Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищеназваним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, посилається на те, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач, та повинний оплачувати надані йому послуги згідно Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Проте, відповідач порушила свої обов'язки щодо своєчасного внесення плати за отриманні послуги, у зв'язку з чим станом на 01.01.2016 року за нею утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 7364,97 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати послуг центрального опалення з листопада 2006 року по грудень 2015 року у сумі 7364,97 гривень та судові витрати у сумі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у наданій до суду письмовій заяві уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій позов не визнала, посилаючись на те, що позивач надає неякісні послуги, зокрема температура приміщення в зимовий період нерідко буває нижчою за санітарні норми, просила застосувати позовну давність, просила справу слухати за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України та п.30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідач зобов'язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1,2,4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Таким чином, згідно до вищевказаних норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 25.11.2003 року (а.с.18). На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок [NUMBER], згідно якого за квартирою, в якій вона проживає, обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 7364,97 грн., за період з листопада 2006 року по грудень 2015 року (а.с.15-16). Розрахунок оплати за надані послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж опалення проводиться згідно тарифам, затвердженим рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради №440 від 03.10.2006 року, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради №577 від 14.10.2008 року, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради №342 від 14.10.2009 року, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1798 від 14.12.2010 року, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради №401 від 1210.2011 року, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради № 353 від 23.10.2012 року, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради №217 від 17.09.2013 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №384 від 17.04.2014 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №657 від 03.03.2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1729 від 11.06.2015 року (а.с.5,6,7,8,9,10,11,12,13,14). Проте, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, частина боргу відповідачці була нарахована більш ніж за три роки до звернення позивача до суду. Зокрема, позивач 10.02.2016 року звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості. Ухвалою суду від 11.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу (а.с.19). Відповідно до виписки з особового рахунку [NUMBER], відповідачці з листопада 2006 року по січень 2013 року був нарахований борг у розмірі 3596,16 грн. Відповідач заявила про застосування позовної давності та заявила клопотання про витребування доказів у позивача про переривання позовної давності. Ухвалою суду від 14.06.2016 року було витребувано з Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради первинні документи, які підтверджують сплату відповідачкою наданих послуг з центрального опалення в березні, квітні, листопаді 2013 року (а.с.70). Проте, позивач надав суду відповідь у якій зазначив, що не має можливості надати витребувані документи у зв'язку з тим, що вони залишилися на окупованій території (а.с.76-78). Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Слід зазначити, що сплата поточних платежів за комунальні послуги сама по собі не означає визнання відповідачем попереднього боргу. Позивачем не надано доказів, які б свідчили, що відповідач оплачував не поточні платежі, а саме попередній борг, суд вважає недоведеним факт переривання позовної давності, а тому сума заборгованості, нарахована з листопада 2006 року по січень 2013 року не може бути стягнутою з відповідачки. Разом із тим, суд відхиляє заперечення відповідачки про те, що позивач надає не якісні послуги. Так, позивачем зазначено (і визнано відповідачем), що в жовтні 2015 року мешканці будинку [ADDRESS], у т.ч. відповідачка, звернулися до позивача із заявою про незадовільний стан температур у квартирах, після чого позивачем були здійснені заміри температур у квартирах, і в квартирі відповідачки дійсно температура повітря була нижчою за норму (+14). Проте з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, видно, що позивач здійснив перерахунок заборгованості в сторону її зменшення (усього за 2015 рік позивач зменшив суму нарахованої заборгованості на 818,66 грн.). Інших заяв від відповідачки не надходило. Відповідачем також не надано інших належних і допустимих доказів на підтвердження її позиції. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість з оплати послуг централізованого опалення за період з лютого 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 3768,81 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial