалі не подано доказів про будь-який розмір доходів (заробітку) відповідача, що унеможливлює для суду визначити справедливий розмір грошових стягнень та зобов"язати відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Між тим, не спростовані твердження відповідача про те, що він має нестабільні та неофіційні доходи в розмірі мінімальної зарплати щомісячно, а тому, слід визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача на одну дитину. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180 - 184 СК України,

Outcome: partial