Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та зобов’язання вчинити певні дії до відповідача відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області. Посилається на те, що 08.10.2014 року на підставі наказу №36 відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області її було звільнено з посади директора Вижницької гімназії у зв’язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Вона була призначена на посаду директора Вижницької гімназії згідно наказу управління освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації №44 від 20.08.2003 року після переводу її з посади вчителя української мови та літератури Вижницької гімназії. Зазначила, що за роки перебування на посаді директора учнями гімназії було досягнуто багато здобутків, а саме перемог на олімпіадах на районному, обласному та Всеукраїнському рівнях, прийняття участі в конкурсах та міжнародних проектах, обміном досвідом за кордоном шляхом стажування учнів та вчителів, співпраця з організацією [PERSON] США. Однак, після того як вона виявила факт підроблення атестату зрілості однієї з учениць і повідомила про це правоохоронні органи, деякі викладачі почали намагатись звільнити її із займаної посади. Однак, відділ освіти Вижницької РДА замість того, щоб об’єктивно та неупереджено вивчити ситуацію, яка склалась в колективі, проаналізувати причини написання скарг і заяв деякими вчителями, вирішив незаконно звільнити директора. 01.10.2014 року згідно наказу №60-д на неї було накладено стягнення у виді догани, а 08.10.2014 року на підставі наказу №36 її було звільнено, що є грубим порушенням п.23 Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року (із змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів». Зазначені порушення у довідці від 23.09.2014 року, яка була підставою для оголошення 01.10.2014 року їй догани є ідентичними підставам для її звільнення 08.10.2014 року. Крім того, була порушена процедура звільнення. 08.10.2014 року її було викликано до відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області для проведення наради. В кабінеті начальника [PERSON] зачинив двері та тримав рукою, не даючи можливості вийти, зачитав наказ №36 про її звільнення з посади директора Вижницької гімназії. Вона намагалась відкрити двері, просила води, однак їй було в цьому відмовлено, на її крик до кабінету зайшли працівники РДА, вона вийшла і відразу була госпіталізована до лікарні у відділ реанімації. В порушення ст.149 КЗпП України, про наказ про звільнення дізналась, після того як була вже в лікарні, оскільки під час перебування в кабінеті [PERSON], вона не розуміла, що насправді відбувається. Складені акти про відмову від ознайомлення з наказами про стягнення та звільнення та акти про відмову від дачі пояснень, є спробою уникнути відповідальності за грубе порушення законодавства, оскільки, вона не тільки не відмовлялась від дачі пояснень керівництву відділу освіти, вона аргументовано з наданням документів доводила безпідставність звинувачень на її адресу. Крім того, її було звільнено під час непрацездатності, оскільки її одразу було госпіталізовано до лікарні відділу реанімації внаслідок протиправних дій начальника відділу освіти. Вважає, що внаслідок незаконного звільнення, їй належить виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення – 08.10.2014 року. Крім того, внаслідок незаконних та неправомірних дій, їй була завдана моральна шкода, яка полягає в її переживаннях за майбутнє, оскільки є несправедливою оцінка її двадцятирічної праці на ниві виховання молодого покоління, нічим не підтверджені звинувачення були поширені через засоби масової інформації завдали їй фізичного та душевного болю, внаслідок стресу у неї виникли порушення здоров’я, що спричинило госпіталізацію до Вижницької ЦРЛ, а тому завдану моральну шкоду вона оцінює в 10000,00 грн. Уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконним та скасувати Наказ відділу освіти Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області №36 від 08 жовтня 2014 року про звільнення з посади директора Вижницької гімназії [PERSON], у зв’язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового законодавства згідно п.3 ст.40 КЗпП України та поновити її на посаді директора Вижницької гімназії Вижницької районної ради Чернівецької області. Стягнути з відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області на її користь компенсації за час вимушеного прогулу в сумі 7946,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Зобов’язати відділ освіти Вижницької РДА Чернівецької області прийняти від [PERSON] листки непрацездатності для здійснення розрахунку для їх оплати Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення компенсації за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному об’ємі, дала пояснення аналогічні викладеним в позові, зазначила, що 08.10.2014 року о 16-20 год. до неї прийшов заступник з навчальної роботи Вижницької РДА та повідомив, що їх викликають до начальника відділу освіти Вижницької РДА [PERSON] У його кабінеті за зачиненими дверима був зачитаний наказ про її звільнення, однак через те, що їй стало погано, піднявся тиск і [PERSON] не випускав її з свого кабінету, при цьому сіпнув за руку вона не дослухала та не зрозуміла зміст зачитаного наказу. Після цього її відразу було госпіталізовано у реанімаційне відділення Вижницької ЦРЛ. Зазначила, що є членом профспілки, на засіданні профспілкового комітету Вижницької гімназії, де розглядалось питання про її звільнення з посади директора Вижницької гімназії присутня не була, повідомлення про час та місце засідання не отримувала, пояснень з цього приводу не давала. Догану від 01.10.2014 року на даний час не оскаржувала. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила, що наказ відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області №36 від 08.10.2014 року про звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії є незаконним і таким що підлягає скасуванню, оскільки була порушена процедура звільнення, всупереч вимогам закону не була надана згода профспілки на звільнення, [PERSON] не була присутня на засіданні профспілки, порушено п.23 Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року (із змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів». Звільнення [PERSON] було висвітлено у засобах масової інформації, що в свою чергу шкодить іміджу Вижницької гімназії. [PERSON] була завдана моральна шкода, змінився її спосіб життя, погіршилось здоров’я. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що будучи призначеним на посаду начальника відділу освіти Вижницької РДА зустрівся із зверненням педагогічного колективу Вижницької гімназії щодо звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії, однак, на неодноразових зустрічах як і з педагогічним колективом Вижницької гімназії, так і з директором Вижницької гімназії [PERSON] компромісу досягти виявилось неможливим. На кожне звернення колективу Вижницької гімназії, за його наказом проводились перевірки. Зазначив, що з [PERSON] знайомі давно, перебувають у хороших відносинах, упередженого ставлення до неї не було, він ніколи не ставив собі за мету звільнити [PERSON] із займаної посади, неодноразово викликав її до себе, намагався знайти компромісне рішення. 02.10.2014 року було звернення трудового колективу Вижницької гімназії, де вчителі оголосили про проведення безстрокового страйку з 09.10.2014 року. 06.10.2014 року з приводу виниклої ситуації розмовляв з [PERSON], просив написати заяву і перевестись на посаду вчителя української мови та літератури. 08.10.2014 року викликав [PERSON] разом із заступником з навчальної роботи Вижницької гімназії [PERSON] до себе, в кабінеті були присутні [PERSON], [PERSON] [PERSON] та два вчителі української мови та літератури Вижницької гімназії [PERSON], [PERSON], які погодились надати свої години [PERSON] у випадку із звільненням нею займаної посади директора Вижницької гімназії. Коли він запропонував вчителям написати заяви, то [PERSON] встала і повідомила, що у неї закінчився робочий день, тоді він зрозумівши, що згоди не досягнуто, почав зачитувати наказ №36 від 08.10.2014 року про звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії. При цьому, [PERSON] голосно кричала, сварилась, коли працівник Вижницької РДА зайшов подивитись що відбувається, вона вийшла з кабінету. Після цього, вони склали акт про те, що [PERSON] відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом. Пояснень від [PERSON] відібрано не було. Підставою звільнення [PERSON] був акт перевірки Вижницької гімназії №1 від 07.10.2014 року. На зборах педагогічного колективу Вижницької гімназії 18.09.2014 року було прийнято рішення про звільнення [PERSON] із посади директора Вижницької гімназії. Вважає, що звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії законним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Просить відмовити в задоволені позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що у відповідності до ст.45 КЗпП України всі події відбувались за ініціативи профспілкового комітету, крім того 19.11.2014 року було надано висновок засідання профспілкового комітету Вижницької гімназії про надання згоди на звільнення [PERSON] із посади директора Вижницької гімназії. 01.10.2014 року [PERSON], директору Вижницької гімназії була оголошена догана. Є також наказ про оголошення [PERSON] догани у 2013 році, що свідчить про те, що і раніше [PERSON] вчинялись порушення. Зазначив, що упередженого ставлення з боку відділу освіти Вижницької РДА не має, а звільнення відбулось на підставі акту перевірки. [PERSON], як директором Вижницької гімназії порушено Закон України «Про освіту», Закон України «Про середню освіту», Розділ ІІ, п.2.2., 2.41 Колективного договору, Розділ 3.3.1.2 Правил Внутрішнього розпорядку Вижницької гімназії, п.3.8 інструкції директора Вижницької гімназії, п.4.6 Статуту Вижницької гімназії Вижницької районної ради Чернівецької області. У наказі №36 від 08.10.2014 року про звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії чітко визначено внаслідок яких порушень звільнено [PERSON] Зазначив, що в матеріалах справи немає жодного доказу, які б свідчили про те, що [PERSON] була завдана моральна шкода, крім того не доведено, що її звільнення відбулось у період тимчасової непрацездатності [PERSON] Після 01.10.2014 року директором Вижницької гімназії були вчинені й інші порушення, а саме [PERSON] всупереч інструкції директора Вижницької гімназії направила лист в прокуратуру Вижницького району Чернівецької області, а не доповіла про зазначені в листі обставини безпосередньо своєму керівництву начальнику відділу освіти Вижницької РДА [PERSON] Просив в задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що був включений в склад комісії про проведення перевірки порушень Колективного договору і трудового законодавства, здійснених директором Вижницької гімназії згідно наказу від 10.09.2014 року та про створення комісії для перевірки фактів, викладених у листі прокуратури Вижницького району від 06.10.2014 року. На наше прохання [PERSON] надала документи, де було виявлено, що в книзі обліку та видачі атестатів та додатків до атестатів про повну загальну середню освіту, Срібних і Золотих медалей у [PERSON] не було зазначено оцінки з української мови, з німецької мови виставлено оцінку 12, а в протоколі засідання педагогічної ради та в навчальній карті екстернату [PERSON] виставлено оцінку 11, і ще декілька порушень. Написали довідку та на наступний день зробивши ксерокопії документів був виданий акт перевірки від 23.09.2014 року. У педагогічного колективу Вижницької гімназії та директора Вижницької гімназії [PERSON] виник конфлікт, ситуація була напружена, трудовий колектив Вижницької гімназії повідомив, що 09.10.2014 року припинить навчання і оголосить безстроковий страйк. 08.10.2014 року [PERSON] покликав його в кабінет для того щоб ознайомити [PERSON] з наказом про звільнення з посади директора Вижницької гімназії. Попередньо, [PERSON] погодилась написати заяву про перевід на посаду вчителя української мови та літератури, з умовою, що їй на постійній основі буде запропоновано 18 годин. Коли вчителі української мови та літератури Вижницької гімназії [PERSON], [PERSON], які погодились надати свої години [PERSON] почали писати заяви про передачу годин, [PERSON] повідомила, що заяву про звільнення писати не буде і в неї робочий день уже закінчився, встала і хотіла вийти. [PERSON] зачитав наказ про звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії, зайшов працівник Вижницької РДА і [PERSON] вийшла з кабінету і вони склали акт про те, що [PERSON] відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працює головою профспілки Вижницького районного комітету працівників освіти і науки. 08.10.2014 року [PERSON] покликав його в кабінет для того щоб переконатись, що вчителі української мови та літератури Вижницької гімназії [PERSON], [PERSON], дають згоду надати свої години [PERSON], останній було запропоновано 18 годин, з метою компромісного вирішення ситуації, оскільки з 09.10.2014 року трудовий колектив повідомив про проведення безстрокового страйку. Коли [PERSON] відмовилась писати заяву на перевід її з посади директора Вижницької гімназії на посаду вчителя української мови та літератури, начальником відділу освіти Вижницької РДА було зачитано наказ про звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, у зв’язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, від отримання даного наказу [PERSON] відмовилась і вийшла, про що був складений відповідно акт. [PERSON] є членом профспілки Вижницької гімназії. Копії рішень і звернень педагогічного колективу Вижницької гімназії не отримував, але йому було відомо про ці звернення і про ситуацію у Вижницькій гімназії. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є вчителем англійської мови Вижницької гімназії, з червня 2014 року виконує обов’язки голови профкому Вижницької гімназії. З боку директора Вижницької гімназії [PERSON] було багато порушень. У 2005 році [PERSON] були присвоєні премії працівників гімназії, були прийняті на роботу особи, які числились працівниками Вижницької гімназії, однак не працювали, останньою краплею було приниження вчителя української мови та літератури [PERSON] на екзамені з української мови. У колективі вчителів Вижницької гімназії [PERSON] постійно переслідувала, цькувала, створювалась обстановка, коли вчителів принижували і вчителі пенсійного віку змушені були йти на пенсію. У 2014 році директор Вижницької гімназії [PERSON] відвідала 8 уроків, замість запланованих 10, понад 100 уроків здійснила заміну, присвоїла собі заміни інших вчителів, внаслідок чого отримала їх нараховану заробітну плату за заміни, підмінені дані по тарифікації. Зазначила, що коли 90% вчителів Вижницької гімназії, 100% членів профкому висловили недовіру директору Вижницької гімназії [PERSON] і звернулись з листом про розірвання з директором трудової угоди, то і звільнення є законним. Що стосується ситуації, пов’язаної з видачею атестату її дочці [PERSON], вважає, що це з боку [PERSON] є помста їй, як голові профкому. Всі документи знаходились у сейфі [PERSON] 01.10.2010 року [PERSON] оголошено догану, про інші проступки з боку [PERSON] після оголошеної догани їй невідомо. [PERSON] є членом профспілки Вижницької гімназії, начальник відділу освіти Вижницької РДА із запитом про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії не звертався. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, представників відповідача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З роз'яснень даних в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» слідує, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 20.08.2003 року та наказу №44 п.7 від 20.08.2003 року, вирішено перевести [PERSON] з посади вчителя української мови та літератури Вижницької гімназії з 20.08.2003 року до 01.09.2004 року, залишивши за нею право читати 9 годин української мови, у цій же гімназії, що підтверджується копією заяви та наказу. Відповідно до п.1.2 інструкції директора Вижницької гімназії, з якою [PERSON] ознайомлена 30.08.2005 року вбачається, що директор школи призначається і звільняється з посади начальником відділу освіти. Відповідно до п.1.4 інструкції директора Вижницької гімназії вбачається, що директор школи підпорядковується безпосередньо відділу освіти. Судом також встановлено, що на засіданнях профкому Вижницької гімназії неодноразово піднімалось питання про висловлення недовіри директору Вижницької гімназії [PERSON] та ставилась вимога розірвати трудовий договір з директором гімназії Вижницької гімназії, що підтверджується копією протоколу засідання профкому Вижницької гімназії від 14.08.2014 року та від 19.08.2014 року, копією звернення трудового колективу Вижницької гімназії. Крім того, рішенням зборів педагогічного колективу №2 від 02.10.2014 року було оголошено безстроковий страйк у зв’язку з тим, що ігнорується думка колективу Вижницьким відділом освіти та районною владою, що підтверджується копією заяви. Згідно наказу відділу освіти, молоді та спорту Вижницької РДА Чернівецької області №318 від 10.09.2014 року «Про проведення перевірки порушень Колективного трудового договору і трудового законодавства, здійснених директором гімназії» вирішено провести перевірку Вижницької гімназії з 10 по 17 вересня 2014 року з питання порушень колективного трудового договору і трудового законодавства, здійснених директором гімназії [PERSON], що підтверджується копією наказу. Згідно довідки за наслідками перевірки у Вижницькій гімназії від 23.09.2014 року вбачається, що комісією встановлено наступні порушення, а саме: попереднє тижневе навантаження на 2014/2015 навчальний рік директором гімназії [PERSON] не погоджене з профкомом; директор не повідомила вчителя [PERSON] про внесення змін до наказу №110 від 02.09.2013 року, а саме, що йому додано одну годину індивідуального навчання і його тижневе навантаження у 2013/2014 році буде становити 17 годин, а подає його у табель на зарплату і [PERSON] виплачувалися гроші за невиконану роботу. [PERSON] у листопаді повернув кошти. До кінця семестру одна година англійської мови індивідуального навчання не читалася і нікому не оплачувалася, не виконувався навчальний план індивідуального навчання з англійської мови. В книзі наказів від 02.09.2013 року наказ «Про призначення педагогічного навантаження вчителів гімназії» виданий під №111, а не №110, як було подано у тарифікацію; у 2012 році директор гімназії [PERSON] замінила 48 уроків, у 2013 році – 115 уроків, у 2014 році – 42 уроки; вчителі скаржаться на те, що директор гімназії примушує оплачувати штрафи готівкою; до 2013/2014 навчального року не вівся облік роботи вчителів у понаднормовий час, вихідні і святкові не надавалися відгули (порушений п.2.28); директором ігноруються погодження профкому при призначенні класного керівника; у гімназії ведеться журнал обліку нарад з 2010 року, вказано питання, які розглядаються, але не вказано з ким ці наради проводяться і хто присутній на них. У журналі зареєстровано за 2010 рік – 12 записів нарад, у 2011 році – 13, у 2012 році – 11, у 2013 році - 10, у 2014 році – 1; у колективі негативний морально-психологічний клімат, який спостерігається тривалий час, дирекцією школи не вживається жодних заходів щодо його покращення, що є порушенням п.2.41 та п.2.42 Колективного договору. Встановлено, що у 2012/2013 навчальному році [PERSON] отримала догану за грубі порушення в організації навчально-виховного процесу за наслідками проведення моніторингу навчальних досягнень учнів з базових дисциплін (наказ відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації №219 від 28.03.2013 року). 01.10.2014 року на підставі довідки за наслідками перевірки у Вижницькій гімназії від 23.09.2014 року наказом відділу освіти № 60-д від 01.10.2014 року директору Вижницької гімназії [PERSON] оголошено догану. Позивачка [PERSON] відмовилась від написання пояснювальної записки щодо фактів наведених у довідці за наслідками перевірки у Вижницькій гімназії від 23.09.2014 року та відмовилась від під підпису про ознайомлення з наказом, що підтверджується копією наказу та актів №1 та №2 від 01.10.2014 року. Судом також встановлено, що 01.10.2014 року позивачкою [PERSON] було направлено лист до Прокуратури Вижницького району Чернівецької області, щодо здійсненна перевірки відносно видачі атестата про загальну середню освіту випускниці Вижницької гімназії, екстерна [PERSON], стосовно виявлених порушень щодо виставлення оцінок у класний журнал та журнал реєстрації атестатів, що підтверджується копією заяви. Згідно наказу відділу освіти Вижницької РДА №35 від 06.10.2014 року «Про створення комісії для перевірки фактів, викладених у листі прокуратури Вижницького району» вирішено провести перевірку фактів, викладених в заяві директора Вижницької гімназії [PERSON] щодо видачі атестата про повну загальну середню освіту [PERSON], випускниці Вижницької гімназії, до 08.10.2014 року. Згідно акту перевірки Вижницької гімназії №1 від 07.10.2014 року вбачається, що комісією виявлено наступні порушення, а саме: у Книзі обліку та видачі атестатів та додатків до атестатів про повну загальну середню освіту, Срібних і Золотих медалей: атестат про повну загальну середню освіту РН №46608746 та додаток до атестату 12 АД №769529 видано за №92 на ім’я [PERSON]; відсутня оцінка з української мови, тому невідома, яка оцінка виставлена у додатку до атестата [PERSON] Додаток до атестата випускниці підписаний директором [PERSON] (зі слів директора); з німецької мови виставлено оцінку 12, а в п.4 протоколу засідання педагогічної ради від 30.05.2014 року №5 та в навчальній карті екстерната [PERSON] від 22.05.2014 року виставлено оцінку 11, що є грубим порушенням; у кінці списку всіх учнів, які закінчили школу в 2013/2014 навчальному році немає підпису директора гімназії, класного керівника та не скріплено печаткою; виправлено оцінку [PERSON] з географії з 5 балів на 10 балів. При перевірці класного журналу 6-го (10-го) класу 2012/2013 навчального року, на предмет оцінки з географії [PERSON], виявлено, що класний журнал не підписаний директором гімназії та не звірений печаткою закладу. Класний керівник 11-го класу [PERSON] та [PERSON], заступник директора з навчальної роботи не виконали п.п.6,10 наказу директора гімназії [PERSON] №66 від 20.05.23014 року «Про організацію екстернату [PERSON]Р.», проте, контроль за виконанням цього наказу директор гімназії [PERSON] залишила за собою. У книзі обліку і видачі свідоцтв та додатків до свідоцтв про базову загальну середню освіту немає підписів учнів про отримання документів про освіту. Рекомендовано: начальнику відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області притягнути до дисциплінарної відповідальності за невиконання посадових обов’язків, недостатній контроль за навчально-виховним процесом: директора гімназії [PERSON], заступника директора з навчальної роботи [PERSON], класного керівника 11-го класу [PERSON] Згідно наказів відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області №12-д та 13-д від 09.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] оголошено догану, що підтверджується копіями наказів. 08.10.2014 року відділом освіти Вижницької РДА наказом №36 звільнено [PERSON] з посади директора Вижницької гімназії з 08.10.2014 року, у зв’язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п.3 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу та записом у журналі реєстрації наказів з кадрових питань тривалого строку зберігання відділу освіти, молоді та спорту Вижницької РДА Чернівецької області. Згідно акту №4 від 08.10.2014 року складеного заступником начальника відділу освіти [PERSON], завідувачем РМК [PERSON] та головним спеціалістом [PERSON], 08.10.2014 року директор Вижницької гімназії [PERSON] була ознайомлена з наказом відділу освіти Вижницької РДА від 08.10.2014 року №36 №Про звільнення [PERSON]Л.», від підпису про ознайомлення з наказом відмовилась. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обрані виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Проте всупереч вимоги вказаної норми права, відповідач не повідомив [PERSON] в чому полягало порушення трудової дисципліни з її сторони, і не запропонував останній надати письмові пояснення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Судом встановлено, що 01.10.2014 року позивачці [PERSON] було оголошено догану, після 01.10.2014 року будь-яких порушень у зв’язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку після застосування до неї дисциплінарного стягнення не встановлено. Відповідно ст. 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає в 15-денний строк подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Це особливо слід враховувати, коли запитується згода на звільнення, яке власник вправі здійснити протягом обмеженого строку (п. 3 ст. 40 КЗпП) Подання роботодавця повинно розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подане. Розгляд подання за його відсутності допускається тільки за письмовою заявою працівника. Від імені працівника в засіданні виборного органу може виступати інша особа. У разі неявки працівника або його представника на засідання виборного органу розгляд заяви відкладається до наступного засідання в межах зазначеного вище 15-денного строку. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавцю про прийняте рішення в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову дати згоду на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. Якщо у рішенні немає обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення, роботодавцю надається право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (частина шоста ст. 39 Закону "Про профспілки, їх права та гарантії діяльності". Наявність обґрунтування, що має недоліки, які стосуються його всесторонності, повноти, відповідності (невідповідності) фактичним обставинам не дає підстав для висновку про відсутність обґрунтування. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації має бути визнане обґрунтованим, хоч воно і не спростовує обставин, на які посилається власник. Відповідно до вимог ст.43 КЗпП України начальником відділу освіти Вижницької РДА Чернівецької області до 08.10.2014 року, не було подано подання до профспілкового комітету первинної профспілкової організації Профспілки працівників освіти і науки України Вижницької гімназії про дачу згоди на звільнення директора Вижницької гімназії [PERSON], у зв’язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Долучений до матеріалів справи витяг з протоколу №9 засідання профкому Вижницької гімназії від 19.11.2014 року, яким профспілковим комітетом Вижницької гімназії надано згоду на звільнення директора Вижницької гімназії [PERSON] із займаної посади згідно п.3 ст.40 КЗпП України, судом до уваги не береться, оскільки згода надана після винесення наказу про звільнення [PERSON], в порушення ст.43 КЗпП України, позивачку [PERSON] не було запрошено на засідання профкому, рішення про дачу згоди на звільнення було винесено без її присутності, що є порушенням процедури звільнення за п.3 ст.40 КзпП України. Відповідно до част.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. На підставі ч.2 ст.235 ЦПК України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган,,який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За змістом абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). З приєднаної до матеріалів справи довідки про доходи [PERSON] №107 від 19 листопада 2014 року її заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню, становила у серпні 2014 року 22 робочі дні, заробітна плата становить - 5610,84 грн., у вересні 2014 року 22 робочі дні, заробітна плата становить - 5914,52 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів у серпні 2014 року – 22 дні, у вересні 2014 року – 22 дні. Середньоденний заробіток дорівнює 261,94 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу за період з 08 жовтня 2014 року по день розгляду справи судом становить 32 робочих дні. Тому підлягає виплаті середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8382,08 грн. Посилання позивачки [PERSON] на те, що її звільнення з посади директора Вижницької гімназії відбулось у період її тимчасової непрацездатності, а також вимога про зобов’язання відповідача прийняти від неї листки непрацездатності для здійснення розрахунку для їх оплати Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, суд вважає безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту до матеріалів справи не додано, а тому в цій частині вимог необхідно відмовити. За змістом ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з вимогами ст.23 ч.3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За обставин порушення прав [PERSON] незаконним звільненням, що призвело до моральних страждань, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 500,00 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.1 п.2 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч.1 п.4 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі ст.ст. 40 п.3, 43, 46, 147, 151, 232, 233, 235, 237-1, КЗпП України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст. 51 Закону України «Про вищу освіту»,

Outcome: partial