Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ПрАТ «УПСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Позивач посилається на те, що 17.08.2013 року інспектором з дізнання ВДАІ Садгірського РВ капітаном міліції [PERSON] було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 700480 за те, що 17.08.2013 p., він, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись біля буд. 21А по вул. Горіхівській в м. Чернівці, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 10.1 ПДР. 27.02.2013 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці адміністративну справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України, щодо [PERSON], було закрито у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу зазначеного правопорушення. 02.04.2014 року вказана постанова суду набрала законної сили. 04.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було винесено постанову суду, з якої вбачається, що в діях водія [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, але провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КпАП України щодо [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності. 16.06.2014 року дана постанова набрала законної сили. Отримавши 18.06.2014 року в Шевченківському районному суді м. Чернівці постанову від 04.06.2014 року, яка набрала законної сили 16.06.2014 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності позивач одразу звернувся з усною заявою в Чернівецьке обласне управління ПрАТ «УПСК» до директора Управління [PERSON], яке розташована по вулиці Лисенка, 14 в м. Чернівці про виплату йому страхового відшкодування відповідно до ліміту страхування в сумі 49500 грн. Вказує, що він разом з працівником Управління - аварійним комісаром і експертом автотоварознавцем [PERSON], поїхали до нього додому де експерт оглянув пошкоджений автомобіль «OPEL COMBO», сфотографував його і обіцяв зробити автотехнічну експертизу по визначенню матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля. Вказує, що в липні 2014 року позивач знову звернувся з усною заявою в Чернівецьке обласне управління ПрАТ «УПСК» до директора Управління [PERSON], яке розташована по вулиці Лисенка, 14 в м. Чернівц, про виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту страхування в сумі 49500 грн., просив показати висновок автотоварознавчого дослідження, яке повинен був скласти [PERSON] З позивачем в цей момент був свідок [PERSON], який може підтвердити факт і дату звернення до страхової компанії. При цьому позивач також заповнив бланк заяви про відшкодування шкоди. Так як висновок автотоварознавчого дослідження позивачу в страховій компанії так і не надали, він звернувся з відповідною заявою до експерта автотоварознавця Павлишина Я.Д., який 28.08.2014 року зробив йому висновок № 360/09/13 експертного автотоварознавчого дослідження, з якого вбачається, що позивачу завдано матеріальних збитків на загальну суму 77 522,58 грн. Позивач в свою чергу до заяви надав працівникам страхової компанії номер свого банківського рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому працівники страхової компанії повідомили його, що оформлені документи направляють в Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», що розташоване в їхньому головному офісі за адресою: 04080, вул. Фрунзе, 40 м. Київ, і повідомили, що позивачу необхідно деякий час зачекати поки перевірять документи і перерахують на його рахунок кошти. Вказує, що він неодноразово заходив в Чернівецьке відділення ПрАТ «УПСК» по вул. Лисенка, 14 в м. Чернівці, телефонував в ПрАТ «УПСК» в м. Києві та йому увесь час говорили, що необхідно зачекати, як мінімум 90 днів. 23 вересня 2014 року позивач направив через «Укрпошту» в Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», що розташоване за адресою: 04080, вул. Фрунзе, 40 м. Київ, висновок експерта автотоварознавця Павлишина Я.Д. від 28.08.2014 року № 360/09/13, експертного автотоварознавчого дослідження, в якому було зазначені дійсну суму спричиненого йому матеріального збитку. Стверджує, що перед новим роком його викликали в Чернівецьке відділення ПрАТ «УПСК» по вул. Лисенка, 14 в м. Чернівці, де інспектор страхової компанії [PERSON] запропонувала написати для прискорення виплати грошей повторну заяву на відшкодування шкоди і він її написав. Вказує, що замість грошей він отримав листа з ПрАТ «УПСК» в м. Києві від 08.01.2015 року за № 35/18 в якому заступник голови правління [PERSON] відмовив в страховому відшкодуванні, пояснюючи, що пройшов рік з моменту ДТП, тобто з моменту заподіяння шкоди, що позивач нібито звернувся до них з заявою тільки 29.12.2014 року. Таким чином позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки в добровільному порядку йому не було нічого відшкодовано ні з боку страхової компанії, ні з боку відповідача [PERSON] Крім цього вказує, що внаслідок завдання йому матеріальних збитків та відсутності власного транспортного засобу він зазнав суттєвих незручностей та душевних страждань, а тому просить також стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. (по п'ять тисяч з кожного), а також понесені ним витрати на правову допомогу та на оплату судового збору. На основі викладеного просить стягнути з відповідачів суму завданої матеріальної шкоди, а саме: матеріальну шкоду в сумі 77 522, 58 грн., вартість експертного звіту відповідно до акту прийому-передачі з незалежної оцінки 1200,00 грн., витрати на правову допомогу 3 409,00 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі - 821 грн. 58 коп. При цьому, як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, яка не покривається межами майнової відповідальності страхової компанії. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов та дали покази, аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в частині стягнення з нього моральної шкоди позовні вимоги не визнав у повному обсязі, що стосується стягнення з нього матеріальної шкоди, то вказав, що пред'явлена сума стягнення з нього є занадто великою. А також вказав, що не визнає власну вину у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 17 серпня 2013 року за його участю, також вказав, що на момент розгляду справи судом ним не було нічого відшкодовано позивачу. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні не визнав, вказав, що не згідний з висновком експерта Павлишина Я.Д., оскільки на його думку вказана у ньому сума є необґрунтовано завищеною, в той же час на пропозицію суду про проведення повторної автотоварознавчої експертизи не погодився та, відповідно, відмовився від заявлення клопотання про призначення іншої експертизи. Також вказав, що на його з відповідачем думку ліміту страховика, а саме суми 49 500,00 грн. повністю вистачає на ремонт автомобіля позивача. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи судом, проте від них до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнають, у задоволенні позову просять відмовити, з посиланням на те, що позивачем пропущено річний строк для звернення за виплатою страхового відшкодування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позивач є його знайомим. В серпні 2013 року він бачив авто позивача, яке було пошкоджене. А також вказав, що був присутній при оцінці пошкоджень авто представником страхової компанії. На початку липня 2014 року підвіз позивача до відділення страхової компанії, зайшовши всередину побачив як позивач пише заяву на отримання відшкодування, при цьому працівник страхової компанії допомагав позивачу складати вказану заяву. Ствердив, що зі слів позивача представники страхової компанії затягували увесь цей процес та позивач змушений був сам знайти експерта авто-товарознавця для виготовлення експертного висновку. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 17.08.2013 року інспектором з дізнання ВДАІ Садгірського РВ капітаном міліції [PERSON] було складено на [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 700480 про те, що 17.08.2013 p., він, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись біля буд. 21А по вул. Горіхівській в м. Чернівці, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 10.1 ПДР та 27.02.2013 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці адміністративну справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо [PERSON], було закрито у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу зазначеного правопорушення. 02.04.2014 року вказана постанова суду набрала законної сили (а.с.10-11). 04.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було винесено постанову суду, з якої вбачається, що в діях водія [PERSON] з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 17 серпня 2013 року є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КпАП України щодо [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності. 16.06.2014 року дана постанова набрала законної сили (а.с.14). Як вказує позивач, отримавши дану постанову, він одразу звернувся з усною заявою в Чернівецьке обласне управління ПрАТ «УПСК» до директора Управління [PERSON], яке розташована по вулиці Лисенка, 14 в м. Чернівці про виплату йому страхового відшкодування відповідно до ліміту страхування в сумі 49500 грн. Вказує, що він разом з працівником Управління - аварійним комісаром і експертом автотоварознавцем [PERSON], поїхали до нього додому де експерт оглянув пошкоджений автомобіль «OPEL COMBO», сфотографував його і обіцяв зробити автотехнічну експертизу по визначенню матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля. Вказана обставина також була підтверджена в судовому засіданні показами свідка [PERSON] Зі слів позивача в липні 2014 року він знову звернувся з усною заявою в Чернівецьке обласне управління ПрАТ «УПСК» до директора Управління [PERSON], яке розташована по вулиці Лисенка, 14 в м. Чернівці, про виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту страхування в сумі 49500 грн., просив показати висновок автотоварознавчого дослідження, яке повинен був скласти [PERSON], при цьому позивач також заповнив бланк заяви про відшкодування шкоди. З позивачем в цей момент був свідок [PERSON], який підтвердив у судовому засіданні факт і дату звернення до страхової компанії та написання позивачем заяви в присутності працівника страхової компанії. У зв'язку з відсутністю висновку автотоварознавчого дослідження позивач звернувся з відповідною заявою до експерта автотоварознавця Павлишина Я.Д., який 28.08.2014 року виготовив йому висновок № 360/09/13 експертного автотоварознавчого дослідження (а.с.15-47), з якого вбачається, що позивачу завдано матеріальних збитків на загальну суму 77 522,58 грн. Позивач в свою чергу до заяви надав працівникам страхової компанії номер свого банківського рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому працівники страхової компанії повідомили його, що оформлені документи направляють в Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», що розташоване в їхньому головному офісі за адресою: 04080, вул. Фрунзе, 40 м. Київ, і повідомили, що позивачу необхідно деякий час зачекати поки перевірять документи і перерахують на його рахунок кошти. 23 вересня 2014 року позивачем вже по пошті було направлено в Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», що розташоване за адресою: 04080, вул. Фрунзе, 40 м. Київ, висновок експерта автотоварознавця Павлишина Я.Д. від 28.08.2014 року № 360/09/13, експертного автотоварознавчого дослідження в якому було зазначені дійсну суму спричиненого йому матеріального збитку (а.с.53-54). У грудні місяці 2014 року позивача викликали в Чернівецьке відділення ПрАТ «УПСК» по вул. Лисенка, 14 в м. Чернівці та запропонували написати для прискорення виплати грошей повторну заяву на відшкодування шкоди і позивач її написав. З листа ПрАТ «УПСК» в м. Києві від 08.01.2015 року за № 35/18 вбачається, що заступником голови правління ПрАТ «УПСК» [PERSON] було розглянуто заяву позивача від 29.12.2014 року та йому було відмовлено в страховому відшкодуванні з причин пропуску річного терміну з моменту заподіяння шкоди (а.с.48). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 33.1.4. ст.33 вказаного Закону водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. В судовому засіданні водій [PERSON] пояснив, що вчасно повідомив свою страхову компанію та подав заяву - повідомлення про ДТП ще 19 серпня 2013 року, тому не було необхідності ще раз 08 вересня 2014 року, повторно, приймати від [PERSON] та позивача аналогічну заяву - повідомлення про ДТП, адже у інспектора страхової компанії [PERSON] уже була сформована нею страхова справа. Відповідно до ст. 35 даного Закону - для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування і додає необхідні документи. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, продовжити строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату на кількість днів такого прострочення. Крім того, позивач 09 вересня 2013 року, фактично через 23 дні після ДТП, звертався в приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про що свідчить зареєстрований акт огляду його пошкодженого транспортного засобу, копія вказаного акту міститься в матеріалах справи (а.с.246-147), який також підписаний уповноваженою особою ПрАТ «УПСК» [PERSON] Ця дата, на думку суду, свідчить про те, що [PERSON] своєчасно звертався в страхову компанію із заявою - повідомленням про ДТП та з заявою про страхове відшкодування, тобто фактично виконав вимоги законодавства, щодо строків звернення до страховика. А також зазначене свідчить про те, що страховик своєчасно був обізнаний про даний страховий випадок. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Пунктом 23 вищевказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2014 року, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу діє протягом строку, на який його укладено. На вимоги, що випливають із договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поширюється загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), що обчислюється із дня закінчення дії договору. Строки, передбачені статтею 33 Закону № 1961-IV для звернення до страховика, а у випадку, зазначеному в статті 41 цього Закону, - до МТСБУ, із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, не є строками здійснення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Тому у разі відмови страховика від прийняття документів на отримання страхового відшкодування з посиланням на пропущення цих строків потерпілий має право звернутися до суду з метою вирішення спору по суті. Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З копії страхового полісу ПрАТ «УПСК» №АС/1925502 (а.с.126) вбачається, що договір страхування між [PERSON] та вказаним страховиком діє на території України протягом строку з 17.06.2013 року до 15.06.2014 року включно. Ліміт відповідальності страховика для шкоди, завданої майну становить становить 50 000,00 грн., при цьому розмір франшизи встановлений на рівні 500,00 грн. Забезпечений цим полісом транспортний засіб - легковий автомобіль [NUMBER], при цьому вказаним транспортним засобом водій [PERSON] керував на підставі довіреності власника автомобіля, виданої 19.08.2013 року, посвідченої [PERSON] - приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.130). Таким чином суд вбачає підстави для стягнення матеріальної шкоди як зі страховика в межах страхового ліміту відповідальності, так і з винної у заподіянні вказаної шкоди особи - [PERSON] Загальна сума матеріальних збитків, заподіяних [PERSON] згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження експерта автотоварознавця Павлишина Я.Д. від 28.08.2014 року № 360/09/13 (а.с.15-46) становить 77 522,58 грн. Судом також враховано, що відповідно до ст. 29 Закону страхова компанія зобов'язана виплатити позивачу не суму матеріального збитку, а витрати пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, які згідно Додатку №2 до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження експерта автотоварознавця Павлишина Я.Д. від 28.08.2014 року № 360/09/13 (а.с.33-38) становлять 74 502,21 грн. Разом з тим згідно страхового полісу №АС/1925502 з ПрАТ «УПСК» може бути стягнуто суму тільки в розмірі 49 500,00 грн. Таким чином з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] підлягає стягненню вказана сума в розмірі 49 500,00 грн., а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між загальною вартістю спричиненого матеріального збитку та лімітом відповідальності страховика, тобто 28 022,28 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів. При цьому в ході розгляду справи жодною зі сторін не ставилось питання про проведення повторного авто-товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля [NUMBER]. При цьому відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні відмовились від заявлення клопотання про призначення по справі іншої автотоварознавчої експертизи. Задовольняючи позов, суд також враховує положення п. 35 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому в даному випадку слід стягнути з відповідачів витрати позивача на оплату правової допомоги, сплату судового збору, а також витрати на виготовлення автотоварознавчого висновку. А саме: з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 821,58 грн. - по 410,79 грн. з кожного; витрати на проведення експертизи - 1200,00 грн. - по 600,00 грн. з кожного; витрати на оплату правової допомоги - 3409,00 грн. - по 1704,50 грн. з кожного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем [PERSON], суд виходить з того, що протиправними діями відповідача, пов'язаними з пошкодженням транспортного засобу, був порушений звичайний порядок та спосіб життя позивача, у зв'язку з чим останньому було завдано моральних страждань, що також підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] В той же час підстав для стягнення моральної шкоди з страхової компанії немає, оскільки страховим полісом не передбачено стягнення моральної шкоди. За наведених обставин, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] вартість відновлювального ремонту в межах майнової відповідальності страховика - 49 500,00 грн., з [PERSON] на користь позивача слід стягнути різницю між загальною вартістю спричиненого позивачу матеріального збитку та лімітом відповідальності страховика, тобто 28 022,28 грн. та 2 000,00 грн. спричиненої моральної шкоди. А також з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 821,58 грн. - по 410,79 грн. з кожного; витрати на проведення експертизи - 1200,00 грн. - по 600,00 грн. з кожного; витрати на оплату правової допомоги - 3409,00 грн. - по 1704,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial