Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача завдану матеріальну та моральну шкоду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2020 позивач передав відправлення (експрес-накладна № 59000538814257 від 25.06.2020 р.) до ТОВ «Нова Пошта» в відділені №1 за адресою: 12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Карпенка, 10, загальною вагою 15.46 кг: дитячий самокат (електричний) для доставки [PERSON] у відділення № 5 м. Кіровоград. По факту одержання та огляду відправлення, були зафіксовані пошкодження і, як наслідок, саме відправлення (дитячий самокат) в кількості 1 одиниця вагою 15.46 кг) був повернутий у м. Радомишль Житомирської області. Позивач вказує, що дитячий самокат (електричний) залишився у відповідача, у зв`язку з тим, що відправлення осли пошкоджені. Зазначає, що вартість відшкодування, по оголошеній вартості - 6000,00 гри. від ваги пошкодженого об`єкту пересилання, складає 100%, тобто по оголошеній вартості відповідач повинен компенсувати позивачеві 100% від відправлення, що складає 6000,00 грн. При цьому вказує, що фактична вартість пошкодженого відправлення складає 6016,00 грн. По даному факту пошкодження посилки позивачем відповідачу було написано претензію, які ТОВ «Нова пошта» отримувало та надало відповідь (додається до позовної заяви). Також, позивач зазначає, що експедитором було відмовлено в компенсації фактичної вартості пошкодженого відправлення та не запропонована сума компенсації, що, на думку позивача, не відповідає вартості пошкодженого відправлення, вартості компенсації та умов публічного договору. Окрім того, відповідачем було відмовлено у компенсації доставки та штрафу згідно п.7.2.4 публічного договору. Позивач стверджує, що факт псування відправлення з вини відповідача, ТОВ «Нова Пошта» не оспорюється та признається, з урахуванням чого вказує, що збитки позивача по експрес-накладній № 59000538814257 від 25.06.2020 р. складають: оголошена вартість втраченого відправлення, яка підлягає компенсації - 6000,00 грн.; вартість доставки 158,00 грн.; штраф 24.23% , що складає 1453,80 грн. Загальна сума компенсації по експрес-накладній № 59000538814257 від 25.06.2020 р. складає 12624,80 грн. Також позивач зазначає про понесення витрат на правову допомогу у розмірі 50000 грн., які просить стягнути з відповідача. Згідно п.7.2.4. Публічного договору якщо відшкодування (компенсація) здійснюється замовнику - фізичній особі, експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 4,23% від суми відшкодування (компенсації). Крім того, позивач вказує, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. В зв`язку з поломкою самокату дитячого (електричного), позивач не отримав його до цього часу з вини Відповідача та зазнав значні збитки. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 грн. Загальна сума відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 12624,80 грн. З урахуванням наведеного позивач просить стягнути на його користь з ТОВ «Нова Пошта» 12624.80 грн. вирішити питання судових витрат та змусити ТОВ «Нова Пошта» повернути позивачу самокат електричний дитячий. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 19 квітня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 21 квітня2021 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу направлялась копія позовної заяви з додатками. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 12 серпня 2021 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить позов [PERSON] до ТОВ «Нова Пошта» залишити без задоволення, посилаючись на те, що позивачем не доведено відповідними доказами розмір заподіяних збитків. Відповідач зазначає, що надані позивачем письмові докази на підтвердження своїх вимог є не належними доказами та не підтверджують розмір заподіяних позивачу збитків. Крім цього, якщо позивач пред`являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо). Як вбачається із позову [PERSON] 25.06.2020 року здійснив в адресу [PERSON] відправлення вантажу оголошеною вартістю 6000,00 грн. При цьому обов`язок сплатити кошти за перевезення в сумі 153,00 грн, які просить відшкодувати позивач, покладався на отримувача. А згідно перевізного документа у отримувача не було обов`язку здійснити в адресу Позивача оплати вартості речі. Згідно опису вантажем були дитячі самокати, ковзани, ролики, санки, а не індивідуально визначена річ. Посилається, що [PERSON] не поніс будь-яких витрат на оплату послуг транспортного експедирування, які просить компенсував та не мав наміру отримувати будь-які кошти від [PERSON] у тому чисті вартості відправлення у 6000,00 грн. чи 6016,00 грн., а тому його вимога про стягнення вартості пошкодженого відправлення та провізної плати є безпідставною. Щодо положення п.7.2.4 Публічного договору, на який посилається позивач, 24,23% від суми відшкодування сплачується у досудовому порядку за результатами розгляду претензії. Це положення Публічного договору не застосовується до випадків стягнення шкоди за судовими рішеннями, а обрахунок проводиться із суми відшкодування, а не з розміру оголошеної вартості. