Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позові вказала, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі, який зареєстровано 01 серпня 1997 року, а розірвано 10 травня 2006 року. В даному шлюбі [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] . Син сторін по справі зареєстрований та проживає з позивачкою. До повноліття сина відповідач сплачував позивачці аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача на підставі виконавчого листа № 2-678-1/05 від 21.02.2005 року. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. В даний час син продовжує навчання в Державному університеті інфраструктури та технології, терміном навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Син сторін по справі немає можливості влаштуватися на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, оскільки навчається на денній формі навчання, що вимагає значного часу на відвідування лекцій, семінарів та підготовки до них. Саме тому, у зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Заробіток позивачки не дозволяє їй в повній мірі одноосібно утримувати сина сторін по справі, надавати кошти на його одяг, харчування, проїзд до місця навчання, підручники тощо. При цьому, відповідач відмовляється добровільно надавати позивачці аліменти на утримання сина до закінчення навчання. З 31.12.2010 року відповідачу призначено пенсію за вислугу років зі зниженням пенсійного віку як працівнику правоохоронних органів. До повноліття сина з пенсії відповідача здійснювалося відрахування аліментів в розмірі ј частки, що становило 1 400 грн.. Таким чином, пенсія відповідача складає близько 5 600 грн., а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання. Стан здоров`я відповідача та матеріальний стан дозволяє йому виконувати свій обов`язок по утримуванню повнолітнього сина. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини чи батьків, яких би відповідач мав утримувати він немає. Враховуючи викладене, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчання. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування відзиву послався на наступні обставини. Він, [PERSON] з 14.05.2019 року є пенсіонером та інвалідом І групи, який потребує постійного стороннього догляду. Розмір його пенсії складає 5 653,41 грн. на місяць, проте він щомісяця здійснює значні витрати на забезпечення своєї життєдіяльності з урахуванням інвалідності. До щомісячних витрат відповідача відносяться: консультації лікарів, фізичні реабілітаційні заходи (масаж 350,00 грн. 2 рази на тиждень, ЛФК, консультації логопеда - 300,00 грн. 2 рази на тиждень, психолога, засоби пересування (в т.ч. спеціально об лаштовані палиці та ортези), проходження реабілітаційних курсів, лікування двічі на рік в умовах неврологічного стаціонару), витрати на харчування, на оплату проживання в гуртожитку згідно з вартістю проживання. Крім того, за призначенням лікаря витрати на лікарські засоби та препарати щомісячно в розмірі понад 7 500,00 грн.. Таким чином, для нього щомісяця актуальним є питання простого виживання та забезпечення себе хоча б елементарним. Враховуючи, що він самостійно не спроможний задовольнити свої елементарні потреби життєдіяльності, він потребує догляду, що становить його у залежність від інших осіб, а також, виникає необхідність постійно придбавати ліки та технічні засоби для забезпечення фізіологічних та побутових потреб. [PERSON] на навчання якого стягуються кошти є повнолітнім, його навчання за державним замовленням є безкоштовним, а позивачка не обґрунтувала розмір витрат необхідних для стягнення аліментів. Стягнення аліментів у примусовому порядку, у разі якщо він не зможе їх сплатити добровільно, призведе до неможливості забезпечити ним елементарних людських потреб, що зведе нанівець забезпечення життєдіяльності. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та зазначила, що для навчання на даний час потрібет ком`ютер та прінтер, які вона сама придбала, для навчання з врахуванням ком`ютера потрібний попір, відповідне забезпечення роздруковування тексту для чого потрібна фарба, а також канцтовари, кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, кошти для здійснення профілактики скаліозу, тобто необхідне для навчання, розвитку та росту дитини. Вона працює та отримує заробітну плату в розмірі 9250 гривень. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві, надісланому ним до суду та позивачу, про що суду надано відповідні докази, просить розглянути справу без його участі. Третя особа з судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та зазначила, що не працює, навчається на денній формі навчання. За приписами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 5 ст. 183 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними … У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-7, 33-35), які шлюб розрвали. Син сторін, [PERSON] , на даний час є повнолітнім (а.с. 8-10) та перебуває на утриманні матері. [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю транспортні технології Державного університету інфраструктури та технологій, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2014 року (а.с. 12). З 31.12.2010 року [PERSON] призначено пенсію за вислугу років зі зниженням пенсійного віку як працівнику правоохоронних органів та до повноліття сина з пенсії батька здійснювалося відрахування аліментів в розмірі ј частки його доходу (а.с. 11). [PERSON] перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в м. Києві і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 5 653,41 грн. щомісячно (а.с. 25, 39). [PERSON] є інвалідом І групи з 14.05.2019 року та потребує сторонньої допомоги; захворювання пов`язане з проходженням служби; ступінь втрати працездатності - 90 % (а.с. 36-38). 02.12.2007 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49). З виписок (а.с. 40-48) і скрін-копій сторінок із даними скільки коштують ліки (а.с. 54-60) вбачається, що [PERSON] має діагноз: Гостре порушення мозкового кровообігу (15.01.2019 року) за геморагічним типом з формуванням внутрішньомозкової інсульт-гематоми у лівій тім`яно-скроневій ділянці. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 3 ст., ризик високий. СН ПА. До щомісячних витрат відповідача відносяться: консультації лікарів, фізичні реабілітаційні заходи (масаж, ЛФК, консультації логопеда і психолога, засоби пересування (в т.ч. спеціально облаштовані палиці та ортези), проходження реабілітаційних курсів, лікування двічі на рік в умовах неврологічного стаціонару). Крім того, за призначенням лікаря [PERSON] має витрати на лікарські засоби та препарати. [PERSON] наймає житлове приміщення по [ADDRESS] (а.с. 50-53). Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 183, 200, 141, 199 СК України, а також те, що сімейний бюджет відповідача складає не лише його дохід, враховуючи, що відповідач одружений, та враховуючи, що повнолітній син сторін по справі потребує коштів на проїзд до навчального закладу, необхідних канцелярських засобів та необхідних матеріалів для процесу навчання, а також продукти харчування, одяг та інші речі, що забезпечить безперешкодий процес навчання та розвитку і росту повнолітнього сина сторін, та те, що незалежно від форми навчання визначений обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Крім цього, СК України передбачає стягнення витрат на навчання. Таким чином, враховуючи вище викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, щоз відповідача на утримання повнолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/7 частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які слід стягнути на період навчання дитини до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку повнолітнього сина. Згідно ст. 430 ч. 1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Outcome: partial