Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і, з врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2528,42 гривні, 3 % річних в розмірі 149 гривень, індекс інфляції в розмірі 1620,25 та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2014 р. о 08 год. 40 хв в м.Бровари на вул.Першого травня, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Сузукі» д.н. [NUMBER], власником якого є позивач, та за кермом якого була [PERSON], та автомобіля «Део Ланос» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Део Ланос» д.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «УТСК» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ /3440225. Позивач посилається на те, що 05.03.2015 р. він звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та надав необхідні документи. Однак, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування з порушенням строку, визначеного ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише 13.05.2016 р. В зв»язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 05.03.2015 р. (моменту звернення з заявою) по день виплати страхового відшкодування (13.05.2016 р.) в розмірі 2528,42 гривні, на підставі положень ст.625 ЦК України стягнути з ПрАТ «УТСК» 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування та інфляційні збитки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що в зв»язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування відповідач зобов»язаний сплатити пеню на підставі положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а також згідно з ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні збитки, оскільки виплата страхового відшкодування є грошовим зобов»язанням. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, надіславши письмові заперечення, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2014 р. о 08 год. 40 хв в м.Бровари на вул.Першого травня, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Сузукі» д.н. [NUMBER], власником якого є позивач, та за кермом якого була [PERSON], та автомобіля «Део Ланос» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Део Ланос» [NUMBER] була застрахована ПрАТ «УТСК» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ /3440225. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 05.03.2015 р. позивач подав до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування, однак лише 13.05.2016 р. в розмірі 4174,34 гривні Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки Страхова компанія не виконала у належний строк своїх зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Звертаючись до суду позивач просить стягнути пеню за період з 05.03.2015 р. (моменту звернення) по 13.05.2016 р. (день виплати). Однак, зазначені вимоги не в повній мірі узгоджуються з положенням ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з вимогами ст.35 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як встановлено судом, повідомлення про настання страхового випадку надійшло від [PERSON] 02.12.2014 р. З заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до Страхової компанії лише 05.03.2015 р. В силу положень п.36.2 ст.36 Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Тобто, вирішуючи питання щодо періоду, за який підлягає стягенню пеня суд приймає до уваги подані представником відповідача письмові заперечення в цій частині, відповідно до яких пеня підлягає стягненню лише з 05.09.2015 р. з врахування кількості днів прострочення подання позивачем всіх необхіднів документів для виплати страхового відшкодування (93) та кількості днів згідно з ст.36 Закону, яка надана Страховику для здійснення страхової виплати (90 днів). Тобто, пеня підлягає стягненню за період з 05.09.2015 р. по 13.05.2016 р. При розрахунку розміру пені суд виходить з того, що за період з 05.09.2015 р. по 03.03.2016 р. подвійна облікова ставка НБУ становила 22 % і кількість днів прострочення складала 181 день, за період з 03.03.2016 р. по 13.05.2016 р. розмір подвійної облікової ставки НБУ становив 19 % і кількість днів прострочення становила 70 днів. Всього за зазначений період підлягає стягненню пеня в розмірі 1271,41 гривня. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «УТСК» та власника автомобіля «Део Ланос» на користь третіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов»язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов»язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Відповідно до проведеного судом розрахунку сума 3 % річних за період з 05.09.2015 р. по 13.05.2016 р. становить 86 гривень, та інфляційних збитків - 378,20 гривень. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 05.09.2015 р. по 13.05.2016 р. На підставі ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі, сплачений позивачем при зверненні до суду пропорційно до задоволених вимог (40,4%).

Outcome: partial