Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2014 року, залишеним без змін згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. Відповідач звернувся до суду із завою про постановлення додаткового рішення, згідно якої просив стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу згідно квитанції про оплату та розрахунку зайнятості фахівцем часу на справу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримав заяву в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник заперечили проти заяви, про що надали суду письмові заперечення. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір таких витрат встановлений законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Дубовик проти України» та «Гуриненко проти України» висловлена правова позиція, згідно якої при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Відповідачем 21 січня 2014 року укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 29, 30). Представництво здійснено адвокатом [PERSON], який приймав участь в судових засіданнях, надавав пояснення, заперечення, заявляла клопотання, тобто правова допомога дійсно надавалась. Надано квитанцію про сплату послуг в сумі 1948 гривень, згідно якої адвокат [PERSON] одну годину знайомився з матеріалами справи, одну годину займався підготовкою та поданням процесуальних документів в справі, дві години брав участь в судовому засіданні. Тривалість судових засідань, в яких приймав участь адвокат, що підтверджується журналом судового засідання, 23 січня 2014 року становила 6 хвилин, 4 лютого 2014 року - 57 хвилин, 17 березня 2014 року - 25 хвилин. 31 березня 2014 року журнал судового засідання за участю адвоката [PERSON] відтворити не вдалось в зв'язку зі збоєм роботи звукозаписувального комплексу «Оберіг», однак з урахуванням того, що відбулись дебати та проголошення рішення суду, вбачається, що засідання тривало понад 1 годину. Тобто адвокат [PERSON] брав участь в судових засіданнях понад дві години, як зазначено в наданому розрахунку. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року. встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Однак відповідачем не надано належного підтвердження щодо витрачання часу адвоката на ознайомлення з матеріалами справи в суді та підготовку та подання процесуальних документів в справі. Крім того, відповідач сам пояснив, що адвокат [PERSON] раніше неодноразово брав участь в справах за позовами [PERSON] Отже, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка становить 1218,00 грн. (Закон України від 06.12.2012 року № 5515-VI), погодинна оплата праці не повинна перевищувати 487,20 грн., тобто вартість сплачених послуг, з урахуванням витраченого часу на участь в судових засіданнях, не перевищує допустиму вартість судових витрат. За змістом ст.ст. 215, 88 ЦПК України вирішення питання про розподіл судових витрат при винесенні рішення є обов'язком, а не правом суду, тому для вирішення такого питання клопотання сторони не є обов'язковим. Вказане в силу п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для усунення недоліку рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2014 року шляхом ухвалення додаткового рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу з урахуванням суті спору та тривалості розгляду справи в суді в сумі 974 гривні 40 копійок. З матеріалів справи вбачається також, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 297 гривень (а.с. 1), однак в зв'язку з відмовою в задоволенні позову його слід залишити за позивачем.

Outcome: partial