Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 13.05.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти дану заяву до розгляду. Визнати [PERSON], 1973 р. н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], з наступним зняттям його з реєстраційного обліку в секторі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування заявленого позову позивач [PERSON] зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31.01.1998 р. по 28.01.2004 р. В 2004 р. шлюб між ними розірвано, з цього часу відповідач в квартирі не мешкає, його особистий речей в ній немає, місцезнаходження його не відомо. Позивач весь цей час вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, не може в повному обсязі реалізувати своє право власності, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, також шляхом розміщення оголошення в газеті «Слобідський край» № 111 від 16.09.2014 р. В судове засідання представник третьої особи сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області Конар Олесі Анатоліївни надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, вирішення справи залишила на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За договором дарування частини комунальної квартири від 25.01.2002 р., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 293. Також договір зареєстрований в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № П - 1 - 23442 від 08.02.2002 р. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2004 р. по справі № 2 - 1177/2004 шлюб, зареєстрований 31.01.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] в Харківському міському відділі РАГС, актовий запис № 88 - розірваний. [PERSON] неодноразово зверталася до Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області із заявою про розшук її колишнього чоловіка [PERSON], відповідно до отриманих відповідей місцеперебування [PERSON], 1973 р. н., на території м. Харкова та Харківської області не встановлено, що підтверджується довідками Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 20.07.2004 р., 14.02.2011 р. В довідці дільниці № 1 комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 551/541 від 22.04.2014 р. зазначається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1973 р. н., з 30.12.1998 р., [PERSON], 1998 р. н., з 06.01.1999 р., [PERSON], 1975 р. н., з 06.01.1999 р. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Так із змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS]. При цьому посилалася на та ст. 391 ЦК України. Згідно з матеріалами справи, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] припинилося у зв'язку з укладанням договору дарування. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем в 2004 р. перестав бути членом сім'ї власника квартири за адресою: [ADDRESS], тобто членом сім'ї [PERSON], тому не має право на користування цим житлом. Вимоги позивача в частині визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV від 11.12.2003 р. зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вимоги позивача в частині усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку є незаконними, оскільки зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування спірною квартирою, а тому вони не підлягають задоволенню. На підставі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV від 11.12.2003 р., ст. ст. 16, 316, 321, 346, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial