Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обгрунтовуючи позов тим, що з відповідачем [PERSON] вона (позивач) у 1995 році в Кіровському відділу реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції зареєструвала шлюб, який у 2000 році було розірвано. Від спільного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка на даний момент навчається на 1-му курсі Кіровоградського державного педагогічного університету ім. Володимира Винниченка, факультет філології та журналістики, денної державної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім того, позивач зазначила, що донька [PERSON] потребує лікування, оскільки знаходиться на диспансерному обліку у гастроентеролога з діагнозами «дискенизія жовчних шляхів», «гастрит другого ступеня», в зв`язку з чим позивач витрачає на лікування доньки приблизно 300 гривень на ліки та дієтичне лікування. З огляду на зазначене та з посиланням на ст.199 СК України, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на період навчання доньки, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, а також стягнути з відповідача на свою користь 1000 грн. в місяць на лікування та дієтичне харчування повнолітньої доньки [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні, висловлюючи позицію відповідача щодо пред`явлених до нього позовних вимог позовні вимоги визнав частково, не заперечував позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позовної заяви до суду і до закінчення донькою навчання, в частині стягнення витрат на утримання доньки в розмірі 1000 грн. на лікування та придбання дієтичного харчування щомісячно позовні вимоги не визнав, зазначивши на недоведеність позивачем позовних вимог в цій частині. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначивши, що вона є студентом І-го курсу денної форми навчання Кіровоградського державного педагогічного університету ім. Володимира Винниченка, факультету філології та журналістики, отримує стипендію, витрати пов`язані з навчанням становлять в середньому 500 грн. на місяць, що включає в себе придбання підручників, методичних посібників, канцелярських приладь, проїзд до місця навчання, щомісячної оплати за користування Інтернетом в розмірі 60 грн., оплати послуг мобільного зв`язку. Крім того, їй необхідно придбання медичних препаратів, у період загострення алергічних реакцій, яких в Україні не виготовляють, ліки є іноземними, та коштують приблизно 50-60 грн. за одну упаковку, необхідно їй також і дієтичне харчування, в свою чергу від батька ніякої матеріальної допомоги не було. Враховуючи фінансовий стан батька, вважає, що останній може надавати їй матеріальну допомогу на навчання та лікування. Заслухавши позивача, приймаючи до уваги пояснення представника відповідача, думку третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 02 вересня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 грудня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №509 від 20.12.2000 року та відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Кіровограда 20.12.2000 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від спільного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що [PERSON] є студентом І-го курсу, факультету філології та журналістики Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка, спеціальність: «Українська мова і література», денної державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою, виданою деканом факультету філології та журналістики Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка Кричун Л.П. № 13/14 від 02 вересня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що повнолітня дитина [PERSON] отримує стипендію щомісячний розмір якої складає 803 грн. 00 коп. Форма навчання: безоплатна. Позивач [PERSON] працевлаштована, працює в ЗОШ № 26 Управління освіти Кіровоградської міської ради, вихователем, середньомісячний дохід за період з вересня по листопад, 2014 року становить 2 568 грн. 56 коп.. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем. Відповідач [PERSON] працевлаштований, працює в ФГ [PERSON], займає посаду голови фермерського господарства, щомісячний розмір заробітної плати за період з травня, 2014 року по жовтень, 2014 року становить 1220 грн. 00 коп. Крім того, [PERSON] з 23 листопада 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей [PERSON], 2003 року народження, та [PERSON], 2008 року народження, дружина [PERSON] є приватним підприємцем, яка відповідно до даних податкової декларації про майновий стан і доходи за період 2013 року доходів не мала. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов'язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання після досягнення нею 10 червня 2014 року повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, повнолітня дитина [PERSON] навчається в Кіровоградському державному педагогічному університеті імені Володимира Винниченка на денній державній формі навчання, не працевлаштована і самостійного заробітку не має, і у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, яка, в свою чергу, не має достатніх фінансових можливостей самостійно утримувати повнолітню дитину, в той час як відповідач [PERSON], після досягнення донькою повноліття, має можливість надавати матеріальну допомогу у фінансуванні подальшої освіти дитини, оскільки він працездатний, працевлаштований, працює у ФГ [PERSON] на посаді голови фермерського господарства, отримує постійний дохід, та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на навчання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), на підставі чого суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та права позивача на отримання аліментів від відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та задоволення позовних вимог, з підстав зазначених вище. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. При цьому, судом не приймається до уваги доводи позивача про те, що відповідач є матеріально забезпеченою особою, рівень його доходів значно вищий, ніж зазначений в довідці про доходи, він має у користуванні транспортний засіб, іноземного виробництва, який обслуговує, з підстав їх недоведеності. В той час, як відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають, значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо позовних вимог про стягнення щомісячних витрат на утримання повнолітньої доньки, які полягають у лікуванні та дієтичному харчуванні суд зазначає наступне. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. При цьому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, в даному випадку можуть бути висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Поруч з цим, судом відзначається, що позивачем не надані належні та допустимі докази понесення заявлених додаткових витрат на утримання дитини. Копія виписки з історії хвороби № 315663 [PERSON] про перебування останньої з 26.03.2010 року по 16.04.2010 року на лікуванні в санаторії «Янтар» ЗАТ «Трускавецькурорт», де було встановлено діагноз «Дискенизія жовчних шляхів по гіпотонічному типу», «Функціональні розлади шлунку», «Атопічний дерматит» та копія довідки виданої КЗ «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер» № 688 від 05.12.2014 року про те, що [PERSON] з 2009 року знаходиться на обліку у лікаря дерматолога з діагнозом: алергічний дерматит, які надані позивачем, не є документами фінансової звітності, не свідчать про призначене дитині лікування, перелік лікарських засобів, їх придбання та розмір достовірних щомісячних витрат позивача, тому не вважаються судом належними доказами понесення позивачем відповідних витрат, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні даної вимоги за її необґрунтованість та недоведеність в порядку ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з чим з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial