Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те вона є власником 1/4 домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 4 квітня 1997 року, котрий посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Гончаровою С.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №4-808, 04.04.1997 року. Окрім того право власності позивача на зазначене домоволодіння підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11169879 від 02.04.2012 року. Відповідач по справі, [PERSON], [INFO], колишній чоловік позивачки. Позивачка в позовних вимогах зазначила, що 18 квітня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.04.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради. З 07.01.2013 року [PERSON] у вищезазначеному житловому приміщенні не проживає, всі особисті речі вивіз та у домоволодінні його особистих речей немає, добровільно зніматись з реєстраційного обліку за місцем реєстрації він не бажає. Позивачка вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач [PERSON] втратив право користування нею. Також позивачка зазначила, що наявність реєстрації [PERSON] в даному домоволодінні, змушує її сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить її в складне матеріальне положення. Позивачка в судове засідання з'явилась, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 31-34). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. (а.с. 35). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, [PERSON] Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав позивачку, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 4 квітня 1997 року, котрий посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Гончаровою С.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №4-808, 04.04.1997 року. (а.с. 9,11) Окрім того право власності позивача на зазначене домоволодіння підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11169879 від 02.04.2012 року. (а.с.10). У вказаній квартирі значиться зареєстрований з 03 серпня 1987 року [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 27 вересня 2016 року. (а.с. 23). [PERSON] та [PERSON] офіційно розлучені, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.04.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради. (а.с. 12). Відповідач по справі, [PERSON] на спірній жилій площі не проживає з 07.01.2013 року, ніякі витрати на утримання домоволодіння не несе, що також підтверджується показами свідків. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Що стосується зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Отже, на підставі наведеного, суд вважає що позов [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у домоволодінні, котре розташоване за адресою: [ADDRESS]. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 580,00 грн. сплачених позивачем при подачі до суду судового збору.

Outcome: partial