Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 липня 2013 року близько 21 години відповідач, керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер [NUMBER], здійснював рух у західному напрямку по проїжджій частині дороги по вул. Поштова с.Приморський Посад Приазовського району Запорізької області, де під час руху на закругленій ділянці проявив злочинну недбалість та в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно якому «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», змінив напрямок руху вліво, внаслідок чого автомобіль занесло та в стані заносу виїхав за межі проїжджої частини дороги на ліве узбіччя, де допустив наїзд на нього, в результаті він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Приазовського районного суду від 03 грудня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач зазначає, що вказаним злочином йому завдано моральної шкоди, оскільки він був вимушений суттєво змінити свій нормальний уклад життя, довгий час лікувався, витрачаючи на це значні зусилля. Після стаціонарного лікування він досі не може повернутися до нормального укладу життя, оскільки вимушений постійно приймати ліки та утримуватися від фізичних навантажень з метою реабілітації після отриманих травм. Крім того, на протязі декількох тижнів після скоєння злочину він не міг нормально спати та спокійно спілкуватися з родичами та знайомими, оскільки був у стані стресу. До сьогодні він не може спокійно ходити по вулиці, оскільки при проїзді кожного транспортного засобу переживає стрес та страх за своє життя. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні декілька разів змінював свою позицію. Спочатку відповідач зазначив, що визнає позов у повному обсязі, потім зазначив, що визнає позов частково в розмірі 8000 гривень, після чого зазначив що позов не визнає, вважає що моральну шкоду позивачу не спричинив, та вважає себе не винуватим у тому що сталося. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року (який набрав законної сили) [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно зазначеного вироку, судом встановлено, що 12 липня 2013 року близько 21 години [PERSON], керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем ВАЗ-2101 реєстраційний номер [NUMBER]. здійснював рух у західному напрямку по проїзній частині дороги по вулиці Поштова в с. Приморський Посад Приазовського району Запорізької області. Під час керування вказаним транспортним засобом на закругленій ділянці зазначеної дороги [PERSON] в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, проявивши злочинну недбалість, змінив напрямок руху транспортного засобу вліво, внаслідок чого його занесло та в стані заносу він виїхав за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де відбувся наїзд на пішохода [PERSON] та перекидання автомобіля ВАЗ-2101 реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті цієї дорожньо-транспортної події [PERSON] отримав в області лівої ключиці та лівого стегна середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді поперечного осколкового перелому лівої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків; синця, травматичного набряку м'яких тканин в області лівої ключиці: позасуставного відривного перелому великого вертіла лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Зазначені тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 618 від 19.09.2013 року є ушкодженнями середнього ступеню тяжкості. Згідно довідки комунальної установи «Приазовська центральна районна лікарня» № 776 від 02.09.2013 року, потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні установи з 12.07.2013 року по 30.08.2013 року (а.с. 2-4). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. П. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", встановлено, що моральна шкода може полягати зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка його заподіяла при наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, їх характеру і тривалості, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у житті потерпілого, враховуючи ступінь вини відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково, враховуючи вимоги розумності та справедливості та стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно від розміру задоволеної частини вимог в розмірі - 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial