Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у грудні 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки в розмірі 77 809,02 дол. США та 87 640,35 дол. США та стягнення судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5310018 (надалі - Кредитний договір-1) та Кредитний договір № 5309759 (надалі - Кредитний договір-2), відповідно до яких Банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 59 800 дол. США та у сумі 65 200 дол. США, строком з 02.04.2007 року до 02.04.2027 року, зі сплатою 11,9 % річних за час фактичного користування кредитом. Відповідно до положень зазначених кредитних договорів відповідач [PERSON] зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені договором строки. Надані [PERSON] кредити були забезпечені порукою [PERSON], про що 02.04.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] були укладені Договори поруки № 10-188 та № 10-187, відповідно до яких [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком за невиконання [PERSON] зобов'язань за вказаними кредитними договорами. Позивач свої зобов'язання за кредитними договорами виконав належним чином та надав [PERSON] кошти, які зазначені в цих кредитних договорах. [PERSON] у встановлені кредитними договорами строки, повернення наданих йому кредитів (їх основної суми) та строки сплати відсотків за користування кредитами не дотримуються, у зв'язку з чим станом на 27.11.2013 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед Банком, за двома кредитними договорами, становить 77 809,02 дол. США та 87 640,35 дол. США. Відповідачам з боку Банка направлялася кореспонденція щодо порушень зобов'язань за кредитними договорами та про необхідність повного погашення боргу, однак вони так і не виконали свої зобов'язання за цими договорами. В судове засідання 20.03.2014 року представник позивача ПАТ «ПУМБ» - Шевчик В.А. (діє на підставі довіреності від 05.11.2013) не з'явився, але надав суду заяву, яка міститься у матеріалах спрви, про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями, поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі Позивач, Кредитор, Позичальник) та [PERSON] (надалі Відповідач-1, Позичальник, Боржник) був укладений Кредитний договір № 5310018 (надалі - Кредитний договір-1) та Кредитний договір № 5309759 (надалі - Кредитний договір-2), відповідно до яких Банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 59 800 дол. США та у сумі 65 200 дол. США, строком (відповідно до п. 1.4. кредитних договорів) з 02.04.2007 року до 02.04.2027 року, зі сплатою (відповідно до п. 1.3. кредитних договорів) 11,9 % річних за час фактичного користування кредитом (а.с.49-56 та 82-89). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначених кредитних договорів відповідач [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підписи на кожній сторінці договорів. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року та за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.2009 р.) були внесені зміни в статут ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», відповідно до яких повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», який в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного статуту (а.с.126-127). З матеріалів справи вбачається, що Позивач згідно Свідоцтва серії А01 № 432835 про державну реєстрацію юридичної особи, зареєстрований як ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», згідно Довідки АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, перебуває на обліку у Головному управлінні статистики у Донецькій області, має Банківську ліцензію за № 8 на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про Банки і Банківську діяльність» та має Генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій за № 8 від 06.10.2011 року, тобто має всі необхідні документи щодо здійснення діяльності пов'язаної з послугами надання кредитів, тощо. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вказаних документів (а.с.121-125). Відповідно до положень зазначених кредитних договорів Позивач зобов'язався надати Позичальнику, тобто [PERSON] кредитні кошти, які зазначені в кредитних договорах, а Позичальник зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені кредитними договорами строки. З позову вбачається, що Позивач умови Кредитних договорів-1 та 2 виконав та надав Відповідачу-1 кошти, які зазначені у Кредитних договорах. Наданий кредит Відповідач-1 повинен був повертати у порядку, сумах і строках встановлених статтею 3 Кредитних договорів. Згідно п. 3.1.2., 3.1.3. Кредитних договорів Позичальник повинен сплатити проценти за користування кредитом в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у Додатку № 1, який підписується Сторонами, та є невідємною частиною кредитних договорів. Згідно п. 5.2. Кредитних договорів у разі порушення Позичальником строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та сплаті процентів за його користування, Позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБК, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Згідно п. 5.3. Кредитних договорів крім пені, встановленої цим договором, за порушення зобов'язань з повернення кредиту, Позичальник зобов'язаний за весь час прострочення сплатити Банку проценти на суму простроченого основного боргу за ставкою, зазначеною в п. 1.3. цього договору. Також, 02.04.2007 року Позивач та Відповідач-1 підписали Додаток № 1 до Кредитного договору-1 та Додаток № 1 Кредитного договору-2, відповідно до яких Сторони погодили та затвердили Графіки повернення кредитів та сплати процентів за користування кредитами (а.с.57-66 та 90-99). В зазначених додатках було детально зазначено у які саме строки та які саме суми Відповідач-1 має сплачувати на користь Позивача для погашення наданих йому кредитів та відсотків за їх користування. Зі змістом вказаних додатків Відповідач-1 був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на цих додатках. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач-1 02.04.2007 року отримав від Банку оригінали вказаних кредитних договорів разом з вказаними додатками до цих договорів, що підтверджується його підписами на відповідних відомостях на окремих аркушах (а.с.66 та 99). В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Кредитними договорами-1 та 2, між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з одного боку та [PERSON] (надалі Відповідач-2, Поручитель) з іншого боку, 02.04.2007 року були укладені Договори поруки № 10-188 та № 10-187, відповідно до яких [PERSON] виступила Поручителем та поручилася солідарно відповідати за невиконання Відповідачем-1 умов Кредитних договорів-1 та 2 відповідно (а.с.70-81 та 103-114). Крім того, вказані Договори поруки містять графіки повернення кредитів та сплаті процентів за користування кредитами, які наведені у Додатках № 1 до Кредитних договорів-1 та 2. Зі змістом, умовами та правовими наслідками Договорів поруки [PERSON] була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на цих договорах. Згідно п. 1.1. Договорів поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за Кредитними договорами-1 та 2. Згідно п. 1.2. Договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов'язання Боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Згідно п. 1.3. Договорів поруки у разі порушення Боржником зобов'язання, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право Кредитора вимагати виконання Зобов'язання в повному обсязі як від Боржника і Поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Згідно п. 3.1. Договорів поруки у разі порушення Боржником зобов'язання, Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу щодо виконання зобов'язання (або ту чи іншу його частину). Кредитор не зобов'язаний підтверджувати яким-би то не було чином факт невиконання зобов'язання Боржником. Вимога Кредитора буде достатньою для Поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації чи документів. Згідно п. 3.2. Договорів поруки Поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу Кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання такої вимоги. Згідно п. 3.3. Договорів поруки у разі порушення Поручителем строку виконання вимоги Кредитора, Поручитель повинен сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Ці пункти Договорів поруки цілком відповідають ч.1 ст. 554 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. З позову вбачається, що Відповідач-1 свої зобов'язання за Кредитними договорами-1 та 2 належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у ньеї перед Позивачем утворилася прострочена заборгованість за вказаними договорами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за Кредитним договором-1 у Відповідача-1 перед Позивачем, станом на 27.11.2013 року, виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить - 82 178 (вісімдесят дві тисячі сто сімдесят вісім) дол. США та 79 центів США, з яких: - заборгованість за кредитом - 52 170,46 дол. США; - заборгованість по відсоткам за корисування кредитом - 25 638,56 дол. США; - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - 4 369,77 дол. США. Розрахунок заборгованості за Кредитним договором-1 зазначений в позові та доданий до матеріалів справи окремо (а.с. 7, 13-18). Також судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за Кредитним договором-2 у Відповідача-1 перед Позивачем, станом на 27.11.2013 року, виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить - 92 755 (дев'яносто дві тисячі сімсот п'ятдесят п'ять) дол. США та 19 центів США, з яких: - заборгованість за кредитом - 58 547,35 дол. США; - заборгованість по відсоткам за корисування кредитом - 29 093,00 дол. США; - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - 5 114,84 дол. США. Розрахунок заборгованості за Кредитним договором-2 зазначений в позові та доданий до матеріалів справи окремо (а.с. 7, 31-37). Заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем за Кредитними договорами-1 та 2, також підтверджується Виписками по рахунках за цими договорами за період з 02.04.2007 року по 05.12.2013 року. Вказані виписки містяться в матеріалах справи (а.с.19-30 та 38-48). Судом встановлено, що пунктами 5.2. та 5.3. Кредитних договорів-1 та 2 передбачено стягнення з Позичальника на користь Банка пені та неустойки, в разі невиконання останнім зобов'язань за кредитними договорами відповідно до їх положень. Стягнення пені з Поручителя передбачено п. 3.3. Договорів поруки та Кредитними договорами-1 та 2, за якими Поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання Відповідачем-1 зобов'язань за вказаним договорами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено Договором або Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідачів-1 та 2 пені, заявлені обґрунтовано. З матеріалів справи вбачається, що Позивач, виконуючі положення п.п. 3.5.7. та 3.5.8. Кредитних договорів-1 та 2, направляв Відповідачу-1 письмові вимоги за Вих. № ODE-61/787 від 10.10.2013 року та за Вих. № ODE-61/789 від 10.10.2013 року, щодо погашення заборгованості за Кредитними договорами-1 та 2 та по сплаті пені, нарахованої за невиконання цих договорів (а.с.67-68, 100-101). Відповідач-1 отримав вказані вимоги, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи поштових повідомлень (а.с.69 та 102), однак заборгованість так і не була погашена. Отже, допустивши прострочення кредиту, Відповідачі-1 та 2 порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має. За таких обставин, суд вважає вимоги Позивача про стягнення з Відповідачів-1 та 2 всієї суми заборгованості, яка виникла у них за вказаними договорами, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цих договорів та ст. 1050 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». При цьому згідно із ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачами-1 та 2 умов Кредитних договорів за №№ 5310018 та 5309759 від 02.04.2007 року, Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору на суму 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 1 ODE від 29.11.2013 року (а.с.12). При цьому, суд вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах Позивача щодо стягнення з Відповідачів-1 та 2 судових витрат у солідарному порядку на підставі наступного. Цивільно-процесуальним Законом - ст.ст.. 79, 88 ЦПК України - не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна. За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі судового збору, здійснюється у дольовому порядку. Отже, стягненню з Відповідачів-1 та 2 на користь Позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 720,50 грн. з кожного окремо. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial