Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 25.09.2004 року по 18.05.2017 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом із відповідачкою. Відповідачка перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною, тому просив зобов'язати відповідачку не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою - [PERSON], визначити наступні способи його участі у вихованні дочки: побачення п'ять раз на тиждень з понеділка по п'ятницю з 17.00 год. до 20.00 год. за місцем навчання дочки або за місцем її проживання, перебування; двічі на місяць батько має право брати дочку [PERSON], [INFO], на вихідні з 18 години п'ятниці до 19 години неділі та спілкуватися за місцем свого мешкання; спільний відпочинок за домовленістю з відповідачкою першу чи другу половину літніх та зимових канікул дитина проводить з батьком, при цьому відвідувати з дочкою інші міста та держави; необмежене спілкування з дочкою [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з дочкою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дочка проводить з батьком; в день побачення з дочкою батько має право забирати дочку з дому/школи особисто; зобов'язати відповідачку за два дні до дня зустрічі з дочкою надати йому інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що дочка періодично зустрічається з батьком. Не заперечує проти побачень батька з дитиною 1 раз на тиждень у вихідний день або іноді у будній день. Представник відповідачки у судовому засіданні підтримала позицію відповідачки. Суду пояснила, що спір по суті відсутній. Відповідачка не перешкоджає спілкуванню батька з дочкою. Дитина ще маленька і потребує дотримання режиму дня, а батько не зможе забезпечити належний догляд за дитиною. Просила встановити побачення батька з дитиною 2 рази на місяць по суботам та один раз на місяць у четвер після дитячого садка. Представник третьої особи Служби у справах дітей АНД районної у місті Дніпрі ради у судове засідання з'явилася. Просила визначити наступні способи його участі у вихованні дочки: побачення батька з дочкою 1 раз на тиждень на вихідних та 2 рази на місяць у будній день. Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 11.06.2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Управління - службу у справах дітей АНД районної у місті Дніпрі ради та задоволено клопотання відповідачки про допит свідків. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою було укладено 25.09.2004 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 6). Дочка проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини. Зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 13 Сімейного кодексу України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Згідно зі статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов'язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З наявних у справі фотокарток (а. с. 38-43) видно що позивач бачиться з дочкою і позивачка не перешкоджає йому у цьому. Надана відповідачкою переписка з позивачем (а. с. 45-49) підтверджує, що відповідачка дає позивачу можливість бачитися та спілкуватися з дочкою. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що батько бачиться з дочкою майже кожної неділі. Дитина любить батька та радіє зустрічам із ним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка не чинить перешкоди позивачу у спілкування з дочкою та у її вихованні, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В частині визначення днів та часів спілкування з дитиною позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає необхідним визначити наступні способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею. Надати можливість батьку приймати участь у вихованні дитини, а саме: два рази на тиждень у вівторок та четвер з 17:00 до 20:00 з можливістю забирати дитину за місцем її проживання, перебування або навчання; - в першу та третю суботу місяця з 10:00 години до 20:00 години в місцях та закладах приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька з урахуванням стану здоров'я дитини, погодних умов, режиму дня та бажання дитини; - спільний відпочинок батька з дочкою у літній та зимовий період для оздоровлення дитини за погодженням сторін та бажання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи дії сторін щодо вирішення спору, врегулювання спору мирним шляхом, судові витрати покласти на позивача.

Outcome: partial