Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10 жовтня 2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] року у них народилась дочка [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 7 квітня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає разом з нею. Вона не працює, перебуває у декретній відпустці у зв'язку з вагітністю. Вони з відповідачем мають різні погляди на розмір щомісячних коштів, необхідних для утримання дочки, а тому самостійно не можуть домовитись щодо його участі в утриманні дитини. Наскільки їй відомо, відповідач працює неофіційно, має дохід близько 5000 грн. щомісяця, інших утриманців, окрім їх дочки, він не має. На її думку матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати кошти на утримання дочки у розмірі 1000 грн. щомісяця. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, згоден сплачувати аліменти на дитину у відсотках відповідно до закону (а.с. 16). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданим 27 січня 2010 року виконавчим комітетом Камінської сільської ради Кролевецького району Сумської області (а.с.6). Дитина народилася у шлюбі, в якому сторони перебували з 10 жовтня 2009 року, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області 7 квітня 2017 року шлюб між ними розірвано (а.с. 7). Сторони проживають окремо, позивачка - в [ADDRESS], відповідач - в [ADDRESS], що вбачається з їх заяв (а.с.9, 16). За змістом позову, дитина проживає разом з позивачкою, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці у зв'язку з пологами (а.с.8), також суд враховує, що відповідач є працездатним, працює оператором верстатів з програмним керуванням у ТОВ "Сучасна архітектура міста" та отримує заробітну плату (а.с. 17), про незадовільний стан здоров'я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам, зокрема позивачці, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог про те, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1000 грн. Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180 - 182, 184 Сімейного кодексу України, а також визнання відповідачем позову в частині його обов'язку сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо дитини, в тому числі утримувати її і з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], розмір яких суд визначає 888 грн. 50 коп. щомісячно, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 1 травня 2017 року у розмірі 1777 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial