Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач 08.07.2019 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» заборгованість за централізоване опалення у сумі 4876 грн. 19 коп. за період з 11.10.2018 року по 10.04.2019 року та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачем [PERSON] 11.04.2007 року укладено договір № 17004 про надання населенню послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . У зазначеній квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] , який має статус війни ІІІ групи. У зв`язку з чим, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального забезпечення» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», відповідачам надаються пільги у межах встановленої соціальної норми. У свою ж чергу, на кількість теплової енергії, яка перевищує соціальну норму відповідачам нарахована плата, яка за період з 11.10.2018 року по 10.04.2019 року становить 4876 грн. 19 коп. Незважаючи на неодноразові попередження про наявність заборгованості, відповідачі в добровільному порядку відмовляються її погасити. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. 12.07.2019 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні вказуючи на те, що позивач під час розрахунку плати за отриману послугу має керуватися лише Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального забезпечення», оскільки закон має вищу юридичну силу ніж постанова КМ України. Крім того, просив виключити із числа відповідачів відповідача [PERSON] , який приходиться йому тестем, оскільки останній наданою послугою не користується, так як проживає за іншою адресою. У задоволенні даного клопотання відмовлено з тих підстав, що, у силу ст. 51 ЦПК України, лише позивач має право подати до суду клопотання про залучення до справи співвідповідача або про заміну первісного відповідача належним відповідачем, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подав. Разом з тим, подав до суду клопотання про виключення його із числа відповідачів. У зв`язку з тим, що у судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, а відтак, клопотання не підтримав та/або не висловився своєї волі щодо можливості його розгляду у його відсутності, суд його на обговорення не виносив. Заслухавши представника відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з центрального опалення відносяться до комунальних послуг. Згідно Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального забезпечення» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняними до них особами надаються пільги: 100 процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб центрального або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. мерт опалювальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. мерта на сім`ю (п.2 ч. 2). Крім того, установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для постачання з теплової енергії (для потреб центрального або автономного опалення) та індивідуального опалення у разі використання теплової енергії для центрального або автономного опалення абонентам, житлові будинки яких обладнані вузлами комерційного обліку та\\або розподільного обліку, - 0,0385 Гкал на 1 кв. метр опалювальної площі на місяць в опалювальний період (п.п.1 п. 1 ч. 3). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року, Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, згідно ст. 162 Житлового кодексу України, п.7 Правил користування житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 2006 року № 45, наймач (власник) квартири зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, підготовлені виконавцем відповідно до Типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що 11.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з центрального опалення та постачання гарячої води по [ADDRESS] , опалювальна площа квартири 59,4 м кв. (а.с.21). До складу сім`ї [PERSON] , у тому ж числі, входить відповідач [PERSON] , який є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.18). Відповідно до довідки про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення квартири за адресою: по [ADDRESS] , від 02.07.2019 року, розмір заборгованості за отримані послуги за період з 11.10.2018 року по 10.04.2019 року, включно, становить 4876,19 грн., з урахуванням пільги члена сім`ї (а.с.8-9). Однак відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором перед позивачем не виконує, на повідомлення з пропозицією погасити заборгованість в добровільному порядку не реагує (а.с.26,27). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості, або ж спростовували б доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем [PERSON] суду не подано. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню у частині вимог до відповідача [PERSON] . Що стосується заявлених вимог до відповідача [PERSON] , то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки між позивачем наявні договірні відносини лише з відповідачем [PERSON] , який є належним відповідачем у справі. Та обставина, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за вказаною адресою визначального значення не має, оскільки договір з позивачем про надання вказаних послуг не розірваний. Крім того, особовий рахунок за даною послугою відкритий саме на відповідача [PERSON] . Не заслуговують на увагу і посилання відповідача [PERSON] у частині того, що позивач має керувалися лише Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального забезпечення» під час нарахування плати на надану теплову енергію, оскільки опалювання площа квартири [ADDRESS] складає лише 59,40 кв. мерти. При цьому, у будинку встановлений лічильник теплової енергії і використана енергія розраховується на всіх споживачів, з урахуванням площ кожної квартири. Так, позивачем на відповідній правовій підставі нарахована заборгованість за надану послугу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial