Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, за уточненою позовною вимогою від 16 червня 2014 року просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором, заборгованість за відсотками, пеню та штрафні санкції, посилаючись на такі обставини. 04 червня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № ML-502/079/2008, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 80 000,0 доларів США зі строком користування до 04 червня 2023 року. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитними договорами, однак, в порушення умов кредитних договорів, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів у належному розмірі та строк відповідач не виконує. Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити з частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. За договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 22 лютого 2013 року позивач придбав у Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», який, в свою чергу, є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», кредитний портфель, який включає набуття права вимоги за договором № ML-502/079/2008. Відповідно до п. 2 частини № 1 кредитного договору № ML-502/079/2008 від 04 червня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 80 000,0 доларів США із остаточною датою повернення кредиту 04 червня 2023 року. За п. 3 частини № 1 договору сторони дійшли домовленості, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксований відсоток у розмірі 5,49% річних. Відповідач [PERSON] не виконані умови п. 4 частини 1 договору, відповідно до умов якого повернення відповідної частини кредиту здійснюється рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. У відповідності до п. 1.9.1. частини № 2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. Таким чином, враховуючи, що позивачем неодноразово порушувались вимоги щодо щомісячного повернення кредиту, суд вважає, що позивач набув право дострокової вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № ML-502/079/2008 від 04 червня 2007 року станом на 05 червня 2014 року у позивача існує наступна заборгованість за кредитом: ? залишок заборгованості за кредитом - 76 303,55 доларів США; ? несплачені відсотки за користування кредитом - 6 366,72 доларів США; ? сума пені за прострочення виконання зобов'язань - 301 746,47 доларів США, що в еквіваленті в гривнях України за курсом НБУ на 5.06.2014 року становить 3 460 904,07 гривень. Загальна сума заборгованості за цим договором станом на 05 червня 2014 року складає 384 416,74 доларів США. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 3 статті 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За пунктами 11, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно з п. 14 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). З огляду на наведене, сума залишку заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом має бути стягнута в валюті кредиту, а сума пені за прострочення виконання зобов'язання - в національній валюті України. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Офіційний курс української валюти, встановлений НБУ на день постановлення рішення, складає 1 164,91 гривень за 100 доларів США. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 82 679,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день постановлення рішення - 18 липня 2014 року - становить 963 034,24 гривень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат за сплачений судовий збір. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial