Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з посиланням на ті обставини, що з 07.03.2009 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у сторін народилися доньки- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають разом з позивачем та перебувають на повному його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] є дієздатною та працездатною, здоровою, працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, який складає близько 5000 грн., крім цього інших аліментних зобов`язань відповідач не має та не має на утриманні інших осіб. В зв`язку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив задовольнити позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що вона не має можливості сплачувати аліменти, оскільки працює на сезонній роботі в теплиці на полі, бачити дітей їй не дають. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 07 березня 2009 року Артільною сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Відповідач [PERSON] є рідною матір`ю неповнолітній дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 6, 7). Згідно довідки від 03 червня 2021 року № 43 про склад сім`ї виданої Артільним старостинським округом Лозівської міської ради Харківської області, позивач [PERSON] значиться зареєстрованим разом з дружиною [PERSON] та доньками [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання [PERSON] від 03 червня 2021 року, який складено в присутності складу комісії: старости [PERSON] , спеціаліста І категорії [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , про те, що в ході обстеження було виявлено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] . Дружина [PERSON] з квітня 2021 року разом з сім`єю не проживає та виховуванням дітей не займається. (а.с. 10). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків дохід [PERSON] за 2020 рік складає 28813,34 грн. (а.с. 11) Відповідно до довідки виданої відділом обслуговування громадян №14 ГУ ПФУ в Харківській області [PERSON] у відділі обслуговування громадян № 14 ГУ ПФУ в Харківській області на обліку не перебуває та пенсію не отримує. (а.с. 12) Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. ст.\~180,\~181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік"\~установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином з 01.01.2021 р. мінімальний гарантований розмір\~аліментів на одну дитину становить 1197,50 грн. (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 2395 грн.), а з 01 липня 2021 р. - 1255 грн., з 01 грудня 2021 р. 1309 грн. Відповідно до абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що діти проживають та перебувають на утриманні позивача, а відповідач не надає допомоги по утриманню доньок, хоча має можливість, оскільки є особою фізично здоровою та працездатною, окрім того неофіційно працюючою на сезонній роботі, тобто має дохід і має можливість утримувати своїх доньок. Відносно доводів відповідачки про те, що їй не дають бачитися з дітьми, то суд відноситься до них критично, та розцінює, як спосіб захисту, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних доводів. Натомість позивач в судовому засіданні повідомив, що відповідач залишила дітей в той час коли, найменша хворіла, ніяких намагань побачитися з дітьми не робила, коли молодша донька телефонувала до матері, то остання не відповіла на дзвінок. Також [PERSON] не надала доказів про те, що вона зверталася до відповідних органів або до суду з метою визначення місця проживання дітей. Крім того той факт, що відповідач не мешкає разом з дітьми не звільняє її від обов`язку щодо утримання своїх дітей. Оскільки діти сторін проживають разом з батьком, а [PERSON] є їх матір`ю та на неї покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Приймаючи рішення по справі суд виходить з того, що обов`язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє її від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дітей. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дітьми пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатнім. Також при вирішенні справи суд враховує позицію Верховного Суду викладену у Постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19) про те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. З огляду на викладене, визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що в процесі розгляду справи не встановлено жодних даних про рівень доходів відповідача, натомість встановлено, що вона є працездатною особою та має неофіційний заробіток, інших осіб на утриманні не має, тобто має можливість сплачувати аліменти на утримання доньок, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім та таким, що відповідає встановленим вимогам чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, в розмірі 1400,00грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до повноліття дітей. Відповідно до\~ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України\~аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу ст.ст.191,201\~СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно\~ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: partial