Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь відшкодування майнової шкоди з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 1533 грн. 09 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 3\~066, 18 грн.. відшкодування вартості послуг спеціаліста з оцінювання в розмірі 600,00 грн. та судові витрати в розмірі 403,60 грн.. Позивачка просила суд розгляд справи провести без її участі та участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] заперечував проти стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, про що надав суду заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та постановити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 17 листопада 2014 року на автодорозі Хорол-Кременчук за допомогою джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля МАЗ д.р.н. ВІ 2674 ВЕ, за кермом якого знаходився [PERSON], зруйновано паркан приватного будинку за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с. Карпиха, вул. Радянська, буд. 13. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, власником будинку № 13 по вул. Радянській, в с. Карпиха, Семенівського району, Полтавської області є [PERSON]. Відповідно до\~статті 21 Закону № 1961-IV\~на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1\~статті\~\~ 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому\~статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до\~статті 3 Закону № 1961-IV\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення\~статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого\~статтею 33 Закону № 1961-IV\~обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого\~статтею 33 Закону № 1961-IV\~обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Ніхто із учасників судового процесу не повідомив суд про те, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які експлуатували автомобіль [NUMBER] та чи повідомив [PERSON] страховика про ДТП. Водій [PERSON] висловив згоду на відшкодування ним шкоди, та зобовязався відновити пошкоджене майно шляхом встановлення паркану (розписка а.с. 42). Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику нерухомого майна [PERSON] в результаті пошкодження залізобетонного паркану, розташованого за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с. Карпиха, вул. Радянська, буд. 13, станом на 21 січня 2015 року вартість матеріальної шкоди складає 1\~120 грн. 50 коп. Станом на день звернення до суду, відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав. Згідно ч.1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом\~\~підвищеної небезпеки, відшкодовується\~\~особою,\~\~яка\~\~на\~\~відповідній\~\~правовій\~\~підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,\~\~механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.\~\~\~\~\~\~ Пленум Верховного Суду України у\~\~\~постанові від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника, яка була доведена, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню з [PERSON] 1120 грн. 50 коп. (розмір матеріальної шкоди) + 600 грн. 00 коп. (вартість послуг спеціаліста) а.с. (32). Суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Також, суд бере до уваги те, що в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу спричинено моральну шкоду, при визначенні розміру відшкодування якої слід враховувати зміст та суть позовних вимог, характер протиправних дій відповідача [PERSON], характер і обсяг моральних страждань позивача, які пов'язані із погіршення стану його здоров'я, тимчасової втратою працездатності та іншими негативними наслідками. Згідно з частиною 1\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відтак, враховуючи викладене і

Outcome: partial