Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.03.2017 року, Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області, [PERSON] було зобовязано сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у твердій фіксованій сумі 500 грн., щомісячно на кожну дитину починаючи з 30.11.2016 року і до досягнення ними повноліття. Однак розмір аліментів, які сплачує [PERSON], на її користь на утримання дітей, є занадто низьким, оскільки вона несе великі витрати для їхнього повноціного життя і розвитку та витрати повязані із навчанням сина у Чортківському державному медичному коледжі, а саме: оренда житла та проїзд, оскільки вартість таких зросла. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд даної справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.18). Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково та погоджується на збільшення розміру аліментів з 500 грн. до 1000 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття і просить розглядати дану цивільну справу без його участі (а.с. 17). Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 28.03.2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.13). Вищезазначеним рішенням, відповідача також зобовязано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в твердій фіксовані сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з 30.11.2016 року до досягнення ними повноліття (а.с.13). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров'я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. На підставі цих обставин заінтересована особа може звернутися з відповідною вимогою до суду. Однак їх наявність має встановити суд. У випадку задоволення позову аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили, а не подання позову. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Враховуючи всі передбачені статтею 182 СК України обставини, беручи до уваги, що передбачений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку значно більший за попередній розмір аліментів, а також те, що відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., оскільки обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Outcome: partial