Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Кривоозерська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Вказує на те, що він перебував в шлюбі з відповідачкою, від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , 2015 року народження. Відповідач створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, тому позивач звернувся із заявою про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітнього сина, про що 25 січня 2017 року отримав розпорядження Кривоозерської райдержадміністрації про порядок побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] .. Однак, як вказує позивач, відповідач ігнорує вищевказане розпорядження, створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дозволяє йому бачитись з сином, тому він звернувся за захистом своїх прав до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та встановити систематичні побачення з сином [PERSON] без присутності матері з відвідуванням місця проживання позивача щоп`ятниці з 16.00 год. до понеділка 09.00 год.. Відповідач в судовому засіданні вимоги визнала частково, вказуючи, що дитина має бути з батьком на протязі доби в присутності третьої особи. Представник Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до положень ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч.1, 2 ст.159 СК України). В силу положень ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю або батьком. Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст.141\~Сімейного Кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. Положення ст.157\~СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до положень ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. Судом встановлено, що сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) 11 березня 2020 року(а.с.6). Відповідно до розпорядження Кривоозерської райдержадміністрації про порядок побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , 2015 року народження, за №21-р від 25 січня 2017 року(а.с.7), комісія з питань захисту прав дитини визначили порядок побачень батька [PERSON] з малолітнім [PERSON] на території помешкання заявника щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год.. Позивач, будучи батьком дитини, прагне спілкування із ним, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони добровільно не дійшли згоди щодо порядку зустрічей батька з їх малолітнім сином. Позивач вказує, що хоче бачити як росте його дитина, страждає морально через те, що не бачиться з сином. З часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з сином, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла та йому на зустріч не йде, ігнорує. Згідно висновку Кривоозерської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування №449/02-44-15/20 від 12 жовтня 2020 року, позивач [PERSON] , за час проживання на території Кривоозерської сільської ради Миколаївської області зарекомендував себе з позитивної сторони, по характеру врівноважений, в зловживанні спиртними напоями не замічений, громадський порядок та спокій не порушує. В помешканні, де проживає батько [PERSON] створені усі належні умови для проживання та відпочинку дитини, та вважають що [PERSON] має право брати участь у вихованні свого сина та спілкуватись з ним, регламент побачень викладених у позовній заяві підтримав, оскільки це відповідає інтересам дитини та не суперечить чинному законодавству(а.с.15). Відповідно до положень ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги позицію позивача, відповідача, інтереси малолітньої дитини, ставлення позивача до дитини, його інтересів, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial