Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником вказаного житлового приміщення, разом із нею в спірному будинку зареєстровані її онук [PERSON] та відповідачі. Також позивач зазначила, що відповідачі тривалий час за місцем реєстрації не з'являється, жодної участі в утриманні житлового приміщення не приймають, та їх реєстрація порушує інтереси позивача як власника, а за такого просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Спірне домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, згідно свідоцтва від 01.02.2013 року, підстава набуття права власності - акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки, затвердженного начальником відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 10.01.2013 року /а.с.5/. Відповідно довідки від 17.11.2015 року, наданої Адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради в спірній домоволодінні зареєстровані позивач, [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.9/. Згідно пояснень [PERSON], [PERSON], відповідачі не проживають в спірному домоволодінні з 2013 року /а.с.7,8/. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, для знаття з реєстрації достатньою підставою є надання до уповноваженого органу рішення суду про визнання особи такою, втратила право користування житловим приміщенням. Будь-яких даних про те, що управління ДМС у Миколаївській області порушує права позивача, відмовляючи у проведенні зняття з реєстраційного обліку відповідача, і таке порушене право підлягає захисту у судовому порядку, суду не надано. У випадку порушення управлінням ДМС у Миколаївській області прав позивача, вона не позбавлена можливості звернутись до суду із відповідним позовом. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 487,20 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial