Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування в сумі 95 377, 85 грн., та моральної шкоди в сумі 5 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.10.2019 року о 00:05 годині [PERSON] керуючи транспортним засобом ГАЗ-3110 в м. Кропивницькому на перехресті вулиць Яновського та Інтернаціональної в результаті порушення ПДР України скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Sanderо» під керуванням його сина [PERSON] . В результаті ДТП належний позивачу автомобіль був пошкоджений, чим йому заподіяні матеріальні збитки. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2019 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Після заведення відповідачем страхової справи страховиком самостійно перераховано на банківську карту позивача грошові кошти в сумі 47 766,80 грн., проте позивачем дані грошові кошти не зняті та не використані. Розмір такого відшкодування позивача ніяким чином не задовольняє, оскільки автомобіль пошкоджений на значно більшу суму. Вказує, що на відновлення пошкодженого автомобіля він має витратити 92 387, 85 грн., що підтверджується звітом № 73-19 про незалежну експертну оцінку автомобіля від 18.12.2019 року. Крім того, за проведення експертної оцінки він витратив 2100,00 грн., а також вимушений був транспортувати пошкоджений автомобіль з місця скоєння ДТП до свого гаража за допомогою послуг евакуатора, витративши 600,00 грн. Також на виготовлення додатків до позовної заяви позивачем витрачені особисті грошові кошти в сумі 290,00 грн. Крім того, вказує, що у зв`язку з заподіянням йому матеріальних збитків та психологічної травми, пов`язаних з пошкодженням його автомобіля під час ДТП, за скоєння якого [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, позивачу завдана моральна шкода, яку він оцінює в сумі 5000, 00 грн. За таких обставин просить стягнути з відповідача страхову суму відшкодування матеріальної шкоди в повному розмірі в сумі 100 377,85 грн., з яких: 92387, 85 грн. - сума відновлювального ремонту автомобіля; 2100,00 грн. - сума оплати послуг за експертну оцінку; 600,00 грн. - сума послуг евакуатора; 290,00 грн. - сума витрат на виготовлення додатків до позовної заяви, а також просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 11.06.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 21.07.2020 року позивач та його представник подали в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджено зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 104). Про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «Renault Sanderо», д.р.н. [NUMBER] , 2012 року випуску, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 18.01.2019 року (а.с. 19). 21.10.2019 року о 00 годині 05 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3110», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Кропивницький на перехресті вулиці Яновського та вулиці Інтернаціональна, здійснюючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] , що рухався по зустрічній смузі руху, чим порушив п.10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. (а. с. 14). Відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 0862181 від 27.04.2019 року у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». За фактом ДТП страховиком заведена страхова справа № 26 678. Згідно висновку експерта № 73-19 складеного 18.12.2019 року вартість матеріального збитку завданого власникові колісного т/з «Renault Sanderо», д.р.н [NUMBER] , 2012 р.в. станом на момент проведення незалежної експертної оцінки 13.12.2019 року складає 92 387,85 грн. (а.с.21). Відповідно до акту прийому - передачі виконаних робіт від 18.12.2019 року та розрахункової квитанції серії ЛВАК № 704636 від 18.12.2019 року позивач сплатив суму вартості послуг у розмірі 2100,00 грн. за визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ марки «Renault Sanderо», д.р.н. [NUMBER] (а. с. 44). За послуги евакуатора позивачем сплачено 600,00 грн., що підтверджено розрахунковою квитанцією серії ААКЄ № 463727 від 21.10.2019 року (а.с. 46). На звернення позивача до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з метою виплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку відповідачем було сплачено на картковий рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 47 766,80 грн. (а.с. 18а). За вимогами п.3 ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 988 ЦК України передбачені обов`язки страховика, відповідно до яких (п.3 ч.1) страхових зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання страхового відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Саме такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду. У 2019 році ліміт максимальних виплат за шкоду, заподіяну майну за договором обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно діючого законодавства складав 100 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу в рахунок страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплачено 47766,80 гр., що відповідно до висновку експерта про вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка складає 92 387,85 грн., є недостатнім для покриття суми відновлення автомобіля «Renault Sanderо». Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що основною метою цього закону є «забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників» та що саме для здійснення цієї мети і розроблений певний механізм відшкодування шкоди, завданої ДТП потерпілим, шляхом виплати страхового відшкодування, якій закріплений вказаним Законом. За таких обставин, враховуючи різницю між фактичним розміром шкоди в сумі 92 387,85 грн. і страховою виплатою, яка вже сплачена позивачу в розмірі 47 766,80 грн., суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим підлягає стягненню на користь позивача з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (92 387,85 - 47766,80) - 44621,05 грн., а також понесені позивачем витрати за надані послуги з проведення незалежної експертної оцінки в сумі 2100,00 грн., та понесені витрати за послуги евакуатора в сумі 600,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди судом відзначається, що відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи вищевикладені норми закону, позовна вимога про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» відшкодування за заподіяну моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки така шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У даному випадку завдавачем шкоди позивачу є [PERSON] , який у справі має статус третьої особи і до якого даної позовної вимоги позивачем не заявлено. Також не підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення з відповідача суми витрат за виготовлення додатків до позовної заяви в розмірі 290,00 грн., оскільки згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи не входять витрати за виготовлення додатків до позовної заяви. За правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840,00 грн. за частину задоволених позовних вимог.

Outcome: partial