Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 29239,52 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, кошти у сумі 2500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 850,00 грн., 4000,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 36589,52 грн. та судові витрати в сумі 365,90 грн. У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь грошові кошти у сумі 64154,35 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, затрачені на відновлюваний ремонт, 2500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку автомобілю у розмірі 850,00 грн., витрати на проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1474,56 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4000,0 грн., судовий збір у сумі 641,55 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.08.2004 року на нерегульованому перехресті вулиць Дзержинського і [PERSON] в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки Мazda 323 F, під керуванням водія [PERSON], власником автомобіля є [PERSON], та автомобіля Chevrolet-Aveo, під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1187, 1188, 1190 ЦК України, позивач і просив про задоволення позову. Позивач до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, надав заперечення проти позову, в яких посилався на те, що позов необхідно пред*являти до страхової компанії, а потім у разі обґрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування (або недостатності страхового відшкодування) вирішувати питання про стягнення з нього відшкодування. Відсутність відповіді страхової компанії на звернення позивача не є доказом відмови у виплаті страхового вілшкодування. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Третя особа до судового засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача, заочний розгляд справи що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 04.08.2014 року близько 07 години 55 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем Мazda 323 F, державний номер [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], в м. Миколаєві по вул. Дзержинського на нерегульованому перехресті з вул. [PERSON], проявив неуважність та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу у русі та допустив зіткнення з рухаючимся по головній дорозі автомобілем Chevrolet-Aveo, державний номер [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON], внаслідок чого транспорті засоби отримали технічні пошкодження. Постановою Новобузького районного суду м. Миколаєва від 16.09.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №503 від 30.10.2015 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Chevrolet-Aveo, державний номер [NUMBER], без врахування фізичного зносу деталей, складає 57137,81 грн.Вартість проведеної експертизи складає 1474,56 грн. 11.11.2015 року складений акт виконаних робіт між [PERSON] та ТОВ « Автоцентр на Будівельників «,щодо проведеного ремонту автомобіля [NUMBER]., який містить перелік робіт на суму 12\~073, 13 грн, та матеріалів на суму 39\~863,83 грн, та складає суму з ПДВ- 62\~324,36 грн. При цьому наданий чек щодо сплати 62\~324,35 грн про сплату запчастин на суму 47\~836,60грн., та послуг в сумі 14\~487, 75 грн., не містить прізвища платника, та не відповідає акту виконаних робіт. Частиною 2\~статті 1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних\~\~підставах, а саме: шкода, завдана\~\~одній особі з вини\~\~іншої особи,\~\~відшкодовується\~\~винною особою. Згідно ч. 3\~ст. 22 ЦК України\~збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON], згідно полісу № АС/8341265 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.10.2013 року,\~\~була застрахована в ПрАТ\~«Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до п. 4 Полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю потерпілого - 100000 грн.; за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 50000 грн. Розмір франшизи - 1000 грн. За змістом ст.\~22,\~29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 03.10.2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, страхове відшкодування [PERSON] виплачено не було. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов*язанням є правовідношення,в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 ,та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди ,якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України, зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правовий висновок висловлений Верховним Судом України\~\~у постанові 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року). За такого, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. У відповідності до вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась, а якщо були то ким. Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб*єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди. Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач. За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі. Солідарний обов*язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов*язання.( ст. 541 ЦК України ). У задоволенні позовних вимог про покладення на відповідачів солідарного обовязку з відшкодування шкоди, слід зазначити, що [PERSON] шкоди власними діями чи бездіяльністю в деліктному зобовязанні позивачу не завдав, тому не повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду. Таким чином, позивач має право на відшкодування шкоди, завданої ДТП особою, яка завдала шкоди, відповідачем [PERSON], на підставах, передбачених законом . Виходячи із аналізу вище виписаного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі спричинених збитків у сумі 57\~137, 81 грн. Що стосуються вимоги позивача про відшкодування йому завданої відповідачем моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно дост.23 ЦК Українирозмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови). Таким чином, з урахуванням моральних переживань у зв'язку з ушкодженням майна внаслідок ДТП, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн. Крім цього, згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~до судових витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу та по проведенню судової експертизи. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»\~розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»\~розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 січня - 1378 гривень. Відповідно до положення\~Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», якою затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Згідно з додатком до цієї\~Постанови, якщо компенсація сплачується іншою стороною, її граничний розмір не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, а за складання позовної заяви 50% розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 551,20 грн. (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2016 рік (1378*40%/100 = 551,20 грн.). За складання позовної заяви від 01.12.2014 року, становить 609,00 грн. (1218/2=609,00 грн.). За таких обставин, граничний розмір компенсації позивачу витрат на правову допомогу становить 1160,20 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1474,56 + 850 грн. за проведення автотехнічного дослідження та визначення вартості матеріального збитку.

Outcome: partial