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що 25.06.2020 року скориставшись послугами перевезення, які надаються за публічним договором ТОВ «Нова Пошта» та умовами надання послуг опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua) за товарно-транспортною накладною №59000538814257, [PERSON] було відправлено із відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: 12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Карпенка, 10, вантаж, а саме дитячий самокат (електричний) вагою 15,46 кг для його перевезення. Вантажоотримувачем вантажу була приватна особа [PERSON] . Однак, після отримання адресатом посилки, [PERSON] відмовився від отримання товару, так як виявив пошкодження товару, а саме дитячого самокату (електричного). В результаті чого, він відмовився отримання, а посилка залишилася у відповідача, у зв`язку з тим що відправлення були пошкодженні. 05.09.2020 року позивач звернувся ТОВ «Нова Пошта» з претензію з вимогою відшкодувати вартість відправлення в розмірі 6000 грн. і сплатити штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору, у зв`язку з пошкодженням відправлення. До претензій було додано Акт від 05.08.2020 року, складений у присутності працівника відповідача, в якому встановлено наступне - одержувачу прибуло таке відправлення: дитячий самокат, пошкоджений, має потертості, подряпини, тріщини, дисплей пошкоджений, зовнішній стан упаковки розірвана. Відмова від відправлення. Відправлення не одержано. Вид упаковки - заводська коробка. Стан зовнішньої упаковки - розірвана. Стан вмісту відправлення: дитячий самокат, пошкоджений, має потертості, подряпини, тріщини, дисплей пошкоджений, зовнішній стан упаковки розірвана. Спеціальне маркування «Обережно крихке» - відсутнє. Позивач від отримання: відправлення відмовився. У відповідь на претензію, ТОВ «Нова Пошта» повідомило позивача про те, що відмовляє у задоволені претензії 59000538814257 на пошкодження вантажу та лояльністю до клієнта прийнято рішення анулювати вартість зберігання по ЕН59000527116631та ЕН59000538814257CRM 20200814/05969. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частиною першою статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. За змістом частин першої та третьої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)). Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). При цьому, згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти стались внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам. Переважному застосуванню підлягають саме норми статі 924 ЦК України, в частині обов`язку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі №6-2086цс15. Правила перевезення вантажу ТОВ «Нова Пошта» регламентуються Умовами надання послуг ТОВ «Нова Пошта», які розроблені з метою регулювання послуг з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України (п.1.3). Відповідно до п.1.4 зазначених Умов шляхом передачі Замовником відправлення до ТОВ «Нова Пошта» для транспортування Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями цих Умов, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності або відсутності в експрес-накладній підпису Замовника. Відповідно до п. 2.5 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Згідно з п. 2.6 Договору безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Пунктом 3.3 Публічного договору встановлено, що прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про Відправника, інформація про Одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг Експедитора. Пунктом 4.1.2 Публічного договору передбачено обов`язок експедитора забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі Одержувачу за умови дотримання Замовником положень Договору та Умов надання послуг. У відповідності до п. 7.2.2 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем ТОВ «Нова Пошта» неналежно виконано взяті на себе зобов`язання з організації перевезення відправлення, що призвело до пошкодження відправлення Позивача. При цьому, відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів про те, що відправлення позивача ним отримано, а умови публічного договору належно відповідачем виконано. Згідно зі ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу. За нормою ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язанім. В даному випадку, як то вбачається з наведених акту приймання-передачі, відправлення має пошкодження і коробка, і самокат дитячий. Таким чином, вимога [PERSON] про зобов`язання відповідача відшкодувати йому матеріальні збитки в сумі 6000,00 грн - фактична вартість пошкодженого відправлення (оголошена вартість посилки) є доведеною та такою, що підлягає задоволенню Виходячи з того, що провізна плата в сумі 158 грн. не була оплачена позивачем, що позбавляє суд дійти висновку про обґрунтованість позовної вимоги в цій частині. Також позивач просить стягнути з відповідача 1 453,80 грн. штрафних санкцій, передбачених п. 7.2.4 публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень. Суд зазначає, що у відповідності до положено п.7.2.4 Публічного договору, на який посилається Позивач, 24,23% від суми відшкодування сплачується у досудовому порядку за результатами розгляду претензії. Це положення Публічного договору не застосовується до випадків стягнення шкоди за судовими рішеннями, а обрахунок проводиться із суми відшкодування, а не з розміру оголошеної вартості. Тому вказана вище сума штрафних санкцій передбачених п.7.2.4 публічного договору стягненню не підлягає. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказував на те, що йому завдано моральної шкоди, що проявилася у порушенні нормального ритму життя, у негативних емоціях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Суд зазначає, що в доведення обставин завдання позивачу моральної шкоди, а так само розміру такої шкоди, яку позивач оцінює у 5 000 грн., позовна заява не містить жодних обґрунтувань та підстав, з яких позивач виходив, оцінюючи моральну шкоду у грошовому виразі у розмірі 5 000 грн., в зв`язку з чим, вказана вимога задоволенню не підлягає. В частині вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Позивач також просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 50 000 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч.3 цієї статті вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Тобто при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат правову допомогу становить 50 000 грн., які включають в себе: консультування клієнта до початку складання (написання)позовної заяви вартість 5000,00 грн., збір та опрацювання матеріалів (доказів) по цивільній справі, аналіз судової практики вартість 10000,00 грн., написання (складання) позовної заяви вартість 15000,00 грн, консультування клієнта у процесі ведення справи вартість 5000 грн, складання відповіді на відзив 5000 грн, написання заяв, клопотань, інших документів в т.ч. на отримання рішення суду, виконавчого листа 5000 грн, моніторинг ходу справи у суді та надання інформації про хід справи клієнту 5000 грн. У ч.8 ст.141 ЦПК України вказано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката необхідно враховувати чи відповідають виконані роботи критерію необхідності, а саме чи було їх вчинення обов`язковим і доцільним, чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на підготовку заяв по суті справи, зокрема позовної заяви, відповідають критерію необхідності, оскільки їх надання вимагається згідно з процесуальним законом. Витрати на підготовку та написання заяви про забезпечення позову, підготовку інших процесуальних документів, які не є заявами по суті справи, і виконання яких не вимагається, не є обов`язковим для відшкодування у кожному без винятку випадку, проте можуть бути відшкодовані, якщо ця робота вплинула на розгляд справи. У наведеному представником позивача кошторисі витрат вказано такий вид правничої допомоги як складання відповіді на відзив, написання заяв, клопотань. Однак, позивач не надав відповіді на відзив та будь яких заяв чи клопотань, тому цей вид правничої допомоги не слід враховувати при визначенні розмірі витрат, пов`язаних із розглядом справи. До того ж, розгляд справи №752/9857/21 вирішено проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Таким чином, відсутня потреба в участі представника позивача в судових засіданнях, тому цей вид правничої допомоги також не варто враховувати при визначенні розмірі витрат, пов`язаних із розглядом справи. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 сформульовано правовий висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У Постанові Верховного Суду у справі №915/237/18 від 01 серпня 2019 року вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката. Крім того, наведені представником Позивача розрахунки не містять інформації щодо витраченого часу на виконання дій, пов`язаних із розглядом справи. Водночас витрати на правову допомогу повинні бути співмірними, зокрема, з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом виконаних робіт (наданих послуг). Оцінюючи співмірність розміру здійснених сторонок витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, необхідно враховував витрачений адвокатом час на виконання конкретного виду робіт, а саме: скільки час\ адвокат витратив на юридичний аналіз, збір доказів, підготовку документів тощо. Представник позивача не надав детального опису витраченого часу на виконанні дій, пов`язаних із розглядом справи, не підтвердив це належними та допустимим доказами, тому оцінити об`єктивність розрахунку судових витрат на професійну правову допомогу адвоката є неможливим. Позовна заява про стягнення матеріальної та матеріальної шкоди є малозначною. До того ж, незрозуміло скільки часу витрачено адвокатом на написання документів, що є важливим критерієм при вирішенні питанні про відшкодування судових витрат. Сам розгляд справи не передбачає виклику учасників справи та свідків, призначена експертизи, залучення спеціаліста або перекладача, вчинення інших додаткова процесуальних дій. Отже, розрахунок судових витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю виконаних завдань та повинен бути зменшений. У справі №915/1654/18 Верховний Суд застосував критерій необґрунтованості та не співмірності заявленої до стягнення суми витрат із реальністю таких витрат, вказавши, зокрема, на незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи. З огляду на те, що позивач не надав належні та допустимі докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат на правничу допомогу адвоката, враховуючі необґрунтованість обсягу робіт і часу, витраченого на виконання дій, пов`язаних і розглядом справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу підлягають зменшенню до суми 3000,00 грн. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 431,55 грн.

Outcome: partial