Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Жовтневого районного суду м. Харкова подано позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача та інших осіб з квартири, яка є предметом іпотеки. Ухвалою суду від 02 квітня 2015 року, позовні вимоги в частині виселення залишено без розгляду. Змінивши позовні вимоги під час розгляду справи, остаточно просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором у сумі 938 143,48 грн. В рахунок погашення зазначеної заборгованості за кредитним договором просить одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки-квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» (далі Банк), яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-705/178/2008, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 38 628, 68 доларів США, строком до 21 квітня 2038 року, зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, проте Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти в порядку та строки, визначені умовами договору, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Станом на 29.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] по тілу кредита складає 38563, 81 доларів США, що станом за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015 року складає 814 853,31 гривня. Відповідно до умов договору п.3 ч.1, п.1.4 частини 2, позичальник повинен сплатити за користування кредитом проценти, для розрахунку яких використовується плаваюча процентна ставка у розмірі 5,25% фіксований відсоток + FSDR% річних. Станом на 29.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] по нарахованим та несплаченим відсоткам складає 4385,62 доларів США, що станом за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015 року складає 92 668,15 гривень. Відповідно до умов договору п.3.1.1 ст.3 частини 2, позичальник зобов'язаний сплатити за порушення зобов'язань, пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов'язання. Станом на 29.05.2014 року пеня складає 1 449,22 доларів США, що станом за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015 року складає 30 622,02 гривні. 21.04.2008 року між Банком та [PERSON], був укладений договір іпотеки №РМL-705/178/2008, за умовами якого відповідач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,6 кв. м, житловою 16,7 кв.м, 1, та належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 21 квітня 2008 року, посвідченого ПН ХМНО Курас С.О.. за реєстровим номером № 1459, реєстраційний номер 2850424 . В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON]., 21 квітня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договори поруки №SR-705/178/2008, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Договором поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. 20 березня 2014 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором та договором іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Зазначив, що на адресу боржників надсилалась вимога про зміну кредитора у зобов'язанні та дострокове повернення заборгованості, проте відповідачи не виконали взяті зобовязання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, в подальшому в судові засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Представник відповідачів [PERSON] надала письмові заперечення проти позову. Зазначила, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» немає права вимоги до відповідачів, оскільки Банком не повідомлено боржників про зміну кредитора, як це передбачено договором відступлення права вимоги та чинним законодавством. Заперечувала проти валюти кредиту за відсутністю відповідної ліцензії у банку, нарахованих відсотків, зазначивши, що зобов'язання за договором мають виконуватися щомісячно то і нарахування мають бути виконані таким же чином, проте з розрахунку заборгованості неможливо встановити порядок та розмір нарахованим щомісячних відсотків. Також заперечувала проти вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідно до чинного законодавства існує мораторій на звернення у подібних правовідносинах. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов ТОВ «Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 21 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №МL-705/178/2008, який складається з двох частин, які нероздільно пов'язані між собою. (а.с. 9-13) Згідно п. 1.1 ч.2 Кредитного договору, в порядку передбаченому цим договором Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі зобов'язання, як вони визначені в договорі. Відповідно до Частини №1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 38 628, 68 доларів США на придбання нерухомого майна, строком до 21 квітня 2028 року. Як вбачається з Кредитної заявки позичальника від 21 квітня 2008 року, кредитна трансакція щодо перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника була підтверджена банком. (а.с. 123) Відтак, Банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами Відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати плаваючу процентну ставку у вигляді фіксованого відсотку + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,49% річних, а FIDR - може змінюватися в залежності від вартості кредитних ресурсів Банку, інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку. (а.с. 9) Умовами кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (сума кредиту та нарахованих процентів погашається рівними частинами протягом всього строку дії договору) Відповідно до п. 1.5.1 частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Додатковим договором №1 від 21 квітня 2009 року, Додатковим договором №2 від 22 лютого 2009 року та Додатковим договором №3 від 21 лютого 2011 року до Кредитного договору №МL-702/905/2008 від 21 квітня 2008 року було розширено зміст основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відсоткову ставку було змінено, та останнім додатковим договором було встановлено, що з 21 листопада 2011 року до повного виконання зобов'язань для розрахунку процентів за користуванням кредитом використовується плаваюча процентна ставка у розмірі 6,95% річних - фіксований відсоток + FIDR. Графік платежів, який є додатком до кредитного договору, змінювався Додатковими договорами. В остаточній редакції графіку платежів встановлено відсоткову ставку 14,45% (6,95% + FIDR) з 21.11.2011 року до дати закінчення кредитного договору. (а.с. 18-41) Згідно з п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Кредитним договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки. Пеня сплачується додатково до прострочених сум. Згідно розрахунку заборгованості, остання сплата по тілу кредиту була здійсненна 21.01.2009 року, остання сплата по відсоткам за договором була здійснена в період з 02.04.2012 року по 09.01.2014 року. Станом на 29.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] по тілу кредиту складає 38563, 81 доларів США, заборгованість по відсоткам за період з 02.04.2012 року по 09.01.2014 року складає 4385,62 доларів США, пеня за період з 20.03.2014 року по 29.05.2014 року складає 1 449,22 доларів США (а.с. 8) Погашення заборгованості за кредитним договором не заперечується стороною відповідачів. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №ML-705/178/2008, 21 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №SR-705/178/2008. (а.с. 42) Згідно п. 1.1 договорів поруки, поручитель зобов'язуються відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Згідно п. 1.2 договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Пунктом 2.2.1 Договору поруки, який доповнено Додатковим договором №1 від 21 квітня 2009 року передбачено, що в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладання додаткового договору№1, такі боргові зобов'язання забезпечуються у повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів. (а.с. 43) Додатковим договором №2 від 22 лютого 2010 року до договору поруки року визначено суму кредиту в розмірі 38 563,81 долар США. Підписання поручителем цього договору, вважається попередньою згодою на зміну умов кредитного договору. Остання зміна процентної ставки, сплати заборгованості була за Додатковим договором № 3 від 21 лютого 2011 року (а.с. 44) Таким чином, встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, за яким банк виконав свої зобов'язання, видавши кредит в іноземній валюті. Позичальник в свою чергу частково виконав свої зобов'язання та фактично припинив ії виконувати. Також між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] виникли правовідносини щодо забезпечення виконання зобов'язання боржником. Заперечення позивача проти валюти кредиту, суд не приймає до уваги, оскільки як зазначено саме така сума кредиту визначена сторонами договору. Доказів щодо недійсності договору стороною не надано. В судовому засіданні було встановлено, що 20 березня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» -фактор та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк»-клієнт, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. (а.с. 59-67) Відповідно до умов даного договору клієнт продає (переуступає) фактору права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, а фактор приймає такий кредитний портфель та зобов'язується фінансування набуття прав вимоги (перелік яких міститься у додатку №1 до цього договору). За цим договором Банк зобов'язався повідомити боржників про відступлення права вимоги. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст.. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно Додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20 березня 2014 року, до позивача по справі перейшло право вимоги за кредитним договором №МL-705/178/2008, боржником за яким є [PERSON], та за договорами поруки №SR-705/178/2008, поручителями за якими є [PERSON] (а.с. 68). ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», в силу п.2 ч.1 ст. 512 ЦК України, набув право кредитора, що підтверджується статутом (а.с. 161) Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги відповідачів за кредитним договором та за договором поруки. Заперечення представника відповідачів щодо позивач на має прав вимоги з підстав неповідомлення Банком боржників про відступлення прав вимоги, суд вважає необґрунтованим, оскільки в силу ст.. 516 ЦК України, такий обов'язок покладається саме на нового кредитора. Судом встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором. при цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної Вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної Вимоги. (п. 1.9.1 Кредитного договору) З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2014 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено Досудову вимогу від 20.05.2014 року № 200130835 та на адресу відповідача [PERSON] Досудову вимогу від 20.05.2014 року № 200130836 про дострокове виконання боргових зобов'язань протягом тридцяти днів з дати отримання вимоги, одночасно повідомив про зміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується описами вкладення в цінний лист з підписом відправника та печаткою поштового відділення (а.с. 170-173) Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, кредитор відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 1.9.1 кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання на 23.05.2014 року. В зв'язку з невиконанням відповідачів зобов'язань, позивач звернувся до суду за захистом прав до позичальника та в межах шестимісячного строку з дня зміни дати виконання зобов'язання до поручителя. Представник відповідача в судовому засіданні проти заборгованості за відсотками заперечувала, посилаючись на відсутність належного розрахунку, які суд приймає до уваги. Як встановлено, додатковим договором № 3, яким визначено новий графік платежів та розмір відсоткової ставки 14,45% (6,95% + FIDR) з 21.11.2011 року до дати закінчення кредитного договору. Проте в розрахунку зазначена ставка 14,95 %,що суперечить встановленому графіку. Розрахунок відсотків, здійснено за період з 02.04.2012 року по 09.01.2014 року без визначення щомісячних нарахувань, що суперечить п.1.4.1.2 кредитного договору. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення суми боргу за відстоками. Також збільшуючи позовні вимоги в національній валюті, позивач враховував офіційний курс НБУ по відношенню долара США станом на 05.05.2015 року який складав 2113,2395 грн. за 100 доларів США. На час ухвалення рішення по справі, 22.05.2015 року, офіційний курс долара НБУ по відношенню долара США станом на 22.05.2015 року який складав 2060,1033 грн. за 100 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №МL-705/178/2008 від 21.04.2008 року становить 824 422 гривні 51 копійку, яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 794 454 гривні 35 копійок, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2015 року складає 38 563 доларів 81 цент США та пені в сумі 29 968 гривень 16 копійок, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2015 року складає 1 449 доларів 22 цента США. Відносно вимог позивача про звернення стягнення предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне. 21.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ « «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір іпотеки №РМL-705/178/2008 , за умовами якого відповідач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,6 кв. м, житловою 16,7 кв.м, 1, та належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 21 квітня 2008 року, посвідченого ПН ХМНО Курас С.О.. за реєстровим номером № 1459, реєстраційний номер 2850424 . Зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав. Договір іпотеки нотаріально посвідчений за реєстровим № 1466, та зареєстрована заборона відчуження за реєстровим № 1467 (а.с 48) Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст1 Закону України " Про іпотеку" іпотека, це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За умовами Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права Іпотекодержателя. Відповідно до ст.. 7 Закону України « Про Іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.. 33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду. Разом із тим, із 03 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст.. 5 Закону України « Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки і надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті, спірна квартира відповідає, оскільки її площа не перевищує 140 кв. м. і місце проживання відповідача зареєстроване за даною адресою. Інших квартир чи будинків відповідач не має, що підтверджується наступними документами, а саме відповіддю КП « Жилкомсервіс» від 03.11.2014 року, витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно, договором дарування (112, 113, 147,150,200-204) Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ « ОТП Факторинг України» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені бути не можуть, оскільки предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію. Таким чином, суд враховуючи заперечення представника відповідачів та вимоги законодавства, відмовляє «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №4169 від 27 травня 2014 року у розмірі 1827,00 грн. з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial