Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.01.2014 року у розмірі 54945,24 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 10.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач істотно порушує кредитні зобов'язання, просить стягнути заборгованість в сумі 54945,24 грн. ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідачу було направлено ухвалу суду від 20.04.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками. 17.05.2018 року відповідачем отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.48). У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 статті 274 ЦПК України вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 54945,24 грн., що не перевищує суму 170000 грн. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 10.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, зобов'язання належним чином не виконує. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 01 квітня 2018 року відповідач має заборгованість в розмірі 54945,24 гривень, яка складається з наступного: - 2267,42 грн. - заборгованість за кредитом; - 45514,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4070,57 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2592,63 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк. Відповідно до ч. 3 ст.551ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Із матеріалів справи вбачається, що розмір пені становить 4070,57 грн., що перевищує розмір збитків. При цьому, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, відповідно до положень ст. 551 ЦК України, оскільки розмір пені, нарахований до сплати позивачем, значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та нарахованим і несплаченим відсоткам. Тому розмір пені підлягає зменшенню з 4070,57 грн. до 300 грн., оскільки саме такий розмір пені буде співмірним із загальною заборгованістю відповідача за кредитним договором. За приписами постанови Верховного Суду України від 11.10.2017 №343/1910/15-ц, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд вважає, що одночасне стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн та процентної складової в розмірі 2592,63 грн.) не підлягає задоволенню. Таким чином із матеріалів справи та доводів сторін вбачається, що відповідач у порушення положень кредитного договору взяті на себе зобов'язання за ним у встановлені строки не виконав, а тому суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з нього заборгованості частково, зменшивши розмір пені та не задовольняючи вимоги в частині стягнення штрафів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що при задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial