Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

В інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Одеська обласна дирекція Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «АРМА Факторинг», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик», про зняття арешту з майна, звернувся адвокат Шерстюк Петро Петрович. В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2020 року стало відомо про існування обтяжень:- постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 31.01.2014 р.; - постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 20.08.2012 р. Згідно листів Першого Суворовського ВДВС від 15.09.2019 та 15.10.2019 року на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № 33931919 та № 41783557, з виконання виконавчих листів, виданих Суворовським районним судом м. Одеси від 07.12.2009 року у справі № 2-4652/09. На теперішній час, виконавчі провадження в рамках яких накладено арешт знищені, тому скасувати арешт з майна та заборону його відчуження державний виконавець не в змозі. У зв`язку з тим, що вирішити питання про скасування обтяження в рамках виконавчого провадження не можливо, позивач вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, третім особам роз`яснено право передбачене ст. 181 ЦПК України з приводу подання своїх пояснення щодо позову. В останнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, при цьому на адресу суду надійшла заява представника позивача про підтримку позовних вимоги та розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с.96). Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання також не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, в судовому засіданні, яке відбулось 25.01.2021 року зазначила що позовні вимоги про скасування арешту визнає та не заперечувала щодо зняття арешту (а.с.66-67). Треті особи: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Одеська обласна дирекція Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «АРМА Факторинг» та Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик» в судове засіданні не з`явились про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно (а.с.78-82), про причини не явки суд не повідомили, заяв про відкладення слухання справи або пояснень на позов не надали. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (№ довідки 220089677 від 12.08.2020 року), наявні обтяження: - Номер запису про обтяження: 4563797 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 05.02.2014 року 10:23:22; Державний реєстратор: Зіборова Валентина Володимирівна, Одеське міське управління юстиції, Одеська обл.; Підстава для державної реєстрації: постанова, Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41783557, виданий 31.01.2014 року, видавник: Теличко Наталія Борисівна, Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10641950 від 05.02.2014 року 10:23:58, Зіборова Валентина Володимирівна, Одеське міське управління юстиції, Одеська обл. Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ: 35048879, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 65102, Одеська обл., м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-Г; Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; Опис предмета обтяження: все нерухоме майно; - Реєстраційний номер обтяження: 12892376; Зареєстровано: 20.08.2012 року 11:53:16 за № 12892376 реєстратором: Одеська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 65017, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2, (048) 717-52-12; Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33931919, 20.08.2012 року, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головний д/в Теличко Н. Б. В-15/620; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: [PERSON] ; Обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Код: 35048879, 65102, Одеська обл., м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-Г, тел. (048) 734-93-95; 734-93-93; 734-93-94; Заявник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Код: 35048879, 65102, Одеська обл., м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-Г (а.с.10-12). Відповідно до листів Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 43711 від 15.10.2019 року та № 43713 від 15.09.2019 року зазначено, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження ВП № 33931919 та ВП № 41783557 відповідно з виконання виконавчого листа № 2-4652/09, виданого 07.12.2009 року Суворовським районним судом м. Одеса про стягнення з [PERSON] грошової суми на користь ПАТ «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ» (а.с.14,16). Виконавчі провадження знищено, у зв`язку з тим, що термін зберігання архівних виконавчих проваджень становить 3 роки. Враховуючи вищевикладене не має можливості надати матеріали виконавчих проваджень для ознайомлення. Будь-яких інших виконавчих проваджень у відділі стосовно [PERSON] згідно бази даних АСВП не перебуває. Матеріалами справи встановлено, що Виконавчий лист № 2-4652/09 було видано 07.12.2009 року Суворовським районним судом м. Одеса у зв`язку з наступними обставинами. Так, між ВАТ «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ» та позивачем у справі було укладено договір поруки № 014/0027/85/71860/1 від 20.03.2007 року, згідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання поручителя за кредитним договором № 014/0027/85/71860 від 20.03.2007 року, укладеним між ВАТ «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2009 року по справі № 2-4652/09 позов ВАТ «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ВАТ «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ» в особі Одеської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором у розмірі: 1\~442\~905 грн. 58 коп. (а.с.20-21). Рішення суду набрало законної сили 24.11.2009 року. Згідно матеріалів справи представник ОВ ООД «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ» двічі звертався до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції правонаступником якого є Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою примусового виконання судового рішення. ВДВС було відкриті виконавчі провадження ВП 41783557 та ВП 33931919. Виконавчі провадження були закриті, а виконавчий лист повернуто ОВ ООД «РАЙФФАЙЕН БАНК АВАЛЬ». В подальшому виконавчий лист для примусового виконання більше не надходив. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.02.2013 року, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). \~ \~ \~ \~Згідно договору відступлення права вимоги б/н від 17.02.2015 року право вимоги за вищезазначеними кредитним договором та договором поруки набуло ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» (а.с.34-38). \~ \~ \~ \~Новим кредитором, боржнику було направлено повідомлення від 17.02.2015 року вх. № 41/1-13/919 про зміну кредитора за договором № 014/0027/85/71860/1 від 20.03.2007 року (а.с.39). Того ж дня, 17.02.2015 року на підставі договору відступлення права вимоги б/н від 17.02.2015 року право вимоги за вищезазначеними кредитним договором та договором поруки набуло набуто ТОВ «АРМА ФАКТОРІНГ» (новий кредитор). При цьому ТОВ «АРМА ФАКТОРІНГ» набула статус правонаступника Первісного кредитора у виконавчих провадженнях, пов`язаних з правом вимоги. Як вбачається з матеріалів справи 17.02.2015 року на підставі договору комісії № 13/0215-2 від 13.02.2015 року право вимоги за вищезазначеними кредитним договором та договором поруки набуває відповідач - [PERSON] (новий кредитор). При цьому відповідач набула статус правонаступника Первісного кредитора у виконавчих провадженнях, пов`язаних з правом вимоги. (а.с.23-33). Тобто, з наданих документів та правовідносин, що стались між сторонами з приводу виконання рішення суду, вбачається, що арешт на все належне позивачу невизначене майно в рамках виконавчих проваджень ВП 41783557 та ВП 33931919 є таким, що накладений саме в інтересах відповідача у справі [PERSON] . Будь-які вимоги відповідач до позивача з приводу виконання кредитного договору не заявляла, в судовому засіданні зазначила, що позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників [PERSON] за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників відсутня (а.с.42). Матеріалами справи встановлено, що будь-які вимоги відповідач (новий кредитор) до позивача боржника за виконавчими провадження щодо виконання умов кредитного договору не заявляла, при цьому суд зауважує, що відповідач визнала позовні вимоги, що внесено до журналу судового засідання (а.с.66-67). \~ \~ \~ \~Тобто, накладений арешт на все належне позивачу невизначене майно в рамках виконавчих проваджень ВП № 33931919 та ВП № 41783557 накладено в інтересах відповідача у справі [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. За приписами ч.ч. 1, 2, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІУ (що діяв на час винесення постанови про арешт майна позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з цим, за вимогами ч. 2 ст. 50 цього Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УШ у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з- під арешту (зокрема, це підтверджується правовим висновком Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі № 6-26цс13). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, зважаючи на те, що виконавчі провадження щодо позивача про стягнення коштів за рішенням суду відсутні, а договір поруки був розірваний, то відсутні підстави для збереження арештів. Що стосується вимоги про встановлення порядку виконання рішення суду, суд враховує таке. Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (1404-VІІІ) передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи наведене, на даній стадії вимога про встановлення порядку виконання рішення є передчасною та необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідності зняття такого арешту.

Outcome: partial