Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києві з позовом, в якому просив: зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], 2010 року народження; визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]: тиждень (сім діб) малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та тиждень (сім діб) малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; необмежене спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; зобов'язати [PERSON] за два дні до зустрічі батька з сином, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування, проживання дитини, а разі настання таких змін - з дня настання таких обставин. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що у період з 20.03.2010 року по 27.02.2014 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, сторони дійшли згоди про те, що малолітній [PERSON] тиждень проживає у батька, а тиждень у матері. Такий порядок існував протягом двох років. Однак в подальшому у листопаді 2015 році відповідач одноособово змінила порядок участі батька у вихованні дитини та перестала давати сина для проживання у батька на тиждень. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що вказані зміни у порядку участі батька у вихованні дитини, шкодять інтересам в першу чергу самого [PERSON], який любить батька, однак позбавлений спілкування з ним. Позивач забезпечений належними умовами для проживання у нього дитини на протязі тижня, проживає сам у приватному будинку, матеріально забезпечений. У зв'язку із вказаними обставинами, з метою захисту та відновлення прав дитини на спілкування з батьком, позивач просить задовольнити позов. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач та її представник у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень зазначили про те, що між сторонами у справі склались вкрай конфліктні стосунки, позивач неодноразово застосував фізичне насильство до позивача. Малолітній [PERSON] у вересні 2016 року почав відвідувати перший клас загальноосвітньої школи, що враховуючи вік дитини, стан її здоров'я унеможливлює його почергове проживання то з матір'ю, то з батьком на протязі тижня. Запропонований порядок участі батька у вихованні дитини зашкодить інтересам самої дитини та негативно може вплинути на його стан та розвиток. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, у судовому засіданні зазначила про те, що з метою поступового налагодження контакту батька з сином, Служба у справах дітей, діючи виключно в інтересах дитини, рекомендує визначити наступний спосіб участі батька у вихованні малолітнього [PERSON]: перша та третя субота місяця з 10.00 до 13.00 години без присутності матері, за бажання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, враховуючи його стан здоров'я та за узгодженням з матір'ю [PERSON] місця перебування дитини. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 05.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Згідно даних свідоцтва батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року шлюб, зареєстрований 20.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано; визначено місце проживання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, разом з матір'ю [PERSON] 11.01.2016 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про визначення способу участі батька у вихованні сина [PERSON], 2010 року народження. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 161 від 28.03.2016 року визначено тимчасовий, терміном на три місяці, порядок зустрічей батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], 2010 року народження, кожної першої, третьої суботи та неділі місяця з 11.00 до 13.00 год.; зустрічі проводити у присутності матері [PERSON] та фахівця з соціальної роботи. З пояснень, наданих сторонами та представником третьої особи у судовому засіданні, щодо виконання тимчасового розпорядження про встановлення порядку зустрічей батька з дитиною, судом встановлено, що в цілому вказаний порядок сторонами у справі виконувався, однак мала місце неявка батька на декілька зустрічей. Позивач вказав, що вказані обставини мали місце у зв'язку із тим, що відповідач ухилялась як від телефонних розмов з ним, так і перешкоджала зустріч з дитиною. Разом з тим, позивач не звертався на адресу служби у справах дітей з будь-якими скаргами щодо такої поведінки відповідача. Повна інформація про хід зустрічей батька з сином, порядок та характер їх проведення, наведена у листі Голосіївського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 09.05.2016 року, проаналізувавши зміст якого можна дійти наступних висновків. Так, в період наведених зустрічей батька з сином, мали місце постійні конфлікти між батьками дитини, а також матір'ю позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] та соціальним працівниками. В ході зустрічей малолітній [PERSON] був активний більше з чужими людьми, ніж з батьком. Під час взаємодії з дитиною батькові було важко заохотити хлопчика до гри та привернути його увагу. Крім того, під час співпраці позивач не охоче йшов на контакт зі спеціалістами, записувався, але не приходив на консультації до психолога Центру. Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-1059 від 15.07.2016 року, Голосіївська районна в м. Києва державна адміністрація з урахуванням рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини, враховуючи особисту прихильність дитини до кожного із батьків та вік дитини, вважає за доцільне визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] наступним чином: перша та третя субота місяця з 10.00 до 13.00 години без присутності матері, за бажання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, враховуючи його стан здоров'я та за узгодженням з матір'ю [PERSON] місця перебування дитини. Вказаного висновку Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації дійшла після з'ясування наступних обставин. Встановлено, що на момент складення висновку, малолітній [PERSON], 2010 року народження, відвідував дошкільний навчальний заклад № 798 Голосіївського району м. Києва. Відповідно до інформації, наданої адміністрацію вказаного навчального закладу у листі від 22.01.2016 року, батьки завжди цікавились перебігом життя [PERSON] у закладі, відвідували заходи, організовані у садочку. Обоє батьків цікавились особистими досягненнями дитини у закладі, рівнем його розвитку та психологічним станом. Навесні 2014 року матір повідомила адміністрацію закладу про розірвання шлюбу з батьком дитини, після чого за усною домовленістю між батьками [PERSON] мешкав один тиждень у мами, інший - у батька та у бабусі. У грудні 2015 року в односторонньому порядку вказана усна домовленість скасована матір'ю дитини. Між батьками розгорнулась конфліктна ситуація щодо вихованні та навчання дитини. Через конфлікти, що відбувались у закладі, двічі адміністрацією закладу викликалась поліція. Неодноразово батькам рекомендувалось дійти порозуміння та надати можливість спільно впливати на виховання дитини. Родину направлено для роботи з психологом до Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно висновку психологічного обстеження малолітнього [PERSON], 2010 року народження, складеного 29.02.2016 року психологом Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), емоційна сфера дитини характеризується стабільністю та вираженою позитивною спрямованістю, що говорить про емоційний комфорт в житті хлопчика, проте прослідковується низький рівень тривожності, який пов'язаний з конфліктами та сварками батьків. Хлопчик має емоційну прихильність до матері та виявляє до неї позитивне ставлення. Про батька дитина намагається взагалі не говорити, проте були присутні певні висловлювання. які носили негативний характер, а саме: «Батька, ми не запросимо ніколи в житті, він бив [PERSON], мого братика…», «Я хочу сказати йому, що я не хочу з ним дружити, я вже не боюсь…». У відношеннях до батька простежується емоційна відчуженість, що, можливо, пов'язано з поведінкою батька по відношенню до сина. Враховуючи міцну емоційну прихильність хлопчика до матері, вікові особливості розвитку та потребу дитини у наявності дорослої чоловічої статті, тривогу та страх по відношенню до батька, з метою мінімізації впливу травмуючої ситуації на розвиток дитини, рекомендовано поступове налагодження позитивного спілкування батька з сином через їх короткочасні зустрічі до налагодження та встановлення довірливих взаємовідносин. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо вид дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється вид виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною другою статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її виховані і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що на час розгляду справи, малолітній син сторін у справі досяг шестирічного віку, та з 01.09.2016 року є учнем 1-А класу спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови № 15 міста Києва, що підтверджується довідкою № 567 від 09.09.2016 року. З врахуванням віку та психологічного стану хлопчика, а також характеру взаємовідносин батьків між собою та ставлення хлопчика до кожного із батьків, судом залучено до участі у справі в якості спеціаліста психолога Голосіївського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON], за участю якої у судовому засіданні опитано малолітнього [PERSON]. В ході бесіди [PERSON] повідомив, що бажає проводити вільний час разом з мамою, старшим братом та його дівчиною, сумує за бабусею та дідусем, які проживають далеко від них. В ході бесіди про батька [PERSON] взагалі не згадував, жодних емоцій по відношенню до нього не виражав. На запитання суду, відповів, що за батьком [PERSON] не сумує. У судовому засіданні психолог [PERSON] пояснила, що з хлопчиком та матір'ю хлопчика [PERSON] знайома раніше, оскільки спостерігала останніх на прийомах у центрі. Зазначила, що в ході психологічних тестів, які вона проводила з дитиною, встановлено, що до кола близьких [PERSON] людей, батько не відноситься. Для даного віку дитину, важливим є фактор стабільності , вказане почуття надає дитині можливість нормально розвиватись, а тому проживання дитини тиждень у матері, тиждень у батька може викликати у дитини травму, оскільки від постійної зміни місця проживання та побуту, дитина кожного разу буде опинятися у новому середовищі та за короткий проміжок часу буде змушена постійно освоювати нове місце проживання та звикати до нової обстановки. Про наявність дискомфорту у [PERSON] від проживання тиждень у батька, тиждень у матері у минулому, зазначив і сам позивач у судовому засіданні, пояснивши, що у вказаний період у сина почала спостерігатись дратівливість, небажання відвідувати гуртки та втомленість. Оцінюючи у сукупності вказані обставини, суд надходить до висновку про те, що спосіб участі у вихованні сина, який просить визначити батько, враховуючи вік дитини, його психологічний стан, прихильність та ставлення до кожного із батьків, приймаючи до уваги той факт, що [PERSON] у вересні 2016 року почав відвідувати шкільний навчальний заклад, буде порушувати порядок життя дитини, може вносити дискомфорт та не буде сприяти стабільному та нормальному розвитку та вихованню дитини. Разом з тим, враховуючи положення ст. 157 СК України, а також право батька на особисте спілкування з сином, та перш за все приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], 2010 року народження: перша та третя субота місяця з 10.00 до 13.00 години без присутності матері, за бажання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, враховуючи його стан здоров'я та за узгодженням з матір'ю [PERSON] місця перебування дитини. На думку суду, саме вказаний порядок сприятиме налагодженню позитивного спілкування батька з дитиною та встановлення довірливих взаємовідносин. Крім того, суд зазначає, що у разі зміни обставин, що стали підставою для ухваленням такого рішення, налагодження позитивного спілкування батька з сином через їх короткочасні зустрічі, встановлення довірливих взаємовідносин між ними, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Outcome: partial