Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що шлюб\~між нею\~та відповідачем\~розірвано в\~2006\~році,\~від якого\~у них\~народилося двоє\~дітей -\~[PERSON],\~[INFO] та\~[PERSON],\~[INFO].\~Відповідач не\~надає жодної\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дітей,\~хоча є\~працездатним і\~має можливість\~виплачувати аліменти\~на утримання\~дітей.Вона не взмозі самостійно забезпечити належні умови проживання дітей, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 13.06.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду подав відзив, згідно якого позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] та просить при визначенні розміру аліментів врахувати, що в нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу та перестарілі родичі. В частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] заперечив, вказав, що [PERSON] не являється його рідною дочкою, оскільки на час коли вони зареєстрували з позивачем шлюб, остання вже була вагітною від іншого чоловіка. Ухвалою суду від 16.07.2018 розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] 03.08.2018 подано до суду зустрічний позов про оспорення батьківства, який ухвалою суду від 06.08.2018 прийнято до розгляду та обєднано в одне провадження з первісним позовом, розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Зустрічний позов відповідач обґрунтовує тим, що він не являється біологічним батьком дитини [PERSON], яка народилася 22 червня 2002 року. На час укладення шлюбу з [PERSON] 04.06.2002, остання вже була вагітною та через декілька днів народила дитину. Він не надавав згоди на реєстрацію дитини, однак [PERSON] зробила це самостійно без його відома. Просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] Ухвалою суду від 14.09.2018, залишеною без змін на підставі постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 07.11.2018, призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. На підставі ухвали суду від 31.01.2019 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 21.02.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання повторно не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно поданої нею заяви від 30.06.2018, позовні вимоги за первісним позовом підтримує, просить розгляд справи проводити без її участі. А тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач в судовому засіданні вимоги за первісним позовом визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], в розмірі ј частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] заперечив, вказав, що він не являється біологічним батьком дитини, відомості про нього, як батька дитини позивачкою було внесено без його згоди, а тому просить задовольнити зустрічний позов та відмовити в стягненні аліментів на утримання [PERSON]. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обовязку. З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 20.11.2006, що підтверджується рішенням Верховинського районного суду (а.с.4). Як вбачається із свідоцтв про народження серія І-НМ №165658, І-НМ №165659 виданих 21.09.2010 Відділом реєстрації актів громадянського стану Верховинського РУЮ Івано-Франківської області (а.с.6,7) сторони [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2010 (а.с.5) вбачається, що після розірвання шлюбу з [PERSON], прізвище позивач не змінювала і залишилася «Грау». Судом безспірно встановлено, що неповнолітні діти проживать з матір'ю [PERSON] дані обставини не заперечуються відповідачем по справі. В той же час відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначає, що він не являється біологічним батьком дитини [PERSON], яка народилася 22 червня 2002 року. На час укладення шлюбу з [PERSON] 04.06.2002, остання вже була вагітною та через декілька днів народила дитину. Він не надавав згоди на реєстрацію дитини, однак [PERSON] зробила це самостійно без його відома. Згідно з ст.122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Згідно з ст.\~136\~СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно п.11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року N\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Судом призначалася по справі судово молекулярно-генетична експертиза на предмет визначення кровного споріднення між відповідачем [PERSON], [INFO] та дитиною [PERSON], [INFO], однак проведення такої виявилося неможливим, оскільки позивач [PERSON] з дитиною [PERSON] у визначений час до експертної установи не прибули, що зробило неможливим проведення експертизи. При цьому, судом позивачу [PERSON] було розяснено положення ст.109 ЦК України та наслідки ухилення від участі в експертизі, однак такі залишилися останньою поза увагою. Крім того, позивач оскаржуючи ухвалу про призначення по справі судово молекулярно-генетичної експертизи, в апеляційній скарзі зазначила, що нею визнається наведена [PERSON] у зустрічному позові обставина щодо відсутності кровного споріднення між ним та дитиною [PERSON], [INFO]. За таких обставин, оцінюючи докази\~\~у їх сукупності та те, що позивач за зустрічним позовом у відповідності до вимог ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON], [INFO], [PERSON] не заперечує тієї обставини, що він не являється біологічним батьком вказаної дитини та ухилилася від проведення генетичної експертизи, внаслідок чого перевірити факт кровного споріднення між відповідачем [PERSON], [INFO] та дитиною [PERSON], [INFO] не виявилося можливим, а тому суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову. При цьому, суд не вбачає підстав для покладення на Верховинський РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області обовязку внесення змін до актового запису, оскільки відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оскільки, судом встановлено, що відповідач не являється біологічним батьком [PERSON],\~[INFO], а тому у відповідності до вимог ст.180 СК України, в нього не виникає обовязку утримувати дитину, у звязку з чим первісний позов в частині стягнення аліментів на її утримання не підлягає задоволенню. При цьому, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання іншої дитини, а саме [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Згідно статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 СК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те що відповідач є здоровою та працездатною людиною, зобовязаний забезпечувати свою дитину матеріально, виходячи з мінімального розміру аліментів на одну дитину визначеного законом, суд приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з врахуванням наданої допомоги матір'ю дитини, забезпечить їй, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, а тому в цій частині позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення. Також, згідно вимог ст.141 ЦПК України слід покласти на сторони понесені судові витрати.

Outcome: partial