Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка 29 липня 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. [INFO] у м.Фіденці Республіки Італія позивачка народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] , [INFO] . До вересня 2018 року позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, утримували та доглядали спільну доньку. З вересня 2018 року сторони припинили спільне проживання та проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Дитина проживає із матір`ю. Позивачка на даний час не працює. Місце фактичної роботи відповідача їй не відомо у зв`язку з тим, що останній часто виїжджає на заробітки за кордон та розмір його місячного доходу їй не відомий. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання їхньої малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що [INFO] у м.Фіденці Республіки Італія позивачка народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] , [INFO] . З обставин позовної заяви судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує обов`язок щодо утримання дитини, так як не надає регулярно матеріальної допомоги. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до п.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним та спроможність сплачувати аліменти, не порушуючи права останнього, з нього на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку ( доходу). Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку Статтею 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від заробітку. Згідно ч.5 вказаної статті визначено розмір аліментів на одну дитину, який встановлює ј частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням доказів, які надані сторонами на підтвердження заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення статті 182 СК України та виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дитини, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця та не порушуючи права останньої та дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 88, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial