Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовав тим, що 09.09.2016 в м. Києві на перехресті вулиць Дніпровської та Мінського шосе, за участю автомобілів [NUMBER], та «Тойота», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» визначена у звіті № 506 від 21.09.2016 та становить 298093,88 грн. ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 100000,00 грн. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 198093,88 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, будь-яких заяв, клопотань, або заперечень суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявних у справі доказах та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків. 09.09.2016 о 14 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті вулиць Дніпроводської та Мінського шосе в м. Києві, не впевнився у безпечності маневру та не виконав вимогу знаку 2.1 «Дати дорогу», в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 10.1, 16.11 ПДР України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2016, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2016, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 09.09.2016 за участю автомобіля [NUMBER], та «Тойота», д.н.з. [NUMBER], є водій [PERSON] Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За приписами ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Тойота», який належить позивачу, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винний відповідач. Згідно з звітом № 506 про оцінку автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], від 21.09.2016 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (автомобіль 2008 року випуску) становить 165350,78 коп., а вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 298093,88 грн. Як стверджує позивач, ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» здійснила на її користь виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. відповідно до ліміту відповідальності за полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ/8385441. Позивач, в свою чергу, просить стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та сумою виплаченого страхового відшкодування, а саме 198093,88 грн. Проте такі вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Так, згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, враховуючи наведені норми Закону, з відповідача підлягає стягненню 65350,78 грн., як різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення фізичного зносу (165350,78 грн.) та виплаченою сумою страхового відшкодування (100000,00 грн.). За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 653,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З викладеного,

Outcome: partial