Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод при переїзді сина [PERSON] , [INFO] на постійне місце проживання до матері, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з 22 березня 20018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв`язку із зловживанням відповідачем алкоголем та наркотичними речовинами. Часто відповідач поводив себе агресивно та застосовував до неї фізичну силу, що призвело до того, що вона декілька разів переїжджала із малолітнім сином проживати до своїх батьків, однак на вмовляння відповідача знову поверталася до нього у будинок, який належить матері відповідача, що знаходиться у с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області. Після досягнення сином одного року та трьох місяців, вона вийшла із академічної відпустки по догляду за дитиною та відновила своє навчання у Тернопільському медичному університеті ім. Горбачевського, у зв`язку із чим, під час здачі сесій в університеті відповідач частіше залишався вдома із сином [PERSON] . У зв`язку із її навчанням та необхідністю відлучатися з дому, відносини із відповідачем погіршилися, а вночі 16 жовтня 2019 року, відповідач [PERSON] , застосувавши фізичну силу вигнав її з дому. З цих підстав, малолітній син [PERSON] залишився проживати з відповідачем у будинку його матері. При цьому відповідач категорично відмовляється віддавати їй сина, мотивуючи це тим, що дитина буде проживати разом із ним, а вона як матір зможе бачитися із сином лише у його присутності та у будинку, де він проживає. Позивачка вважає, що вказані дії відповідача порушують її права як матері, а також інтереси малолітнього сина [PERSON] , оскільки відповідач є наркозалежним, що негативно впливає на його поведінку та морально-психологічний стан. З цих підстав, позивачка переконана, що слід визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із нею, оскільки через малолітній вік син емоційно прив`язаний до матері, вона, як матір постійно здійснює за ним догляд, займається вихованнями та розвитком, контролює стан його здоров`я, необхідність здійснення планових щеплень. Відповідач, як чоловік, не може зрозуміти потреб малолітньої дитини та належним чином доглядати за сином, оскільки внаслідок зайнятості на роботі не зможе бути поруч із сином, за яким доглядатимуть по сторонні люди. Натомість, вона та її батьки мають можливість постійно доглядати за дитиною та належним чином виховувати малолітнього [PERSON] , у звичному та комфортному для дитини середовищі, оскільки ще під час спільного проживання із відповідачем більшість часу вихованням сина займалася вона та її мати. Разом із цим, вона не заперечує щодо регулярних побачень батька з сином. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов, у якому просить визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що після реєстрації шлюбу із відповідачкою [PERSON] вони проживали разом із його батьками за адресою: [ADDRESS] , при цьому, були самостійними, мали змогу вести окремо сімейне життя, займатись доглядом та вихованням сина. Однак, вже після реєстрації шлюбу, відповідачка [PERSON] почала ігнорувати сімейні цінності, а після народження сина почала вчиняти сварки у сім`ї. Також, відповідачка почала зловживати спиртними напоями, не пояснюючи причин залишала дім, повертаючись додому пізно. Згодом відновила навчання у Тернопільському медичному університеті, та перестала займатись вихованням дитини, не приділяла синові належної уваги та часу. Весь цей час догляд за дитиною здійснював він та його батьки. Його спроби зберегти сім`ю не дали позитивних результатів, у зв`язку із чим, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Також, йому стало відомо про факти подружньої зради його дружини, що підтверджує роздруківка переписки [PERSON] у соціальних мережах з іншими чоловіками. На сьогоднішній день їх малолітній син [PERSON] проживає разом із ним та перебуває повністю на його утриманні, саме він здійснює догляд за сином, займається його вихованням, розвитком, медичним обстеженням. Натомість відповідачка [PERSON] відвідує сина у зручний для неї час. Також, діючи всупереч інтересам дитини відповідачка [PERSON] перешкоджає проведенню реєстрації місця проживання сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на те, що його мати як власниця будинку надавала та надає згоду на реєстрацію місця проживання дитини у належному їй будинку. Внаслідок цього, по даний час дитина не зареєстрована за жодною адресою. Відтак, [PERSON] вважає, що відповідачка невзмозі утримувати сина та здійснювати за ним догляд, оскільки не має постійного місця проживання та доходу, а кошти, які отримує на утримання дитини - витрачає на свої власні потреби. З цих підстав, [PERSON] просить відмовити у позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із матір`ю та задоволити зустрічний позов, визначивши місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] по [ADDRESS] . 04 грудня 2019 року судом прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та призначено його до розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та зобов`язання вчинити дії. [PERSON] подала до суду відзив на зустрічний позов, у якому заперечує проти викладених у позові обставин, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, вказує, що твердження відповідача щодо перебування сина на його повному матеріальному утриманні не відповідають дійсності, оскільки більшість вартісних речей для сина придбавала вона, зокрема купляла дитячий візок, ліжко, одяг та інші необхідні для дитини речі. Із покупками їй допомагали її батьки. Також вказує, що безпідставними є твердження [PERSON] про відсутність у неї житла, оскільки їй на праві власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] , інші 3/4 частки вказаної квартири належать на праві власності її матері [PERSON] . Також, її батько - [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . І у квартирі, і в будинку створені належні умови для проживання та розвитку малолітнього сина [PERSON] . Натомість, [PERSON] не має у власності житла, оскільки будинок, у якому він проживає належить на праві власності його матері. Також, позивачка заперечує твердження відповідача про відсутність у неї доходів, оскільки вона отримує пенсію та соціальну допомогу, у зв`язку із народженням дитини. Крім цього, їй фінансово допомагають батьки та бабуся, для яких вона є єдиною дочкою та онукою. Крім цього, позивачка заперечує доводи відповідача про ігнорування нею своїх материнських обов`язків, вказуючи, що відповідач не міг бачити скільки часу вона проводить із дитиною, у зв`язку із тим, що внаслідок частого зловживання алкогольними напоями та наркотичними речовинами він пізно повертався додому. Також, позивачка стверджує, що визначення місця проживання дитини разом із нею відповідатиме саме інтересам дитини, оскільки внаслідок його віку, на даному етапі свого життя син потребує багато уваги та догляду, які вона має можливість йому забезпечити, оскільки, незважаючи на те, що вона є студенткою, при цьому, має можливість вільного відвідування лекцій, а у період сесій зайнята неповний день. Натомість, відповідач [PERSON] перебуває на роботі повний робочий день, а в цей час їх малолітній син [PERSON] перебуває під наглядом чоловіка її свекрухи - [PERSON] , який є стороннім для дитини та не має жодних навиків догляду за дітьми. Також, позивачка заперечує проти долучених відповідачем роздруківок її переписки із соціальних мереж, вказуючи, що вказана роздруківка є сфальшованою та не може бути використана у якості доказу, а спосіб її отримання суперечить вимогам ст.100 ЦПК України. Посилаючись на наведені обставини просить відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із [PERSON] . 29 вересня 2020 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Магдич О.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та вказала, що малолітній [PERSON] , з огляду на його вік, повинен проживати разом із матір`ю, адже саме мати зможе забезпечити йому належний догляд, увагу та турботу. При цьому, на даний час дитина проживає разом із відповідачем у житловому будинку в с. Петриків та не виходить за межі подвір`я, у зв`язку із чим хлопчик соціально не адаптований, йому потрібне спілкування з однолітками, що сприятиме його розвитку, однак, вони із відповідачем не можуть знайти взаєморозуміння із вказаного питання. З цих підстав просила задоволити первісний позов про визначення місця проживання дитини з матір`ю та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жеребецька І.О. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] , при цьому, підтримала зустрічний позов [PERSON] та просила визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін - [PERSON] , [INFO] разом із батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки протягом останнього року дитина проживає лише з батьком [PERSON] , який здійснює належний догляд за сином та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Мати дитини - [PERSON] має можливість бачитися з сином за місцем його проживання, натомість, всі вихідні [PERSON] проводить без сина, а також використовує щомісячну допомогу при народженні дитини на свої власні потреби, є студенткою денної форми навчання, що свідчить про відсутність у неї часу на виховання сина, а також у неї встановлено інвалідність другої групи, у зв`язку із чим вона потребує постійної підтримки стану свого здоров`я. З цих підстав, представник відповідача стверджує, що найкращим інтересам дитини відповідатиме визначення місця проживання із батьком, у зв`язку із чим просила задовольнити зустрічний позов. Від третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради попередньо надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 22 березня 2018 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 22 березня 2018 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №369. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , про що складено актовий запис №1248 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, яким 22 жовтня 2019 року повторно видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . За час розгляду вказаної цивільної справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2020 року (справа №607/25649/19) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Актом про встановлення факту проживання громадянина від 24 жовтня 2о19 року, складеного депутатом виборчого округу №21 [PERSON] у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та затвердженого сільським головою Петриківської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області Король В.М. Згідно довідки №1872 виданою 21 жовтня 2019 року Петриківською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області у житловому будинку [ADDRESS] також зареєстровані та проживають: відповідач [PERSON] та його батьки - [PERSON] і [PERSON] , що стверджується (том №1, а.с.26). Відповідно до дубліката Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2012 року, власником будинковолодіння [ADDRESS] є [PERSON] . Як установлено судом, між сторонами по справі склалися складні стосунки, що призвело до виникнення сварок та конфліктів, в тому числі і з приводу визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що призвело до їх звернення до суду із вказаним позовом. Із відповіді Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 28 листопада 2019 року №3738/01/11-2019 наданої на запит адвоката Л. Семененко, убачається, що 17 жовтня 2019 року [PERSON] зателефонувала на спецлінію «102» та повідомила про факт вчинення домашнього насильства зі сторони чоловіка [PERSON] в частині неповернення спільної дитини. Прибувши на місце події, працівники поліції, в межах компетенції, здійснили опитування [PERSON] , [PERSON] та роз`яснили [PERSON] її право на звернення в органи опіки та піклування для встановлення порядку спілкування, побачень із дитиною. На момент виїзду на місце події, працівниками поліції не здобуто доказів про наявність суб`єктивних та об`єктивних ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП в діях [PERSON] , у зв`язку із чим відносно [PERSON] не було складено адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою 18 грудня 2019 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації за №51619/28-03. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 23 квітня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] (том №1, а.с. 132). Іншим співвласником вказаної квартири є матір позивачки - [PERSON] , про що свідчить копія реєстраційного посвідчення, виданого 23 квітня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 вересня 2015 року, індексний номер 44360398 (том №1, а.с. 131-132). Відповідно до довідки №05/1/5596, виданої 27 листопада 2019 року Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського, [PERSON] у 2018-2019 навчальному році дійсно перебувала в академічній відпустці по догляду за дитиною, до 01 вересня 2019 року. Довідкою №05/1/5595, виданою 27 листопада 2019 року Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського, стверджується, що [PERSON] дійсно навчається на ІІ курсі медичного факультету Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, спеціальність «Медицина», форма навчання - денна, контракт; закінчує навчання в червні 2024 року. Згідно характеристики наданої Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського за підписом куратора - А.М. Пришляк та декана медичного факультету - П.Г. Лихацького, [PERSON] навчається у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського з 01 вересня 2017 року за спеціальністю «Медицина». За період навчання зарекомендувала себе як дисциплінована, старанна і уважна до інших студентка. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, заборгованості з дисциплін не має, труднощів у навчанні не зазнає, цілеспрямована, пропусків з лекцій та семінарів без поважної причини не допускала. Приймає участь у наукових гуртках, є співавтором декількох наукових робіт. За характером [PERSON] спокійна і доброзичлива, уникає конфліктів, привітна, товариська. На критику реагує правильно. З викладачами ввічлива і тактовна. Приймає активну участь в роботі на семінарах, виконує всі завдання, що передбачені для студентів, вміє планувати свою роботу. У [PERSON] чітко сформовані моральні і етичні цінності, дотримується правил поведінки і розпорядку університету, виконує вимоги викладачів та куратора, підтримує дружні стосунки з багатьма студентами. За роки навчання студентка продемонструвала здатність до співпраці, відповідальне ставлення до навчання, наполегливість та дисциплінованість. Як убачається із Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06 грудня 2017 року, у [PERSON] встановлено другу групу інвалідності по зору, з дитинства, на строк до листопада 2020 року, дата чергового переогляду - 27 жовтня 2020 року. Згідно довідки про доходи №9515545006561544, сформованої 13 грудня 2019 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області і отримує соціальну пенсію, сума якої за період із 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить 9458 гривень. Відповідно із довідкою №2663 виданою 02 листопада 2020 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку, як одержувач державної соціальної допомоги при народженні дитини, розмір якої за період із червня 2018 року по жовтень 2020 року становить 24080 гривень. В обґрунтування позовних вимог стосовно визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] разом із матір`ю, позивачка [PERSON] вказує на те, що батько дитини - відповідач [PERSON] зловживає алкогольними та наркотичними речовинами, у зв`язку із чим стає агресивним, що також призводило до вчинення ним насильства у сім`ї під час їх спільного проживання. Із наданої, на ухвалу суду про витребування доказів, інформації Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції у Тернопільській області від 16 грудня 2019 року за №16703/01/24/3-19 слідує, що 24 липня 2013 року близько 05 години по вул. Шептицького біля АЗС «Калина» було виявлено [PERSON] , який голосно виражався нецензурними словами, його було затримано за ст. 173 КУпАП та доставлено у Тернопільський МВ, де при особистому огляді із правого рукава куртки було вилучено поліетиленовий кульок, у якому знаходився паперовий згорток з подрібленою речовиною схожою на рослину коноплі вагою 4 грами. Даний рапорт цього ж дня прийнято та зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тернопільського ВП за №12374 - відомості внесено до ЄРДР №12013210010002870 від 25 липня 2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України. На ухвалу суду про витребування доказів, Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради надано інформацію за №31/1 від 02 січня 2020 року, згідно якої [PERSON] перебуває на обліку з червня 2010 року з приводу «Розлади психіки і поведінки, внаслідок вживання наркотичних та інших психо-активних речовин (канабіноїдів і амфетаміну). Синдром залежності. Стороною відповідача [PERSON] заперечується факт вживання відповідачем наркотичних речовин та перебування його на диспансерному обліку, на підтвердження чого надані довідки із медичних установ. Згідно Довідки, виданої 06 лютого 2020 року комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська центральна районна лікарня» [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, на даний час. Також, відповідно із довідкою №721/1 виданою 07 лютого 2020 року Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, на диспансерному обліку в комунальному некомерційному підприємстві Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради [PERSON] не перебуває. Як убачається із відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, наданої на адвокатський запит представника відповідача - адвоката Жеребецької І.О. від 21 серпня 2020 року за №3295/1, [PERSON] на час стаціонарного обстеження у відділенні №1 медичного центру з 12 січня 2020 року по 29 січня 2020 року не був наркотично залежним внаслідок виявлення кількох психоактивних речовин, так як перебував в стадії повної ремісії на протязі останніх 10 років (повне утримання від впливу психоактивних речовин). Запис лікуючого лікаря [PERSON] в етапному епікризі №203 про активну залежність в стадії ремісії є помилковим і був ним виправлений на час виконання даного запиту. Вірний діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох психоактивних речовин. Синдром залежності на цей час утримання (повна ремісія 10 років). Залежність від прийому психоактивних речовин виникла з початку 2008 року. З 2010 року припинив вживати їх і не вживає по теперішній час (на момент стаціонарного обстеження. Тому залежності немає. По місцю проживання в лікаря-нарколога в поточному році знятий з диспансерного обліку, у зв`язку із одруженням. Разом із цим, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2013 року, [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 гривень в дохід держави; речові докази по справі, а саме наркотичний засіб - канібас (марихуана) обсягом 0,80 грам, який знаходиться в камері зберігання - знищити. Як убачається із вказаної постанови суду, 24 липня 2013 року близько 00 годин 05 хвилин під час особистого огляду [PERSON] виявлено та вилучено наркотичний засіб - марихуана, маса якого становить 0,80 грама. В судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю та пояснив, що 21 липня 2013 року він, перебуваючи поблизу готельного комплексу «Джентльмен», що по вул. Будного у м. Тернополі у садку знайшов дикорослу рослину коноплі. Після чого він її зірвав та переніс додому у с. Петрики Тернопільського району. Вдома за допомогою мікрохвильової пічки він її висушив та руками подрібнив виготовивши наркотичний засіб канабіс. 24 липня 2013 року він проходив по вул. Шептицького у м. Тернополі, випиваючи по дорозі пиво, де на зауваження працівників міліції не відреагував. Внаслідок цього його було запрошено у відділення міліції, де під час особистого огляду у присутності понятих у нього було знайдено та вилучено паперовий згорток із рослинною речовиною канабісом, який він зберігав для власних потреб без мети збуту. Відтак, вказаною постановою суду встановлено, що станом на 2013 рік відповідач зберігав для власних потреб без мети збуту наркотичний засіб. Згідно довідки-характеристики №1106 виданої 12 серпня 2020 року Петриківською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області, за час проживання в с. Петриків за [PERSON] зауважень зі сторони сільвиконкому з приводу поведінки - не було, скарг від сусідів та жителів села не поступало, порушення громадського порядку не виявлено, до адміністративної відповідальності не притягувався. Як установлено судом та не заперечувалося сторонами, на даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON] , [INFO] . До моменту перебування у відпустці по догляду за дитиною відповідач [PERSON] працював у комунальному підприємстві « Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації». Як убачається із характеристики виданої 12 листопада 2019 року комунальним підприємством « Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» [PERSON] працює у КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» на посаді державного реєстратора з 10 лютого 2016 року по теперішній час. За період перебування на посаді зарекомендував себе позитивно, як фахівець, ініціативний працівник, який успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. Може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійною діяльністю і знаходиться в межах його компетенції. Ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. Трудову дисципліну не порушував, стягнень не має. У колективі користується повагою та авторитетом. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , працівниками служби у справах дітей, управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та виявлено, що квартира трикімнатна, з усіма комунальними зручностями, для матері та дитини виділено окрему кімнату, в якій є диван, шафа для одягу, дитяче ліжечко, годувальне кріселко для дитини, комод, дитячі іграшки, створено всі відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку хлопчика. Мати дитини, [PERSON] повідомила, що бажає, щоб неповнолітній син [PERSON] , проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Також працівниками служби у справах дітей Тернопільської РДА проведено обстеження умов проживання батька дитини - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Будинок двохповерховий, з усіма комунальними зручностями, для дитини виділено окрему кімнату, в якій є окреме спальне місце, шафа для одягу, засоби гігієни, розвиваючі ігри, для хлопчика об лаштований ігровий майданчик. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям відповідно до віку. Батько дитини - [PERSON] повідомив, що бажає, щоб малолітній син проживав разом із ним за адресою: [ADDRESS] . Також батько дитини повідомив, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, самостійного доходу немає, але має фінансові заощадження. Враховуючи усі обставини та захищаючи інтереси дитини, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №519 від 15 липня 2020 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вимогами ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено , що якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Під час розгляду справи на підставі усіх зібраних доказів, судом установлено, що як мати, так і батько піклуються про неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наявний між сторонами конфлікт не спростовує того, що обоє батьків докладають зусиль для виховання та здійснення догляду за сином. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги надані стороною відповідача [PERSON] копії роздруківки переписки із соціальних мереж, оскільки зазначена роздруківка не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження доводів відповідача. Згідно вимог ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Вказані вимоги при подачі зазначених доказів відповідачем [PERSON] не дотримані, відтак, суд не може ідентифікувати, з якого джерела взята вказана інформація та чи є вона достовірною. Також суд не приймає надані позивачкою фотознімки відповідача, із підписом про зображення на них моменту вживання відповідачем [PERSON] наркотичних речовин, оскільки дані фото не є належними та допустимими доказами. Позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів про вчинення домашнього насильства відносно неї відповідачем [PERSON] . Щодо тверджень позивачки, як на обґрунтування позовних вимог про зловживання відповідачем [PERSON] алкогольними та наркотичними речовинами, суд зауважує, що під час розгляді справи позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зловживання [PERSON] алкогольними напоями. З приводу вживання наркотичних речовин, то судом установлено наявність встановленого діагнозу у відповідача - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психотропних речовин,синдром залежності . Суд вважає неспроможними твердження відповідача та його представника про неналежне виконання позивачкою [PERSON] своїх материнських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] . Вказані доводи відповідача повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Також, суд критично сприймає доводи відповідача про те, що позивачка не приділятиме сину належної уваги, оскільки є студенткою денної форми навчання, а також у неї встановлено інвалідність. Суд зауважує, що інвалідність другої групи по зору встановлено у позивачки з дитинства, зазначена обставина не перешкоджає позивачці вести активне життя та успішно навчатись у вищому навчальному закладі, що підтверджується характеристикою із Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського. При цьому, суд не приймає до уваги надані сторонами копії роздруківок електронних замовлень покупок дитячих товарів з інтернет-сайтів, оскільки зазначені роздруківки не містять повної інформації щодо здійснення покупок даних товарів та не є належним доказом. Також, суд критично оцінює та не бере до уваги наданий представником відповідача графік відвідувань малолітнього сина [PERSON] його матір`ю [PERSON] , як такий, що не відповідає вимогам до його оформлення. Зокрема, із вказаного графіку не можливо встановити, ким та коли він складений, не міститься жодного підписів, зазначення прізвищ, тощо. При вирішенні позовних вимог, судом враховується, вік неповнолітнього [PERSON] , якому на момент ухвалення рішення виповнилося 2 роки і 5 місяців, можливість матері дитини забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку сина [PERSON] , оскільки вона має у власності частку у квартирі, отримує пенсію та соціальну допомогу при народженні дитини, здобуває вищу освіту у Тернопільському національному медичному університету імені І.Я. Горбачевського за спеціальністю «Медицина» та позитивно характеризується за місцем навчання. Також, суд враховує наявність встановленого у відповідача [PERSON] діагнозу «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психотропних речовин, синдром залежності (повна ремісія), що може негативно вплинути на виховання малолітнього сина сторін. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю може зашкодити інтересам малолітнього сина, в ході розгляду справи не здобуто. Крім того, неповнолітній син сторін [PERSON] , з огляду на його вік, потребує перш за турботи, уваги та догляду матері. У даному випадку відсутні виняткові обставини для розлучення неповнолітнього сина з матір`ю. Разом із цим, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування та участь у вихованні сина. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд вважає необхідним визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом із цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зобов`язання [PERSON] не чинити їй перешкод у переїзді сина [PERSON] на постійне місце проживання до матері за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказана вимога є передчасною, доказів щодо того, що відповідачем будуть вчинятися перешкоди при переїзді сина, суду не надано. При цьому, рішення суду про визначення місця проживання дитини є обов`язковим до виконання сторонами. За вказаних обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та зобов`язання вчинити дії підлягають до часткового задоволення шляхом визначення місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відтак, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, слід відмовити. За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial