Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася до суду с позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину та на повнолітню доньку. В заяві вказує, що з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2000 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2019 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , а також повнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. На теперішній час [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання за контрактом юридичного факультету Національного університету "Запорізька політехніка", спеціальність - право. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки та повнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки. Сторони до суду не з`явилися, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка на задоволенні позову наполягала. Відповідач позов визнав частково, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини, а на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/5 частини. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я й матеріальне становище неповнолітньої дитини та повнолітньої доньки, а також платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, інших дітей та інші обставини. У відповідності зі ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, до її повноліття в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. ст. 182, 200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини із всіх видів доходів батька щомісяця, до досягнення 23-х років, але не більш ніж до закінчення навчання, починаючи з дня пред`явлення позову. Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як донька сторін, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратила цей статус. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial