Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та, уточнивши свої позовні вимоги (т.2 а.с. 16-20), просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 49500,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 30292,24 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати. \~ \~ \~ \~На обґрунтування позову зазначено, що 09 листопада 2014 року о 18.00 годині по проспекту Дружби Народів в м. Кам`янське сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель Омега», державний номер [NUMBER] , під його, позивача, керуванням, та автомобіля «Тойота Королла», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Опель Омега», державний номер [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] , але на підставі генеральної довіреності ВКО № 380152 від 11 червня 2008 року, виданої на строк 10 років, він, позивач, має право одержувати всі грошові суми внаслідок експлуатації цього автомобіля. Згідно висновку судового експерта Цаберябого В.М. № 043/15 від 22 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Опель Омега», державний номер [NUMBER] складає 209111,03 грн., а ринкова вартість цього автомобіля на момент пошкодження становить 79792,24 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищвала його ринкову вартість, то згідно п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 (в редакції від 24.07.2009 року № 1335/5/1159), вартість завданого йому матеріального збитку визначається ринковою (дійсною) вартістю автомобіля на момент пошкодження, так як економічно недоцільно відновлювати пошкоджений автомобіль. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року винним у вчиненні ДТП та пошкодженні автомобіля «Опель Омега», державний номер [NUMBER] , був визнаний відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АС/8665784. Згідно вказаного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, складає 50000,00 грн., а франшиза становить 500,00 грн. Отже, обов`язок відшкодувати завдану йому, позивачу, шкоду в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням франшизи, тобто в розмірі 49500,00 грн. покладається на відповідача - ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», яка на момент розгляду справи судом перебуває у стані припинення, згідно рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/9445/16 про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. Отже, страховик виконати свої зобов`язання не має можливості. Згідно пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди повинно бути здійснено за рахунок відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України. Посилаючись на статті 16, 22, 23, 528, 1187, 1166, 1167, 1194 ЦК України, вважає, що з відповідача [PERSON] на його користь необхідно стягнути 30292,24 грн., тобто різницю між ринковою (дійсною) вартістю автомобіля на момент пошкодження та страховим відшкодуванням (79792,24 грн. 49500,00 грн. = 30292,24 грн.), а з відповідача - МТСБУ страхову суму в розмірі 49500 грн. Крім того, з [PERSON] необхідно стягнути 900 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження судовим експертом за квитанцією № 15028 від 22 червня 2015 року. Відповідач [PERSON] також повинний відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10000 грн., бо його відмова добровільно компенсувати йому завдані збитки спричинило йому душевні хвилювання, забрало значну кількість робочого та вільного часу для звернення за захистом своїх прав, він мало часу проводив із сім`єю, став дратівливим, враховуючи те, що розгляд справи триває з 2014 року і вимагає від нього значних трат. Вказані обставини порушили його психологічне благополуччя та його родини, завдали та продовжують завдавати значні моральні страждання. Посилаючись на висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, вважає правильним залучення до участі у справі як відповідача МТСБУ. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 08 жовтня 2018 року справа була прийнята суддею до свого провадження після скасування 15 серпня 2018 року Верховним Судом України рішення від 14 січня 2016 року та додаткового рішення від 29 березня 2016 року Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а також рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31 січня 2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій до участі у справі в якості відповідачів залучені Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-авто» та Моторне (транспортне) страхове бюро України. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року уточнена позовна заява прийнята до розгляду, залучені до участі у розгляді цивільної справи співвідповідачі: Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-авто» та Моторне (транспортне) страхове бюро України, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] надав відзив на позовну заяву до її уточнення (т.1 а.с. 220-223), де вказував на те, що позивач має право отримати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, бо за висновком експерта витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП. Тому для правильного розрахунку заподіяного збитку необхідно від вартості автомобіля до ДТП відняти його вартість після ДТП. Вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто», то обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди забезпеченим (застрахованим) транспортним засобом покладається на вказану страхову компанію. Обсяг відповідальності страхувальника, тобто відповідача [PERSON] , обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову, поданого до відповідача [PERSON] та стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідач Моторне\~(транспортне)\~страхове бюро\~України надало відзив на уточнену позовну заяву (т.2 а.с. 1-7), де зазначило, що 20 грудня 2018 року МТСБУ отримало від позивача уточнену позовну заяву, де він заявив позовні вимоги до МТСБУ, які ними не визнаються, оскільки МТСБУ не є належним відповідачем у справі. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АС/8665784, де страховий ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 50000 грн., франшиза 500,00 грн. Позивач помилково вважає, що МТСБУ повинно відшкодувати йому страхове відшкодування, бо ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» є банкрутом. Визначена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV гарантійна функція МТСБУ не має на меті звільнити страховика банкрута від виконання своїх зобов`язань, а застосовується після затвердження ліквідаційного балансу такого банкрута, яким підтверджено факт недостатності його коштів та майна. На теперішній час ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» перебуває у стані припинення, триває процедура ліквідації і до теперішнього часу не затверджено ліквідаційний баланс страховика та не завершено ліквідаційну процедуру. Постановою господарського суду м. Києва від 29.11.2017 року по справі № 910/9445/16 ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Гусара І.О. У позові не вказано, чи звертався [PERSON] до господарського суду м. Києва як кредитор до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про грошові вимоги кредитора. Лише після встановлення не погашення заборгованості перед кредиторами та завершення процедури ліквідації може бути поставлено питання перед МТСБУ щодо виконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач не звертався із відповідною заявою до МТСБУ, про його вимоги відповідачу стало відомо тільки із уточненої позовної заяви. Тому вимоги [PERSON] до МТСБУ є передчасними, оскільки процедура банкрутства ПАТ «УСК «Гарант-Авто» ще не завершена, воно не ліквідовано, відсутній затверджений ліквідаційний баланс такого банкрота, яким підтверджено факт недостатності його коштів та майна. Крім того, за наявності справи про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-Авто» до нього, як до відповідача, не може бути порушена справа в порядку цивільного судочинства, а в разі її порушення така справа підлягає закриттю. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до МТСБУ в повному обсязі. Представник відповідача\~ ПАТ\~«Українська страхова\~компанія «Гарант-Авто»\~в судове засідання не з`явився, уточнена позовна заява була направлена йому позивачем поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням до її подання до суду (т.2 а.с. 13) та отримана відповідачем 20 грудня 2018 року (т.2 а.с. 22). Про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправленням (т. 2 а.с. 79). Про причини неявки відповідач суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Представник відповідача\~Моторно-транспортного\~страхового \~бюро України Борульник Олександр Володимирович в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю та врахувати відзив на уточнену позовну заяву. Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності представників відповідачів: ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та Моторно-транспортного страхового бюро України. Позивач в судовому засіданні підтримував свій позов, зазначивши, що пояснення у справі у вступному слові будуть надані його представником. На питання адвоката Чипа Я.М. пояснив, що приблизно три роки тому автомобіль «Опель Омега» у пошкодженому стані проданий ним через товарну біржу за договором купівлі-продажу за 10000 грн. Документи про продаж автомобіля були передані ним юристу [PERSON] , яка раніше представляла його інтереси в суді. Йому невідомо, чи надавала вони ці документи суду. Відповідач [PERSON] спочатку відмовився ремонтувати його автомобіль, а коли він звернувся до юристів, він погодився виконати ремонт, але на обраній ним СТО. Діями відповідача [PERSON] йому завдано моральної шкоди, бо під час ДТП в автомобілі знаходилися його сестра з чоловіком та їх дитина. Він працював неофіційно, після ДТП втратив роботу через відсутність транспортного засобу. Пошкоджений автомобіль продав приблизно через 9 місяців після ДТП. Представник позивача адвокат Довгаль С.М. у вступному слові підтримував позов [PERSON] , надав пояснення аналогічні обґрунтуванню уточненого позову. Також пояснив суду, що вимоги про відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди повинні заявлятися до страховика, але він в теперішній час знаходиться в стані припинення, тому, згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач залучив МТСБУ, яке відшкодовує збитки у разі недостатності коштів у страховика. З відповідача [PERSON] необхідно стягнути різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди. Загальна вартість завданої позивачу матеріальної шкоди підтверджується висновком експерта, згідно якого ринкова вартість належного позивачу автомобіля на момент ДТП становила 79792,24 грн. Моральна шкода витікає із протиправного пошкодження майна. Отримані позивачем 10000 грн. за проданий пошкоджений автомобіль не повинні враховуватися до розміру завданої шкоди. Відповідач [PERSON] у вступному слові позов визнав частково та пояснив суду, що він не визнає позовні вимоги в частини стягнення з нього матеріальної шкоди, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнає частково. Він визнає себе винним у скоєнні ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль позивача. На час скоєння ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», яку повідомили про настання страхового випадку та надали всі необхідні документи. Представник страховика не оцінював автомобіль. Постановою суду він був визнаний у скоєнні ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Після ДТП страхова компанія місяць не працювала, а вони чекалт на страхове відшкодування. Потім в м. Кам`янське зник офіс ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», на телефонні дзвінки працівники страховика не відповідали. Через три місяці до нього подзвонили юристи позивача та повідомили, що будуть звертатися до суду. Він подзвонив [PERSON] і запропонував йому відремонтувати його автомобіль, але позивач не погодився, хоча нічого конкретного не говорив та не вимагав. Потім почалися суди. Він згодний відшкодувати позивачу 20000 грн. матеріальної шкоди за мінусом 5000 грн., які він сплатив в рахунок відшкодування, а також 500 грн. франшизи. Він не оспорює висновок експерта. Моральну шкоду визнає в розмірі 1000 грн. Представник відповідача\~ [PERSON] [PERSON] у вступному слові пояснив, що позивач не оспорює розмір матеріального збитку, що визначений експертом в розмірі 79792,24 грн., але ця сума підлягає зменшенню на 10000 грн., оскільки позивач отримав від продажу пошкодженого автомобіля 10000 грн. Позивач частково визнає розмір моральної шкоди, бо він був готовий відновити автомобіль позивача після ДТП, частково відшкодував завдану шкоду і частково визнає позовні вимоги. Вважає, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 1000 грн., а розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню зі [PERSON] , повинен розраховуватися від розміру збитку, завданого пошкодженням автмобіля, за мінусом страхової виплати -49500 грн, отриманих позивачем 10000 грн. за проданий після ДТП пошкоджений автомобіль, а також 3937,35 грн., стягнутих з [PERSON] на користь позивача [PERSON] у виконавчому провадженні при виконанні раніше ухваленого у цій справі рішення, до його скасування Верховним Судом. Також просить стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Вислухавши позивача та його представника, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09 листопада 2014 року о 18.00 годині на проспекті Дружби Народів в м. Дніпродзержинськ (зараз Кам`янське) відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель Омега В», держаний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Тойота Королла», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року у справі № 209/6412/14-п, провадження № 3/209/1332/14 (т.1 а.с. 11), винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний відповідач [PERSON] , який порушивши п.10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху при повороті ліворуч не переконався, що це буде безпечно, та скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням позивача [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку. За скоєння вказаного адміністративного порушення на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення не оскаржувалася та набрала законної сили. Відповідно ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України,\~\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП та пошкодженні автомобіля позивача була встановлена вказаною вище постановою судді. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8), нотаріально посвідченої довіреності від 11 червня 2008 року, виданої [PERSON] позивачу [PERSON] на строк до 11 червня 2918 року (а.с. 9), на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Опель Омега В», державний номер [NUMBER] , перебував у володінні позивача. Також судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу - автомобіля «Тойота Королла», державний номер [NUMBER] (т.1 а.с. 28), була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8665784 від 09 січня 2014 року, згідно якого забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «Тойота Королла», державний номер [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн., розмір франшизи - 500,00 грн., строк дії полісу - один рік (т.1 а.с.40). Із довідки ДАІ (т.1 а.с. 10) вбачається, що внаслідок ДТП, що сталася 09 листопада 2014 року, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження (а.с. 10). Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, що був складений 22 червня 2015 року судовим експертом Цаберябим Віктором Миколайовичем, на замовлення [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Опель Омега В», державний номер [NUMBER] , складає 209111,03 грн. та перевищує ринкову вартість автомобіля на момент його пошкодження, яка становить 79792,24 грн. (т.1 а.с. 13-28). Отже, вартість завданої позивачу шкоди, дорівнює ринковій вартості автомобіля «Опель Омега В», державний номер [NUMBER] , - 79792,24 грн., оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля позивача на момент його пошкодження. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в суді не заперечували проти визначеного експертом розміру матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням автомобіля «Опель Омега В», державний номер [NUMBER] . В судовому засіданні позивач пояснив суду, що він продав пошкоджений автомобіль «Опель Омега В», державний номер [NUMBER] , через товарну біржу за договором купівлі-продажу за 10000 грн. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5\~ Закону\~ передбачено,\~що об`єктом\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності є\~майнові інтереси,\~що не\~суперечать законодавству\~України,\~пов`язані\~з відшкодуванням\~особою,\~цивільно-правова\~відповідальність якої\~застрахована,\~шкоди,\~заподіяної життю,\~здоров`ю,\~майну потерпілих\~внаслідок експлуатації\~забезпеченого транспортного\~засобу. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фактично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 30.2 ст. 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», то саме ця страхова компанія у випадку настання страхового випадку повинна була взяти на себе у межах страхового відшкодування виконання обов`язку [PERSON] , який завдав матеріальної шкоди позивачу. У постанові від 15 серпня 2018 року, справа № 209/3145/15-ц, провадження № 61-6914св18, Верховний Суд України дійшов до висновку, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП, може реалізувати своє право вимоги про відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У своєму позові позивач погоджується з тим, що відшкодувати завдану йому шкоду в межах ліміту відповідальності страховика з вирахуванням франшизи, тобто у розмірі 49500 грн., повинна була ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] . Проте, позивач, посилаючись на пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що відшкодувати завдану йому шкоду в межах страхового відшкодування, тобто в розмірі 49500 грн., повинно Моторне (транспортне) страхове бюро України, оскільки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на момент розгляду справи перебуває у стані припинення та не може виконати свої зобов`язання, що підтверджується рішенням господарського суду м. Києва у справі № 910/9445/16 про визнання ПАТ «УСК «Гарант-Авто» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. А різницю між розміром завданого матеріального збитку та страховим відшкодуванням, що становить 30292,24 грн. (79792,24 49500 = 30292,24), повинний відшкодувати [PERSON] . У своєму відзиві на уточнену позовну заяву МТСБУ підтвердило, що 23 грудня 2014 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість по сплаті відрахувань до фондів МТСБУ понад два місяці. 19 лютого 2015 року Нацкомфінпослуг прийняла розпорядження про анулювання ліцензії на провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Ухвалою господарського суду м. Києва від 19 вересня 2016 року по справі № 910/9445/16 було оголошено про порушення справи про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-Авто», яким граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника встановлено на протязі 30 днів від дня офіційного оприлюднення про порушення справи про банкрутство. Ухвалою господарського суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року оголошено про порушення справи про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (додатково), яким граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника не встановлено. Постановою господарського суду м. Києва від 29 листопада 2017 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну комісію, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Гусара І.О. Питання банкрутства та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів регулюються Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ. Згідно ч.1\~ст.\~23\~Закону \~№ 2343-ХІІ конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку\~на заявлення\~грошових вимог\~кредиторів до\~боржника починається\~з дня\~офіційного оприлюднення\~оголошення про\~відкриття провадження\~(проваджень)\~у справі\~про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Частиною 4 та 5 ст. 23 Закону передбачено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами. Згідно частин 1, 2 та 5 ст. 46 Закону № 2343-ХІІ після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність. Частиною 2 ст. 104 ЦК України встановлено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як вбачається із детальної інформації про юридичну особу (т.2 а.с. 36-41), ПАТ «УСК «Гарант-Авто» дійсно з 24 січня 2018 року перебуває у стані припинення на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 29 листопада 2017 року у справі № 910/9445/16 про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Те, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» перебуває у стадії припинення і до теперішнього часу процедура його ліквідації не завершена, підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (т. 2 а.с. 10). Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час ліквідація ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не завершена та не затверджено її ліквідаційний баланс. Те, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на момент розгляду справи перебуває на стадії припинення, а не ліквідовано, не заперечується позивачем і його представником. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» №\~1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі\~настання події,\~яка є\~підставою для\~проведення регламентної\~виплати,\~МТСБУ у\~межах страхових\~сум,\~що були\~чинними на\~день настання\~такої події,\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи.\~ Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Статтею \~28\~Закону України\~№ 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, серед іншого, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону України\~№ 1961-ІV, у\~зв`язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~відшкодовуються витрати,\~пов`язані\~з відновлювальним\~ремонтом транспортного\~засобу з\~урахуванням зносу,\~розрахованого у\~порядку,\~встановленому законодавством,\~включаючи витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~зроблених навмисно\~з метою\~порятунку потерпілих\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~з евакуацією\~транспортного засобу\~з місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди до\~місця проживання\~того власника\~чи законного\~користувача транспортного\~засобу,\~який керував\~транспортним засобом\~у момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~чи до\~місця здійснення\~ремонту на\~території України.\~Якщо транспортний\~засіб необхідно,\~з поважних\~причин,\~помістити на\~стоянку,\~до розміру\~шкоди додаються\~також витрати\~на евакуацію\~транспортного засобу\~до стоянки\~та плата\~за послуги\~стоянки. Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом \~39.2.1\~ст.\~39\~ вказаного\~Закону передбачено,\~що основними\~завданнями МТСБУ\~є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно п.п. «ґ» п. 41.1 ст. 42 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до пп «а» п. 41.2 ст. 41 Закону № 1961-ІV\~МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже виконання умов, передбачених статтями 22, 28, 29 Закону № 1961-ІV\~ покладається на МТСБУ лише при обов`язкових умовах для відшкодування шкоди, визначених у випадках, передбачених пп. «г» п. 41.1. ст. 41 цього Закону, тобто у випадку, якщо ПАТ «УСК «Гарант-Авто» буде визнано у встановленому законом порядку банкрутом, та якщо коштів та його майна не вистачить для задоволення вимог кредиторів, що буде підтверджено наданим господарському судом ліквідаційним балансом страховика. Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача МТСБУ на користь позивача завданої шкоди, а в задоволенні позовних вимог про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 49500 грн. необхідно відмовити. Згідно вимог ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. З урахуванням встановленої у полісі франшизи (500 грн.), ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повинна була виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 49500 грн. Проте, у своєму позові [PERSON] не заявляв позовних вимог до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення будь-яких грошових сум. З урахуванням диспозитивності цивільного процесу (ст. 13 ЦПК України) у суду немає правових підстав для стягнення суми страхового відшкодування з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» . Згідно ч.3 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Що стосується відповідача [PERSON] , то з нього на корить позивача необхідно стягнути різницю між розміром реальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля, та розміром страхового відшкодування, з урахуванням отриманої позивачем грошової суми в розмірі 10000 грн. за проданий ним пошкоджений автомобіль та з урахуванням стягнутих з відповідача [PERSON] на користь позивача 3937,35 грн. під час примусового виконання раніше ухваленого у цій справі рішення. Зі [PERSON] на користь позивача підлягають також витрати на автотоварознавче дослідження. Всьго на відшкодування завданих\~матеріальних збитків підлягає 17254,89 грн. (79792,24 грн. - вартість авто до ДТП, мінус 49500,00 грн. - ліміт страхового відшкодування за мінусом франшизи, мінус 3937,35 грн. - стягнута на користь позивача сума в межах виконавчого провадження, плюс 900 грн. - вартість автотоварознавчого дослідження ( а.с. 22 т.1). Також позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що завдана діями відповідача [PERSON] , як особою, що визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні автомобіля позивача. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає доведеним, що в результаті пошкодження належного позивачу автомобіля він зазнав душевних страждань, тобто йому було заподіяно моральної шкоди. З урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позивач має право на відшкодування йому відповідачем [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у справі на суму 1399,18 грн. (а.с.12, 78 т.1). Позов було заявлено на загальну суму 90692,24 грн. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 19254,89 грн. Отже пропорційно задоволеним позовним вимогам з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 297,06 грн. судового збору. В пункті 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В уточнененій позовній заяві (а.с.16 - 20 т.2) позивач [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 30292,24 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 40292,24 грн. Судом стягується з [PERSON] на користь [PERSON] 17254,89 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 19254,89 грн. Отже, [PERSON] відмовлено в задоволені його позовних вимог до [PERSON] на суму 21037,35 грн. (40292,24 грн. - 19254,89 грн. = 21037,35 грн.) За надання професійної правничої допомоги адвокатом відповідач [PERSON] сплатив 6000 грн., що підтверджується відповідним договором, розрахунком вартості адвокатського гонорару, банківською квитанцією про сплату послуг за договором, ордером та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.225-229 т.1). Пропорційно розміру відмовленх позовних вимог, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3132,71 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial