Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Короткий зміст\~первинного позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача КП МТК «Калинівський ринок» про визначення частки у спільному майні подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.11.1995 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.01.2018 року по справі № 727/11052/17, шлюб розірвано. Ним з колишньою дружиною - відповідачкою [PERSON] , під час перебування у шлюбі, на підставі угоди «на право встановлення/зведення павільйону» № 28-3В/1тс від 14.05.2001 року, виготовлено та встановлено на території КП МТК «Калинівський ринок» (торгівельне місце № 41-М площею 33,65 м2) нестаціонарний павільйон № [NUMBER] , який не являється об`єктом нерухомого майна, у відповідності до робочого проекту та плану реконструкції МТК «Калинівський ринок» на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю. Згідно п.5 угоди, користувачу належить право власності на частину вартості павільйону, що була здійснена за його рахунок. Зазначає, що фундамент і комунікації (електромережа, тротуар, ливневі стоки і т.ін.) є власністю ринку. Павільйон був введений в експлуатацію на підставі акту прийняття в експлуатацію будівлі № 92 від 22.10.2001 року. Торгівельне місце № 41-М площею 33,65 м2 було визначено під павільйон на підставі договору № 699/С від 22.10.2001 року. Крім того, згідно акту обміру площі займаної під об`єкт торгівлі та послуг - павільйона № [NUMBER] сектору №1 КП МТК «Калинівський ринок» від 01.04.2007 року, комісія встановила, що площа займана під об`єкт становить: площа павільйону (1-й поверх) 5,30м х 6,35м = 33,65 кв.м.; площа для зберігання товару (мансарда) 5,10 м х 5,35 = 27,28 кв.м. Загальна площа: 60,93 кв.м. 01.04.2007 року між МТК «Калинівський ринок» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 4178/С про визначення за користувачем місце № [NUMBER] -«КС» на ринку для зберігання промислових товарів в павільйоні, площею 27,28 кв.м. (мансарда). Дані угоди про право користування торгівельним місцем № 41-М та місцем №41-М-«КС» для зберігання товару були переукладені сторонами угодою про надання в користування торговельного місця № 9748/С від 01.01.2011 року та угодою №157/ тс від 01.08.2012 року. Окрім наведеного, вказує, що згідно угоди № 9748/С від 01.01.2011 року ринок надав, а користувач прийняв в платне користування торгівельне місце «41-М, площею 33,65 кв.м. на території КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , для здійснення продажу промислових товарів. Торговельне місце облаштовано належним користувачу торговельним об`єктом павільйоном. Згідно угоди №157/ тс від 01.08.2012 року, ринок надав, а користувач прийняв в платне користування місце «41-М-КС, площею 27,28 кв.м. на території КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , для здійснення зберігання товарів, облаштованого належним користувачу торговельним об`єктом павільйоном (мансарда). Вказує, що під час зведення спірного торгівельного об`єкту №\~41-М, відповідач займалася доглядом за донькою та її вихованням, а тому не могла працювати та мати самостійного заробітку, матеріально сім`ю забезпечував він та у період часу, з 21.05.2001 року по 19.07.2001 рік, він працював в МПП редакції газети «Чернівці-Сіті-Плюс», у в період, з квітня 2001 року по жовтень 2005 року, працював в таксі. 06.11.2003 року на території КП МТК «Калинівський ринок» виникла пожежа в магазині № [NUMBER] (9-й блок), внаслідок чого було знищено покрівлю магазинів [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 43, [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області № 32/1545 від 02.04.2018 року. Наслідки пожежі призвели до необхідності проведення будівельних відновлювальних робіт спірного торгівельного об`єкту № 41-М, оплата яких була здійснена за його кошти, оскільки відповідач була зайнята вихованням та доглядом за дитиною. З метою як найшвидше відновити торгівельний об`єкт після пожежі та оплатити вартість матеріалів та відновлювальних робіт, він був змушений отримати позику (грошові кошти) у [PERSON] , [INFO] , які у подальшому повернув останньому. Відповідач на момент зведення торгівельного об`єкту № 41-М, так саме, як і на даний час, являлася (являється) фізичною особою підприємцем, у зв`язку із чим усі вищезазначені договори були укладені КП МТК «Калинівський ринок» саме із нею. Окрім наведеного, в обґрунтування вимог посилається на те, що торгівельний об`єкт № 41-М, ні ним, ні його колишньою дружиною - відповідачкою, безпосереднього не використовувався, оскільки починаючи з моменту його зведення і по даний час торгівельний об`єкт постійно здавався і і на даний час здається в оренду. Вважає, що право власності на частину вартості павільйону №41-М, зведеного за їх рахунок, на фундаменті, збудованому МТК «Калинівський ринок», який є його власністю, являється об`єктом права спільної сумісної власності його та відповідача [PERSON] . При цьому, вказує, що саме під час шлюбу було зведено торгівельний об`єкт (павільйон) № [NUMBER] , розташованого на території КП МТК «Калинівський ринок», торгівельне місце для здійснення продажу промислових товарів № 41-М площею 33,65 кв.м. та місце №41-М-КС для зберігання промислових товарів (мансарда) площею 27,28 кв.м, на фундаменті, збудованому ринком; вважає, що даний павільйон це частина їх спільних коштів, більша частина з яких була позичена. Зазначає, що він звертався до відповідачки [PERSON] із пропозицією здійснення поділ даного торгівельного об`єкту у добровільному, позасудовому порядку (передбаченому положеннями ст. 372 ЦК України та ст. 69 СК України), що підтверджується: листом адвоката Тельнова О.А. від 18.05.2018 року, описом вкладенням до цінного листа №\~5800106887637, направленого на адресу проживання відповідача; квитанцією про оплату послуг ПАТ «Укрпошта» з відправлення цінного листа № 5800106887637; повідомленням про вручення цінного листа № 5800106887637 з відміткою про його отримання адресатом від 25.05.2018 року, проте відповідач відмовилася від пропозиції поділу майна. Аргументує обставини позову і тим, що він звертався до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про визначення права власності на Ѕ ідеальну частку торгівельного об`єкту № 41-М, загальною площею 42,40 кв.м., розташованого на території КП МТК «Калинівський ринок», торгівельне місце № 41-М загальною площею 33,65 кв.м., проте рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було відмовлено у задоволенні позову, оскільки позивачем невірно вибраний спосіб захисту порушеного права, оскільки відповідач, [PERSON] не набула права власності на спірний об`єкт, а їй, як користувачу, належить право власності на частину вартості павільйону, що була здійснена за її рахунок. Фундамент і комунікації (електромережа, тротуар, ливневі стоки і таке інше) є власністю ринку. У відповідності до звіту про оцінку майна № 88-nt-09-19 від 25.09.2019 року, розробленого експертом [PERSON] , вартість Ѕ ідеальної частки торгівельного об`єкту № 41-М, загальною площею 60,93 кв.м., (торгівельне місце для здійснення продажу промислових товарів №41-М площею 33,65 кв.м. та місце №41-М-КС для зберігання промислових товарів (мансарда) площею 27,28 кв.м) розташованому в торговому секторі № [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» за адресою [ADDRESS] , який не являється об`єктом нерухомого майна, зведеного відповідачем [PERSON] у відповідності до робочого проекту та плану реконструкції МТК «Калинівський ринок», на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю, складає 639818,17 грн. Вважає, що його права порушено, посилаючись на норми законодавства, просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ ідеальної частки частини вартості павільйону № 41М, розташованого в торговому секторі № [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» за адресою: [ADDRESS] , (на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю), загальною площею 60,93 м2, з них: 33,65 кв. м, розташованому на торгівельному місці №41-М (для здійснення продажу промислових товарів); 27,28 кв.м, розташованому на торгівельному місці №41-М-КС (для зберігання промислових товарів (мансарда); стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на його користь, судовий збір у розмірі 6398,20 грн. та понесені судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 10000,00 грн. Позивачем [PERSON] в ході розгляду справи, уточнено позовні вимоги, та у поданій до суду позовній заяві (в новій редакції), останній просив - визнати за ним, право власності на Ѕ ідеальної частки частини вартості павільйону № 41М що складає 639818,17 грн. (відповідно до Звіту про оцінку майна № 88-nt-09-19 від 25.09.2019 року, розробленого експертом [PERSON] ), розташованого в торговому секторі № [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» за адресою: [ADDRESS] (на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю), загальною площею 60,93 кв.м., з них: 33,65 кв.м, розташованому на торгівельному місці №41-М (для здійснення продажу промислових товарів); 27,28 кв.м, розташованому на торгівельному місці №41-М-КС (для зберігання промислових товарів (мансарда). При цьому, зазначає, що він звертався до відповідачки [PERSON] із пропозицією здійснення поділ даного торгівельного об`єкту у добровільному, позасудовому порядку (передбаченому положеннями ст. 372 ЦК України та ст. 69 СК України), проте відповідач відмовилася від пропозиції поділу майна. Просив, заявлені позовні вимоги задовольнити. Короткий зміст зустрічного позову 02 жовтня 2020 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про розподіл майна подружжя. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в обгрунтування заявлених вимог вказує, що під час шлюбу ними спільно із [PERSON] придбано гараж в Товаристві власників індивідуальних гаражів № [NUMBER] , що за адресою: [ADDRESS] із заїздом з [ADDRESS] придбано гараж № [NUMBER] , який придбано на ім`я [PERSON] , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1443 від 17 березня 2015 року. На підтвердження купівлі вказаного гаража адвокатом Якобишеною Т. Д. було направлено на директора Товариства власників індивідуальних гаражів № 2 адвокатський запит № 294 від 22.07.2020 року, однак відповіді не отримала. Стверджує, що жодного доступу до гаражного приміщення в [PERSON] , у зв`язку з чим немає можливості надати до суду висновок експерта чи звіт про оцінку гаража, однак вартість гаража станом на сьогодні становить 4200 дол. США, що по курсу НБУ становить 118855 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн., що підтверджується випискою з сайту OLX та випискою з сайту НБУ (копію виписки із сайту OLX та копію виписки з сайту НБУ долучена по зустрічного позову). Для підтвердження ринкової вартості [PERSON] має намір подати клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи. Вважає, що вартість Ѕ частки гаража становить 59427,5 грн. Просить суд, визнати об`єктом спільної власності подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] гараж за № [NUMBER] розташований в Товаристві власників індивідуальних гаражів № [NUMBER] , що за адресою: [ADDRESS] вартістю 118855 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. із визначенням часток по 1/2 частці кожному із подружжя. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] - 59427 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 50 коп. грошової компенсації за Ѕ частку вартості гаража за № [NUMBER] розташований в Товаристві власників індивідуальних гаражів № [NUMBER] , що за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати. Просить, відмовити в задоволенні позову [PERSON] та задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Рух справи та позиція сторін Ухвалою суду від 16.12.2019 р. відкрито загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.06.2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача КП МТК «Калинівський ринок» про визначення частки у спільному майні подружжя. 21.08.2020 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2020 року заочне рішення від 21.08.2020 року скасовано з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.09.2020 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача МТК Калинівський ринок, Чернівецьку міську ради та закрито підготовче провадження по справі. 02.10.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (в новій редакції) [PERSON] , у якому, заперечуючи заявлені останній позовні вимоги, просить в задоволенні позову відмовити, вважаючи, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. 27.10.2020 року позивачем [PERSON] в суд подано письмові пояснення,в яких останній просить задовольнити заявлені ним вимоги. Ухвалою від 11.01.2021 року прийнято до спільного розгляду з первинним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача КП МТК «Калинівський ринок» про визначення частки у спільному майні подружжя, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Міський торговельний комплекс Калинівський ринок» про розподіл майна подружжя; справу об`єднано в одне провадження. 25.01.2021 року позивачем [PERSON] в його інтересах представником [PERSON] , подано відзив на зустрічну позовну заяву про розподіл майна подружжя, відповідно до якого зазначає, що спірний гараж був відчужений подружжям під час перебування в шлюбі, кошти від відчуження даного гаража були спрямовані на потреби та в інтересах сім`ї, зокрема на погашення боргів членських внесків утримання гаража та сплати поточних платежів та ремонт квартири яка пізніше була поділена у зв`язку із розлученням, додає заяви та довідку. 01.02.2021 року відповідачем [PERSON] і в її інтересах представником, подано до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, вказуючи на те, що твердження позивача - [PERSON] відносно того, що спірний гараж був відчужений сторонами в шлюбі та кошти від його відчуження були спрямовані на потреби сім`ї не відповідають дійсності. Зазначає, що їй про відчуження гаражу їй стало відомо в ході судового розгляду. Вважає, що [PERSON] , маючи намір розірвати шлюб, умисно переписав спірний гараж на свого друга; а кошти від продажу квартири [ADDRESS] , розділили порівну, при цьому коштами від продажу своєї частки допомогла донці придбати квартиру 26.04.2021 року відповідачем МКП «Калинівський ринок» надано відзив заперечення на позовну заяву [PERSON] в якому, не погоджуючись із заявленими вимогами, зазначають про наступне. Між КП МТК «Калинівський ринок» та [PERSON] укладено угоду №28 ЗВ/1тс від 14.05.2001 року про право встановлення/зведення павільйону на торговельному місці № [NUMBER] площею 33,65 кв.м на території КП М4К Калинівський ринок» в торговому секторі № [NUMBER] (на фундаменті, збудованому [PERSON] , який є його власністю). Фундамент який розташований під побудованим на торговельному місці об`єкті павільйоні) № [NUMBER] в блоці № 9, складається із 7 торговельних місць, введений в експлуатацію в 01.12.2001 році. Для здійснення підприємницької діяльності на торговельному місці № 41-М було укладено угоду № 699/С від 22 жовтня 2001 року та надано право встановити/звести нестаціонарний павільйон (тимчасову будівлю), який не є об`єктом нерухомого майна на фундаменті, який є власністю ринку. У зв`язку з закінченням терміну дії договору №699/С від 14.05.2001 та з метою його пролонгації між КП МТК «Калинівський ринок» та [PERSON] укладено нову угоду №9748/С від 01 січня 2011 року. За умовами угоди №9748/С від 01 січня 2011 року об`єкт розташований на торговельному місці № 41-М, яке знаходиться на території КП МТК «Калинівський ринок» є власністю користувача, однак фундамент і комунікації (електромережа, тротуар, ливневі стоки і ін.) є власністю ринку, атому поділ даного торговельного об`єкта без урахування частини, яка належить комунальному підприємству є неможливим. Станом на березень 2021 рік згідно відомостей по рахунку 103, фундамент №9 т/с 1 на якому розташоване торговельне місце № 41-М вартістю 15,568, 00 грн. Зважаючи на викладене, КП МТК «Калинівський ринок» категорично не погоджується із позовними вимогами позивача та оцінкою частини павільйону № 41М, яка відповідно до Звіту про оцінку майна № 88-nt-09-19 від 25.09.2019 року, розробленого експертом [PERSON] , що складає 1279636, 34 грн. і оцінено як окремо стоячий об`єкт нерухомості, не враховано вартість майна, яка є власністю КП МТК «Калинівський ринок». 29.04.2021 року [PERSON] скерував до суду відповідь на відзив - заперечення КП МТК «Калинівський ринок», в якому не погоджуючись з обставинами в ньому викладеними, вважав,що доводи викладені в позові обґрунтовуються доказами і позовні вимоги ґрунтуються на законі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У наданих суду поясненнях посилався на обставини викладені в позовній заяві. Позиція позивача підтримана і в його інтересах представником адвокатом Тельновим О. Надалі за клопотанням представника позивача, адвоката Тельнова О., Білоус Г.І., будучи допитаним в якості свідка, під присягою надав показання про те, що в період шлюбу, він з [PERSON] на Калинівському ринку мали спочатку маленьке кафе, він там допомагав останній в усіх справах що стосується поладок, ремонту, а після пожежі їх приміщення, він по домовленості з відповідачкою вирішили розширити торгове місце і саме тоді були переукладені договори, які оформлялися на той час на [PERSON] . За договорами остання мала право користування торговим місцем. У 2000 році в них народилася донька [PERSON] і відповідачка увесь свій час займалася дитиною, її вихованням, а він щоденно знаходився і працював в магазині на Калинівському ринку. Не заперечував в показах, що окрім роботи на ринку, він ще працював в МПП редакції газети Чернівці Сіті Плюс. Відновлювальні роботи після пожежі він здійснював з [PERSON] . Після чого, торговий об`єкт за згодою відповідачки і по даний час здається в оренду. Пояснив, що кошти які були вкладені в торгове місце на Калинівському ринку це спільні кошти подружжя, як його так і [PERSON] і саме торгове місце було придбано в інтересах сім`ї, а згодом і за кошти, які отримувалися від оренди, в сім`ю для користування придбалася меблі, побутова техніка, витрачалися кошти і на відпочинок на морі сім`єю, на придбання нової квартири та транспортного засобу. Надалі, 06 грудня 2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Тельновим О.А. скеровано до суду заяву, в якій, просив розгляд справи завершити без його участі та участі позивача. Первинний позов задовольнити та відмовити у зустрічному позові [PERSON] . Відповідач [PERSON] в наданому суду вступному слові заперечувала заявлені позовні вимоги [PERSON] , підтримала вимоги за зустрічним позовом, який і просила задовольнити в повному обсязі. Позицію відповідача в судовому засіданні було підтримано в її інтересах представником, адвокатом Якобишеною Т. Фактично, обставини викладені в зустрічному позові, повністю відповідають і показам наданим [PERSON] в якості свідка, під присягою в судовому засіданні. Згодом, 06 грудня 2021 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Якобишеної Т.Д. надійшла до суду заява, у якій, підтримавши зустрічні вимоги, просили в первинному позові відмовити; зустрічні позовні вимоги задовольнити та справу завершити розглядом у їх відсутність. Представник МКТ «Калинівський ринок» будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи не з`явилися, в наданому відзиві запереченнях на позовну заяву просили справу за відповідними позовами як позивача, так і відповідача розглянути у відсутність представника. Аналогічно, представник Чернівецької міської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи не з`явилися, просили у скерованому до суду листі розглядати у відсутність представника. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливим завершити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів з`ясованих обставин, досліджених доказів та ухвалити рішення. Отже, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені\~ст. 15,16 ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 17.11.1995 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, актовий запис №2320 (а.с.12). Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.01.2018 року по справі № 727/11052/17, шлюб між сторонами розірвано (а.с.14). Відповідачка [PERSON] зверталася із заявою до керівництва МТК «Калинівський ринок» 08.05.2001 року із заявою про надання дозволу на зведення торгівельного павільйону в торгівельному секторі № [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» (а.с.15) та із заявою про укладення угоди на використання другого поверху павільйону під камеру схову (а.с.20). Сторонами, під час перебування у шлюбі, на підставі угоди на право встановлення/зведення павільйону» № 28-3В/1тс від 14.05.2001 року, виготовлено та встановлено на території КП МТК «Калинівський ринок» (торгівельне місце № 41-М площею 33,65 м2) нестаціонарний павільйон № [NUMBER] , який не являється об`єктом нерухомого майна, у відповідності до робочого проекту та плану реконструкції МТК «Калинівський ринок», на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю. Згідно п.5 угоди, користувачу належить право власності на частину вартості павільйону, що була здійснена за його рахунок. Фундамент і комунікації (електромережа, тротуар, ливневі стоки і ін.) є власністю ринку (а.с.16). На підставі акту прийняття в експлуатацію будівлі № 92 від 22.10.2001 року, павільйон був введений в експлуатацію (а.с.17). У відповідності до договору № 699/С від 22.10.2001 року, торгівельне місце № 41-М площею 33,65 м2 було визначено під павільйон (а.с.18). Згідно акту обміру площі займаної під об`єкт торгівлі та послуг - павільйона № [NUMBER] сектору №1 КП МТК «Калинівський ринок» від 01.04.2007 року, комісія встановила, що площа займана під об`єкт становить: площа павільйону (1-й поверх) 5,30м х 6,35м = 33,65 кв.м.; площа для зберігання товару (мансарда) 5,10 м х 5,35 = 27,28 кв.м.. загальна площа: 60,93 кв.м. (а.с.21). Між МТК «Калинівський ринок» та відповідачем [PERSON] 01.04.2007 року було укладено договір № 4178/С про визначення за користувачем місце № [NUMBER] -«КС» на ринку для зберігання промислових товарів в павільйоні, площею 27,28 кв.м. (мансарда) (а.с.22). Угоди про право користування торгівельним місцем № 41-М та місцем №41-М-«КС» для зберігання товару були переукладені сторонами угодою про надання в користування торговельного місця № 9748/С від 01.01.2011 року та угодою №157/ тс від 01.08.2012 року. Згідно угоди № 9748/С від 01.01.2011 року ринок надав, а користувач прийняв в платне користування торгівельне місце №41-М, площею 33,65 кв.м. на території КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , для здійснення продажу промислових товарів. Торговельне місце облаштовано належним користувачу торговельним об`єктом павільйоном. Згідно угоди №157/ тс від 01.08.2012 року, ринок надав, а користувач прийняв в платне користування місце №41-М-КС, площею 27,28 кв.м. на території КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , для здійснення зберігання товарів, облаштованого належним користувачу торговельним об`єктом павільйоном (мансарда) (а.с.23-24). Позивач [PERSON] , у період часу з 21.05.2001 року по 19.07.2001 року працював в МПП редакції газети «Чернівці-Сіті-Плюс» (а.с.49-50), в період з квітня 2001 року по жовтень 2005 року, працював у мережі таксі «Браво», отримував послуги із забезпечення ефірним зв`язком (а.с.29). У відповідності до повідомлення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області № 32/1545 від 02.04.2018 року, 06.11.2003 року на території КП МТК «Калинівський ринок» виникла пожежа в магазині № [NUMBER] (9-й блок), внаслідок чого було знищено покрівлю магазинів № № [NUMBER] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , 43, 44. Причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електроустановок (а.с.30). Торгівельний об`єкт № 41-М, сторонами не використовувався, а здавався і здається в оренду, що підтверджується договором на право оренди павільйону № 41-М від 01.11.2001 року, договором на право оренди павільйону № 41-М від 01.03.2003 року, договором про передачу права користування торгівельним місцем №840 від 27.12.2012 року, договором про передачу права користування торгівельним місцем №1471 від 22.04.2015 року, договором про передачу права користування торгівельним місцем №1781 від 01.02.2017 року (а.с.24-28). Відповідно до звіту про оцінку майна № 88-nt-09-19 від 25.09.2019 року, розробленого експертом [PERSON] , вартість Ѕ ідеальної частки торгівельного об`єкту № 41-М, загальною площею 60,93 кв.м., (торгівельне місце для здійснення продажу промислових товарів №41-М площею 33,65 кв.м. та місце №41-М-КС для зберігання промислових товарів (мансарда) площею 27,28 кв.м) розташованому в торговому секторі № [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» за адресою [ADDRESS] , який не являється об`єктом нерухомого майна, зведеного відповідачем [PERSON] у відповідності до робочого проекту та плану реконструкції МТК «Калинівський ринок», на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю, складає 639818,17 грн. (а.с.31-44). Позивач звертався до відповідачки [PERSON] з пропозицією здійснення поділу даного торгівельного об`єкту у добровільному, позасудовому порядку (передбаченому положеннями ст. 372 ЦК України та ст. 69 СК України), що підтверджується: листом адвоката Тельнова О.А. від 18.05.2018 року, описом вкладенням до цінного листа №\~5800106887637, направленого на адресу проживання відповідача; квитанцією про оплату послуг ПАТ «Укрпошта» з відправлення цінного листа № 5800106887637; повідомленням про вручення цінного листа № 5800106887637 з відміткою про його отримання адресатом від 25.05.2018 року, проте відповідач відмовилася від пропозиції поділу майна (а.с.45-47). Крім того, позивач звертався до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про визначення права власності на Ѕ ідеальну частку торгівельного об`єкту № 41-М, загальною площею 42,40 кв.м., розташованого на території КП МТК «Калинівський ринок», торгівельне місце № 41-М загальною площею 33,65 кв.м., проте рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було відмовлено у задоволенні позову, оскільки позивачем невірно вибраний спосіб захисту порушеного права, так як відповідач, [PERSON] не набула права власності на спірний об`єкт, а їй, як користувачу, належить право власності на частину вартості павільйону, що була здійснена за її рахунок; фундамент і комунікації (електромережа, тротуар, ливневі стоки і таке інше) є власністю ринку (а.с.51-53). Судом встановлено, що згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 1443 від 17 березня 2015 року та копії виписки із сайту Міністерства юстиції України щодо Товариства власників індивідуальних гаражів № [NUMBER] , гараж № [NUMBER] придбано на ім`я [PERSON] (т.2, а.с.8-9) Представником [PERSON] , адвокатом Якобишеною Т.Д. було направлено до Товариства власників індивідуальних гаражів №2 адвокатський запит №294 від 22.07.2020 року щодо надання інформації про те чи зареєстрований [PERSON] у товаристві як власник індивідуальних гаражів з наданням підтверджуючих документів, однак відповіді не отримано.(т.2, а.с.10) Згідно виписки із сайту OLX та виписки з сайту НБУ вбачається, що вартість спірного гаражу становить 118855,00 грн. (т.2, а.с.12-13). Вищенаведені докази у своїй сукупності співмірні і з показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] під присягою суду надав показання про те, що він знайомий був з сторонами по справі. Пояснив. Що магазин на МТК Калинівський ринок був побудований сторонами по справі коли вони перебували в шлюбі. У 2004 році на ринку був пожар і їх магазин згорів. На той час він ще позичав [PERSON] кошти на відновлення магазину. Останній йому говорив, що кошти зичив і у брата, який працював в Італії. Пояснив, що і [PERSON] займалася відбудовою магазину, а отже він вважав, що магазин це був сімейний бізнес для потреб сім`ї. Не заперечував що позичені в нього кошти, [PERSON] повернув в повному обсязі. Під присягою свідок [PERSON] в засіданні пояснила, що сторони є її батьками. У 2018 році батьки розлучилися, та коли вона перед днем свого народження з мамою пішли до гаражу так як потрібно було взяти деякі речі, то в гаражі були замінені ключі від вхідних дверей. Пояснила, що зі слів матері [PERSON] їй було відомо про те, що за період її спільного подружнього життя з батьком вони мали кафе, а потім і магазин на Калинівському ринку. Згодом їй було відомо що мати магазин здавала в оренду. Свідок [PERSON] під присягою в судовому засіданні надала покази про те, що їй зі слів [PERSON] було відомо про те, що [PERSON] багато працювала, так як дуже хотіла мати свій бізнес. Пояснила, що вона також разом з [PERSON] працювали на заводі Гравітон, спочатку разом для того, щоб зібрати кошти на власну справу перепродували товар. Це було у 90-роках вона тоді відкрили свою справу вона запропонувала щоб купити кафе на Калинівському ринку. Усі договори були оформлені на [PERSON] . Пояснила, що її чоловік почав робити ремонт, пізніше вже з явився [PERSON] і відтоді співпраця її і чоловіка була припинена. Аналогічні показання надав і [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні під присягою надав показання про те, що із [PERSON] вона знайома з юнацьких років, ми знайомі з технікуму, З [PERSON] познайомилась пізніше, а фактично їх познайомила [PERSON] . В 1993 році брат [PERSON] запропонував на Калинівському ринку купити кіоск. Коли [PERSON] налаштувала приміщення до праці, вона запропонувала їй працювати із нею. Приміщення було обладнано під маленьке кафе, там готувалась їжа. На вигляд це був звичайний кіоск залізний, в кіоску була плита, вона була в коридорі, були всі дозволи. Згодом, починаючи з 1993 року, вона пішла з базару. На той час, коли вона працювала з [PERSON] , остання не була заміжня. З [PERSON] одружилася в 1995 році в листопаді місяці. Пам`ятає, що після заміжжя [PERSON] , вона з чоловіком та сім`я [PERSON] разом їхали в Польщу, в Румунію. Зазначила в показах, що згодом кіоск на Калинівському ринку був знесений, і там побудували інше приміщення, зі слів [PERSON] їй було відомо, що приміщення нове будувалося за рахунок ринку. Пояснила що у [PERSON] були погані відносини із дочкою від першого шлюбу [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України,кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, передбачено\~ст. 16 ч.1 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визначено\~ст.57 Сімейного кодексу України\~виключний перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Згідно\~ст. 60 ч.1 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - згідно\~ст. 60 ч. 2 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Правові позиції Верховного Суду України викладені у постанові від 13.06.2016 року (справа № 6-1752цс15) вказують на те, що системний аналіз статей\~57,\~60\~та\~61 СК України\~дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя. Майно ФОП, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. У відповідності до\~ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України,власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею\~321\~ч.1,\~2 ЦК Українивстановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1\~ст. 372 Цивільного кодексу України\~встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Згідно\~ст. 372 ч. 2 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до\~ст. 63 ч. 1 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Передбачено ст.\~68\~ч. 1,\~2 СК України, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Встановлено\~ст. 69 СК України, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно\~ст. 70 ч. 1 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні коштиабо спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майнустатус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Передбачено п.1.13 «Правил торгівлі на ринках міста Чернівців», затверджених Рішенням 9 сесії Чернівецької міської ради VІ скликання від 16.06.2011 року № 209, що торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (ваг, лотків тощо), торговельних приміщень і об`єктів (контейнерів, кіосків та інших тимчасових споруд) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у магазинах, закладах ресторанного господарства, павільйонах, кіосках, контейнерах, палатках тощо. Розмір торговельного місця встановлюється адміністрацією ринку (для прилавків і столів - не менше 1 погонного метра, а для інших пунктів продажу\~відповідно до фактично зайнятої ними площі). Встановлено п.1.6 Положення «Про порядок переоформлення права користування торговельним місцем, передачу торговельного місця в субкористування та території КП МТК «Калинівський ринок», площа торговельного місця, що передається, встановлюється наявним актом обміру площі, а за його відсутності такий акт складається уповноваженою комісією ринку. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843 цс 17. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19). Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24 січня 2020 р. зазначив, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане. Та якщо заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до актуальної позиції Верховного Суду, належність майна до спільної власності подружжя визначається не тільки за фактом придбання його під час шлюбу, але й за спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визначаючи право спільної сумісної власності, суд встановлює як факт набуття майна під час шлюбу, так і те, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Таким чином, головними критеріями поділу майна будуть час його набуття та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя таке майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 р. у справі №6- 2641цс15 та у рішенні від 24 січня 2020 р. у справі №546/912/16-ц. В постанові Верховного Суду від 2 червня 2021 р. у справі №711/1550/18, звернуто увагу і на те, що у разі, коли подружжя займається спільним ремонтом у новобудові, слід звернути увагу на збереження документів, які підтверджують проведення ремонтних робіт одним з подружжя. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до правових висновків, висловлених Верховним Судом України в справах №6-79цс13, №6-2641цс15, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Разом з тим належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи вказані норми та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Таким чином, на підставі вище наведених досліджених у своїй сукупності доказів по справі, з врахуванням показів свідків, суд вважає позовні вимоги (за первинним позовом) [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача КП МТК «Калинівський ринок» про визначення частки у спільному майні подружжя слід задовольнити частково та визнати за ним право власності на Ѕ ідеальної частки частини вартості павільйону №41М, що складає 639818,17 грн. (відповідно до Звіту про оцінку майна № 88-nt-09-19 від 25.09.2019 року, розробленого експертом [PERSON] ), розташованого в торговому секторі № [NUMBER] на території МТК «Калинівський ринок» за адресою: [ADDRESS] , (на фундаменті, збудованому ринком, який є його власністю), загальною площею 60,93 кв.м, з них: 33,65 кв.м, розташованому на торгівельному місці №41-М (для здійснення продажу промислових товарів); 27,28 кв.м, розташованому на торгівельному місці №41-М-КС (для зберігання промислових товарів (мансарда), а позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя задовольнити та стягнути з\~ [PERSON] \~ на користь\~ [PERSON] \~\~грошову компенсацію\~за 1/2\~частку вартості\~гаража за\~№1443,\~розташованого в Товаристві власників\~індивідуальних гаражів\~№ [NUMBER] \~за адресою:\~ [ADDRESS] , у розмірі 59427 гривень 50 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення зі сторін судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 6398,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000грн.Також, з позивача [PERSON] на користь відповідачки слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити частково, позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити На підставі викладеного та

Outcome: partial