Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля». Через затримку виплати заробітної плати 11 жовтня 2018 року вона звільнилася з вказаного підприємства за власним бажанням. Станом на 20 січня 2019 року відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 9 191,36 грн. В зв'язку із тим, що розрахунок не був проведений у встановлені законом строки, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 жовтня 2018 року по день ухвалення рішення суду. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача їй завдано моральної шкоди. В зв'язку із затримкою виплати заробітної плати вона вимушена була звільнитися, відчувала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв'язки, була змушена економити, за цей час накопичилася заборгованість зі сплати комунальних послуг, погіршився стан її здоров'я, але вона не мала належного лікування, оскільки вона вимушена була економити на ліках. Тому вона перебувала на довготривалому лікарняному. Через погіршення стану її здоров'я вона була направлена до медико-соціальної експертної комісії, яка після огляду встановила їй третю групу інвалідності. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 9 191,36 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 жовтня 2018 року по день ухвалення рішення, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору, а також допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду відзив , згідно з якими станом на 11 лютого 2019 року борг підприємства перед позивачем становить 8 889,54 грн., з яких сума невиплаченої заробітної плати становить 1 206,69 грн., а сума невиплаченої одноразової виплати за несвоєчасну виплату заробітної плати складає 7 862,85грн. Крім того, відповідач не порушував передбачені ст.. 116 КЗпП України строки розрахунку при звільненні перед відповідачем , оскільки [PERSON] фактично в день звільнення не працювала (перебувала у відпустці) та не заявляла вимогу про виплату належних їй сум. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до копії вкладишу до трудової книжки [NUMBER], виданого взамін трудової книжки, [PERSON] звільнена з ВП « Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» 11 жовтня 2018 року за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням умов колективного договору (несвоєчасною виплатою заробітної плати). Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В ході розгляду справи позивачем надано суду довідку ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» № 1-638 від 12 березня 2019 року, відповідно до якої станом на 12 березня 2019 року заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі складає 7 862,85 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що відповідач не порушував передбачені ст. 116 КЗпП України строки розрахунку при звільненні, оскільки в порушення вимог, визначених ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню. Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. з відповідними змінами та доповненнями. Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з довідкою ДП «Селидіввугілля» № 467 від 14 листопада 2018 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 155,04 грн. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягають робочі дні. В зв'язку з чим за період з 12 жовтня 2018 року по 12 березня 2019 кількість робочих днів складає 103 дні (жовтень 2018 року - 13 робочих днів; листопад 2018 року - 22 робочі дні; грудень 2018 року - 20 робочих днів; січень 2019 року - 21 робочий день; лютий 2019 року - 20 робочих днів; березень 2019 року - 7 робочих днів). Таким чином, середній заробіток за цей час становить 15 969,12 грн., з розрахунку: 103 (кількість днів затримки розрахунку) Х 155,04 (середньоденна заробітна плата). Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи ступінь моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його житті, а також з урахуванням конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає 3 000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він переживає та переносить. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, на 76 %, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, 76 % від 704,8 грн. становить 535,65 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial