Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду від 07.06.2011 з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 04.05.2011 і до припинення права на отримання матеріальної допомоги. Їх син являється інвалідом з дитинства першої групи А. Хоч сину виповнилось 18 років, але він являється інвалідом - непрацездатною особою, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Батьки зобов'язані утримувати повнолітніх непрацездатних дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач має доходи, ніяких утримувань з нього не проводиться, а тому він має матеріальну можливість сплачувати аліменти на повнолітню непрацездатну дитину, яка потребує матеріальної допомоги. З часу винесення судового рішення про стягнення аліментів змінились економічні умови в державі, внаслідок чого сума аліментів в розмірі 350 грн. є явно недостатньою і не покриває навіть частково ті витрати, які вона несе, особливо на лікування. Дитина за своїм станом здоров'я потребує періодичного прийому медикаментів та проходження курсу лікування. Відповідач працездатний і має доходи від виконання неофіційних робіт, а тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 350 грн. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить змінити розмір аліментів з 350 грн. на 1200 грн., щомісячно, з дня звернення до суду і до припинення права на отримання матеріальної допомоги, судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті «Вінничина» від 06.10.2017 № 77 (23218) і не повідомив суд про причини своєї неявки. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.06.2011 (а.с.18-19), з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 04.05.2011 і до припинення права на отримання матеріальної допомоги. Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК, серія 10ААА № 668437 від 01.03.20011 (а.с.5), [PERSON], [INFO] являється інвалідом з дитинства першої групи А безстроково і потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Згідно довідки, виданої виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 19.07.2017 №686 (а.с.9) вбачається, що [PERSON] з 17.09.2002 по даний час не працює, здійснює догляд за дитиною - інвалідом 1 групи [PERSON], [INFO], який потребує здійснення постійного стороннього догляду та допомоги та знаходиться на її утриманні. У зв'язку із постійним доглядом за сином [PERSON], [INFO], який являється інвалідом 1 групи і потребує постійного догляду позивач просить змінити розмір аліментів, збільшивши аліменти, оскільки стягнутих коштів не достатньо для постійного належного лікування та життя дитини. Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦК України), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України ( надалі СК України), встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином, відповідно до правил даної статті, батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: - дочка або син є непрацездатними. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров'я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. - непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги пенсій та допомоги у зв'язку з інвалідністю. - наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Батьки не будуть зобов'язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182, ч.2 ст.200 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище [PERSON], який є інвалідом з дитинства, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача - батька [PERSON], який є працездатною особою, бере до уваги, що позивач є непрацездатною, так як здійснює догляд за сином, інтереси повнолітнього сина, а також той факт, що на сьогодняшній день сплачуваний відповідачем розмір аліментів в розмірі 350 грн. є занадто малим для постійного належного лікування та життя сина, що в свою чергу свідчить про обгрунтованість підстав для зміни розміру аліментів. Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. В зв'язку з чим, вимога позивача про зміну розміру аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду підлягає частковому задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме можливості збільшення розміру аліментів з 350 грн. до 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, щомісячно, від дня набрання чинності рішенням суду і до припинення права на отримання матеріальної допомоги. Згідно п. 3 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПК Країни, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати за публікацію в газеті «Вінничина» від 06.10.2017 № 77 (23218) оголошення про виклик відповідача в розмірі 180 грн. (а.с.27, 30), а також на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial