Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошнського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем вона уклала шлюб 13 липня 2013 року. Від сумісного шлюбу сторони мають сина [PERSON], який народився 26 жовтня 2013 року. Відповідач з 27 червня 2015 року з позивачем та дитиною не проживає та тільки частково надає мінімальну матеріальну допомогу у розмірі 500 грн. в місяць на утримання малолітньої дитини, але цього не достатньо. Син проживає разом із позивачем. Усі обовязки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Позивач у теперішній час, не має можливості працювати, оскільки навчається в Київському національному університеті будівництва та архітектури на денні формі на 5-му курсі, та перебуває у декретній відпустці, тому не може цілком матеріально забезпечувати свою дитину. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином, до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до 2016 року, у розмірі 25 % від заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня предявлення позову до суду. Стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини [PERSON] у розмірі 25 % від заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 липня 2013 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 809. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія І-КИ № 469814). Згідно довідки Гуртожитку № 1 Київського національного університетту будівництва і архітектури від 25.06.2015 року неповнолітній [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу, а саме дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. За таких умов, беручи до уваги рівномірність обовязку батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 25 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2015 року до досягнення сином повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати дружину, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2015 року до досягнення сином [PERSON] [INFO], трьохрічного віку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судові витрати суд стягує з відповідача в дохід держави в силу ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial