Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.11.2006 року, який рішенням суду розірвано 30.05.2017 року. За час спільного проживання з відповідачем народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні та вихованні. Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 09.08.2017 року з відповідача в її користь, на утримання дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 888 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.07.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання неповнолітніх дітей є недостатньою. З моменту ухвалення рішення суттєво збільшилися потреби дітей. На даний час одержуваних від відповідача аліментів не вистачає для забезпечення їх нормального фізичного та духовного розвитку. Діти знаходяться на динспансерному обліку в Рожищенській АЗПСМ №1. Самостійно забезпечити дітей всім необхідним позивач не має можливості. Її дохід є незначним. Вказує також, що відповідач окрім аліментів, іншої допомоги дітям не надає, хоча має таку можливість, так як їздить за кордон на заробітки. На підставі викладеного просить збільшити розмір аліментів визначених рішенням суду від 09.08.2017 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 14.01.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої останній позовні вимоги не визнав, так як позовні вимоги є необгрунтованими, такими що не відповідають дійсності, тому в задоволенні позову просив відмовити. Вказує на те, що аліменти присуджені рішенням суду на утримання дітей сплачує в повному обсязі. Крім аліментів ще надає дітям кошти, а саме: в 2019 року дочці [PERSON] придбав мобільний телефон вартістю 3800 грн., в листопаді 2020 року передав 1000 грн., сину [PERSON] в грудні 2020 року передав 500 грн.. Зазначає, що офіційно не працює. Знаходиться на диспансерному обліку у КПП Рожищенська ЦРЛ та проходить щорічні платні обстеження у медичних закладах та щорічні лікування у стаціонарних умовах за свої кошти. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згідний на збільшення розміру аліментів на утримання дітей, однак в меншому розмірі ніж просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З пояснень сторін, матеріалів справи, судом встановлено, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області у справі №167/872/17 від 09 серпня 2017 року з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 50 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.07.2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону (а.с.10-11). Позивач стверджує, що діти проживають з нею та повністю знаходиться на її утриманні. З часу винесення судового рішення витрати на утримання дітей зросли, так як діти підросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення дітей всім необхідним. Встановлено також, що неповнолітні діти знаходяться на диспансерному обліку в Рожищенській АЗПСМ №1 (а.с.15, 16). Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому підлягають врахуванню: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та навпаки погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, але ці обставини підлягають доказуванню. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, посилаючись на погіршення її матеріального стану. Окрім речей першої необхідності, вона несе витрати на лікування та оздоровлення дітей. Згідно довідок про доходи від 01.12.2020 року позивач [PERSON] працює в ФОП [PERSON] та її дохід з червня 2020 року по липень 2020 року становить 8708,69 грн., з липня 2020 року по листопад 2020 року становить 23957,29 грн. (а.с.12, 13). Крім того, встановлено, що відповідач виконує рішення суду в повному обсязі, регуляно сплачує аліменти. Сторонами також не заперечується, що відповідач окрім аліментів також надає матеріальну допомогу дітям. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Рожищенська ЦРЛ», в зв`язку із захворюванням проходить щорічні обстеження та лікування. Дослідивши письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, те, що відповідач визнав позов частково, вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 (одна тисяча сімсот) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітніх дітей, встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ч.1 ст.192, ст.198 СК України,

Outcome: partial