Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.02.2002 року по 11.10.2014 року. За час спільного проживання з відповідачем в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні та вихованні. Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23.11.2017 року з відповідача в її користь, на утримання дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання неповнолітніх дітей є недостатньою. З моменту ухвалення рішення суттєво збільшилися потреби дітей. На даний час одержуваних від відповідача аліментів не вистачає для забезпечення їх нормального фізичного та духовного розвитку. Самостійно забезпечити дітей всім необхідним позивач не має можливості. На даний час не працює. Вказує також, що відповідач окрім часткової сплати аліментів, іншої допомоги дітям не надає, хоча має таку можливість, так як їздить за кордон на заробітки, здійснює закордонні автомобільні перевезення пасажирів, тому має фінансову можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належних умов виховання дітей та якісного харчування, просить збільшити розмір аліментів визначених рішенням суду від 23.11.2017 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону. 09.03.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої останній позовні вимоги не визнав, так як позовні вимоги є необгрунтованими, такими що не відповідають дійсності, тому в задоволенні позову просив відмовити. Вказує на те, що аліменти присуджені рішенням суду на утримання дітей сплачує в повному обсязі. Крім аліментів ще надає дітям додаткові кошти. Разом з тим, позивач звертаючись до суду із позовом, просить збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням суду з 1000 грн. до 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, посилаючись лише на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на дитину. Однак збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів. 12.03.2021 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначає, що на даний час не працює, в сім`ї важке матеріальне становище, тому їй матеріально важко утримувати дітей. Діти потребують більшого догляду та матеріальних коштів: збільшилися потреби на навчання, заняття з репетиторами. Самостійно забезпечити дітей всім необхідним, а саме: одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, лікуванням не має можливості. Вказує на те, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на дітей в більшому розмірі, так як є працездатним, здоровим, інших осіб на утриманні немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково. Разом з тим, відповідач [PERSON] пояснив, що не має фінансової можливості сплачувати аліменти на дітей у зазначеному позивачем розмірі, оскільки на даний час офіційно не працює, в зв`язку з карантинними обмеженнями не має змоги їздити за кордон. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З пояснень сторін, матеріалів справи, судом встановлено, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області у справі №167/1077/15-ц від 11 вересня 2015 року з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі по 500 (п`ятсот) грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 21 серпня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, рішення Рожищенського районного суду Волинської області у справі №167/1105/17 від 23.11.2017 року збільшено розмір стягнення аліментів визначених рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 11.09.2015 року та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням суду законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону. Позивач стверджує, що діти проживають з нею та повністю знаходиться на її утриманні. З часу винесення судового рішення витрати на утримання дітей зросли, так як діти підросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення дітей всім необхідним. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому підлягають врахуванню: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та навпаки погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, але ці обставини підлягають доказуванню. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, посилаючись на погіршення її матеріального стану та збільшення витрат на дітей, в зв`язку з їх віком. З матеріалів справи встановлено, що діти відвідують різні гуртки (танці, плавання), займаються з репетиторами по вивченню англійської мови та математики, в зв`язку з чим витрати на їх утримання збільшились. Крім того, відповідач виконує рішення суду в повному обсязі, регуляно сплачує аліменти. Також, встановлено в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований. Дослідивши письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, те, що відповідач визнав позов частково, вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітніх дітей, встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Частиною 2 ст.184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ч.1 ст.192, ст.198 СК України,

Outcome: partial