Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що відповідач проживає у [INFO], на його імя відкритий особовий рахунок. ПАТ\~«Херсонська ТЕЦ» \~надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, повязані зі споживанням послуг з централізованого опалення. У звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.02.1998 року по 01.05.2016 в сумі 12378,56 гривень, яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у сумі 1378,00 гривень. 07.11.2016 року позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.1998 року по 01.11.2016 року у розмірі 11802,01 та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з урахуванням уточнень, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень не визнав, зазначив, що послуги позивачем надавались у неналежній якості. Доказів того, що в період з 07.09.2012 року по 01.11.2016 року позивачем надано послуги у неналежній якості стороною відповідача суду не надано, а позивач заперечував вказані обставини. Крім того, представник відповідача заявив про пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду з позовом. Також сторона відповідача позовні вимоги не визнала й з тих підстав, що муж сторонами відсутні договірні відносини. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач ПАТ «Херсонська ТЕЦ» за адресою: [ADDRESS]. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з 01.02.1998 року по 01.11.2016 року складає 11802,01 гривень. Відповідач добровільно виплачувати заборгованість відмовляється. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона №668/9012/15-ц від 06.10.2015 року судовий наказ №668/9012/15-ц від 07.09.2015 року, виданий Суворовським районним судом м.Херсона за заявою ПАТ ««Херсонська теплоелектроцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання скасовано. Відповідно до ч.1\~ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.526 Цивільного кодексу України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3\~ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. З ухвали Суворовського районного суду м.Херсона від 06.10.2015 року вбачається, що 07.09.2015 року за заявою ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період з лютого 1998 року по липень 2015 року в сумі 11802,01 гривень, та з врахуванням, що існує спір про право він був скасований. Доводи представника відповідача щодо надання послуг позивачем у неналежній якості в період з 07.09.2012 року по 01.11.2016 року суд до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження цього стороною відповідача не надано. Разом з цим, судом встановлено, що сума заборгованості за період з 01.02.1998 року до 06.09.2012 року знаходиться поза межами позовної давності, яка не переривалась, тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості, що за останні три роки станом за період з 07.09.2012 року по 01.11.2016 року складає 4803,07 гривень (11802,01 гривень 7004,94 гривень). Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності договірних відносин між сторонами з наступних підстав. За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13). З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з урахуванням того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в сумі 4803,07 гривень, що складає 40,70% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 11802,01 гривень, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 560,85 гривень, що відповідає 40,70% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1378,00 гривень.

Outcome: partial