Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON], 4 лютого 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за несплачені аліменти. В ході судового засідання до участі в справі, за згодою сторін були залучені в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за несплачені аліменти. Крім того, в судове засідання був запрошений представник Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, так як позивач є неповнолітньою особою В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, позов мотивував тим, що згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2010 року з відповідача [PERSON] на його утримання були стягнуті аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня подачі заяви до його повноліття. Аліменти за рішенням суду стягувались з відповідача на користь його матері [PERSON]. [INFO] року його мати померла та відповідач починаючи з січня 2014 року по березень 2014 року аліменти сплачував не в повному обсязі, а починаючи з квітня 2014 року взагалі припинив сплачувати аліменти, хоча працює та має постійний заробіток. . Відповідно до ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження, у виконавчому провадженні за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] аліментів було замінено стягувача, а саме з його матері - на нього. Згідно розрахунку державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області станом на 1 січня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 3953 грн. 60 коп. Таким чином, просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість по аліментам в сумі 3953 грн. 60 коп. та пеню за несплату аліментів в сумі 4 265 грн. 32 коп., а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що згідно рішення суду він сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] Після смерті [PERSON] він перераховував аліменти на утримання сина бабусі останнього. Однак бабуся, стверджувала, що кошти, які він сплачує є додатковими витратами на дитину, але не аліментами, а тому з квітня 2014 року він припинив сплачувати аліменти. З приводу смерті стягувача він неодноразово звертався до виконавчої служби, щодо заміни сторони у виконавчому провадженні. Крім того, в березні 2014 року він звертався до виконавчої служби із заявою про закриття виконавчого провадження, у зв'язку зі смертю стягувача. Однак, рішення про заміну сторони виконавчого провадження було вирішене судом, тільки в січні 2015 року. Крім того, державним виконавцем, йому був виданий розрахунок по сплаті аліментів, відповідно до якого станом на 1 грудня 2014 року заборгованості по аліментам за ним не існує. Після заміни сторони виконавчого провадження, виконавчий лист був спрямований до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, за місцем його працевлаштування. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні 23 лютого 2015 року, був складений розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого станом на 1 лютого 2015 року за ним числилась заборгованість в сумі 913 грн. 62 коп. В цей же день, вказану заборгованість він погасив, перерахувавши [PERSON] зазначену суму грошей. Вважає, що його вини у виникненні заборгованості немає, а натомість вбачаються ознаки бездіяльності державного виконавця при виконанні виконавчого листа по сплаті аліментів, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам, з урахуванням погашення ним заборгованості в сумі 913 грн. 62 коп. є необґрунтованими. Крім того, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені також не підлягають задоволенню з вище зазначених підстав та з врахуванням того, що на даний час він створив нову сім`ю, має на утриманні малолітню дитину, яка також потребує матеріальної допомоги. Таким чином, просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам, який був складений 29 січня 2015 року є правильним, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор: Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, суду пояснила, що нею на прохання відповідача був проведений перерахунок заборгованості по сплаті відповідачем аліментів. 23 лютого 2015 року вона зробила перерахунок по сплаті аліментів, починаючи з дня подачі до суду заяви про стягнення аліментів та станом на 1 лютого 2015 року. Враховуючи те, що відповідач на протязі всього часу сплати аліментів, до 1 січня 2014 року сплачував аліменти в більшому розмірі, чим вони йому нараховувалися, вона перерахувала всі суми та встановила станом на 1 лютого 2015 року заборгованість по сплаті аліментів в сумі 913 грн. 62 коп., яка в той же день була сплачена боржником на користь стягувача. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши надані сторонами докази, ознайомившись із виконавчими провадження по виконанню виконавчого листа по сплаті аліментів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого: Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня подачі заяви, до повноліття дитини. Відповідно до рішення суду, [PERSON] був виданий виконавчий лист № 2-446/2010. За даним виконавчим листом, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 9 квітня 2010 року було відкрите виконавче провадження. Згідно свідоцтва про смерть, стягувач за вище зазначеним виконавчим листом [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 19 січня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження, у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом № 2-446/2010 р., виданого на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 березня 2010 року було замінено сторону (стягувача) з [PERSON] на її правонаступника - [PERSON], [INFO]. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем та затвердженого в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 29 січня 2015 року, вбачається, що на протязі з березня 2010 року по грудень 2013 року (включно) відповідач своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області на утримання дитини. В січні, лютому та березні 2014 року відповідачем аліменти сплачувалися, однак не в повному обсязі, а починаючи з квітня 2014 року аліменти відповідачем не сплачувалися. Заборгованість по аліментам за період з квітня по грудень 2014 року, включно, складає 3472 грн. 20 коп. (385 грн. 80 коп. * 9 місяців = 3472 грн. 20 коп.) + 481 грн. 40 коп. (різниця між нарахованими аліментами та сплаченими за січень, лютий, березень 2014 року), а всього 3953 грн. 60 коп. Даний розрахунок заборгованості по аліментам, суд вважає, як такий, що відповідає дійсності та складений відповідно до вимог сімейного законодавства.. Зокрема, зі змісту Постанови Верховного суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81 цс 13, що прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та є обов'язковою для застосування всіма судами України,- зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по аліментам підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 3029 грн. 95 коп. (за період з січня по грудень 2014 року (включно), так як відповідачем 23 лютого 2015 року була сплачена заборгованість по аліментам в сумі 913 грн.62 коп., що підтверджується фіскальним чеком № 8098. Одночасно суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду Відповідно до абз. 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв'язку із юридичним фактом порушення особою обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості, не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач неналежним чином виконував обов'язки по сплаті аліментів, починаючи з січня 2014 року, у зв'язку із чим, з його вини виникла заборгованість в сумі 3953 грн. 60 коп. Посилання відповідача на те, що його вини в тому, що утворилася заборгованість по аліментам немає - є безпідставними, так як відповідач, незважаючи на будь-яких обставини повинен був сплачувати аліменти на утримання дитини, більш того, останній був обізнаний з тим, що мати дитини померла, та дитина фактично залишилася на утриманні бабусі, яка є пенсіонеркою. Крім того, із пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідач відкривав для позивача рахунок в банку, на який йом повинна була зараховуватися пенсія, а тому знав номер платіжної картки та міг перераховувати на неї аліменти. Крім того, сама по собі зміна сімейного стану (народження дитини в іншому шлюбі) не створює наслідків для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені. Це можливо лише у випадку наявності таких перешкод, які унеможливлюють виконання аліментного обов'язку. Відповідно до ст. 74 ч. 4 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо, виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження. Однак, судом не може бути прийнятий до уваги розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, складений 23 лютого 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні за заявою боржника, так як було вже зазначено судом, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця. Переплата аліментів не може бути зарахована в рахунок майбутніх платежів. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по аліментам за період з січня по грудень 2014 року (включно) в сумі 3029 грн. 95 коп. та пеня за несплату аліментів за період з квітня по грудень 2014 року (включно) в сумі 4 265 грн. 32 коп. При цьому, суд перевірив рохрахунок пені наданий позивачем та переконався, що він складений відповідно до положень Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Верховного суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81 цс 13, що прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та є обов'язковою для застосування всіма судами України. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, однак відповідач таке клопотання в судовому засіданні не заявляв, а в своїх запереченнях наданих суду просив суд в задоволенні позову в повному обсязі відмовити. Відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволенної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial