Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон, у супроводі матері, та виготовлення проїздних документів без згоди батька. Вказуючи на те, що починаючи з жовтня 2006 року до січня 2014 року включно проживала однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з [PERSON] Від даних відносин у них народилося двоє синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання відносин проживають разом з нею та не спілкуються із батьком. [PERSON] є дитиною шкільного віку і 01 вересня 2015 року йде до першого класу школи № 87 м. Києва. Позивач вказує, що приділяє велику увагу фізичному і духовному розвитку синів, їх навчанню та вихованню. Крім того, діти мають захворювання органів дихання, що потребує оздоровлення у визначеному лікарями кліматному поясі, яким є Республіка Туреччина, але без добровільної згоди батька дітей вони не можуть покинути територію України та оформити дитячі проїзні документи чи інші необхідні для виїзду документи. [PERSON] обставини і змусили її звернутись до суду, оскільки хлопчики не можуть виїжджати за межі України з метою оздоровлення та культурного розвитку. З урахуванням викладеного, просила суд надати її дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон, без згоди батька та, надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, її малолітнім дітям у супроводі матері без згоди батька до досягнення дітьми шістнадцятиріччя. В судовому засідання представник позивача позов підтримала та просила задовльнитти з викладених у ньому підстав. [PERSON] 19 серпня 2015 року направив до суду заперечення щодо позову та просив слухати справу за його відсутності, просив в з адоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 133-134). Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Голосіївської у місті Києві РДА 07 серпня 2015 року направив до суду лист вих. № 100/09-2490, в якому не заперечував щодо тимчасового виїзду малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] за кордон (а.с. 126). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам кожному окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1\~статті 3 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 3 ст.\~10, ч. ч. 1, 2 ст.\~60 ЦПК України,\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом із тим відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони починаючи з жовтня 2006 року та до січня 2014 року включно проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, що визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню. Також сторонами в судовому засіданні визнано проживання дітей разом з позивачкою та знаходження їх на її утриманні. 10 липня 2008 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 419626 видане 17 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ м. Києва, актовий запис № 2666 (а.с.14). 24 липня 2010 року у сторін народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 419625 видане 17 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ м. Києва, актовий запис № 4075 (а.с.15). Згідно довідки вих. № 23/12/2 від 23 грудня 2014 року виданої генеральним директором ТОВ «А-ТУРИСТИК ІНТЕРНЕШНЛ», [PERSON] з 01 жовтня 2014 року працює на посаді спеціаліста відділу продажів в туристичній компанії, де, за характеристикою від 25 лютого 2015 року вих. № 25/02/2, зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с. 16-17). З огляду бізнес плану розвитку напрямку Туреччина на сезон 2015 року від 25 лютого 2015 року за вих. № 25/02/1, [PERSON] у період з 09 березня 2014 року до 07 вересня 2014 року проживала у Туреччині та має власне житло в м. Анталія, Туреччина, а також в період з 01 травня 2015 року до 25 листопада 2015 року призначено відповідальною за розробку, організацію та виконання заходів з розширення діяльності компанії ТОВ «А-Туристик Інтернешнл» на ринку туристичних послуг по напрямку «Туреччина» (а.с. 18-20). Наявність у позивачки нерухомості в Республіці Туреччина підтверджено також свідоцтвом про володіння нерухомістю, реєстр. № 28261, том № 142, сторінка № 14077 від 18 липня 2014 року (а.с. 40-42). Як вбачається із дозволу на виїзд дітей за кордон від 03 вересня 2014 року, реєстр. № 14354, засвідченого 07 травня 2014 року нотаріусом 13-ї нотаріальної контори [PERSON] Османджиоглу, відповідач надав згоду на виїзд своїх дітей [PERSON] [PERSON] та [PERSON] разом з їх матірю [PERSON] за кордон та видачу їм у цьому звязку паспортів, поновлення виданих раніше паспортів, а також надав згоду на їх поїздку, отримання віз, продовження терміну дії віз та паспортів, повернення до Туреччини, їх проживання в Туреччині, отримання документів на проживання (а.с.44-45). Як вбачається з довідок та консультативних висновків, виданих 23 квітня 2015 року лікарем медичного центру «Велес», [PERSON], [INFO], та [PERSON] [PERSON], [INFO], рекомендовано оздоровлення в умовах морського середземного клімату (а.с. 48-51). За висновком вих. № 50 від 03 серпня 2015 року складеним за результатом дослідження психоемоційного стану [PERSON] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] та оцінки дитячо-батьківських відносин, неочікуваний відїзд дітей разом з батьком з Туреччини без інформування їх матері про це справило неабияке враження на дітей, травмувало їх. Психоемоційний стан дітей викликав у психологів тривогу. Обидва хлопчика потребують психологічної реабілітації та стабільності умов їх проживання. Конфлікти батьків не повинні стосуватися дітей. Діти потребуються захисту від агресії, невизначеності, вони не повинні бути присутніми при зясуванні батьками своїх стосунків (а.с.137-140). Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що [PERSON], [INFO], йде до першого класу 87 ої школи м. Києва. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року, яке станом на час розгляду справи не набрала законної силизадоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей (а.с.141-145). На час розгляду даної справи між сторонами існує спір з приводу встановлення порядку спілкування дитини з батьком. Представником позивача в судовому засіданні було надано проект мирової угоди щодо врегулювання спору за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення часу та місця побачення з дітьми, якій ще на стадії погодження (а.с.151). За приписами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Право фізичної особи на свободу пересування закріплене також у нормі ч.1 ст.313 ЦК України. Статтею 150 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний висновок. Відповідно до частини 2\~статті 313 Цивільного кодексу України\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Відповідно до п.1 п.4 Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина країни для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання і вилучення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до Правил записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з тим, реалізація особами своїх батьківських прав не може мати наслідком порушення прав дитини на вільний та всебічний розвиток. Суд оцінивши докази у справі, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон у супроводі матері, без згоди батька, а також надання дозволу матері на оформлення проїзного документа для дітей для виїзду за кордон - буде відповідати інтересам хлопчиків, які ростуть, розвиваються та потребують стабільності умов їх проживання, але з обов'язковим покладенням обов'язку на матір забезпечити приїзд синів до України, не виходячи за часовий проміжок наданого дозволу. Суд бере до уваги доводи позивача про те, що внаслідок захворювання органів дихання синам корисно буде відвідати екологічно чисті місця за кордоном, а також необхідність тимчасово виїжджати за межі України для культурного, духовного та всебічного розвитку. Також суд при визначенні строку виїздів дітей за межі території України приймає до уваги вік дітей, один з яких є дитиною шкільного віку, а відповідно і виїжджати за кордон матиме змогу лише під час перебування на канікулах, тривалий термін яких є в зимовий та літній періоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом надання дозволу матері на оформлення проїзного документа для дітей для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд неповнолітніх синів за кордон, у супроводі матері, без згоди та супроводу другого з батьків на термін, що відповідає строку тривання зимових та літніх шкільних канікул до досягнення дітьми шістнадцятиріччя. Щодо вимог про стягнення із відповідача 3\~409 грн. витрат на оплату праці адвоката, то вони підлягають до задоволення з наступних підстав. Положенням ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.\~ \~\~\~\~\~ Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2015 року становить 1218 гривень. Відповідно до вимог\~ ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого представником позивача [PERSON] на представництво інтересів позивача в\~ суді, становить 7 год. (1218 грн. х 40 % = 487 грн.- гранічний розмір вартості одної години; 487 грн. х 7 год. = 3409 грн.). \~Виходячи із зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого представник [PERSON] брала участь у справі, граничний розмір на правову допомогу може становити 3 409 грн., які і слід стягнути із відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, як судові витрати по оплаті послуг адвоката за надання правової допомоги. \~\~Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 974 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial