Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача моральну шкоду за безпідставну відмову у виплаті грошової допомоги на догляд як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу по 50000 грн. негайно після проголошення судового рішення. Свої вимоги мотивують тим, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та пенсіонером. Його дружина не працює, оскільки разом з ним здійснює догляд за позивачем [PERSON] , який є інвалідом І групи. 06.12.2019 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою та відповідними документами з метою отримання допомоги по догляду за його братом - [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду, але йому було відмовлено. Вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, яка завдала їм (позивачам) великих моральних страждань, зокрема: погіршення стану здоров`я, зміна встановленого порядку життя (проблеми зі сном, травленням, фізичні болі та душевні страждання), неможливості отримання належного лікування та харчування. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення (повідомлення) Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області про надання (відмову) соціальної допомоги №12 від 08.01.2020 року; зобов`язано відповідача призначити та здійснити виплату [PERSON] щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за нею за період з 01.12.2019 року по 30.11.2020 року. Крім цього, [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області про стягнення моральної шкоди, але ухвалою суду від 14.01.2020 року йому було відмовлено у відкритті провадження, оскільки вказані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі звернулися з даним позовом до суду. В свою чергу, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що ним необхідно було підтвердити доходи родини. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року [PERSON] у квітні 2020 року отримав грошову допомогу в розмірі 10135 грн. за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно по 2027 грн. щомісячно. Позивачі подали до суду відповідь на відзив, в якій просили позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Крім цього, зазначають, що незаконні дії посадових осіб відповідача призвели до розпаду їх родини, а судові процеси з приводу оскарження цих дій - до матеріальних збитків та моральних страждань. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 13.07.2020 року та 23.09.2020 року на задоволенні позовних вимог наполягав. Крім цього, пояснив, що він являється опікуном [PERSON] . В 2018 році вони зверталися до відповідача з приводу оформлення [PERSON] опікуном [PERSON] , оскільки до цього вона доглядала за їх батьком, однак їм було відмовлено. Згодом було відмовлено його дружині та йому самому. Крім цього, відповідачем йому було відмовлено у виплаті допомоги по догляду за його братом, хоча ним були подані усі необхідні документи для цього. Вказані дії відповідача призвели до того, що дружина пішла від нього, що й послугувало причиною моральних страждань з його сторони. Зазначає, що його брат потребує постійного догляду та важко переносить несправедливість з боку органів державної влади по відношенню до нього і не розуміє чим саме викликано таке відношення до нього, як інваліда. Психічний стан [PERSON] змінився після досягнення 50-річного віку, після чого він почав хворіти на психічне захворювання. Догляд за братом він здійснює самостійно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 13.07.2020 року пояснень щодо позову надати не міг. Представник відповідача в судовому засіданні 23.09.2020 року пояснив, що [PERSON] було відмовлено у виплаті грошової допомоги через неточності в поданих документах та неподані декларацію про доходи дружини. Після ухвалення судом рішення Управління виплатило [PERSON] допомогу, яка нараховується і по цей час. В судове засідання 28.09.2020 року позивач [PERSON] та відповідач не з`явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Приймаючи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ч. 1 ст. 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності за захворювання, пов`язані проходженням служби в ОВС, про що свідчить довідка до акту МСЕК серії 12 ААА №294273 (а.с.7). Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю І групи з дитинства та потребує стороннього догляду та нагляду, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №581923 (а.с.8). Відповідно до Висновку комунального некомерційного підприємства Біляївської районної ради «Біляївська центральна районна лікарня» №1275 від 06.12.2019 року, виданого [PERSON] , який проживає разом з [PERSON] , [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності є: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього розгляду. Висновок дійсний до 06.06.2020 року (а.с.22). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб №506 від 06.02.2020 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи №06-20/993 від 18.10.2018 року разом з [PERSON] у буд. [ADDRESS] проживає підопічний - [PERSON] , [INFO] (а.с.20, 21). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року вбачається наступне. [PERSON] 06.12.2019 року звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг №4018/1, в якій просив призначити допомогу на догляд (щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду). Разом із заявою [PERSON] подав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, висновок комунального некомерційного підприємства Біляївської районної ради «Біляївська центральна районна лікарня» від 06.12.2019 року №1275 виданого [PERSON] , копію паспорта позивача, довідку про реєстрацію місця проживання позивача, довідку про склад сім`ї. Управлінням соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області були витребувані дані стосовно позивача з Пенсійного фонду та фіскальної служби. За результатами витребуваних даних, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області була надана довідка від 18.12.2019 року про розмір пенсії по інвалідності [PERSON] за період з 01.06.2019 року по 01.12.2019 року та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 06.12.2019 року № 188 від ГУ ДФС в Одеській області. Листом від 10.12.2019 року вих. №3847 Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області повідомило [PERSON] про те, що з одержаних відповідей вбачається, що він має доходи в сумі 6479, 99 грн. (додаткове благо, заробітна плата та інші доходи), також є доходи у жінки, а саме: заробітна плата та виплати по цивільно-правовому договору в сумі 14676, 06 грн., які не були вказані в декларації про доходи та майновий стан на призначення допомоги, та для отримання допомоги; на догляд необхідно підтвердити доходи родини згідно довідки затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політки від 27.08.2004 року №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.11.2004 року за №1408/10008. Управлінням соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області від 08.01.2020 року прийнято повідомлення про надання (відмову) соціальної допомоги №12, відповідно до якого [PERSON] не призначено соціальну допомогу з таких підстав: не надано підтвердження розміру доходу з місця роботи та місця роботи дружини за попередні шість місяців, а також є розбіжності в складі сім`ї в наданій Декларації про доходи та майновий стан для призначення соціальної допомоги та довідки про склад сім`ї. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення (повідомлення) Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області про надання (відмову) соціальної допомоги №12 від 08.01.2020 року; зобов`язано відповідача призначити та здійснити виплату [PERSON] щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за нею за період з 01.12.2019 року по 30.11.2020 року (а.с.16-19). Згідно довідки №2610 від 23.09.2020 року [PERSON] отримує допомогу на догляд за інвалідом 1 групи і за період з грудня 2019 року по вересень 2020 року отримав всього 20543 грн. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не приймає до уваги надані позивачем листи Біляївської РДА в Одеській області №Ш-1250-1 о/п від 03.01.2020 року (а.с.24), №Ш-1249-1 від 03.01.2020 року (а.с.31), №Ш-503-1 від 31.05.2019 року (а.с.32); заяву про виплату пенсії або грошової допомоги від 09.04.2019 року (а.с.26); листи Управління соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області №138 від 16.01.2020 року (а.с.29), №432 від 06.02.2020 року (а.с.30), №454 від 07.02.2020 року (а.с.36); лист Міністерства соціальної політики України №1211/0/196-20/54 від 16.02.2020 року (а.с.35); витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.02.2019 року (а.с.72); заяву [PERSON] про неповідомлення про причини відмови по догляду за інвалідом І групи [PERSON] та надання копій документів, які подавались з заявою, для оскарження рішення про ненадання державної соцдопомоги (а.с.73-74); повідомлення про надання (відмову) соціальної допомоги №276 від 22.02.2019 року (а.с.76), оскільки вказані докази не стосуються предмета спору. Крім цього, суд не приймає до уваги надану довідку від 02.06.2020 року, оскільки з її змісту неможливо встановити ким і кому вона була видана та які обставини вона може підтвердити або спростувати (а.с.77). Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зазначає, що залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди за безпідставну відмову в грошовій допомозі особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за нею, у розмірі 50000 грн., суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] було відмовлено в грошовій допомозі, що стало підставою для звернення до суду, про що свідчить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року. Вказаною відмовою йому безсумнівно були завдані емоційні та душевні страждання. При цьому, на думку суду, позовні вимоги є завищеними та суд,

Outcome: partial