Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, до відповідача [PERSON] В позові посилається на те, що є дочкою [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2003 рік. Після розірвання батьків, вони з матір'ю проживають окремо від батька, а останній сплачував аліменти на її утримання відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області, оскільки добровільно відмовлявся надавати допомогу. На даний час вона є студенткою третього курсу КВНЗ «Вашковецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету» І рівня акредитації з 01.09.2004 року за держзамовленням, на денній формі навчання. Після закінчення навчального закладу має намір продовжувати навчання для здобуття вищої освіти. Зазначила, що батько додаткової матеріальної допомоги на її утримання, крім аліментів не надає, її витрати суттєво збільшились, [PERSON] офіційно працює у ВП Івано-Франківському Загоні воєнізованої охорони державного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця та отримує заробітну плату. Вважає,що її батько повинен продовжувати брати участь у витратах на її утримання та допомагати їй матеріально, оскільки наданий час вона потребує матеріальної допомоги. Збільшивши позовні вимоги просить стягувати з [PERSON], на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилалась на обставини, викладені в позові, просила задовольнити. Зазначила,що отримує стипендію в сумі 825,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала, зазначила, що обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, та надавати допомогу повнолітнім дітям, коли вони цього потребують гарантований СК України. Просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею 23 років на період навчання, однак в меншому розмірі ніж заявлено а саме 1/5 частку від заробітку, оскільки у нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а також він має проблеми зі здоров'я та періодично потребує стаціонарного лікування. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та матір позивачки [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14 липня 2003 року розірвано,про що здійснено актовий запис за №132, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, Серія [NUMBER], виданого 15.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ. З копії свідоцтва про народження, Серія [NUMBER], виданого 01 липня 1999 року в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №22 вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON]. З довідки виданої Вашковецьким медичним коледжем від 07.03.2017 року вбачається,що [PERSON], [INFO] поступила на навчання до Вашковецького медичного коледжу БДМУ І рівня акредитації 01.09.2014 року за державним замовленням, форма навчання денна, стипендія призначається. З 01.09.2016 року навчається на ІІІ курсі за спеціальністю «Сестринська справа». Термін навчання чотири роки. Термін закінчення навчального закладу 25.06.2018 року. Відповідач [PERSON] офіційно працює на посаді начальника відділення окремого пожежного поїзда станції Чернівці виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця», є працездатним, перебуває на обліку з встановленим діагнозом, потребує регулярного стаціонарного лікування два рази на рік, що підтверджується довідкою НОРЗ-31/13 від 12.07.2017 року, довідкою КУ «Вижницька ЦРЛ» Вашківецька філія №662 від18.07.2017 року. Судом також встановлено,що на утриманні у відповідача [PERSON] перебувають неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 25.01.2008 року в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09 та свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 08.04.2005 року в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №20. Дані обставини за правилами ст.182 СК України мають істотне значення та враховуються при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому, суд визначає кінцеву дату сплати аліментів відповідно до вимог частини 1 та частини 2 статті 199 СК України, а саме до досягнення дитиною двадцяти трьох років або до припинення його навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 59,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони спору. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, у випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. На підставі викладених обставин суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 21.06.2017 року і на період її навчання, та не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Такий визначений розмір стягнення буде відповідати вимогам справедливості та розумності. Щодо вимоги позивачки [PERSON] щодо стягнення аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на думку суду дана вимога задоволенню, оскільки вказана норма може застосовуватися лише до вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим ч. 1 ст. 6 СК України, вказує на те, що правовий статус дитини має особа лише до досягнення нею повноліття. Крім цього, з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial