Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 13.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис за № 2. Від перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] життя з відповідачем не склалося, причиною розірвання шлюбу є втрата поваги та любові одне до одного, сім'я існує тільки формально. Подальше подружнє життя позивач вважає неможливим та не бажає примирення, просить шлюб розірвати, присвоївши їй дошлюбне прізвище Жиганська. Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечив (а.с. 12, 16). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 13.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 2 між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 3). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сімю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач до, і після реєстрації шлюбу іменувалася прізвищем Жиганська, відновлення такого судового рішення не потребує.

Outcome: partial