Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн., починаючи з 11 травня 2012 року щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2011 року вона вступила у шлюб з відповідачем. У шлюбі народила сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не працює або приховує місце праці. З часу народження дитини відповідач з родиною не проживає, сумісне господарство не веде. Матеріальної допомоги на утримання сім'ї відповідач не надає, станом здоров'я дитини не цікавиться. Оскільки відповідач не надає інформацію про місце роботи і отримані доходи, вважає, що з нього підлягає стягненню аліменти у твердій грошовій сумі - 500 грн. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з*явилась, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність, на задоволені позову наполягає з часу подання позову до суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, надав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти того щоб стягувати з нього аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, але з дати подання позову до суду. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 19 листопада 2011 року сторони знаходяться у шлюбі, даний факт не оспорюються сторонами у судовому засіданні. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4), та який на даний час проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Суд встановив, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується вимогами позивача. Таким чином, відповідачем порушуються законні права позивача і неповнолітньої дитини, за захистом яких позивач звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов про стягнення аліментів задовольнити частково, а саме у відповідності до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, тільки від дня пред'явлення позову, а не з 11 травня 2012 року. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, її матеріальне становище, матеріальне становище позивача, його заробіток, заробіток відповідача, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, в зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі твердої грошової суми 500 грн. починаючи з 18 березня 2014 року і до повноліття дитини. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.1 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Згідно з п.3 ч. 2 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial