Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить визнати відмову органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації у наданні дозволу на тимчасовий виїзд на навчання за межі України [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Овручі Житомирської області, незаконною та надати дозвіл без згоди органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації на тимчасовий виїзд на навчання за межі України [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Овручі Житомирської області, мотивуючи тим, у його брата - [PERSON], який помер 27.09.2005, є дочка - [PERSON]. Дружина брата та відповідно мати [PERSON] - [PERSON] померла 6 січня 2016 року. Він, як найближчий родич - дядько [PERSON], став її опікуном. Племінниця, ще при житті її матері, [PERSON], неодноразово перебувала в [PERSON], проживала в сім'ї громадян [PERSON] - [PERSON] Луіджі та [PERSON] Барбари. При житті [PERSON] мала домовленість із останніми, що [PERSON] буде навчатись в [PERSON]. Вони її беруть на проживання на період навчання. Після смерті [PERSON], він, як опікун, захищає інтереси дитини та піклується про її майбутнє. [PERSON] Луіджі та [PERSON] Барбара підтвердили свої наміри про надання допомоги дитині у навчанні, її утриманні на цей період. Він звернувся до відповідача по справі із заявою про надання дозволу на виїзд дитини в іншу країну, але йому було відмовлено з надуманих причин. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечує. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, думку дитини та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. З копії розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації №9 від 12.01.2016 вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], було надано статус дитини сироти в звязку зі смертю її батьків: [PERSON] та [PERSON]. Факт смерті батьків [PERSON] підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І-ТП №158934 від 03.07.2004, свідоцтв про смерть серії І-ТП: № 273428 від 08.01.2016 та № 016987 від 27.09.2005. Лист служби у справах дітей №340 від 30.05.2016 свідчить, що позивачеві відмовлено у виїзді за кордон його підопічної [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в такому випадку буде неможливим виконання ним обовязків піклувальника, що вказані в постанові Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» та наказу №34/166/131/88 від 26.05.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 «Про затвердження Правил опіки та піклування», що є грубим порушенням прав підопічної дитини та призведе до необхідності визнання недійсним розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації від 05.02.2016 №21 «Про призначення піклувальника над дитиною - сиротою». Заява [PERSON] Луіджі та [PERSON] Барбари, громадян [PERSON], від 18.04.2016, яка перекладена на українську мову та завірена нотаріусом у встановленому законом порядку (а.с.6), підтверджує зобовязання останніх надати житлову площу для проживання за адресою: м. Рутільяно провінція Барі, [PERSON], 70018, вул. Пьєтро Колламуссі, 2, [PERSON], [INFO], відповідати за її життя та здоровя, забезпечувати необхідним матеріальним утриманням, приймати усі необхідні рішення по захисту її прав та законних інтересів. Крім того, заява містить і зобовязання щорічно надавати органам опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області інформацію про стан здоровя, успішність та належне утримання дитини. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили пояснення сторони позивача, що дійсно мати його підопічної [PERSON], перед смертю дуже просила, щоб дівчинку забрали на навчання в [PERSON]. Про це вона розмовляла і з [PERSON] Луіджі та [PERSON] Барбара, і просила всіх рідних і близьких. На момент її смерті дитина і перебувала у них. Сама дитина - [PERSON] в судовому засіданні висловила своє сильне бажання навчатися в [PERSON]. Вона там була неодноразово при житті мами. Останній раз була саме в сімї [PERSON] Луіджі та [PERSON] Барбара. Вони приїздили і сюди. Сімя хороша. Чоловік займається виноградною справою, а дружина домогосподарка. Своїх дітей у них не має. Матеріально забезпечені. Коли вона перебувала у них вони повністю забезпечували її матеріально, піклувалися і про духовний розвиток, відпочинок, відвідуючи культурні, розважальні центри, церкву. За ці роки вона вивчила італійську і вільно з ними спілкується. З дядьком, як і з мамою колись, можна спілкуватися кожного дня по скайпу. Позитивну характеристику [PERSON] Луіджі та [PERSON] Барбара надали і позивач, в сімї якого вони проживали, коли приїздили після смерті [PERSON], і свідок [PERSON], яка також мала з ними спілкування. До матеріалів справи долучені переведені на українську мову довідки про відсутність у них судимостей. В ч. 3 ст. 313 ЦК України законодавець закріпив, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Нормами діючого Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» окремо визначено порядок виїзду з України недієздатних осіб, виїзд з України яких може бути дозволено на підставі нотаріально засвідченого клопотання їх законних представників або за рішенням суду; виїзд військовослужбовців та громадян, які обізнані з відомостями, що становлять державну таємницю. Будь-яких обмежень права неповнолітніх громадян України на виїзд з України норми не містять. Відповідно до ч. 20 постанови Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Згідно ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обовязків щодо виховання дітей, захищає права сімї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. В п.п.52, 53 постанові Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» зазначено, що служба у справах дітей із залученням працівників органів освіти та охорони здоров'я за місцем проживання дитини здійснює контроль за умовами утримання, навчання, виховання дитини, над якою встановлено опіку, піклування, яка влаштована у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, шляхом відвідування родини. Періодичність відвідувань установлюється окремим графіком, але не рідше ніж один раз на рік, крім першої перевірки, яка проводиться через три місяці після встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу. Щороку служба у справах дітей готує висновок про стан утримання, навчання та виховання дитини на основі інформації, що подається працівником центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, який здійснює соціальне супроводження прийомної сім'ї, дитячого будинку сімейного типу, вихователем дошкільного навчального закладу або класним керівником загальноосвітнього навчального закладу, в якому навчається дитина, дільничним лікарем-педіатром, уповноваженою посадовою особою Національної поліції. Відповідно до п.п.4.3, 4,14. наказу Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 «Про затвердження Правил опіки та піклування» опікуни (піклувальники) над неповнолітніми зобов'язані виховувати підопічних у дусі загальноприйнятих моральних норм, піклуватися про їх здоров'я, духовний і фізичний розвиток, навчання, готувати їх до праці та самостійного життя, захищати їх права та інтереси. Контроль за діяльністю опікунів і піклувальників здійснюється органами опіки та піклування із залученням громадськості шляхом планових відвідувань осіб, які перебувають під опікою (піклуванням). Періодичність відвідувань установлюється окремим графіком, але не рідше ніж раз на рік, крім першої перевірки, яка проводиться через три місяці після встановлення опіки і піклування. При потребі розгляд результатів перевірок виноситься на засідання опікунської ради для вжиття відповідних заходів. В ч.2 постанови від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Виходячи з наведеного, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон. Однак, наявні неузгодженості щодо самого порядку виїзду, контролю за станом утримання, навчання та виховання дитини. При цьому судом застосовуються норми, що мають вищу юридичну силу. Таким чином, беручи до уваги всі обставини справи, аналізуючи наявні правові відносини та норми права, що їх регулюють, враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, з метою захисту прав та інтересів дитини, а також з метою забезпечення виконання обовязків піклувальника та органу опіки та піклування, зважаючи, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон на невизначений період буде перешкоджати останнім у цьому, суд приходить до висновку по часткове задоволення позову. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: partial