Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 7000 грн. в рахунок завданих матеріальних збитків та 10000 в рахунок завданої моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 19.08.2014 року відповідач наніс йому тілесні ушкодження по голові, спині, животу. Після чого, починаючи з 03.09.2014 року, він знаходився на лікуванні в Херсонській обласній клінічній лікарні в хірургічному відділенні, в Херсонському обласному госпіталі інвалідів та ветеранів війни в гастроентерологічному відділенні. Згідно висновку експерта від 02.09.2014 року йому було спричинено легкі тілесні ушкодження. На лікування він витратив 7000 грн. Спричинено також моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивач витрачав кошти на лікування панкреатиту, гепатиту, кардіосклерозу. Ніякого відношення вказані захворювання до спричинених відповідачем позивачу тілесних ушкоджень у вигляді синцю на правій щоці не мають. А тому позов вважає безпідставним та таким що не підлягає задоволенню. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19 серпня 2014 року близько 19-00 години під час сварки відповідач наніс [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синцю на правій щоці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані обставини встановлені вироком Каланчацького районного суду від 08.10.2014 року, яким [PERSON] визнано винним у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням останньому покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. За приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 цієї постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що своїми протиправними діями відповідач [PERSON] спричинив моральну шкоду [PERSON] у вигляді фізичних страждань від завданих ним тілесних ушкоджень та з огляду на те, що наявність усіх елементів цивільно-правової відповідальності встановлена вироком суду, який набрав законної сили, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума в розмірі 500 грн., що відповідатиме характеру та обсягу страждань, яких позивач зазнав. Доводи позивача про те, що внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався та ним було витрачено кошти на лікування, які підлягають відшкодуванню, суд вважає безпідставними та такими, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, позивач стверджує, що внаслідок завданих легких тілесних ушкоджень він перебував на тривалому лікуванні в Херсонській обласній клінічній лікарні в хірургічному відділенні, в Херсонському обласному госпіталі інвалідів та ветеранів війни в гастроентерологічному відділенні. Представник позивача до суду надав копії епікризів із записом про звернення до лікарні 03.09.2014 року та 11.09.2014 року зі скаргами на стан здоров'я, що за часом є пізнішим від дати нанесення позивачу відповідачем тілесних ушкоджень. Згідно вказаних епікризів, позивач перебував на лікуванні з діагнозами: хронічний панкреатит, рецидивуюча течія, гепатит не виключно з трансформацією у цироз печінки, кардіосклероз післяінфарктний. Згідно довідки КЗ Каланчацький центр первинної медико-санітарної допомоги позивач [PERSON] за період з 19.08.2014 року по час розгляду справи в суді, до Каланчацького ЦПМСД з приводу травм не звертався. Перебуває на обліку у лікаря терапевта з діагнозами: хронічний панкреатит, хронічний гепатит, кардіосклероз постінфарктний, астеноневротичний синдром, остеохондроз хребта, больовий синдром. Тобто, відсутній причинно-наслідковий зв'язок погіршення самопочуття позивача з подіями, які сталися 19.08.2014 року, оскільки позивач перебував на лікуванні захворювань, які є хронічними і з приводу яких він перебуває на обліку в лікаря-терапевта. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальних збитків задоволенню не підлягає.

Outcome: partial