Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Кредитна спілка «Перший діалог» звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 5972,55 грн., що виникла з договору кредиту № 2107 від 20.09.2013 року. Заявою (вх. № 5729 від 19.02.2015 року) позивачем збільшено розмір позовних вимог, а саме: заявлено до стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2107 від 20.09.2013 року в розмірі 6841,18 грн. (а.с. 50). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити Відповідач в судовому засіданні наявність кредитної заборгованості не заперечувала, проте в наданих письмових запереченнях (вх. № 3744 від 03.02.2015 року; вх. № 8689 від 16.03.2015 року) зазначила, що належним чином сплачувати платежі не могла, так як в неї на утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO], який навчається у Кіровоградському педагогічному університеті на стаціонарній формі навчання. Батько [PERSON] помер [INFO] року, тому відповідач є єдиним годувальним в сім'ї. Крім того, працює бухгалтером в ТОВ «Ірлайн» на неповну ставку і її заробітна плата становить 880,00 грн. Також вказала, що загальна сума подвійних відсотків та пені складає 4489,26 грн., що майже в три рази перевищує надану суму кредиту, тому просить з урахуванням частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України зменшити розмір неустойки (а.с. 35-36, 63-64). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між кредитною спілкою "Перший діалог" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2107 від 20.09.2013 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом - 60% річних. Базою для нарахування процентів за користування кредитом є сума виданого кредиту, та за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту, що визначено пунктом 3.1. кредитного договору, та кінцевим терміном повернення кредиту 20.09.2014 року, що узгоджено сторонами в пункті 2.1. кредитного договору (а.с. 8-9). Згідно пункту 3.3. кредитного договору, режим сплати за договором: сплата процентів та основної суми кредиту проводиться щомісячно, рівними чистинами. Погашення кредиту та відсотків відбувається в такому порядку: першочергово - відсотки, в другу чергу основна сума кредиту, в третю чергу - заборгованість за неустойкою та інша безспірна заборгованість, що встановлено пунктом 3.6. цього договору, яким передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу, згідно з графіком розрахунків (а.с. 10), повністю або частково, з п'ятого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком, окрім випадків прийняття Кредитним комітетом кредитодавця відповідного рішення про невизнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, що передбачено в пункті 3.7. кредитного договору. Відповідно до пункту 3.8. кредитного договору, протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком за ним встановлюється подвійна відсоткова ставка від основної відсоткової ставки, зазначеної в пункті 3.1. даного договору за період прострочення за кредитом. Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 2107 від 20.09.2013 року в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: видатковим касовим ордером № 392 від 20.09.2013 року (а.с. 15) та не заперечується відповідачем. Між тим взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконала, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені кредитним договором, не забезпечила, внаслідок чого перед позивачем станом на 26.02.2015 року виникла заборгованість в сумі 4134,15 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1483,29 грн. та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2650,86 грн. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобов'язання. Докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за договором в матеріалах справи відсутні, відповідачем суду не надані, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 1483,29 грн. та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2650,86 грн. підлягають задоволенню. Позивач також заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 2707,03 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 25.01.2014 року по 25.01.2015 року. Пунктом 6.4 кредитного договору, визначено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу, згідно з графіком розрахунків, повністю або частково, з першого дня прострочення за рішенням Кредитного комітету кредитодавця може нараховуватися пеня в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від залишкової суми кредиту. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Положення статті 616 Цивільного кодексу України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Статтею 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на пояснення відповідача та обґрунтування заяви про зменшення розміру неустойки, враховуючи встановлення позивачем подвійної відсоткової ставки від основної відсоткової ставки при розрахунку заборгованості, майновий стан [PERSON], намагання виконати умови кредитного договору та погасити кредитну заборгованість, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобов'язання, суд на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України вважає за можливе зменшити розмір пені до 1207,03 грн., що не завдасть фінансових збитків кредитній спілці, проте може сприяти полегшенню майнового стану відповідача. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial