Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач - моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якому просять стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 167 грн 61 к., суму сплачених витрат понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів в розмірі 740 грн 80 к., а також судовий збір у розмірі 1 921 грн 00 к. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 20.09.2017 р. з вини [PERSON] , який керував автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номер [NUMBER] в м. Харків була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2017 року. На дату скоєння вказаної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] , з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Оскільки завдана шкода відповідачем особисто не відшкодована, позивачем було сплачено на користь потерпілої особи в ДТП страхове відшкодування у розмірі 25 167 грн 61 к., яке було зроблене на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 17.08.2018 р. та звіту № 1264 від 07.12.2017 р. Також позивачем були оплачені послуги суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 740 грн 80 к. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП, то позивач набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. На підставі цього, МТСБУ звернулося до суду і просять задовольнити їх вимоги. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.72). За заявою відповідача [PERSON] ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 січня 2020 року суд перейшов від розгляду справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засіданні. 24 січня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Марченко Н.М. в судове засідання не з`явився, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судові повістки отримано 27.01.2020, 18.02.2020 (а.с.89,98). В прохальній частині позовної заяви представник позивача просила розглядати справу за відсутності уповноваженого представника (а.с.09). Відповідач [PERSON] тричі в судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, у встановлений судом строк належним чином був повідомлений про розгляд справи, на його адресу були направлені судові повістки (а.с.78, 86, 96) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.87-88, 93-94). На адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, клопотань та заяв від [PERSON] не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2017 р. [PERSON] по вул. Героїв [ADDRESS] , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2121», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2017 р. [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на користь держави у виді штрафу, розміром 340 грн 00 к. Постанова суду набула чинності 28 листопада 2017 року (а.с.10). Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24.10.2017 р. на момент ДТП у [PERSON] , який керував автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номер [NUMBER] , був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. 24 жовтня 2017 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся власник автомобіля «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] - [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю [PERSON] (а.с.36). Відповідно до Звіту від 07 грудня 2017 року про визначення вартості матеріального збитку оцінювачем проведено огляд транспортного засобу «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , під час якого виявлені пошкодження, завдані внаслідок ДТП. 07.12.2017 р. оцінювачем [PERSON] , суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] здійснено оцінку з метою визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . За результатами оцінки складено Звіт та проведено ремонтну калькуляцію. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 07.12.2017 р. № 1264 та ремонтної калькуляції № 1264/17 від 07.12.2017 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобілю «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , складає 80 648 грн 12 к. (а.с.14-34). 11 вересня 2018 року головним експертом відділу експертиз Гвоздьовим В., за погодженням начальника відділу експертиз Царюк В., складено розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить власнику транспортного засобу марки «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , внаслідок пошкодження під час ДТП. Згідно розрахунку розмір регламентованої виплати має складати - 28 338 грн 86 к. з врахуванням податку на додану вартість та 25 167 грн 61 к. без врахування податку на додану вартість (а.с.35). 17 серпня 2018 року до позивача надійшла заява [PERSON] про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті вищезазначеної ДТП (а.с.37). 25 вересня 2018 року МТСБУ у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п.41.1 ст.41 Закону, видано наказ № 8955 від 25.09.2018 р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] в розмірі 25 167 грн 61 к. (а.с.38). Відповідно до платіжного доручення за № 993579 від 26 вересня 2018 року сума в розмірі 25 167 грн 61 к. перерахована на особистий рахунок [PERSON] (а.с.39). Згідно платіжного доручення № 541921 від 19.01.2018 р. Моторним (транспортним) страховим бюро України оплачені послуги за складання Звіту вартості ремонту автомобіля «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , у розмірі 740 грн 80 к.(а.с.13). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно відомостей централізованої бази даних МТСБУ станом на 20 вересня 2017 року чинних договорів страхування за транспортним засобом з державним номером АХ [NUMBER] немає (а.с.40). Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Отже, судом встановлено, що у результаті ДТП, що сталася 20 вересня 2017 року з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем була відшкодована завдана матеріальна шкода в сумі 25 167 грн 61 к., що підтверджується платіжними дорученнями за № 993579 від 26 вересня 2018 року. Оскільки МТСБУ відшкодувало шкоду, то відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 25 167 грн 61 к. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в такому випадку шкода відшкодовується заподіювачем шкоди. МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 740 грн 00 к., суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування додаткових витрат, які понесені у зв`язку із встановленням розміру збитків та збору документів, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховою (регламентною) виплатою (страховим відшкодуванням), а спрямовані на визначення розміру збитків. Вказані витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, у зв`язку з чим, позовні вимоги у вказаній частині у розмірі 740 грн 00 к. не обґрунтовані і задоволенню не підлягають. З платіжного доручення № 9792527 від 04 вересня 2019 року вбачається, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 921 грн 00к. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст.141 цього Закону у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов МТСБУ задоволено частково на 97,14%, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 1 866 грн 06 к.

Outcome: partial