Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1. [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою стягнути із відповідача в її користь пеню за несвоєчасну сплату останнім аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі - 5 156,00 грн., а також просить збільшити розмір аліментів, визначенний Шумським районним судом Тернопільської області від 25.12.2014 року та стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн, щомісячно, на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи із дня набрання рішенням законної сили. 2. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримала у повному об'ємі, та пояснила, що на даний час шлюб позивача та відповідача розірваний. Від спільного проживання у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON]- [INFO]., які проживають із позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Згідно рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 25.12.2014 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із відповідача стягуються щомісячно аліменти в розмірі по 500 грн., до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача зазначила, що відповідач намагається уникатити сплати аліментів на утримання дітей, оскільки у нього наявна заборгованість із сплати аліментів, у зв'язку із чим вважає, що останній зобов'язаний сплатити пеню за таке прострочення, у розмірі, що становить - 5156,00 грн. Також представник позивача стверджує, що розмір грошових коштів, які присудженні відповідачу у розмірі по 500 грн. на кожну дитину, недостатній для належного рівня життя дітей її довірительки, а відповідач, як батько дитини повинен нести збільшені витрати на утримання дітей, оскільки останній має таку можливість, а тому просить збільшити розмір аліментів до 1500,00 грн., на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. 3. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, оскільки його довіритель згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000,00 грн., та пояснив, що на даний час його довіритель заборгованіть по аліментах погасив повністю. Також представник позивача зазначив, що його довіритель офіційно не працевлаштований, має проблеми із здоров'ям, немає постійного доходу, жодних видів допомоги не отримує, являється одруженим, на утриманні в якого перебуває дитина, а також являється єдиним годувальником сім'ї, оскільки його дружина перебуває у декретній відпустці. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. 21.09.2018 року, представник відповідача [PERSON] представила суду відзив на позовну заяву в якому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів та збільшення розміру аліментів через його безпідставність та необгрунтованість, із посиланням на докази. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою суду від 25 липня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та повернуто позивачу для усунення недоліків. 6. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 26 вересня 2018 року. 7. Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року підготовчий розгляд справи був відкладений на 19 жовтня 2018 року. 8. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року справу було призначено до судового розгляду на 09 листопада 2018 року та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у розірваному шлюбі із 25.12.2014 року, що підтверджується рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 25.12.2014 року, №609/1552/14. 10. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується повторними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 03.03.2016 року та серії [NUMBER] від 03.03.2016 року. 11. Відповідно до виконавчого листа справа №609/1459/14-ц, провадження №2/609/560/2014 від 25.12.2014 року виданного Шумським районним судом Тернопільської області, судом було вирішено про стягнення аліментів із відповідача [PERSON] в користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] та доньки - [PERSON], по 500 грн. на кожну дитину, до настанна повноліття дітей. 12. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти проживають разом із матір'ю, що стверджується довідкою про склад сім'ї №693 від 03.08.2018 року та довідкою про склад сім'ї №691 від 03.08.2018 року, які видані Великозагайцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. 13. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданним Шумським районним ВДВС вбачається, що у відповідача є наявна заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №609/1459/14-ц від 25.12.2014 року, яка станом на 01.06.2018 року, становить - 28 700,00 грн. 14. Із представлених відповідачем [PERSON], письмових доказів, які були долучені до відзиву на позовну заяву вбачається, що останній перебуває у шлюбі із 22.10.2016 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2016 року), від нового шлюбу має дитину: сина - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.01.2018 року), має погіршення стану здоров'я, зокрема проблеми із хребтовим відділом (протокол дослідження: КТ поперекового відділу хребта від 19.09.2018 року проведений Діагностичним центорм РАМ, консультаційний висновок спеціаліста), а також копіями квитанцій про сплату заборгованості по сплаті аліментів. V. Оцінка Суду. 15. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 16. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 17. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя) В свою чергу, за змістом статті 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (частини перша та друга). 18. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 19. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 182 СК, враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей (див. пункт 13), відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; - відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в даних правовідносинах суд знаходить, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі, оскільки відповідну заяву подано одержувачем аліментів. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн. Так, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей буде стягнення аліментів в розмірі по 1000 грн на дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. /редакція статті із змінами, які набули чинності 08.07.2017 року/. 20. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 21. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 22. Відповідно до ч.1ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. 23. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. 24. У постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 висловлено правову позицію, у якій зазначено, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1ст.196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. 25. Відповідно до правового висновку, висловленого в Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року по справі № 6-1477цс15 та в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі за № 6-94цс15 згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 26. Із урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). 28. Судом було встановлено, що відповідачем здійсненна повна сплата заборгованості із виплати аліментів, а тому суд не оцінює дані правовідносини, оскільки вони визнанні сторонами по справі. На підставі вищесказаного, беручи до уваги те, що позивачем та його представником не був доведений факт покращення матеріального становища відповідача, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а тому із відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн, щомісячно, на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також необхідно стягнути пеню за несвоєчасну сплату останнім аліментів у розмірі - 5156,00 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 22. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial