Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2010 року, який між ними укладено у виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з №7. Від шлюбу у них народилася одна дитина - донька Анісія [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо і дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки, оскільки відповідач усунувся від виконання батьківських обов`язків, не надає коштів на утримання дитини, що в свою чергу погіршує і без того скрутне матеріальне становище позивачки. Відповідач працює, має стабільні заробітки, а тому має можливість сплачувати кошти на утримання їх неповнолітньої дитини. За таких обставин позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. З посиланням на вимоги ст.ст.180,184 СК України позивачка просила ухвалити рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак виходячи з прохальної частини позовної заяви вбачається, що вона підтримує свої вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади від 23.10.2019 року. Відзиву на позовну заяву та клопотань до суду відповідач не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 22.04.2010 року у виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Хустського району за а/з № 7. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина донька Анісія [INFO] (а.с.7). Згідно довідки виданої виконкомом Монастирецької сільської ради від 21.02.2019 року за №115 неповнолітня дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає та протягом тривалого часу самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім`ю. Через важкий матеріальний стан, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати неповнолітню дитину не має можливості. Відповідач є молодою за віком особою, має стабільний дохід, а тому відповідно до вимог ст. 184 СК України, розмір аліментів слід визначати в твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено визначення судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліменти) з присудженням у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для її належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є молодою за віком людиною, працездатний,а також відсутність точних відомостей про розмір заробітків відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO] .. в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: partial