Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У вересні 2020 року позивач акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 26.09.2012 між АТ КБ "ПриватБанк" і відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з якою відповідачка отримала кредит у розмірі 29 101 грн. 40 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 01 по 25 число кожного місяця відповідач повинен здійснювати щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою грошових зобов`язань утворилась заборгованість за кредитним договором. Станом на 04.08.2020 загальна заборгованість відповідачки за кредитом становить 42 001 грн. 62 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6 249 грн. 83 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 894 грн. 50 коп.; заборгованості за пенею - 16 470 грн. 13 коп. та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 12 387 грн. 16 коп., яку відповідач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати, пов`язані із зверненням до суду в розмірі 2 102 грн. Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02.10.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М. не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, в тому числі і шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на порталі «Судова влада України». Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що 27.03.2007 між позивачем та відповідачкою [PERSON] була підписана Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 9). 26.09.2012 між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 10). Відповідно до пункту 2.1 вказаної Угоди, Банк надав Позичальнику строковий кредит у розмірі 29 101 грн. 41 коп. на строк 24 місяців з 26.09.2012 по 30.09.2014 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1 456 грн. 23 коп. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2014. Пунктом 2.2 Угоди сторони передбачили підстави сплати позичальником Банку штраф у розмірі 12 387 грн. 16 коп. Пунктом 2.8 Угоди передбачено зобов`язання позичальника сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір. Таким чином, підписавши Генеральну угоду разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами, [PERSON] визнала існування кредитних зобов`язань перед банком та наявність кредитного договору. Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачці на підставі кредитного договору б/н була надана кредитна карта № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня лютого 2016 року (а.с. 8). З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 26.09.2012 за карткою № [NUMBER] із встановленням кредитного ліміту у 29 101 грн. 41 коп. В подальшому кредитний ліміт було поступово зменшено до 0.00 грн. (а.с. 7). З виписки по рахунку вбачається, що відповідачка періодично здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, тобто фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (а.с. 45-47). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки тіла кредиту є обґрунтованими. Разом з тим, звертаючись до суду із зазначеним позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на те, що відповідачка неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, просив стягнути з неї заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.09.2012 по 04.08.2020 у розмірі 6 894 грн. 50 коп. Як вбачається із частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція викладена у пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, оскільки заборгованість по процентам може бути стягнута лише в межах строку дії Генеральною угодою. Дія картки, призначеної для погашення заборгованості, не змінює умов Генеральної угоди, якою прямо передбачено строк дії договору з 26.09.2012 по 30.09.2014 (пункт 2.1). Умов, за яких строк дії кредитування може бути продовжено, Генеральна угода не містить. Таким чином, стягненню з відповідачки підлягають проценти за користування кредитом, нараховані в межах строку дії Генеральної угоди, тобто за період з 26.09.2012 по 30.09.2014, що за розрахунком позивача складає 591 грн. 55 коп. (а.с. 4-6). У позовній заяві позивач, серед іншого, просить стягнути заборгованість за пенею та штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 8 п.2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р до зазначених населених пунктів також належить с. Бердянське (Бердянська сільська рада). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місце реєстрації та проживання відповідачки [PERSON] зареєстроване у с. Бердянське Мангушського району Донецької області (а.с. 37-38). Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафу задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача складає 6 841 грн. 38 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 249 грн. 83 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 30.09.2014 в розмірі 591 грн. 55 коп. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України). Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідачка у судове засідання суду не з`явилася, не заперечувала факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовувала розрахунку та розміру боргу, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачкою умов договору кредиту, заборгованість в сумі 6 841 грн. 38 коп. - доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В своїй позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначає ПІБ відповідача - [PERSON] . З копії Генеральної угоди від 26.09.2012 вбачається, що вона укладена між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Разом з тим, з копії заяви про приєднання вбачається, що вона подана та підписана [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Також, відповідно до копії паспорту відповідачки її ПІБ є [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце реєстрації - [ADDRESS] (а.с. 37-38). За таких обставин, суд вважає встановленим, що Генеральна угода від 26.09.2012 укладена між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , а в тексті Генеральної угоди допущена описка в написанні по батькові відповідачки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на загальну суму у розмірі 6 841 грн. 38 коп., що становить 16,29% від заявленої позивачем суми у розмірі 42 001 грн. 62 коп., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 342 грн. 42 коп. (2102 грн. х 16,29%).

Outcome: partial