Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1 860 грн. 00 коп. з [PERSON] щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що з 01 вересня 1990 р. позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], що проживає разом зі сторонами, та доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває у шлюбі та змінила прізвище на [PERSON]. Протягом останніх двох років, відповідач залишив родину, з даного часу позивач [PERSON] з донькою [PERSON] проживає окремо від відповідача. В добровільному порядку коштів на утримання дитини відповідач не надає, у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1860,00 грн. щомісячно з 21.06.2018 року. Посилаючись на ст.ст.75, 77, 79, 80, 81, 180-182, 184, 191 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги позову та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що не має постійного доходу та не має змоги сплачувати кошти в розмірі . Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 01 вересня 1990 р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, шлюб зареєстровано Облітківською сільською радою Радомишльського району Житомирської області про що зроблено а/з № 9. ( а.с. 10). Від вказаного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], що проживає разом зі сторонами, та доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває у шлюбі та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.9) Однак, сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв'язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різними інтересами. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним, з 2016 року сторони проживають окремо. Починаючи з 2016 року відповідач не переймається за які кошти утримується донька [PERSON], тому позивач вимушена вдаватись за матеріальною допомогою до родичів. На даний час донька [PERSON] навчається у Київському медичному коледжі №3 у м.Києві, що потребує додаткових і значних матеріальних витрат. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач який є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] проживає окремо від дитини та позивача, кошти на утримання дитини не надає в розмірі достатньому для повноцінного існування, утримання та розвитку дитини, а тому є доцільним стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі по 1200,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки вказана сума в змозі в достатній мірі забезпечити нормальний рівень для проживання та розвитку дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позов про стягнення аліментів пред'явлено до суду 21.06.2018 р. то стягнення аліментів слід розпочати з даного часу. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial