Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У вересні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 09 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який у липні 2012 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 квітня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 750 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 24.11.2015 року і до повноліття дитини. Розмір аліментів призначений за рішенням суду на сьогоднішній час, є меншим ніж гарантований Законом мінімум та не є достатнім для утримання дитини. З урахуванням зростання цін, потреб дитини, вважає, що відповідач за своїм матеріальним станом має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, а саме в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно. Крім того, син навчається на економічному факультеті денної форми навчання Київського національного університету ім. Т.Г.Шевченка. Навчання проводиться на контрактній основі. Строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 рік. Загальна вартість навчання становить 133 720 грн. За перший рік навчання позивачкою сплачено 33430 грн, а також додатково сплачено послуги банку з приводу оплати навчання 334,30 грн. Таким чином, вона понесла додаткові витрати в розмірі 33 764,30 грн. Батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину та компенсувати позивачу половину понесених витрат за навчання сина, а саме (33 764,30 грн : 2 = 16 882,15 грн). З цих підстав позивач просила збільшити розмір аліментів, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] визначивши їх розмір 3000 гривень щомісячно, з їх подальшою індексацією починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути половину понесених позивачем додаткових витрат за навчання дитини. Заочним рішенням суду від 22.02.2019 вказані вимоги було задоволено частково. Ухвалою суду від 04.12.2019 заочне рішення скасовано та призначено дану справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що не працює та має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу та дружину, яка не працює.. Крім того, позивачем не обґрунтовано з яких даних позивачем визначено бажаний новий розмір аліментів, не надано доказів понесення нею витрат на дитину у розмірі 6000 щомісячно, половину яких можна було б покласти на відповідача. Зміна законодавства щодо мінімального розміру аліментів не може бути підставою для їх збільшення. Вказував на стабільний матеріальний стан позивача. Заперечує щодо стягнення додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання сина, оскільки дані витрати не викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, а пов`язані з бажанням сина продовжити навчання. Просив в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 09 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який у липні 2012 року було розірвано. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 квітня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 750 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 24.11.2015 року і до повноліття дитини. При цьому, ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. [PERSON] досяг повноліття [INFO] і на момент розгляду справи є повнолітнім. Отже, обов`язок батька сплачувати аліменти згідно рішення суду відсутній, що унеможливлює його збільшення в даний час. В цій частині в позовних вимогах слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат у вигляді половини коштів, сплачених позивачем за навчання сина на першому курсі вищого навчального закладу, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно абзц. 2 частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобо, каліцтвом, тощо). Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно договору №2126 від 09.08.2018 року укладеного між позивачем та Київським національним університетом імені Т.Шевченка. Навчання проводиться на контрактній основі. Строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Загальна вартість навчання становить 133 720 грн. На виконання умов договору позивачкою проведена оплата за перший рік навчання у розмірі 33 430 грн., що підтверджується копією квитанції №7 від 10.08.2018 року, а також додатково сплачено послуги банку з приводу оплати навчання 334,30 грн. (а.с.18). Зі змісту ст.185 СК України вбачається, що перелік особливих обставин, які зумовлюють можливість стягнення додаткових витрат законодавчо не визначений, що надає можливість суду з урахуванням обставин кожної конкретної справи відносити до їх складу понесені одним з батьків витрати. Заперечуючи проти позову в цій частині відповідач зазначає, що дані витрати не викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, а пов`язані з бажанням сина продовжити навчання. Вирішуючи питання про віднесення витрат на навчання неповнолітнього сина на першому курсі вищого навчального закладу, суд виходить з наступного. Як зазначалось вище, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 квітня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 750 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 24.11.2015 року і до повноліття дитини. Відомостей про невиконання рішення суду відповідачем або його виконання у розмірі більшому, ніж визначений рішенням суду, матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять відомостей про проведення індексації аліментів, що визначені у твердій грошовій сумі, з моменту їх стягнення до повноліття дитини. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щодо [PERSON] згідно Законів України «Про Державний бюджет» на відповідний рік складає: -У 2016 році - з липня - 1531 грн., з грудня - 1689 грн. -У 2017 році - з січня 1689 грн., з липня -1777 грн., з грудня 1860 грн. -У 2018 році - з січня 1860 грн., з липня -1944 грн., з грудня 2027 грн. -У 2019 році - з січня 2027 грн., з липня -2118 грн. Отже, до повноліття дитини батько - відповідач у справі сплачував аліменти у розмірі значно нижчому ніж той, що гарантований державою в якості мінімального розміру аліментів, самостійно не вживав заходів щодо надання додаткової допомоги, якої беззаперечно потребує дитина на порозі свого повноліття. Згідно із статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Згідно преамбули Закону України «Про освіту», метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору. Судом встановлено, що позивачем 09.08.2018 року, тобто на той час, коли дитина [PERSON] ще був неповнолітнім і його батьком-відповідачем у справі сплачувались аліменти у розмірі значно нижчому ніж той, що гарантований державою в якості мінімального розміру аліментів, укладено договір про надання освітньої послуги щодо навчання дитини на денній формі навчання економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Відповідач посилається на правовий висновок Верховного Суду у справі №622/373/16-ц, однак суд не застосовує даний висновок до спірних правовідносин, оскільки він стосується повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та витрат, що понесені одним з батьків після її повноліття. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Отримання вищої освіти, на думку суду, участь обох з батьків у сприянні цьому, відповідає найкращим інтересам дитини і ці інтереси мають першочергове значення для суду. За обставин даної справи, суд вважає необхідним віднести витрати на оплату першого року навчання у вищому навчальному закладі дитини [PERSON] до складу додаткових витрат, пов`язаних з особливими обставинами, зокрема тим, що відповідачем не забезпечено належного утримання свого старшого сина, який проживає з матір`ю - позивачем у справі, сплачувані ним аліменти значно нижчі за той розмір, що гарантований державою в якості мінімального розміру аліментів. Батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину та компенсувати позивачу половину понесених витрат за навчання сина, а саме (33 764,30 грн : 2) 16 882,15 грн., у зав`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. З зазначених вище підстав, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial