Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 38677,64 (Доларів США), що за курсом 21,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.07.2015 року складає 849361,08 грн. за кредитним договором №MRT9GK0400038 від 06.12.2007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.12.2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №MRT9GK0400038. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 32900 Доларів США на термін до 06.12.2018 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, [PERSON] сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк видав кредит у розмірі 32900 доларів США. [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконав, тому станом на 14.07.2015 року має заборгованість у розмір 38677,64 доларів США, яка складається з: 13904,64 доларів США заборгованість за кредитом; 1,70 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 22918,67 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; штрафи 11,38 доларів США (фіксована частина); 1841,25 доларів США (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №MRT9GK0400038 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАН» та поручителем [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до умов поруки, а саме п.5 Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором. Згідно п.6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Вимога залишена буз задоволення. Тому звернувся до відповідачів з вимогою про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, позовні вимоги обґрунтовує наступним. 06 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № MRT9GK0400038 було укладено договір поруки. На час складання Договору поруки її прізвище було [PERSON], 18.06.2015 року уклала шлюб з [PERSON] Вважає, що договір поруки припинив свою дію з наступних підстав. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитом для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання ( у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежом). Строк повернення кредиту встановлено до 06 грудня 2018 року. Згідно з умовами п.7.1.2 у разі порушення термінів оплати, передбачених п.7.1.1 на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Рішенням апеляційного суду встановлено, що станом за 13 березня 2009 року [PERSON] мав прострочену заборгованість в сумі 32745,92 доларів США, що стало причиною зміни терміну погашення кредиту з 06.12.2018 року на останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. На 31 березня 2009 року приходиться останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (останній платіж в розмірі 501 долар США відбувся 28 листопада 2008 року). Тому вважає, що договір поруки діяв до 31 березня 2014 року. 01. квітня 2014 року він припинив свою дію. З позовної заяви стало відомо, що між позивачем та [PERSON] 25.04.2012 було укладено додаткову угоду, відповідно умов якої дата остаточного повернення заборгованості за договором перенесена на 07.12.2020 року, збільшено відсотки за користування кредитом до 0,12 % річних, замість 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості, п.1.5. передбачена відповідальність за порушення строку виконання чергового зобовязання понад 30 днів, у вигляді пені у розмірі 0,08% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, та суми штрафу у розмірі 20035,65 доларів США, обсяг відповідальності за невиконання кредитного договору збільшено порівняно з умовами Кредитного договору. Згоди на зміну умов договору не надавала. Не була належним чином повідомлена про підвищення процентної ставки та збільшення відповідальності по кредитному договору. Тому просить визнати договір поруки від 06.12.2007 року припиненим. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала, наполягала на їх задовоенні, проти зустрічного позову заперечувала, оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Договором поруки сторони обумовили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань по Кредитному договору. В основному договорі та договорі поруки передбачена можливість зміни розміру процентної ставки і ця умова стала результатом домовленості сторін, отже, поручитель дав згоду на зміну розміру процентної ставки. Банк підвищив відсоткову ставку 24.11.2008 року з 11,04% річних до 13,08%. Про це було повідомлено відповідача [PERSON] шляхом направлення листа повідомлення. Відповідач [PERSON] був згоден з новими умовами договору. Надалі, внаслідок укладення додаткової угоди від 25.04.2012р. Відсоткова ставка почала становити 0,12% річних, тобто більш вигідне стало становище для Відповідачів. Порука до договором припиняється після закінчення 7 (семи) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Відповідачі належним чином зобовязання не виконали. В подальшщому надала заяу про розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, у судовому засіданні не заперечував проти наявності заборгованості за тілом кредиту та процентах, проти пені та штрафу заперечував. Проти зустрічного позову не заперечував. В подальшому у судове засідання ее прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив до позовних вимог про стягнення пені застосувати строки позовної давності та до вимог про стягнення штрафу дію Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» . Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника. Просить її зустрічний позов задовольнити, а у основному позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, зазначила, що за основним позовом позивачем не надано належного розрахунку пені за догвором, просила відмовити у задоволенн позову, оскільки вважає, що договор поруки із [PERSON] є припиненим, тому просила задовольнити зустрічний позов. В подальшому від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність зустрічний позов просить задовольнити, а в позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі. Стосовно стягнення неустойки (пені, штрафу) застосувати строки позовної давності, передбачені ст. 258 ЦК України, які сплили н час звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду, а також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку "приват Банк" відповідно до п.1.1. Статуту. 06.12.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №MRТ9GК04000038, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у сумі 32900 доларів США на строк до 06.12.2008., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11.04% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми наданого кредиту, разова винагорода за надання фінансового інструменту 3,00% від суми наданого кредиту. 06.12.2007р. з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № MRТ9GК04000038, відповідно до умов якого він поручилась перед кредитором за виконання [PERSON] його зобов'язань за кредитним договором № MRТ9GК04000038, що був укладений між кредитором та боржником, у повному обсязі. Відповідно свідоцтва про шлюб (а.с. 46), [PERSON], змінила прізвище на [PERSON] у звязку з реєстрацією шлюбу. У відповідності до п.4 договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до п.13 договорів поруки зміни та доповнення до договору вносяться лише за згодою сторін в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди. На підставі ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04.10.2010 року, у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом [PERSON] до ЗАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, позовні вимоги Банку були задоволені звернуто стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № MRТ9GК04000038 від 06.12.2007 року в розмірі 32745,92 доларів США, на квартиру за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, бульвар Шевченка, 289-78, у задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області, в цій частині рішення залишено без змін. З представлених розрахунків встановлено, що заборгованість відповідача станом на 14.07.2015 становить 38677,64 доларів США, яка складається з наступного: 13904,64 доларів США заборгованість за кредитом; 1,70 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 22918,67 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,38 дол. США фіксована частина, 1841,25 дол. США процентна складова, що за курсом 21,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.07.2015 складає 849361,08 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.12 договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 23 травня 2012 року (справа № 6-33цс12), умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з кредитним договором дата остаточного повернення кредиту 06.12.2018р. Згідно з п.1.2 Додаткової угоди дата остаточного повернення заборгованості за договором перенесена на 07.12.2020 року. Відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту за договором. Як убачається з матеріалів справи, у квітні 2009 року банк звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № MRТ9GК04000038 від 06.12.2007 року, загальний розмір якої склав 32745,92 доларів США. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 вересня 2014 року (справа № 6-53цс14), виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або встановленого договором поруки. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Таким чином, звернувшись до суду у квітні 2009 року з позовом до [PERSON] за кредитним договором, банк змінив строк виконання основного зобов'язання, однак з вимогою до поручителя [PERSON] щодо солідарного стягнення такої заборгованості позивач, за первісним позовом, звернувся шляхом пред'явлення до нього позову 28.08.2015 року, тобто за межами встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення такої вимоги, що свідчить про припинення поруки та відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом щодо солідарного стягнення з [PERSON] такої заборгованості. До того ж відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Судом встановлено, що додаткова угода №1 від 25.04.2012 укладена між ПАТ КБ «Приватбагк» та [PERSON] до кредитного договору № MRТ9GК04000038 від 06.12.2007 року, встановлює нові умови, а саме дата остаточного погашення заборгованості за договором збільшена до 07.12.2020 року, змінився графік погашення кредиту, передбачена відповідальність за порушення строку виконання чергового зобовязання понад 30 днів, у вигляді пені у розмірі 0,08% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, та суми штрафу у розмірі 200,5,65 доларів США, тобто обсяг відповідальності за невиконання кредитного договору збільшено, порівняно з умовами Кредитного Договору на суму штрафу у розмірі 20035,65 доларів США. В матеріалах справі відсутні докази того, що на ці зміни було отримано згоду поручителя. Вирішуючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» суд враховує наступне. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочки. У той самий час, згідно з пунктами 4.3 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає у [INFO]. Виходячи з наведеного, з відповідача не підлягає стягненню штраф у розмірі 11,38 доларів США фіксована частина та 1841,25 доларів США - процентна складова, а також заборгованість за пенею. В розрахунку заборгованості станом на 14.07.2015 року, доданого до позову , пеня вказана в розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості, замість 0,08% як зазначено у Додатковій угоді. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідачем [PERSON] Євгенвичем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності щодо стягнення пені, тому остання підлягає задоволенню. За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь кредитної установи слід стягнути: заборгованість по кредиту у сумі 13904,64 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1,70 доларів США. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 ст. 533 ЦК України). Позивачем у позові зазначено, що останнім розраховано суму боргу у гривні за курсом 21,96 грн. за 1 долар відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.07.2015 року, що не суперечить вимогам законодавства, тому зазначений курс долару США можливо застосувати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки вимоги [PERSON] за зустрічним позовом задоволені, тому з ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно від задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 192, 533, 526, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України,

Outcome: partial