Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому зазначило, що 31 травня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір №10/380-15КМК-07, згідно якого він надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 30000 доларів США на строк з 31.05.2007 року до 30.05.2012 року зі сплатою 17 % річних (згідно Додаткової угоди № 10/380-15КМК-07 ДУ1). 26.06.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «ДельтаБанк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПАТ «ДельтаБанк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року, укладеним з [PERSON] В забезпечення виконання зобовязань позичальником [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 31.05.2007 року укладений договір поруки №10/380-15ПМК-07, згідно якого поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечується також договором іпотеки №10/80-153МК/3 від 31.05.2007 року, укладеним з [PERSON], предметом якого є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,2 кв.м, що належить на праві приватної власності іпотекодавцю. У звязку з тим, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, станом на 19.05.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 219337,34 грн., яка складається з наступного: 184879,81 грн. тіло кредиту; 34457,53 грн. відсотки за користування кредитом. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 219337,34 грн., а також в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,2 кв.м, яка є приватною власністю [PERSON], шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати у справі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав та додатково пояснила, що першочергово [PERSON] укладав кредитний договір з ВАТ «Кредитпромбанк», а ПАТ «Дельтабанк» став правонаступником 26.06.2013 року, при цьому змінилися рахунки, за якими належало сплачувати кредит. Відповідач належним чином рекомендованим листом повідомлявся про заміну кредитора. Оскільки «Дельта Банк» та «Кредитпромбанк» це різні банки, про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 31.05.2007 року на користь ПАТ «Кредитпромбанк» на підставі рішення суду позивачу нічого не відомо і не мало бути відомо. «Дельтабанк» звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у травні 2007 року уклав кредитний договір з ПАТ «Кредитпромбанк» на суму 30000 доларів США, кредит погашав до 2008 року, рішення суду про стягнення з нього заборгованості було ухвалене в 2013 році, на підставі якого виданий виконавчий лист та відкрите виконавче провадження. В рахунок погашення кредиту в нього були арештовані автомобіль та квартира. Лише після судового виклику він дізнався про звернення ПАТ «ДельтаБанк» у 2014 році до суду про стягнення з нього заборгованості за тим же кредитним договором, укладеним у травні 2007 року. Про заміну кредитора йому ніхто не повідомляв, розрахункові рахунки позивача також не повідомлялися. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що з [PERSON] вже стягнута заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «Кредитпромбанк» на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя, про заміну кредитора та розрахункових рахунків відповідача ніхто не повідомляв. У звязку з цим не підлягають задоволенню і вимоги до [PERSON], як до поручителя за кредитним договором, а також вимоги в частині стягнення звернення на предмет іпотеки, яка належить [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, у якій просили розглянути справу за їхньої відсутності, позов не визнали повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 31 травня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір №10/380-15КМК-07, згідно якого відповідачеві надано кредитні кошти у розмірі 30000 доларів США на строк з 31.05.2007 року до 30.05.2012 року зі сплатою 17% річних (згідно Додаткової угоди №10/380-15КМК-07 ДУ1). В забезпечення виконання зобовязань позичальником [PERSON] за вищевказаним кредитним договором № 10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 31.05.2007 року укладений договір поруки №10/380-15ПМК-07, згідно якого (п.п.1.1., 1.3 договору) поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник. 26.06.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «ДельтаБанк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до ПАТ «ДельтаБанк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі й за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року, укладеним з [PERSON], договором поруки №10/380-15ПМК-07 від 31.05.2007 р., укладеним з [PERSON], та за іпотечним договором іпотеки №10/80-153МК/3 від 31.05.2007 року, укладеним з [PERSON] Даний факт підтверджується також витягом з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року. За вих.№6768/КРК/04072013-1116 від 04.07.2013 року на адресу боржника [PERSON] надсилалося повідомлення про відступлення права вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «ДельтаБанк», в результаті якого новий кредитор ПАТ «ДельтаБанк» є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами, прав іпотекодержателя та всіх прав за договорами поруки з 26.06.2013 року. Також боржникові був повідомлений новий банківський рахунок, на який належало сплачувати всі платежі. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. До теперішнього часу відповідачі зобов'язання по поверненню боргу не виконали. За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.553 та ст.554 ЦК УЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно довідки від 19.05.2014 року заборгованість за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року станом на 19.05.2014 року складає 219337,34 грн., яка складається з наступного: 184879,81 грн. тіло кредиту; 34457,53 грн. відсотки за користування кредитом. Разом з тим, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.02.2011 року, яке набрало законної сили 21.02.2011 року, з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» вже стягнута заборгованість за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року у розмірі 158093,66 грн., яка утворилася станом на 08.04.2010 року. Даним рішенням також встановлені факти порушення зобовязань за кредитним договором відповідачем [PERSON] та неприпинення договору поруки з [PERSON], у звязку з чим ці обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до довідки Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ ГУЮ у Донецькій області № В-11 від 23.02.2015 року на виконанні у Жовтневому ВДВС перебуває виконавчий лист №2-379 від 10.02.2011 року, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості, зокрема, за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року у розмірі 158093,66 грн. 18.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що банк в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України намагається покласти на відповідачів подвійну цивільно-правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. А тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «ДельтаБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року лише у розмірі 61243,68 грн. (219337,34 - 158093,66), оскільки зобовязання до теперішнього часу не припинилось належним виконанням. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31.05.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) був укладений договір іпотеки №10/80-153МК/3, предметом якого є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,2 кв.м, що належить на праві приватної власності іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна в м. Маріуполі 21 травня 2007 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 23 травня 2007 року за №18954621. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про іпотеку» даний договір не припинив своєї дії. Згідно підпункту п.3.2.1 та п.4.5 даного договору сторони домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно (предмет іпотеки) з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Реалізація майна здійснюється іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». В силу ч.1, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором. Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,2 кв.м, що належить на праві приватної власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 219337 грн. 34 коп. за кредитним договором №10/380-15КМК-07 від 31.05.2007 року шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, підлягають задоволенню. За правилами статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 612,44 грн., а з відповідача [PERSON] - у розмірі 243,60 грн. за задоволені немайнові вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial