overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з заявою про визнання її доньки - [PERSON], [INFO] недієздатною та встановлення над нею опіки. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що внаслідок захворювання її донька не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Заявник в обґрунтування своєї заяви посилається на те, що її донька має розлад психіки, є інвалідом ІІ групи безстроково, має психічне захворювання, перебуває на обліку в Харківському міському психоневрологічному диспансері № 3 та періодично проходить стаціонарне лікування у Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3. У зв'язку з хворобою [PERSON] не може себе повністю обслуговувати, втрачає пам'ять, погано орієнтується в часі та просторі, постійно потребує сторонньої допомоги, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Прокурор в судовому засіданні просила вирішити справу з урахуванням висновків, викладених в акті судово-психіатричної експертизи. В судовому засіданні заявник [PERSON] доводи заяви підтримала в повному обсязі та просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном. Представник Виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, прокурора, перевіривши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії ХАР-06 № 048487 від 20.05.2008 року [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи безстроково. Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта № 414 від 05.05.2015 року КЗОЗ "Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3", [PERSON], [INFO], на теперішній час виявляє стійкий хронічний розлад у виді шизофренії, параноідна форма, безперервний тип перебігу. За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні заявник підтвердила наявність у її доньки [PERSON] зовнішніх проявів захворювання, встановлених у Висновку судово-психіатричного експерта. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], недієздатною. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON] та визнати її доньку [PERSON] недієздатною. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Вимоги [PERSON] про призначення саме її опікуном недієздатної [PERSON], [INFO], задоволенню не підлягають, в зв'язку з тим, що заявниця до органів опіки та піклування з цього приводу не зверталася і подання органів опіки та піклування про призначення саме її опікуном недієздатного до суду не надходило. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Заявник звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з 01.03.2010р. по 01.07.2011р. Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечувала та просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників у справі, перевіривши викладені у заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви з огляду на наступне. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, помер 01.07.2011р. (а.с.4). Відповідно до відповіді, наданої Другою дніпровською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийняття до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та доданих до неї документів вбачається, що заявник до моменту смерті [PERSON] проживав разом з ним, вів спільне господарство, окрім того дані обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] наданими у судовому засіданні. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Таким чином, оскільки заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення заяви. Водночас, суд не вбачає підстав для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем саме з 01.03.2010р., оскільки така обставина не впливає на виникнення прав та обовязків [PERSON] щодо оформлення своїх спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній страждає тяжким хронічним психічним захворюванням, стоїть на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні № 2, нетранспортабельний. Через свою хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, потребує сторонньої допомоги - опіки. В судовому засіданні заявник повністю підтримав свою заяву та просив суд своїм рішенням її задовольнити. Представник Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні заяву підтримав в частині визнання [PERSON] недієздатним, додатково пояснив, що подання про призначення опікуна буде вирішено лише після закінчення слідчих дій у кримінальному провадженні № 42013110040000659. Судом в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2010 року про усиновлення. (а.с.4) [PERSON] є інвалідом першої А групи з дитинства. (а.с.7). Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1045 від 24 грудня 2013 року, [PERSON], "страждає на важку розумову відсталість з частими генералізованими судомними нападами; за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над нею опіки". Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавленні батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно частини 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] є недієздатною особою. Вимога заяви про призначення опікуна не підлягає задоволенню з огляду на те, що протягом судового розгляду заінтересованою стороною - Органом опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не було внесено подання про призначення опікуна. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 30, 39, 40 ЦК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить надати [PERSON],1972 року народження амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку та продовжити її строком на 6 місяців. Вказує, що [PERSON] перебував на лікуванні в Сватівській обласній психіатричній лікарні. Страждає тяжким психічним розладом,згідно висновку лікаря-психіатра, потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В суді представник КУ " Кремінське районне територіальне медичне об'єднання " заяву підтримала, просила задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву лікаря-психіатра підтримав в частині надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Вислухавши заявника, думку прокурора, який вказав на доцільність задоволення заяви частині надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи , суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву, із наступних підстав. Статтею 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обгрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. Відповідно епікрізу Сватівської обласної психіатричної лікарні (а.с.2-3) [PERSON] страждає на органічне ураження головного мозку складного ґенеза, переважно інтоксікационного із значними когнітивними порушеннями на рівні вираженої лакунарної деменції. Таким чином, аналізуючи викладене, суд відзначає наявність визначених законом підстав для надання [PERSON] амбулаторної психіатричної домомоги в примусовому порядку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та факту родинних відносин посилаючись на те, що при оформленні пенсії Управлінням Пенсійного Фонду України в Барському районі Вінницької області було виявлено порушення Наказу № 58 Міністерства праці України "Про затвердження інструкції про порядок ведення трудової книжки" в частині невірного зазначення прізвища на першому аркуші трудової книжки та невірного зазначення прізвища у дипломі про закінчення вищої освіти. Крім того, розбіжності у написанні прізвища заявника ставлять під сумнів її родинні відносини з сином [PERSON]. Тому, [PERSON] змушена звертатися до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Черняк О.А. свої вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного Фонду України в Барському районі Вінницької області Подуфалова Н. надала у судове засідання письмову заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення вимог заявника не заперечувала. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони працюють разом з заявницею [PERSON] викладачами у Барському гуманітарно-педагогічному коледжі імені Михайла Грушевського. Знають [PERSON] з 1980 року та переконливо ствердили, що саме вона 28.06.1980 року закінчила Львівський державний університет ім.. І.Франко та отримала диплом за спеціальністю романо-германські мови та література. На даний час працює викладачем у Барському гуманітарно-педагогічному коледжі імені Михайла Грушевського. Її син [PERSON] навчався,а згодом працював викладачем у Барському гуманітарно-педагогічному коледжі імені Михайла Грушевського. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 15.12.1980 року була заповнена трудова книжка серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про шлюб та паспорта громадянина України серії [NUMBER], заявник народилася [INFO], що доводить факт видачі та належності трудової книжки саме [PERSON]. Перебування заявника на посаді викладача Барського гуманітарно-педагогічного коледжу, відповідність її імені та по батькові, які зазначені у дипломі, імені та по батькові, які зазначені у паспорті громадянина України, доводять факт належності диплома саме заявниці. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] переконливо ствердили факт належності трудової книжки та диплому заявнику та факт родинних відносин з [PERSON]. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що іі рідний брат по матері зраннього дитинства страждає розумовою відсталістю та є інвалідом І-А групи з дитинства, знаходиться під постійним наглядом та не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. Також заявник просила встановити над ним опіку і призначити її опікуном. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зацікавлена особа в судовому засіданні з заявленими вимогами погодилася частково, та просить задовольнити заявлені вимоги в частині визнання особи недієздатною. Прокурор Прилипко А.В., не заперечувала проти задоволення заяви частко в частині визнання особи недієздатною, в інших вимогах відмовити. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, заява підлягає частковому задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що заявник є рідною сестрою по мамері - [PERSON], [INFO], проживають разом.(а.с. 11,13,14) [PERSON] являється інвалідом 1-А групи з дитинства безстроково, хворіє на загальне захворювання, непрацездатний, потребує постійного стороннього догляду та опіки, що визначено Довідкою МСЕК від 02.07.2014 року. (а.с. 3) Згідно висновку №631 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.11.2014 року комунальної установи "Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я", [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у виді глибокої розумової відсталості, у зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатним заявникові необхідне для встановлення над ним опіки. Відповідно до вимог ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що вимоги в частині визнання особи недієздатною законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за потрібне визнати [PERSON] недієздатним, а щодо вимоги про встановлення опіки відмовити, оскільки ця вимога є передчасною та повинна бути подана до суду органом опіки та піклування.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що іі син зраннього дитинства страждає розумовою відсталістю та є інвалідом ІІ групи з дитинства, знаходиться під постійним наглядом та не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. Також заявник просила встановити над ним опіку і призначити її опікуном. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зацікавлена особа в судовому засіданні з заявленими вимогами погодилася частково, та просить задовольнити заявлені вимоги в частині визнання особи недієздатною. Прокурор Прилипко А.В., не заперечувала проти задоволення заяви частко в частині визнання особи недієздатною, в інших вимогах відмовити. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, заява підлягає частковому задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що заявник є матір'ю - [PERSON], [INFO], проживають разом за адресою: [ADDRESS].(а.с. 5,7) [PERSON] являється інвалідом 2-ї групи з дитинства безстроково, хворіє на загальне захворювання, непрацездатний, потребує постійного стороннього догляду та опіки, що визначено Довідкою МСЕК від 14.01.2013 року. (а.с. 6) Згідно висновку №568 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15.10.2014 року комунальної установи "Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я", [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у виді помірної розумової відсталості із значними поведінковими порушеннями , у зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатним заявникові необхідне для встановлення над ним опіки. Відповідно до вимог ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що вимоги в частині визнання особи недієздатною законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за потрібне визнати [PERSON] недієздатним, а щодо вимоги про встановлення опіки відмовити, оскільки ця вимога є передчасною та повинна бути подана до суду органом опіки та піклування.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Заявник просить визнати недієздатною свою двоюрідну сестру - [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує опіки. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та надала пояснення по обставинам справи. Представники заінтересованих осіб Катеринівської сільської ради та Обознівського психоневрологічного інтернату в судове засідання не з"явились. Письмово повідомили суд про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] , є сестрою заявниці та на даний час перебуває в Обознівському психоневрологічному інтернаті та є інвалідом 2 групи. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 414 від 02.11.2018 року на даний час [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. На підставі встановленого, суд вважає, що [PERSON] внаслідок наявної у неї психічної хвороби, підлягає визнанню недієздатною і приходить до висновку про задоволення вимог заявниці в цій частині. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст.60 ЦК України). Згідно ст. 300 ЦПК України при ухваленні рішення про визнання особи недієздатною суд встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В судовому засіданні заявницею не надано подання органу опіки та піклування, що позбавляє суд в цій частині задовольнити заяву. Відповідно до ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов"язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться за рахунок держави.

Outcome: partial