Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що є власником 4/6 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.12.2010 року. Власником 2/6 частин вказаної квартири є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2010 року. Згідно з технічним паспортом, спірна квартира є двокімнатною, житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 47,8 кв.м. Оскільки відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою і вони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, просить суд встановити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування житлову кімнату, площею 15,4 кв.м., а відповідачу житлову кімнату, площею 11,5 кв.м. разом з лоджією. В загальному користуванні просить залишити кухню, розміром 7,5 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., коридор 7,6 кв.м. та вбудовану шафу 0,6 кв.м. Крім того, просить суд стягнути з відповідачки на її користь за відступ від ідеальної частки грошову компенсацію у розмірі 30\~775 грн. 51 коп. та суму сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та за участю представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у ньому. Просила судові витрати у виді судового збору з відповідача на користь позивача не стягувати, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення з неї грошової компенсації за відступ від ідеальних часток та судового збору на користь позивача. Крім того, суду пояснила, що саме такий порядок користування квартирою, який просить встановити позивач, склався між ними зараз, вона більше трьох років користується кімнатою площею 11,5 кв.м. разом з лоджією, яка є невіддільною від цієї кімнати, а відповідачка користується більшою кімнатою площею 15,4 кв.м., адже це відповідає її частці у квартирі, що є більшою в порівнянні з її, інші ж приміщення є в їх спільному користуванні. Такий порядок користування квартирою її влаштовує, проти нього вона не заперечує. Більше того, саме такий порядок користування квартирою був між попередніми співвласниками квартири та його продовжують використовувати вони із позивачем. Стверджує, що перешкод у користуванні квартирою для позивача не чинить. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися\~\~належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до\~ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, суд приходить до висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування квартирою кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на квартиру. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. З матеріалів цивільної справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON]. Як вбачається з договору дарування частини квартири від 09 грудня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] прийняла в дар 4/6 частини квартири [ADDRESS] і відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 20.12.2010 року є власником вказаних 4/6 частин даної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідач [PERSON] є спадкоємцем 2/6 частин вищезгаданої квартири і відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.06.2010 року є власником вказаних 2/6 частин даної квартири. Спірна квартира є двокімнатною, розташована на третьому поверсі девятиповерхового будинку та складається із двох житлових кімнат площею 15,4 кв.м. та 11,5 кв.м., лодії 1,4 кв.м., кухні 7,5 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., коридору 7,6 кв.м. та вбудованої шафи 0,6 кв.м. Таким чином, житлова площа квартири складає 26,9 кв.м., загальна площа 47,8 кв.м. Відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~суд приходить до висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~\~ №20 від 22 грудня 1995 року\~\~(з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.\~\~ В даному конкретному випадку позивач з посиланням на положення\~ст. 358 ЦК України\~\~звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, і просить суд при встановленні порядку користування квартирою, виділити їй кімнату площею 15,4 кв.м., інші приміщення залишити в спільному користуванні, оскільки відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні належною їм на праві часткової власності квартирою. Судом встановлено, що спірна квартира, яка перебуває у спільній частковій власності сторін, є неподільною, адже розташована на третьому поверсі багатоповерхового будинку. Отже, з врахуванням фактичного планування квартири, вимог державних будівельних норм, відсутності технічної можливості виділу частки або поділу квартири відповідно до часток, можливо лише встановити порядок користування нею. Позивач [PERSON] не ставить вимогу про виплату грошової компенсації з припиненням її права у спільній частковій власності, а просить встановити лише порядок користування спірною квартирою та виплатити грошову компенсацію за відступ від ідеальних часток за користування квартирою без припинення права власності на її 4/6 частини квартири. Що підтверджено поясненнями представника позивача [PERSON], наданими у судовому засіданні. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13, яка в силу ст. 360-7 ч.1 абз. 2 ЦПК України є обовязковою для суду першої інстанції при вирішенні вказаного спору, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення грошової компенсації за відступ від ідеальних часток за користування квартирою слід відмовити, оскільки встановлення порядку користування квартирою не змінить розмір часток у праві спільної власності сторін, а позовну вимогу в частині встановлення порядку користування квартирою задовольнити, оскільки сторонами в судовому засіданні підтверджено, що саме такий порядок користування спірною квартирою, який просить встановити позивач, склався між ними протягом багатьох років. А тому,

Outcome: partial