Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач 1) та [PERSON] (далі по тексту відповідач 2) про стягнення заборгованості в сумі 33 198,38 дол. США, з яких: 7 678,65 дол. США - заборгованість за кредитом; 6 886, 82 дол. США - заборгованість по процентах; 403,92 дол. США - заборгованість по комісії; 18 228, 99 дол. США - пеня, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір, внаслідок невиконання останнім вимог якого виникла зазначена заборгованість, а відповідальність поручителя (відповідача 2) настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання, при цьому поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження, просить стягнути з відповідачів також витрати понесені позивачем при публікації в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме через оголошення у пресі. Відповідач 2 в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про що свідчить повернута поштова кореспонденція. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справ і докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 05.07.2007 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір № К2J4AE00000025, у відповідності до якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 13 914, 52 дол. США в строк до 04.07.2012 р., зі сплатою 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу 1 надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. В забезпечення виконання зобов'язань відповідачем 1, 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем 2 був укладений договір поруки №К2J4AE00000025/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до ст. ст. 553 - 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач 1, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач 1 порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків, комісії за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зокрема, вимоги в частині сплати пені в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 7 679 дол. США, з огляду на їх надмірність порівняно з сумою прямих збитків, наданих позивачу, оскільки передбачена договором між сторонами пеня за своєю правовою природою є неустойкою, розмір якої значно перевищує розмір боргу Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за договором у розмірі 22 648,39 дол. США, з яких: 7 678,65 дол. США - заборгованість за кредитом; 6 886, 82 дол. США - заборгованість по процентах; 403,92 дол. США - заборгованість по комісії; 7 679 дол. США - пеня є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. Крім зазначених витрат, позивачем понесено витрати по сплаті розміщення у пресі повідомлення про виклик до суду відповідача 1 - [PERSON], вартість зазначених послуг становить 420 грн., які підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача.

Outcome: partial