Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дітей між позивачкою та відповідачем не досягнуто, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, будь-якої участі у їх вихованні не приймає. З посиланням на ст.ст. 182, 184 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, доньки [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 лютого 2019 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов в даній редакції не визнав, підтримав пояснення відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, приймав участь в судовому засіданні через повноважного представника. Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ видається, якщо заявлену вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Судом встановлено, що сторони 14 листопада 2008 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14 листопада 2008 року (а.с.\~4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 13\~березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в період шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 09 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 27 грудня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року, діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні (а.с. 22). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці регулярно не надає, хоча зобов`язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дітей, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, так і дітей, їх вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, малолітньої [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та малолітнього [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Відповідно до ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд не приймає доводи представника відповідача, що оскільки позивачкою заявлено вимог про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то в такій редакції позов задоволенню не підлягає, оскільки неможна визначитись чи в частці заявлено вимог про стягнення аліментів чи в твердій грошовій сумі, оскільки відповідно до зазначено ст. 161 ЦПК України вимога про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей починаючи з 01 лютого 2019 року, в цій частині позову слід відмовити, оскільки на підтвердження вказаної обставини позивачкою не надано жодних доказів, а як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом 11 березня 2019 року, тому судом стягуються аліменти у відповідність до ст. 191 СК України, з дня пред`явлення позову до суду (а.с. 1). У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial