Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] та зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2001 року вони є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі по справі є дітьми позивачів та зареєстровані в спірній квартирі. З січня 2005 року відповідачі зібрали всі свої особисті речі та поїхали на постійне місце проживання до РФ. З моменту виїзду відповідачів зі спірної квартири, вони квартирою не цікавляться та комунальні послуги не сплачують. Будь-яких перешкод, щодо проживання відповідачів в спірній квартирі позивачі не чинять, їх виїзд з квартири обумовлений виїздом на постійне місце проживання до іншої країни. Отже, на теперішній час позивачі не мають можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися квартирою, оскільки в ній зареєстровані відповідачі по справі, у зв'язку з чим позивачі звернулись до суду з даним позовом. Позивачі подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомили, письмових заперечень проти позову не надали. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та допитавши свідка приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2001 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 31.05.2016 року, в спірній квартирі крім позивачів, зареєстровані й відповідачі по справі, а саме : [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним право користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 405 ЦК УК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок -[PERSON] підтвердила факт не проживання відповідачів за адресою [ADDRESS], зазначивши, що вона є сусідкою позивачів та з 2005 року вона не бачила відповідачів за вищевказаною адресою. Згідно листа начальника Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 27.05.2016 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в період часу з 01.01.2010 року до теперішнього часу із заявами та повідомленнями щодо перепон в користуванні житлом за адресою: [ADDRESS] не звертались ( а.с.6) Відповідно до листа КЗОЗ « Харківська міська поліклініка № 5» від 16.11.2016 року, [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , в період з січня 2005 року та по теперішній час за медичною допомогою до медичного закладу не зверталися. ( а.с.32) Враховуючи зазначене, суд вважає що позовні вимоги стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"від 11 грудня 2003року ( далі- Закон) . Відповідно до ст. 3 Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. З огляду на вищезазначене, вимоги позивачки про зняття з реєстрації відповідача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial