Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач просить визначити, що частка [PERSON], який помер 17.12.2017 р., у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4 і визнати за нею право власності на належну її померлому синові [PERSON] ј частку квартири в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що їй, двом відповідачам і її нині померлому сину [PERSON] на праві спільної власності у рівних частках належить зазначена квартира. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на зазначену частину квартири, вона, як спадкоємець першої черги у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну синові частку квартири у зв'язку з неможливістю визначення складу спадкового майна померлого а саме розміру належної спадкодавцю частки квартири [ADDRESS]. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі відзиву на позов не подали, подали заяви, в яких просили суд позов задовольнити, справу розглянути у їх відсутність. Своїх вимог до спадкового майна не пред'явили, не оспорювали спадкових прав позивачки. Тобто позов визнали. Третя особа - Приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] подала заяву про розгляду справи без її участі. Третя особа - Управління комунальним майном Броварської міської ради Київської області, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направило, причини неявки суду не повідомило. З наданих доказів встановлено: З свідоцтва про право власності на житло встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі розпорядження Фонду комунального майна Броварської міської ради Київської області від 16.11.1999р. №1072 на праві спільної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Розмір часток кожного із співвласників у свідоцтві не визначений.(квартира приватизована). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 01.11.2016р. встановлено, що право спільної сумісної власності вказаних осіб на вказану квартиру зареєстроване, розмір частки 1 (частки співвласників не визначені). Відповідачі подали заяву, в якій визнали і погодились з тим, що частки всіх співвласників у даній квартирі є рівними. Згідно свідоцтва про смерть - [PERSON] помер 17.12.2017р. Постановою від 23.07.2018р. приватний нотаріус бурлака ЛК. Відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності на вказану квартиру, підстава: не можливо встановити склад спадкового майна (не визначена частка спадкодавця). Згідно із ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємців учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті спадщини. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна з законних підстав, то позивач може захистити і довести свої спадкові та майнові права у суді. Виходячи з підстав набуття квартири у власність сторонами і спадкодавцем, враховуючи рівність прав співвласників і відповідно рівність їхніх часток у спільному майні, суд вважає можливим визначити частку спадкодавця, рівну з іншими співвласниками, яких всього чотири, - як ј. Позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Щодо другої позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на вказану частку як за спадкоємцем першої ерги, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного: Цивільна справа розглядається судом з урахуванням положень ст.ст.12 та 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, і такі докази суду надають сторони. Натомість у даній справі позивач не подав суду всі необхідні документи для висновку з приводу того, чи є позивач єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину (зокрема свідоцтва про народження, про смерть батька, про відсутність дітей спадкодавця, відсутність заповіту, тощо). Оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях, і за власною ініціативою суд не збирає докази, крім того закінчився строк збирання доказів (в підготовчому провадженні), то такі б висновки суду були передбаченими і негрунтованими на доказах. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину було невизначення частки спадкодавця. Тому разом з ухваленням судом даного рішення про визначення частки спадкодавця у спільному майні, відпала зазначена у постанові нотаріуса підстава і перешкода для відмови у видачі свідоцтва (свідоцтв) про право на спадщину спадкоємцю або спадкоємцям, які її прийняли. Дане право позивача не порушено, відсутні дані про відмову нотаріуса від вчинення даної нотаріальної дії на підставі вказаного рішення суду після набрання ним законної сили. Сам факт подання відповідачами заяви про згоду з позовом не є підставою для визнання за позивачем права власності, і не є підставою для перебирання судом на себе функцій нотаріальної контори/нотаріуса по вчиненню відповідної нотаріальної дії при відсутності для того певних перешкод. Тому в цій частині позов є передчасним і задоволенню на даний час не підлягає. Визнання права власності на спадкове майно спадкоємець має право в порядку звернення до нотаріуса/нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial