Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

у грудні 2016 року позивач звернулася з вказаним вище позовом до суду та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: -визначити, що її частка у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить ? частин; -визначити порядок користування квартирою № 12 по вулиці Алмазній, 10 у м.Полтава, а саме виділити в її користування кімнату «4» площею 10, 5 кв.м., коридор (1) площею 8,5 кв.м., кухню (5) площею 5,7 кв.м., ванну (6) площею 2,0 кв.м. та вбиральню (7) площею 1,0 кв.м. залишити у спільному користуванні, балкон площею 1,0 кв.м. залишити у користуванні [PERSON] та [PERSON]. Позов позивачем мотивовано тим, що вона являється співвласником квартири [ADDRESS]. Дана квартира була приватизована нею, [PERSON], [PERSON] та нині померлим [PERSON], а тому її частка у праві спільної сумісною власності на дану квартиру становить ?. На даний час вона із співвідповідачами не може дійти згоди щодо порядку користування даною квартирою, у зв'язку з чим між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову в частині визначення порядку користування квартирою, оскільки позивач не надала розрахунку величини часток, які належатимуть кожному співвласнику в разі встановлення запропонованого нею порядку користування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала до суду заперечення, згідно яких у задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи: Першої полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла від 13.05.1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. 08.07.1994 року у м.Полтава помер [PERSON], що підтверджено даними свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 271147, видане ЗАГС м.Полтава. Відповідно до даних технічного паспорта, виготовленого станом на 16.11.2016 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" квартира [ADDRESS] посімейного заселення розташована на 3 поверсі 5 поверхового будинку та складається із трьох кімнат житловою площею 41,5 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 92) площею 14,1 кв.м., 2-а кімната (3) площею 16,9 кв.м., 3- я кімната (4) площею 10,5 кв.м., коридору 91) площею 8,5 кв.м., кухні (5) площею 5,7 кв.м., ванної 2, 0 кв.м., вбиральні (7) площею 1, 0 кв.м. Квартира обладнана балконом ( з к=0,3) площею 1,0 кв.м. Загальна площа квартири 59,7 кв.м. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з вимогами ч. 1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до 1 та ч. 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При вирішенні позовної вимоги щодо визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності суд виходить із їх рівності, приймає до уваги, що іншої домовленості з цього приводу між позивачем та співвідповідачами не було, а тому вважає за необхідне визначити розмір частки позивача у праві спільної сумісної власності на квартиру у розмірі ? частин. У відповідності до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку володіння та користування спірною квартирою, письмовий договір з цього приводу не укладався. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні представник позивача, діючи в інтересах позивача, на пропозицію суду призначити у справі судову будівельну технічну експертизу, заявив про недоцільність її призначення та проведення і наполягав на визначенні порядку користування квартирою, запропонованого позивачем. Співвідповідачі заперечували про встановлення порядку користування квартирою, зазначивши, що позивач не надала розрахунку величини часток, які належатимуть кожному співвласнику в разі встановлення запропонованого нею порядку користування. Вирішуючи позовну вимогу в частині встановлення порядку користування квартирою, слід прийняти до уваги, що один із співвласників квартири, а саме [PERSON] помер. Сторонами не заперечується, що спадщину після смерті останнього прийняла [PERSON], а отже частка останньої у праві спільної сумісної власності на квартиру може бути збільшена. Наполягаючи на встановленні порядку користування квартирою, наданого позивачем, на розгляд суду не надано даних щодо розміру часток, які б належали кожному співвідповідачу, в разі задоволення даної позовної вимоги. Для встановлення таких даних потребуються спеціальні знання, однак сторони заперечили проти призначення у справи відповідної судової будівельно технічної експертизи. Окрім цього, судом встановлено, що квартира складається із 3 кімнат, натомість порядок користування квартирою запропоновано встановити щодо 3-ої кімнати (4) площею 10,5 кв.м., порядок користування відносно двох інших житлових кімнат відсутній. Таким чином, у судовому засіданні позивач не надала доказів для встановлення саме такого порядку користування квартирою, а тому дана позовна вимога до задоволення не підлягає. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. Оскільки судом задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, за яку позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн., то із співвідповідачів на користь позивача підлягаю стягненню судові витрати у рівних частках із кожної.

Outcome: partial