Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження здоров'я, в якій просить стягнути з відокремленого підрозділу «Шахта Південнодонбаська № 3» ім.. М.С. Сургая ДП «ДВЕК» на свою користь грошову суму у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта Південнодонбаська № 3» ім. М.С. Сургая ДП «ДВЕК», працюючи на посаді прохідника підземного з повним робочим днем в шахті. Робота в шахті є джерелом підвищеної небезпеки. Це робота з особливими природними, географічними, геологічними умовами підвищеного ризику і небезпеки для здоров'я, яка пов'язана з шкідливими, важкими і небезпечними умовами праці. Здійснення трудової діяльності в шахті створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Робота на шахті за професією прохідника пов'язана з важкою фізичною працею в несприятливих умовах, з постійним тісним контактом з пилом і шкідливими факторами. І саме ця професія і стала основною і відповідальною за розвиток у [PERSON] професійного захворювання, а саме: хронічного обструктивного бронхіту пилової етіології. У зв'язку з отриманим професійним захворюванням був складений акт розслідування професійного захворювання від 17 серпня 2005 року, відповідно до якого комісія з розслідування професійного захворювання відповідними службами вугільного підприємства прийшла до висновку про отримання позивачем професійного захворювання внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективності застосування заходів по боротьбі з пилом. 06 вересня 2005 року [PERSON] вперше пройшов медичне обстеження в МСЕК м. Донецька, рішенням якої було визнано стійку втрату професійної працездатності 40 % у зв'язку з професійним захворюванням безстроково. На підставі повторного висновку МСЕК від 23 листопада 2010 року позивачеві було встановлено 60 % втрати професійної працездатності у зв'язку з даним професійним захворюванням. Позивачу рекомендовано лікування, та протипоказана праця пов'язана з підземними роботами. Внаслідок зазначених пошкоджень здоров'я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання професійного захворювання позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що [PERSON] втратив професійну працездатність на 60 %, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих зв'язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 60 000,00 гривень. Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 29 листопада 2013 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі Донецької області, оскільки у період дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з 01 квітня 2001 року по 31 березня 2007 року за наявності факту заподіяння моральної шкоди, страхова виплата за моральну шкоду, відповідно до ст. 21, ч.3 ст.28, ч.3 ст.34 Закону виплачується Фондом соціального страхування, в тому числі й у разі стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності. Як встановлено в судовому засіданні, первинно позивачу було встановлено втрату працездатності у 2005 році. 13 січня 2014 року на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області надійшло заперечення відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі Донецької області на позовну заяву [PERSON], на підставі якого начальник відділення просить відмовити в задоволенні його позовних вимог. Заперечення обґрунтоване тим, що у виписці з акту огляду первинного МСЕК від 06 вересня 2005 року факт заподіяння моральної шкоди відповідно до порядку «Встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяна шкода здоров'ю, зв'язаним з виконанням трудових обов'язків» затвердженим наказом МОЗ України від 22.12.95 № 212, позивачу не встановлено. Різновидом висновку медичних органів як підстави для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого які також не надані позивачем у судове засідання. На підставі ст. 1, 5 і ч. З ст. 28 зазначеного Закону, страхова виплата за моральну шкоду провадиться потерпілому незалежно від утрати ним професійної працездатності і, отже, довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є підставою для розрахунку відшкодування потерпілому страхових виплат (одноразової допомоги і щомісячних страхових виплат) і не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. У позовній заяві відсутні посилання на те у чому саме полягає завдання моральної шкоди позивачеві з боку Фонду, не зазначено істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого, не надано обґрунтування розміру моральної шкоди, порядку її розрахунку та не надано жодних доказів які б це підтверджували. В своєму запереченні відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до акту про розслідування хронічного професійного захворювання від 22.08.2005 року [PERSON] отримав професійне захворювання - хронічний обструктивний бронхіт пилової етнології. На підставі первинного висновку МСЕК від 06.09.2005 року позивачеві було встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. На підставі повторного висновку МСЕК від 23.11.2010 року позивачеві було встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з даним професійним захворюванням. Позивачу призначено і виплачено одноразову допомогу у сумі 16 400,00 грн., у зв'язку з професійним захворюванням, також провадиться щомісячні страхові виплати у сумі 3455,23 грн. та сплачує витрати на санаторно-курортне та медикаментозне лікування. Крім того, позивач не втратив професійну працездатність у своїй колишній професії, і не втратив здатність вести звичний спосіб життя, оскільки позивачу не протипоказана праця в підземних умовах, в контакті з пилом, токсичними газами, речовинами та тяжка фізична праця. Жодною довідкою це не підтверджено. Позивач вважає, що відповідач відшкодував збиток у повному обсязі і позивач у судове засідання доказів, передбачених ст.57 ЦПК України про наявність спричинення йому моральної шкоди не надав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги своєю позовної заяви підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні. Представник відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі Донецької області Степанюк Р.В. (діє на підставі довіреності від 07 лютого 2014 року) в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені в запереченні на позовну заяву. Представник відповідача відокремленого підрозділу «Шахта Південнодонбаська № 3» ім.. М.С. Сургая ДП «ДВЕК» Пономаренко Л.М. (діє на підставі довіреності від 27 грудня 2013 року) в судовому засіданні заперечувала проти того, щоб моральна шкода стягувалась саме з шахти, оскільки вона підлягає стягненню з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі Донецької області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта Південнодонбаська № 3» ім.. М.С. Сургая ДП «ДВЕК», працюючи на посаді прохідника підземного з повним робочим днем в шахті. Під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON] отримав професійне захворювання. На підставі первинного висновку МСЕК від 06 вересня 2005 року позивачеві було встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. На підставі повторного висновку МСЕК від 23 листопада 2010 року позивачеві було встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з даним професійним захворюванням. [PERSON] встановлена ??третя група інвалідності. Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 положення ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" необхідно розуміти як визначення порядку, процедури й розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, в окремому випадку - лише у випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Зазначене положення не виключає обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, має забезпечуватися Фондом на підставі ст.ст. 1,5,6,13,21 і ч.3 ст.28 цього ч.328 Закону всім потерпілим, у тому числі у випадку тимчасової, стійкої часткової або повної втрати професійної працездатності. Під шкодою, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, треба розуміти таку шкоду, за якої не втрачається здатність працівника до роботи за своєї професією (фахом) і кваліфікацією. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Свою моральну шкоду позивач оцінив у 60 000 грн. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди відокремленим підрозділом «Шахта Південнодонбаська № 3» ім.. М.С. Сургая ДП «ДВЕК» у розмірі 60 000 грн., суд не вважає обґрунтованими. Зокрема, посилаючись на те, що у період дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з 01 квітня 2001 року по 31 березня 2007 року за наявності факту заподіяння моральної шкоди, страхова виплата за моральну шкоду, відповідно до ст. 21, ч.3 ст.28, ч.3 ст.34 Закону виплачується Фондом соціального страхування, в тому числі й у разі стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі первинного висновку МСЕК від 06.09.2005 року позивачеві було встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. На підставі повторного висновку МСЕК від 23.11.2010 року позивачеві було встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з даним професійним захворюванням. Саме тому відшкодування моральної шкоди по втраті професійної працездатності у розмірі 40 % підлягає стягненню з Фондоу соціального страхування, а інші 20 % (загальна страта професійної працездатності 60 %) - відокремленого підрозділу «Шахта Південнодонбаська № 3» ім.. М.С. Сургая ДП «ДВЕК». Крім того, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з Фондом соціального страхування на користь позивача [PERSON] 12 000,00 грн., а з шахти - 6 000,00 грн., пропорційно до втраченої працездатності. Задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст..88 ЦПК України, відповідно до якої якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому суд вважає необхідним стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар'їнському районі Донецької області на користь держави судовий 121 гривня 90 копійок, а з державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія Відокремлений підрозділ «Шахта Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» на користь держави судовий сбір у розмірі 121 гривня 90 копійок. На підставі ст.ст. 22, 58 Конституції України, ст. ст. 273-1 КЗпП України, Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року,

Outcome: partial