Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча» Гірничо-збагачувальний комбінат «УКРМЕХАНОБР" на свою користь 180 000 грн. моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Позовні вимоги мотивував тим, що позивач [PERSON] пропрацював в умовах впливу шкідливих факторів протягом 1 року 2 місяців на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. Відповідно до акту розслідування хронічного захворювання, а саме п. 13 Акту, на робочому місці [PERSON] підприємства відповідача наявні наступні шкідливі фактори: - по вмісту аерозолів, переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня шкідливості; Умови праці за показаннями важкості праці відносяться до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; - за показниками мікроклімату робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Внаслідок неналежних умов праці, отримав професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія та сидеросилікоз. Первинним оглядом МСЕК 17.11.2020 року (довідка серії 12 ААА №079376) позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 60%. 50 % радикулопатія, 10 % - сидеросилікоз. Оскільки, позивачем втрачена професійна працездатність в результаті професійного захворювання на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст. 6, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», обов`язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Внаслідок вищесказаного позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку загальною слабкістю, втомою, болями. Позивач не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, в розмірі 180 000 гривень. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 24 травня 2021 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами та просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , вважаючи, позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] у період з 1994-2018 рр. (24 роки та 5 місяців) працював у ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» на посаді дробильника. Оскільки [PERSON] 24 роки та 5 місяців знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», тому правовідносини, які виникли між сторонами - ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» та [PERSON] регулювалися главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 ст. 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення небезпечних та нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці на власника або уповноваженого ним органу, то відповідно власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Зазначають, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода чи відшкодована вона. Виходячи з норм ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Таким чином, в даному випадку ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди, оскільки він у період з 1994-2018 р.р. (24 роки та 5 місяців) працював у ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» на посаді дробильник, і у зв`язку саме і знаходженням у трудових обов`язках з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» у зазначений період часу. Зазначене підтверджується: трудовою книжкою виданою на ім`я позивача, згідно якої позивач з 01.04.1992 року працював на посаді дробильника на підприємствах ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». У зв`язку зі шкідливими, тяжкими умовами праці, позивачем отримано хронічне професійне захворювання на підприємстві ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»; актом розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21 серпня 2020 року (надалі акт Форми П-4), відповідно до п. 18 акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21 серпня 2020 року, причиною виникнення професійного захворювання позивача є фізичні навантаження, загальна вібрація, пил на підприємстві ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг (а.с.11) Відповідно до пункту 20 акту Форми П-4 професійне захворювання отримано позивачем, у зв`язку з тим, що позивач попрацював за професією дробильника 24 роки 5 місяців в умовах шкідливих факторів на підприємстві ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». 17 листопада 2020 року позивачу висновком МСЕК встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 50 % радикулопатія, 10% сидеросилікоз. У зв`язку з вищенаведеними обставинами позивач звертався до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я на підставі акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21 серпня 2020 року та висновку МСЕК від 17 листопада 2020 року, які є предметом розгляду дійсної справи. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрив судове провадження по справі № 210/6726/20. 27 січня 2021 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/6726/20 прийняв рішення та стягнув з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» моральну шкоду, завдану працівнику внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 140000 гривень. Вищенаведені обставини свідчать про те, що пряма вина заподіяної позивачеві шкоди полягає саме в діях ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», на якому він працював 24 роки та 5 місяців на посаді дробильника та у зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці. Позивач отримав хронічне професійне захворювання на підприємстві ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», і з якого позивачу вже була відшкодована моральна шкода внаслідок ушкодження його здоров`я судовим рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 р. по справі №210/6726/20. Позивач пропрацював на підприємстві відповідача всього 1 рік - з 2018 р. по 2019 р. За загальним правилом відповідальність власника за шкоду, заподіяну працівникові у зв`язку з виконанням ним трудових обов`язків, ґрунтується на принципі вини заподіювача шкоди. Сам по собі факт заподіяння шкоди працівникові при виконанні ним трудових обов`язків, при відсутності його вини у виникненні цієї шкоди, ще не може свідчити про те, що відшкодовувати таку шкоду зобов`язаний власник підприємства де працює потерпілий, якщо не доведено вину власника в заподіянні шкоди. Таких обставин при розгляді справи не встановлено. Зазначають, що позивачем не надано взагалі будь-яких доказів впливу шкідливих виробничих факторів за час роботи на підприємстві ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» ГЗК УКРМЕХАНОБР» та виникнення у позивача професійного захворювання, оскільки як свідчать матеріали справи вина, яка є підставою для стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, у розумінні вимог ст. 1167 ЦК України, полягає саме у діях ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Тобто, в діях відповідача відсутня вина завдання позивачеві моральної шкоди, завданої йому внаслідок ушкодження його здоров`я - встановленого 17 листопада 2020 року позивачу висновком МСЕК встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з яких 50 % радикулопатія, 10 % сидеросилікоз, оскільки, як вже зазначалося вище, саме вина є в діях ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», на якому позивач працював 24 роки 5 місяців на посаді дробильника та у зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем отримано хронічне професійне захворювання на підприємстві ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Таким чином, вимоги позивача про стягнення з ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» ГЗК УКРМЕХАНОБР» моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача 180000 гривень. Крім того, просить суд врахувати ту обставину, що вимоги ч.1 ст. 1168 ЦК України передбачають, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована лише одноразово, що у даному випадку має місце - 27 січня 2021 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/6726/20 прийняв рішення та стягнув з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» моральну шкоду, завдану працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 140000,00 грн. Таким чином, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/6726/20 від 27 січня 2021 року був встановлений причинно-наслідковий зв`язок між отриманням хронічного професійного захворювання позивача та діями ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с. 47-57). 02 березня 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.26-27). Представник позивача [PERSON] - адвокат Родрігес Н.А. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідача Бузівська Н.М. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнала, просила відмовити в позові із підстав зазначених у відзиві. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача - дробильником 4 розряду, дробильно-сортувальної фабрики кар`єра «Північний» з 11.10.2018 року по 26.12.2019 року тривалістю - 1 рік 2 місяці (а.с.13-17). Також з 25.02.1994 року по 17.07.2018 рік працював дробильником дробильної фабрики основної виробничої діяльності №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.08.2020 року, складеного на підприємстві СП ПРАТ «ММК. ІМ. ІЛЛІЧА» ГЗК «Укрмеханобр» встановлено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) у [PERSON] виникло внаслідок фізичного навантаження, загальної вібрації, пилу, важкості праці. Зазначено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] працював 1 рік 2 місяці на ГЗК «Укрмеханобр» та за професією 25 років 07 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тому враховуючи неодноразову зміну структурних підрозділів та їх керівників, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. Крім того, відповідно до п. 13 Акту, на робочому місці [PERSON] підприємства відповідача наявні наступні шкідливі фактори: - по вмісту аерозолів, переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня шкідливості; Умови праці за показаннями важкості праці відносяться до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; - за показниками мікроклімату робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Внаслідок неналежних умов праці, отримав професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія та сидеросилікоз. (а.с. 8-12). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 23.07.2020 року №1146 [PERSON] встановлено діагноз вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова та шийна, сидеросилікоз 1 ст. (а.с.18-20). Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №079376 від 17.11.2020 року [PERSON] було встановлено 60 % втрати професійної працездатності: 50 % радикулопатія, 10% сидеросилікоз з 09 листопада 2020 року до 01 грудня 2021 року (а.с.7). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного Кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд вважає встановленим факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок настання у позивача стійкої втрати професійної працездатності: 60 %. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагають від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи представника відповідача про те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року по справі №210/6726/20 стягнуто з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану працівнику внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 140000 гривень, суд приймає до уваги, однак враховуючи те, що актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.08.2020 року, складеного на підприємстві СП ПРАТ «ММК. ІМ. ІЛЛІЧА» ГЗК «Укрмеханобр» встановлено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) у [PERSON] виникло внаслідок фізичного навантаження, загальної вібрації, пилу, важкості праці та у зв`язку з тим, що [PERSON] працював 1 рік 2 місяці на ГЗК «Укрмеханобр» та за професією 25 років 07 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, однак враховуючи неодноразову зміну структурних підрозділів та їх керівників, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. Тому суд вважає, що підприємство відповідача повинно також нести відповідальність за відшкодування моральної шкоди позивачу внаслідок втрати його працзедтаності. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, ступінь вини підприємства у заподіянні шкоди. Судом при визначенні розміру моральної шкоди враховується той факт, що професійне захворювання позивача виникло в результаті роботи позивача впродовж трудової діяльності на 2-х підприємствах де були наявні шкідливі умови праці, а саме: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», та підприємство відповідача ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча» Гірничо-збагачувальний комбінат «УКРМЕХАНОБР". Також суд враховує вину підприємства в отриманні позивачем професійного захворювання, тривалість роботи позивача на підприємстві, наявність шкідливих умов праці. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 20 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 908 грн.

Outcome: partial