Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до Богунського районного суду м. Житомира із позовом, де зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 2003 року по 2009 рік. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини доходу на підставі рішення Корольвського районного суду м. Житомира від 17.04.2009 року. У 2019 році дитина [PERSON] захворіла, за період з 14.08.2019 року по 29.02.2020 року на лікування доньки, а саме: на заняття з реабілітологом позивач витратила 16500, 00 грн., в наслідок цього позивач просить стягнути з відповідача половину витрачених коштів, що становить 8250,00 грн. та понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач направив відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано суду доказів понесення нею додаткових витрат на дитину, а документи не містять відповідної інформації та, крім цього, є, на думку позивача, неналежним та недопустимим доказом. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.04.2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку позивача щомісячно, починаючи з 04.03.2009 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Згідно медичної документації [PERSON] поставлено діагноз - об`ємне утворення латеральної маси СЗ хребця ліворуч з компремуванням лівого С4 спинномозкового корінця та лівої вертебральної артерії. Вторинний вертеброгенний та радикулярний больові синдроми, у зв`язку з чим дитина потребує додаткових витрат на лікування, заняття з реабілітологом. Відповідно до довідки ТОВ «Центр відновлення хребта - АКСІС» та квитанцій наданими суду позивач підтвердила факт додаткових витрат на дитину, а саме пройдений курс реабілітації [PERSON] , за період з 14.08.2019 по 29.02.2020 року на загальну суму 16500,00 грн. Таким чином, оскільки батьки зобов`язані спільно утримувати дитину, враховуючи загальну суму додаткових витрат у розмірі 16500,00 грн. понесених позивачем за сплату пройдених курсів реабілітації для дитини, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов у розмірі половини понесених грошових витрат, а саме на суму 8250,00 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, то такі, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 3000,00 грн. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані ордер серія ЖТ № 079687 від 12.05.2020 року та квитанція №18/1 від 12.05.2020 року на суму 3000,00 грн. на підготовку позовної заяви, представництво інтересів в суді. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази, співмірність зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, застосовуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 1000 грн., за написання позовної заяви, що є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, в частині витрат на представництво в суді слід відмовити за недоведеністю. Згідно з п. 3 ч.1 ст.5 Закону України«Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, однак не зважаючи на данні пільги щодо сплати судового збору, позивач його сплатила, у зв`язку з чим має право на повернення судового збору, а з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial