Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. В обґрунтування позову зазначено, що з 15 жовтня 1996 року є пенсіонеркою за віком. Єдиним доходом увесь цей період в є пенсія за віком. Потребує постійного лікування, відповідач матеріально спроможний підтримувати. В середньому він виділяв близько 300 доларів США на місяць (орієнтовно 8500 гривень), Але з огляду на довгий період, що він не був працевлаштований як моряк, мінливий характер його роботи та заробітньої платні, з листопада 2018 року не надає коштів на її утримання. 2 листопада 2018 року була госпіталізована з інсультом та частковим паралічем тіла. Вважає, що розмір аліментів на її утримання має бути збільшений до 11000 гривень щомісяця, що не перевищує 1/6 частку попередніх доходів відповідача під час працевлаштування моряком. Це найнеобхідніші кошти, що будуть потрібні для підтримання мого життя та проведення реабілітаційних заходів, які з урахуванням її часткового паралічу можуть потребувати довгого часу та тривалих курсів лікування та процедур, а тому просить задовольнити позов повністю . До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 58 ). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву (а.с. 46) з посиланням, що не заперечує в цілому факт необхідності надання утримання своїй матері - [PERSON] , але зазначає, що наразі не працевлаштований як моряк. З вересня 2018 року працює у Придністровській молдавській республіці і заробітна плата тепер значно менше, аніж колишні заробітки як моряка. Так, щомісячна заробітна плата у Придністров`ї складає близько 9650 гривень (в перерахунку з рублів ПМР на гривні). Крім того, через те, що більшу частину свого часу проводить фактично за межами України, то просить суд розглянути цю справу без його особистої участі, так і без участі його представника за довіреністю, на підставі поданих сторонами письмових документів та просить зменшити суму щомісячного утримання з урахуванням розміру поточної заробітної плати . Згідно ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 27). Із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням 196488 від 14.09.2012 року (а.с. 4) Встановлено, що [PERSON] страждає : Дифузний кардіосклероз, Гіпертонічна хвороба 2 ст., ступінь 2, ризик 4. Персистуюча форма миготливої аритмії. Пароксизм фібриляції передсердь 04.09.17р ( відновлення сигусового ритму 5.09.17) СН ІІ-А ст.. ІІ ф. к., що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 15193та епікризами (а.с. 6-8). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Згідно статті 203 Сімейного кодексу України син, крім сплати аліментів, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Статею 206 Сімейного кодексу України передбачено, що у виняткових випадках, якщо мати є тяжко хворою, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за нею. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. Так, позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку вона отримує перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вичерпний перелік підстав, які звільняють від доказування, визначений ст.82 ЦПК України і до їх переліку не належать доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, які зводяться до заперечень висновків суду та направлені на переоцінку доказів. Так, посилання позивача на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково в частині стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходів), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. В іншій частині вимог відмовити повністю у зв`язку з недоведістю. При цьому , суд виходить з того , що відповідач позов частково визнає , офіційно працює , має сталі заробітки , які підтверджуються довідкою ( а.с. 49), Згідно курсу валют ( а.с. 49) вбачається , що дохід відповідача складає близько 9650грн., тож 1/3 частина доходу відповідача є сумою яка має забезпечити утримання матері , яка отримує пенсію за віком. Витрати позивача як заохочення, подяки лікарям та медсестрам , санітаркам є необґрунтованими і не враховуюся судом. Розмір доходів відповідача не відповідє тим витратам , які визначила на своє лікування позивач. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial