Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

у вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Харківської міської ради, третя особа Державний нотаріус Другої Харківської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В., про визначення ідеальної частки у загальному сумісному майні та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та за законом на земельну ділянку, у якому просив визначити, що ідеальна частка [PERSON] , померлого [INFO] , щодо земельної ділянки, площею 0,0903 га, кадастровий № 631010001100106, розташованої в [ADDRESS] , яка зареєстрована на його ім`я на праві загальної приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Харківської міської державною нотаріальною конторою, 08.02.2006року за реєстром № 1-199, складає 1/3 частин цієї земельної ділянки. Визнати за позивачем, право власності в порядку спадкування за законом, на 1/3 частину вказаної земельної ділянки, після [PERSON] , померлого [INFO] . А також визначити, що ідеальна частка [PERSON] , померлої [INFO] , щодо земельної ділянки, площею 0,0903 га, кадастровий № 631010001100105, розташованої в [ADDRESS] , яка зареєстрована на її ім`я на праві загальної приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою державною нотаріальною конторою, 30.06.1984року за реєстром № 2-947, складає 2/3 частин цієї земельної ділянки. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 28.04.2013 року приватним нотаріусом ХМНО Літвіновою Я.М. за реєстровим № 896, на 2/3 частину земельної ділянки, площею 0,0903га, кадастровий № 63101000105, розташованої в [ADDRESS] , після [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що він звернувся до Другої Харківської міської держаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, після його батька, [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області згідно актового запису № 5077 від 27.03.2015 року, внаслідок чого була відкрита спадкова справа №294/2015, та з заявою про прийняття спадщини за заповітом, після його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області згідно актового запису № 15115 від 16.10.2018 року внаслідок чого була відкрита спадкова справа №89/2019. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається: - 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2006р. Другою державною нотаріальною конторою Харківського району, реєстр №1-199,зареєстрованного КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 21.02.2006р., реєстраційний номер 13661647, номер запису 1553 в книзі 1. - та 1/3 частин земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності з співвласницею [PERSON] , загальною площею 0,0903га, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 918001, кадастровий номер 631010001100106, виданий Харківською міською радою Харківської області 22.10.2012року, на підставі Рішення 36 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 30.09.2009р. №217/09. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого за законом, та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд. Однак на 1/3 частину земельної ділянки за вказаною адресою, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності з співвласницею [PERSON] , державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки відмовив, посилаючись на те ,що склад спадкового майна не є визначеним. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона заповіла [PERSON] . Спадщина складається з: - 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та 2/3 частин земельної ділянки за цією ж адресою, яка належала померлій на праві спільної сумісної власності з співвласником [PERSON] . Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 89/2019 в рамках якої Позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану 2/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Однак, на 2/3 частини вказаної земельної ділянки, державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки відмовив, посилаючись на те ,що склад спадкового майна не є визначеним. Між спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не було укладено договір про поділ земельної ділянки, що є у спільній власності. Вказана земельна ділянка належить гр. [PERSON] та його співвласниці гр. [PERSON] на підставі спільної власності без визначення часток кожного з них, тому нотаріальна контора не має змоги визначити склад спадкового майна. Тому для подальшого оформлення спадкових прав позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Від представника відповідача було подано відзив, у якому зазначив про визнання позовних вимог. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, просили позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, у відзиві просив про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Другої Харківської міської держаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, після його батька, [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видано Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області згідно актового запису № 5077 від 27.03.2015 року, внаслідок чого була відкрита спадкова справа №294/2015, та з заявою про прийняття спадщини за заповітом, після його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області згідно актового запису № 15115 від 16.10.2018 року внаслідок чого була відкрита спадкова справа №89/2019. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В. було відкрито спадкову справу № 294/2015 в рамках якої [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2006р. Другою державною нотаріальною конторою Харківського району, реєстр №1-199,зареєстрованного КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 21.02.2006р., реєстраційний номер 13661647, номер запису 1553 в книзі 1. Крім того, померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності з співвласницею [PERSON] , належала земельна ділянка, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 0,0903га, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 918001, кадастровий номер № 6310137200:04:044:0008, виданий Харківською міською радою Харківської області 22.10.2012року, на підставі Рішення 36 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 30.09.2009р. №217/09, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.08.2020 року № 02-31/1418 Державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки відмовив, посилаючись на те, що склад спадкового майна не є визначеним, оскільки співвласниками не було укладено договір про поділ нерухомого майна. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. 24 квітня 2013року, зареєстрованого в реєстрі за №896. Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В. було відкрито спадкову справу № 89/2019 в рамках якої [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою державною нотаріальною конторою 30.06.1984р. за реєстром №2-947,зареєстрованного Харківським міським бюро технічної інвентаризації, 12.06.1984р. за реєстраційним №1553 в книзі 1. Крім того, померлій на праві спільної сумісної власності з співвласником [PERSON] , належала земельна ділянка, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 0,0903га, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 918000, кадастровий номер № 6310137200:04:044:0008, виданий Харківською міською радою Харківської області 22.10.2012року, на підставі Рішення 36 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 30.09.2009р. №217/09. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.08.2020 року № 1417/02-31 Державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки відмовив, посилаючись на те, що склад спадкового майна не є визначеним, оскільки співвласниками не було укладено договір про поділ нерухомого майна. Між спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не було укладено договір про поділ земельної ділянки, що є у спільній власності. Вказана земельна ділянка належить гр. [PERSON] та його співвласниці гр. [PERSON] на підставі спільної власності без визначення часток кожного з них, тому нотаріальна контора не має змоги визначити склад спадкового майна. Відповідно до ст.\~1223\~Цивільного кодексу\~України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частин 1, 5\~ст. 1268 ЦК України, зазначено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обовязок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як спадкоємець спадщину [PERSON] прийняв відповідно до ст. 1268 ЦК України, шляхом подання заяв про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови ПленумуВерховного\~СудуУкраїни №7від\~30травня\~2008року\~"Просудову\~практикуу справах\~про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч.1ст.355 Цивільного кодексу України,\~майно, яке знаходиться у власності двох або більш осіб (співвласників), належить їм на праві загальної власності (загальне майно). Як передбачено ч.ч. 1, 2\~ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що знаходиться у загальній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що знаходиться у загальній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Виходячи з положень\~ст. 372 ЦК України, якою передбачено, що майно, яке знаходиться у загальній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. При поділі майна, що знаходиться у загальній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві загальної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При поділі майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Аналогічні положення закріплені ч. 1 ст.\~86, ч. 3 ст.\~89 Земельного кодексу України: земельна ділянка може знаходитися у загальній власності з визначенням часток кожного з учасників сумісної власності (сумісна часткова власність) або без визначення часток учасників загальної власності (загальна сумісна власність). Володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою у загальній сумісній власності здійснюється за договором або законом. До того ж правилами\~ст. 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, який необхідний для їхнього обслуговування, якщо інший його розмір не визначений заповітом. Таким чином, для вирішення спору і подальшого оформлення спадкових прав позивачеві перш за все слід уточнити (визначити) ідеальну частку спадкодавців у загальному сумісному майні (земельній ділянці). Якщо до вирішення судом спору між співвласниками розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, слід виходити з розміру його (їх) частки будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, на підставі викладеного, а також із врахуванням визнання позовних вимог відповідачем (ч. 4 ст. 206 ЦПК України), суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. Однак, суд зазначає, що у позовній заяві позивачем невірно був вказаний кадастровий номер земельної ділянки, який не відповідає кадастровому номеру земельної ділянки зазначеному у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 918000, тому суд задовольняє позов частково, вказавши вірний кадастровий номер № 6310137200:04:044:0008.

Outcome: partial