Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, який забезпечено порукою з відповідачем [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. В зв'язку з не належним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за договором виникла заборгованість. Під час судового провадження представником позивача було надано уточнення позовних вимог відповідно до яких, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] 1000 грн., з відповідача [PERSON] 1899548,14 грн. (85342,95 дол США). Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду надіслав заперечення, в яких зазначив, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27.04.2009 року з нього достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31.05.2007 року у сумі 27737,94 дол США, що в еквіваленті у національній валюті станом на 18.02.2009 року становить 213582,14 грн. За таких обставин, відповідач вважає, що спір між сторонами вирішений, отже у позивача не має підстав для звернення до суду, провадження у справі слід закрити. Крім того, відповідач [PERSON] зазначає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], а відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Таким чином, під час подачі позовної заяви позивач скористався своїм правом вибору місця його пред'явлення, та пред'явив позов за місцем знаходження відповідача [PERSON] 31 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № HETOGA00001906 відповідно до п. 7.1 якого відповідач отримав 32262,50 дол США на наступні цілі: 29000,00 дол США на ремонт житла, 3262,50 дол США на сплату страхових внесків, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту з кінцевим терміном повернення 31.05.2017 року. Відповідно до п. 7.3, забезпеченням виконання зобовязань за договором виступає іпотека житлового будинку за місцемзнаходження: Херсонська область, м. Цюрупинск, вул.. Нижня, 214. В звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27.04.2009 року з [PERSON] достроково було стягнуто 27737,94 дол США, а також в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Цюрупинск, вул.. Нижня, 214. Проте, станом на 21.04.2015 року відповідач свої зобовязання за кредитним договором в не виконує та за розрахунками позивача має заборгованість у сумі 85372,95 дол США, що за курсом становить 1899548,14 грн., яка складається з наступного: -587,05 дол США (13061,86 грн)- заборгованість за кредитом; -28217,66 дол США (627842,94 грн.) - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; -4292,00 дол США (95497,00 грн).- заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -52276,24 дол США (1163146,34 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно з ст. 1054 УК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, згідно до закону та умов договору. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( ст. 611 ЦК України). Ухвалення рішення про дострокове стягнення не припиняє обовязку позичальника повернути кошти кредиторові, оскільки відповідно до вимог ст.. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Це ж саме зазначено і в договорі (п. 5.3). Отже, виходячи з того, що зобовязання відповідачем в повному обсязі не виконано, а ухвалення рішення про дострокове стягнення коштів за договором не припиняє дію договору позивач має право на стягнення коштів за кредитом, а також коштів за користуванням кредитом у вигляді процентів, штрафів та пені. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. (п. 17 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року). Посилання ж відповідача [PERSON] на те, що разом з ухваленням рішення про дострокове стягнення змінився строк позовної давності, суд не приймає до уваги, оскільки, відповідно до умов договору кінцевий строк повернення кредиту становить 31.05.2017 року, а в звязку з тим, що відповідачем зобовязання за договором не виконані підстав для застосування строків позовної давності не має. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як зазначає в своїх уточненнях представник позивача відповідачем [PERSON] 10.03.2015 року було здійснено погашення кредитної заборгованості у розмірі 35,00 дол США, яка розподілилася наступним чином: 17,50 дол США на погашення пені та 17,50 дол США на погашення простроченого тіла кредиту. 02 лютого 2015 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 03/ДЗ на суму 1000,00 грн. Згідно зі ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або повністю. На підставі викладеного суд вважає, що факт наявності заборгованості за кредитним договором знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості на кредитним договором складає 85372,95 дол США, що за курсом становить 1899548,14 грн., який складається з з наступного: -587,05 дол США (13061,86 грн)- заборгованість за кредитом; 28217,66 дол США (627842,94 грн.) заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 4292,00 дол США (95497,00 грн). заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 52276,24 дол США (1163146,34 грн.) пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22.11.1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. Виходячи з зазначеного суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити на 20000 дол США (445000 грн.), що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності і розумності. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial