Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, та, змінивши розмір позовних вимог письмовою заявою від 31.03.2014 року, просив суд стягнути на його користь заробітну плату з урахування податків за грудень 2013 року у сумі 2 419 (дві тисячі чотириста дев'ятнадцять) гривень 81 копійки, додаткову вихідну допомогу за колективним договором у сумі 14 609 (чотирнадцять тисяч шістсот дев'ять) гривень 52 копійки, середній заробіток за час затримки розрахунку з 11 грудня 2013 року по 16 квітня 2014 року у сумі 7 028 (сім тисяч двадцять вісім) гривень 18 копійки, моральну шкоду у розмірі 5 000 (п'яти тисяч) гривень. При цьому посилався на те, що він з 17 січня 2010 року по 11 грудня 2013 року працював в ДСК «ЧМП» береговим матросом Відстійного флоту Технічної служби. Наказом від 11.12.2013 року № 178-Л був звільнений у зв'язку з скороченням штату працівників, проте, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, йому не була виплачена заробітна плата у повному обсязі, та така заборгованість становила за грудень 2013 року у сумі 2 419, 81 гривень. Вважає, що за час затримки розрахунку відповідач, у порядку ст.117 КЗпП України, повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.12.2013 року по 16.04.2014 року у сумі 7 028, 18 гривень. Також при звільненні йому не була сплачена додаткова вихідна допомога, яка передбачена п. 9.4.1. Колективного договору, у розмірі - 14 609, 52 гривень, виходячи з розміру його середньомісячної заробітної платні у сумі 1 217, 53 гривень. Діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що дії відповідача призвели до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків, а також того, що він повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану йому моральну шкоду за затримку розрахунку оцінює у розмірі 5000 гривень. Представник позивача за довіреністю [PERSON] змінений позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Горобченко Ю.Ю. в судовому засіданні позов визнала частково, а саме, не заперечувала щодо задоволення вимог про стягнення заробітної плати за грудень 2013 року у сумі 2 419, 81 гривень. В іншій частині позов не визнала, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу ДСК «ЧМП» від 11.12.2013 року № 178- Л позивач з 11 грудня 2013 року був звільнений з посади берегового матроса Відстійного флоту Технічної служби у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України). Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При звільненні позивача йому не були сплачені всі належні від підприємства суми, а саме заробітна плата за грудень 2013 року у сумі 2 419, 81 гривень. Таким чином, у відповідності до ст. 117 КЗпП України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.12.2013 року по 16.04.2014 року у сумі 7 028, 18 гривень. Пунктом 9.4.1. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005-2007 роки, що діє на теперішній час, всім працівникам ДСК «ЧМП» при звільненні передбачено виплату додаткової вихідної допомоги в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку звільняємого працівника. Виплату провадити в першочерговому порядку. Проте, з боку відповідача позивачу не була сплачена додаткова вихідна допомога в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку, у зв'язку з чим суд вважає, що з нього на користь позивача також підлягає стягненню додаткова вихідна допомога, передбачена п. 9.4.1. Колективного договору, у розмірі 14 609, 52 гривень. Що стосується позовних вимог у частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд виходив з наступного. Згідно до ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується спричинення позивачу моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 слід відмовити.

Outcome: partial