Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Короткий зміст позову Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] із позовною заявою про стягнення коштів за попереднім договором. Позивач в позові зазначає, про те він домовився з відповідачем про купівлю квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором попереднього продажу від 25.05.2021 року. На підставі п.п.3.4-3.6 даної угоди відповідач зобов`язався знятися з реєстрації місця проживання, отримати відповідні довідки, звільнити приміщення та надати ключі після нотаріального посвідчення відчуження квартири до 04.06.2021 року. Аргументує, окрім наведеного вимоги і тим, що на виконання послідуючої угоди відчуження квартири відповідач отримав завдаток в розмірі 500 доларів США, що еквівалентні 13650 грн згідно п.4.3 договору та аванс в розмірі 14000 грн. згідно додаткових умов і до 04.06.2021 року повинен був провести нотаріальне оформлення договору про продаж квартири за суму 668850 грн, яка еквівалентна 24500 доларів США. В зв`язку з тим, що відповідач взагалі не був власником квартири та не мав належно завіреного доручення, не виконував умови договору у вказаний термін, то оформлення угоди не відбулося, але повертати отримані кошти, відмовився. Посилається на те, що згідно вимог ч.1 ст.571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, вій зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Вважає, що є підстави в судовому порядку вимагати стягнення завдатку в подвійному розмірі та повернення авансового платежу, шо складає суму 41300 (13650x2 +14000). В зв`язку з тим, що відповідач усно за телефонною розмовою повідомив про недійсність даної угоди та відмовився повертати кошти був вимушений звернутися за правовою допомогою і орієнтовні витрати складають 5000 грн. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.09.2021 року відкрито провадження у вищенаведеній справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву в суд від відповідача не поступало. Позивач [PERSON] та в його представник, адвокат Баршаков О.В. в судове засідання не з`явилися, до суду скеровано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи не з`явився повторно, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд зважає на наступне. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Досліджені по справі докази надані сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] домовився з відповідачем про купівлю квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором попереднього продажу від 25.05.2021 року (а.с.3) Відповідач [PERSON] на підставі п.п.3.4-3.6 даної угоди зобов`язався знятися з реєстрації місця проживання, отримати відповідні довідки, звільнити приміщення та надати ключі після нотаріального посвідчення відчуження квартири до 04.06.2021 року. (а.с.3) Відповідно до п.4.3. Покупець гарантує придбання Об`єкта у власність в порядку, встановленому Договором, для забезпечення Договору передав, власник отримав Завдаток у розмірі 13650 грн., що є еквівалентно 500 доларів. Згідно додаткових умов Договору Покупець передав продавцю Завдаток в розмірі 500 (пятсот доларів США) та 14 000 (чотирнадцять) тисяч грн. Разом з цим, відповідач виконання умов договору, при належному стані сплати визначених платежів позивачем, не виконав та не було укладено основного договору купівлі - продажу з [PERSON] (а.с. 3). Судом також встановлено, що на момент розгляду справи письмового договору купівлі-продажу квартири, як і будь-якого іншого правочину (договору оренди, тощо), між сторонами укладено не було, а сплачені позивачем кошти в сумі 27650 грн не повернуті. Нормативно - правове обґрунтування та висновки суду Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому сторони мають право врегулювати й ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства та не суперечать ним. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основі їй її договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами, який би за своєю формою та змістом відповідав закону. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, то передана відповідачу сума коштів є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Відповідно до статті 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 ЦК України встановлено наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, у разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. Аналогічних висновків щодо застосування норми статті 570 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року № 367/661/16-ц. Відповідно до ст. ст. 570, 571 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання й на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається в кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості. Окрім того, в диспозиції ч. 2 ст. 570 ЦК України зазначено: якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції. Враховуючи те, що позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а відповідач, [PERSON] , не надав суду жодних переконливих доказів на спростування доводів позивача [PERSON] , а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд вважає, що доводи позивача базуються на правовому обґрунтуванні і порушене внаслідок цього його права потребують судового захисту, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми авансу сплаченого на виконання попереднього договору від 25.05.2021 року в розмірі, що становить - 27650 грн. В силу вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивачами під час подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн., 200 грн. за оголошення виклику відповідача в засобах масової інформації згідно квитанції № 198 від 13.10.2021 року та 5000 грн. витрат на правничу допомогу згідно квитанції № 06/2021 від 25.10.2021 року , вказані суми підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial