Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму, в встановленого на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.03.2014 року між ними було розірвано шлюб. В шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом певного часу [PERSON] добровільно надавав допомогу для утримання доньки, але згодом ці виплати припинились , тому вона вимушене звернутись до суд. 13 березня 2019 року до канцелярії суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З заявою про відкладення розгляду справи для написання відзиву відповідач [PERSON] звертався 06 лютого 2019 року. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 03 грудня 2018 року відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву. В судовому засіданні було роз'яснено сторонам їх права, обов'язки та поставлено на обговорення питання про долучення до матеріалів справи відзиву. Таким чином, із урахування думки позивача та значення розгляду справи для сторін, судом постановлено долучити відзив до матеріалів справи. З відзиву долученого до матеріалів справи вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково та не заперечує сплачувати аліменти на утримання своєї доньки в розмірі 1015 грн. Також звертає увагу суду, що він добровільно надає допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання та не ухиляється від надання грошової допомоги своїй дочці. Позивач [PERSON] в судовому засіванні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1015,00 грн. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав. Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO], її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4). Відповідно до ч. 1, 2, 4, п. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. На сьогодні також діє Національний стандарт України Державна уніфікована система документації уніфікована система організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003», затверджений наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 № 55. Його положення поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування, а також на підприємства, установи, організації всіх форм власності (п. 1.1). Стандарт також містить вимоги до відмітки про засвідчення копій документів (п. 5.27). Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, долучені відповідачем не засвідчені копії документів не можуть вважатися доказами в розмінні цивільно-процесуального законодавства, та не можуть бути взяті судом до уваги, на підтвердження тих обставин, на які посилається відповідач як на підставі для відмови в задоволенні позовних вимог. Проте, в судовому засіданні було встановлено та не заперечувалось позивачем, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку надає допомогу на навчання повнолітнього сина [PERSON], який є студентом Львівської національної музичної академії ім. М.В. Лисенка та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно приписів ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, під час визначення розміру аліментів, враховує встановлені в судому засіданні обставини, а саме те, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на навчання повнолітньому сину [PERSON] та добровільно надавав допомогу на утримання доньки [PERSON]. Посилання відповідача, як на підставу часткового задоволення позивних вимог отримання ним доходу на рівні мінімальної заробітної плати, не може слугувати причиною для визначення судом аліментів в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, суд також виходить з рівня прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1400,00 грн., щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України з урахуванням визначеного ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» (розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого на момент розгляду справи, який складає 2027 грн.). Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, а також рівності обов'язку обох батьків по утриманню їх дітей, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. В порядку п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного

Outcome: partial