Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, де просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що 12 січня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, [PERSON], у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] зазначає, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає, при цьому інших дітей та непрацездатних батьків не має. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала, змінювала та доповнювала позовні вимоги, та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на її користь 3\~130 грн. 90 коп. на покриття додаткових витрат на утримання доньки, [PERSON], [INFO], повязаних з її лікуванням та розвитком здібностей дитини; стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття проводити з часу подання заяви до суду. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки. Представник позивачки [PERSON]- [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, вважала за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини його доходу, а також зазначила, що додаткові витрати на дитину, повязані з її лікуванням та розвитком здібностей, мають ділитися між батьками в рівних частках, у звязку із чим підлягають стягненню з відповідача в зазначеному нею розмірі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки його доходу щомісяця, мотивуючи своє заперечення тим, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід, у звязку із чим вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 700 грн. 00 коп. Окрім того, заперечував проти стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину, вважаючи їх необґрунтованими. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі пояснень їхніх представників, а також письмових доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. 12 січня 2013 року між позивачкою, [PERSON] (дошлюбне прізвище Гусєва) [PERSON], [INFO], та відповідачем, [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб за актовим записом №15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ № 100957, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 182586, виданого 10 серпня 2013 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою ТОВ «Добробит» №1910/32 від 14 червня 2016 року, дитина, [PERSON], проживає разом із позивачкою. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до положень статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Однак, статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частку доходу одержує в натурі чи за наявності інших обставин, у звязку з якими складно чи неможливо визначити фактичний дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено факт того, що відповідач ніде офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід шляхом випадкових заробітків. На підтвердження вказаного факту відповідачем надано копію трудової книжки АФ №412232, де міститься останній запис від 25 листопада 2015 року, відповідно до якого [PERSON] звільнений з роботи з ПП ВТК «Лукас» на підставі статті 38 Кодексу Законів про працю України згідно з наказом №974-К від 25 листопада 2015 року. Таким чином, приймаючи до уваги достовірно встановлений в судовому засіданні факт того, що [PERSON] ніде не працює, має нерегулярний дохід шляхом випадкових заробітків, у звязку з чим складно визначити фактичний його дохід, суд приходить до висновку, що сума стягуваних з нього аліментів на утримання дитини має бути визначена в твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів\~суд\~враховує стан здоров'я та матеріальне становище\~дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. \~З роз'яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, а саме в пункті 17, вбачається, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного, при визначенні суми стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує потреби дитини, матеріальну можливість позивачки щодо належного утримання дитини, матеріальне становище відповідача, а саме те, що він не працевлаштований, інших дітей та непрацездатної дружини, батьків, інших осіб на утриманні не має. Твердження відповідача стосовно того, що на його утриманні перебуває батько, який ніде на працює та являється інвалідом третьої групи, суд сприймає критично, оскільки на підтвердження зазначеного [PERSON] факту останнім не надано жодного доказу, а наявні в матеріалах справи довідка ОСББ «Фортуна-2» №222 від 08 вересня 2016 року, довідка серії 10 ААВ № 651 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON], являються лише констатацією факту проживання відповідача разом із батьком та факту наявності інвалідності у останнього. Визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, суд виходить із положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №\~1801-VIII від 21 грудня 2016 року, якою встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до шести років з 1 січня 2017 року в розмірі \~1 355 грн. Тобто, враховуючи принцип рівності обовязку батьків щодо утримання дитини, передбачений статтею 180 Сімейного кодексу України, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків необхідно надавати на її утримання не менше 677 грн. 50 коп. За викладених обставин, враховуючи положення вказаних норм чинного законодавства, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини, виходячи з рівності обовязку батьків щодо її утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів, враховуючи думку представника відповідача, який згоден на сплату аліментів [PERSON] в розмірі 700 грн., а також ту обставину, що останній ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. 00 коп., у звязку із чим вимоги позивачки в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, повязаних з її лікуванням та розвитком здібностей в розмірі 3\~130 грн. 90 коп., суд виходить з наступного. Позивачкою надано до суду докази на підтвердження понесених нею витрат на дитину, які вона розцінює як додаткові, а саме на її лікування та на відвідування художньої школи «Кольорово» і танцювальної студії «Реверанс». Так, на підтвердження витрат, понесених у звязку із розвитком здібностей дитини позивачкою надано: довідку ФОП [PERSON] від 29 листопада 2016 року, довідку керівника СМ «Кольорово» [PERSON] від 05 грудня 2016 року, квитанцю СМ «Кольорово» від 21 жовтня 2016 року на суму 100 грн., квитанцію СМ «Кольорово» від 05 листопада 2016 року на суму 200 грн., квитанцію СМ «Кольорово» від 03 грудня 2016 року на суму 200 грн., квитанцію №0.0.630994396.1 від 10 жовтня 2016 року на суму 160 грн. 32 коп., квитанцію №9 від 07 листопада 2016 року на суму 133 грн. 44 коп. Також позивачкою надано квитанцію від 09 грудня 2016 року на суму 125 грн. 04 коп. згідно повідомлення ДНЗ №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області, квитанцію від 08 вересня 2016 року на суму 181 грн. 99 коп. згідно повідомлення ДНЗ №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області, товарний чек ПП Князєва №003 від 11 грудня 2016 року на суму 599 грн. 00 коп. на придбання взуття, товарний чек від 04 вересня 2016 року на суму 299 грн. на придбання взуття. На підтвердження витрат, пов'язаних із лікуванням дитини, позивачкою надано виписку МЦ «Віком», відповідно до якої [PERSON], [INFO], пройшла медичне обстеження та консульації в період з 05 червня 2016 року по 26 листопада 2016 рік на загальну суму 1\~953 грн., а також процедурний лист із відміткою про оплату від 10 листопада на суму 60 грн., процедурний лист із відміткою про оплату від 14 листопада на суму 60 грн., процедурний лист із відміткою про оплату від 16 листопада на суму 60 грн., квитанції ТОВ «Європейська медицина" на суми 90 грн., 100 грн., 120 грн., 90 грн., 140 грн., квитанції із аптек на загальну суму 1\~611 грн. 43 коп. Також в матеріалах справи наявні документи, якими позивачка обгрунтовує хворобливий стан дитини, а саме: довідка ПП «Віком Мед-2» від 29 листопада 2016 року, довідка ПП «Віком Мед-2» №33 від 28 листопада 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 04 серпня 2016 року, висновок аналізу сечі №122 від 12 серпня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 19 серпня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 13 серпня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 03 жовтня 2016 року, висновок УЗД від 30 вересня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 06 жовтня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 11 жовтня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 25 жовтня 2016 року, висновок клінічного аналізу сечі від 10 листопада 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 25 листопада 2016 року, висновок УЗД без дати, висновок аналізу сечі від 18 серпня 2016 року, консультаційний висновок спеціаліста від 14 жовтня 2016 року, висновок УЗД від 04 серпня 2016 року, висновок аналізу сечі від 04 серпня 2016 року. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на\~дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням\~суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, за змістом статті 185 Сімейного кодексу України, такі витрати є додатковими, понад витрат, понесених у звичайному житті, та викликані виключними обставинами. Так, суд вважає, що відвідування танцювальної студії та художньої школи не є обставинами, які потребують саме додаткових витрат, оскільки це не свідчить про їх подальше відвідування по досягненню дитиною повноліття, а в переважній більшості відноситься до загального розвитку дитини, і є добровільним волевиявленням одного з батьків, у даному випадку матері, а відвідування вказаних закладів спрямоване лише на покращення розвитку дитини, підвищення рівня її освіти для підготовки дитини до самостійного дорослого життя. Таким чином, в силу вимог частини 3 статті 150 Сімейного кодексу України, готування дитини до самостійного життя є прямим обовязком батьків, який не кореспондується з обовязком нести додаткові витрати, і відвідування танцювальної студії та художньої школи є лише способом виконання батьками цього обовязку, і не підтверджує існування особливих обставин. Окрім того, такі витрати, як оплата за відвідування дитячого дошкільного навчального закладу, а також придбання дитячого взуття також не відноситься до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а є основними витратами по утриманню дитини, в тому числі за рахунок аліментів. Аналізуючи надані [PERSON] на підтвердження хворобливого стану дитини документи, суд розцінює їх як документи, що мають тимчасовий характер і свідчить про вікову хворобу дитини, а відтак не може являтися аргументом щодо стану здоровя дитини, яка потребує постійного лікування. Слід зауважити, що позивачкою, всупереч вимогам статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, не надано належних та допустимих доказів, зокрема, щодо придбання саме нею ліків та дитячого взуття, оскільки долучені до матеріалів справи чеки не містять даних про покупця. Таким чином, зазначені позивачкою витрати не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами, вони не є додатковими витратами, а відносяться до поточних витрат, участь у яких повинна покриватися аліментними платежами. Зазначені обставини спростовують обґрунтування позову [PERSON] про те, що остання несе додаткові витрати, повязані з вихованням та лікуванням дитини, у звязку із чим суд вважає вимоги в цій частині безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави, згідно із розміром ставок судового збору, встановлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» №\~3674-VI від 08 липня 2011 року, в редакції, яка була чинна станом на дату звернення [PERSON] до суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial