Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 08.09.1988 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була баба позивача - [PERSON] . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №192 від 08.09.1988 року, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів №9815 від 04.08.2021 доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,38 га, що доводиться довідкою Слобідського старостинського округу №18/234 від 23.09.2021. У відповідності до технічного паспорта ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м, літньої кухні, стодоли, двох сараїв, вбиральні, криниці та огорожі. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 87900 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 29.05.2006 року, актовий запис №8. При житті 06.06.2005 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, що буде належати їй на день смерті, розпорядила порівну на користь свої внуків - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Слобідської сільської ради 06.06.2005 року та зареєстровано за № 20. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору без визначення часток членів двору, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2021 року. З довідки Слобідського старостинського округу №18-172 від 09.08.2021 вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві в [ADDRESS] проживали [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), брат [PERSON] та позивач. Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Спадкодавець [PERSON] залишив на користь позивача заповіт. Після його смерті, позивач фактично вступив в управління спадщиною - подав заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору без визначення часток членів двору. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] разом із позовною заявою подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] надіслали на електронну пошту суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. На частку у спадковому майні бабки [PERSON] (померла [INFO] ), мами [PERSON] (померла [INFO] ), батька [PERSON] (помер [INFO] ) вони не претендують, свої спадкові права реалізували за рахунок іншого спадкового майна. На частку у колгоспному дворі теж не претендують, не звертались за її виділом та не бажають займатися оформленням прав на неї. Не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] за [PERSON] в цілому. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 08 вересня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 року, в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в цілому, та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 192 від 08.09.1988. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9815 від 04.08.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано під реєстровим номером № 192 за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 08.09.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. Із довідки № 18-173 від 09.08.2021, виданої Слобідським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що назва [ADDRESS] та нумерація житлового будинку, що в [ADDRESS] не змінювалася. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 277980536 від 04.10.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,виготовленого 05.08.2021, встановлено, що житловий будинок споруджено в 1946 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1985 році.Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 500 від 21.09.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 22.09.2021 становить - 87900 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Площа земельної ділянки під житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] становить орієнтовно загальною площею 0,38 га, що доводиться довідкою № 18/234 від 23.09.2021, виданою Слобідським старостинським округом Городенківської міської ради. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно копій витягів із по господарських книг за 1983-1985 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), 1986-1990 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991 у господарстві [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1939 р.н., [PERSON] , 1965 р.н., [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 1989 р.н.,що доводиться довідкою № 18/172 від 09.08.2021, виданою Слобідським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] була дочкою [PERSON] та [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.1965. [PERSON] , 1960 року народження та [PERSON] , 1965 року народження були подружжям, одружилися 04.04.1982 року, про що 04.04.1982 складено відповідний запис за № 6, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.04.1982. [PERSON] , [INFO] перемінив прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 06.11.2004 зроблено запис за №115, що вбачається із копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія [NUMBER] , виданого 06.11.2004. Те, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON] доводиться копіями свідоцтв про народження, відповідно: серія [NUMBER] від 24.01.2005, серія [NUMBER] від 24.06.1989, серія [NUMBER] від 01.02.1992. Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 14 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу 14.10.2014 (актовий запис № 8) з [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 22 січня 2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області слідує, що [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу 22.01.2019 (актовий запис № 134) з [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/5 частці житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах . Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. [PERSON] померла [INFO] в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від 07.09.1996, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.09.1996 Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1939 р.н., матір, [PERSON] , 1960 р.н., чоловік, [PERSON] , 1982 р.н., син, [PERSON] , 1989 р.н., дочка, [PERSON] , 1992 р.н., дочка,що доводиться довідкою № 18/231 від 23.09.2021, виданою Слобідським старостинським округом Городенківської міської ради. Спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] в рівних частках є її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , чоловік [PERSON] та мати [PERSON] , які прийняли спадщину після її смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступили в управління та володіння спадковим майном. Із копії спадкової справи № 362/2021, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємці першої черги за законом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подали 22.09.2021 нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Копією Витягу № 66972673 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 25.10.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 68348092 (номер у нотаріуса 362/2021), спадкодавець - [PERSON] ,дата смерті: [INFO] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 25.10.2021 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані за № 1532, № 1530, № 1528 на: кожному по 1/5 частці земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян власників « Слобідська », розміром 56,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 233021. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/5 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Встановлено, що спадкоємці першої черги за законом [PERSON] її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , чоловік [PERSON] та мати [PERSON] успадкували в рівних частках - по 1/25 (1/5 від 1/5) частці житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. 06.06.2005 [PERSON] , 1939 року народження, жителька [ADDRESS] , залишила заповіт,на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частинах своїм внукам: [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., та [PERSON] , 1992 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 20. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 44498398, що доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 14147067 від 14.04.2008. [PERSON] померла [INFO] в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 29.05.2006, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.05.2006 Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1960 р.н., зять, [PERSON] , 1982 р.н., внук, [PERSON] , 1989 р.н., внука, [PERSON] , 1992 р.н., внука,що доводиться довідкою № 18/233 від 23.09.2021, виданою Слобідським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцями за заповітом спадкодавця [PERSON] є її внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину після її смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 792/2006, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємці за заповітом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подали нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 66972390 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 25.10.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 41104017 (номер у нотаріуса 792), спадкодавець - [PERSON] ,дата смерті: [INFO] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 25.10.2021 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані за № 1534, № 1536, № 1538 на: кожному по 1/15 частці земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян власників « [INFO] », розміром 56,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 233021, спадкоємцем якої була її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/5 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та 1/25 частка даного житлового господарства, успадкована нею після смерті дочки[PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Cпадкоємці за заповітом спадкодавця [PERSON] її внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] успадкували в рівних частках - по 2/25 (1/3 від 6/25) частці житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] на частку у спадковому майні баби [PERSON] , яка померла [INFO] та мами [PERSON] , яка померла [INFO] не претендують, свої спадкові права реалізували за рахунок іншого спадкового майна, не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] за [PERSON] в цілому, що стверджується поданими до суду заявами про визнання позовних вимог. [PERSON] помер [INFO] в с. Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 01.03.2016, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.03.2016 Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом із ним в [ADDRESS] були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1989 р.н., дочка [PERSON] , 1992 р.н., що доводиться довідкою № 18/232 від 23.09.2021, виданою Слобідським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Спадкоємець першої черги за закономспадкодавця [PERSON] - його дочка [PERSON] , відмовилася від видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , що стверджено копією заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини від 30.08.2016 в спадковій справі № 259/2016 та заявою про визнання позовних вимог, поданою до суду. Отже, спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після його смерті є [PERSON] (позивач). Із копії спадкової справи № 259/2016, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] (позивач) прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтва на спадщину за законом. Копією Витягу № 47158203 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 21.03.2017 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 59414988 (номер у нотаріуса 259/2016), спадкодавець - [PERSON] ,дата смерті: [INFO] . [PERSON] 21.03.2017 в.о. державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видано 4 (чотири) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані за № 350, № 351, № 352, та № 353 на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/5 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та 1/25 частка даного житлового господарства, успадкована ним після смерті дружини[PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1149/02-31 від 22 вересня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копіями спадкових справ, наданих державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори доводиться, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , баби [PERSON] та батька [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Позивач [PERSON] через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Відповідач [PERSON] , як колишній член колгоспного двору, в поданій до суду заяві про визнання позовних вимог вказав, що на частку у колгоспному дворі не претендує, не звертався за її виділом та не бажає займатися оформленням прав на неї; не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] за [PERSON] в цілому. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 4/5 (1/5 - належить позивачу як колишньому члену колгоспного двору, 3/5 - успадкована після смерті матері [PERSON] , баби [PERSON] та батька [PERSON] , оскільки між сторонами (спадкоємцями) досягнуто згоди щодо поділу спадкового майна) частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] , який теж є членом колгоспного двору, на даний час може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та його право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у нього немає перешкод в оформленні права власності на належне йому майно. Крім того, подана відповідачем заява про визнання позовних вимог, суд не розцінює, як відмову від належної йому частини житлового будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1274-1275, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial