Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

В грудні 2018 року КС ? Істок ? звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просило суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь КС ?Істок? заборгованість за кредитним договором № ДК2-193 від 27.06.2014 року, що станом на 01.09.2018 року складає 139974,70 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2011 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою про вступ до Кредитної спілки. Заяву було розглянуто та прийнято рішення про прийняття [PERSON] до членів кредитної спілки ?Істок?. В цей же день, [PERSON] було сплачено вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що в свою чергу надало [PERSON] членство у Кредитній спілці ?Істок?. 27.06.2014 року [PERSON] подав заяву на отримання кредиту, за результатами розгляду якої було прийнято рішення про надання йому кредиту. Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2-193 від 27.06.2014 року та надано кредит в сумі 40001,00 грн., строком на 24 календарних місяців, зі сплатою 31% річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 27.06.2014 року між КС ?Істок? та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки №ДК2-193 ДП1, згідно умов якого відповідачі ( [PERSON] , [PERSON] ) несуть солідарну відповідальність перед кредитором. 28.07.2014 року КС ?Істок? та [PERSON] внесено зміни в Кредитний договір шляхом укладання додаткового договору №1 до Кредитного договору, згідно якого відсоткова ставка за договором становить 124% річних. 04.09.2015 року Солом`янським районним судом м.Києва, по справі №760/9320/15-ц, прийняте рішення про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КС ?Істок? заборгованість за кредитом №ДК2-193 від 27.06.2014 року: тіло кредиту 39857,01 грн.; несплачені відсотки 57618,97 грн.; сума інфляційних нарахувань 46008,66 грн., що в сумі складає - 143484,64 грн. Станом на 01.09.2018 року рішення суду не виконано. З боку КС ? Істок ? були виконані усі умови вищезазначеного договору про надання споживчого кредиту та надані кошти, а позичальник ( [PERSON] ) їх отримав. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув. А тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка утворилася станом на 01.09.2018 року по кредитному договору в розмірі 139974,70 грн., з яких: заборгованість по відсотках 99202,48 грн.; інфляційні нарахування 34820,07 грн.; 3% річних 5952,15 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та уточненнях до позовної заяви. Від представника відповідача [PERSON] 06.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що вважає вимоги КС "Істок" необґрунтованими, та заперечив щодо суми заборгованості та її розрахунку кредитною спілкою, посилався на постанову від 17.01.2020 про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №760/9320/15-ц виданого 11.11.2015 року Солом`янським районним судом м.Києва, а також на виконання зобов`язання в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідачі в судове засідання, яке було призначено на 10.08.2021, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не сповістили. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2011 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про вступ до Кредитної спілки, яку було розглянуто та згідно протоколу засідання правління КС ?Істок? № 175 від 30.09.2011 року прийнято рішення про прийняття [PERSON] до членів КС ?Істок?. 30.09.2011 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, про що свідчать відповідні прибуткові касові ордери №259, №260, таким чином, набувши членства у Кредитній спілці ?Істок?. 27.06.2014 року [PERSON] подав заяву на отримання кредиту, за результатами розгляду якої, було прийнято рішення про надання останньому споживчого кредиту, що підтверджується протоколом засідання кредитного комітету КС ?Істок? від 27.06.2014 року. 27.06.2014 року між КС ?Істок? (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2-193 від 27.06.2014 року за яким позичальнику надано кредит в сумі 40001, 00 грн. строком на 24 календарних місяця, зі сплатою 31% річних за користування кредитом. 27.06.2014 року між КС ?Істок? та [PERSON] було укладено Договір поруки № ДК2-193 ДП1, згідно умов якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. 28.07.2014 року між КС ?Істок? та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ДК2-193 від 27.06.2014 року, відповідно до якого відсоткова ставка за договором становить 124% річних. Вищезазначений кредитний договір, додатковий договір до нього, договір поруки підписані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує те, що вони погодились на умови надання кредиту та ознайомлені з ними. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 04.09.2015 року, по справі №760/9320/15-ц, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КС ?Істок? заборгованість за кредитом №ДК2-193 від 27.06.2014 року: тіло кредиту 39857,01 грн.; несплачені відсотки 57618,97 грн.; сума інфляційних нарахувань 46008,66 грн., що в сумі складає - 143484,64 грн. Станом на дату подання позову - 01.09.2018 року рішення суду не виконано. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, сторони договору визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед кредитором солідарно, нарівні з позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення чергової суми кредиту (ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України). Суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивач на власний розсуд змінив умови кредитного договору щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, шляхом подання у травні 2015 року позовної заяви до Солом`янського районного суду м.Києва. Отже, КС «Істок» використала право вимагати дострокове повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати відсотків за кредитом. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Крім того, у постанові від 04 липня 2018р. у справі № 310/11534/13-ц Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Після цього норми законодавства за якими нараховуються та стягуються проценти за кредитом (за правомірне користування кредитом), не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Тобто, факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за правомірне користування кредитом. Приймаючи до уваги вищевикладене, вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2016 р. до 01.09.2018 р. у розмірі 99202,48 грн. є безпідставними та необгрунтованими. В той же час, у відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що станом на 01.09.2018, заборгованість відповідача по тілу кредиту не була погашена, позивач має право вимагати від відповідачів сплати 3% річних та інфляційні на підставі ст. 625 ЦК України. Проте, суд не може повністю погодитись із розрахунком позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних, та вважає, що 3% річних та інфляційні слід рахувати виходячи із тілу кредиту, а саме 40001,00 грн., а не із 99202,48 грн. Відповідно до здійсненого розрахунку із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню за період з 01.01.2016 по 01.09.2018, 12946 грн. 73 коп. інфляційних та 3202 грн. 27 коп. - 3 % річних Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial