Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк " звернувся із позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно із відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 17993.09 дол. (США), що за курсом 21.02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.06.2015 року складає 378214.77 грн. за кредитним договором № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року. Просить стягнути солідарно із відповідачів судові витрати в сумі 5673.22 грн. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору ПАТ КБ „Приватбанк" зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 200 000.00 грн. на термін до 04.04.2023 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. Згідно заяви відповідача кредитний договір № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Відповідно до договору, погашення заборгованості, здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач 1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач 1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач 1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач 1 станом на 08.06.2015 року має заборгованість 17993.09 дол. США, яка складається з наступного 16095.73 дол. США заборгованість за кредитом; 904.81 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 35.63 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору; 11.89 дол. США штраф фіксована частина; 856.25 дол. США штраф процентна складова. В забезпечення виконання зобов'язань кредитним договором укладено Договір поруки, із [PERSON] (надалі відповідач 2) та з [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити, заперечення не визнає. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково, заперечення підтримали. Вважають, що в даний час слід вважати поруку припиненою, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства позивач з [PERSON] без отримання попередньої згоди поручителів [PERSON] та [PERSON] та без внесення відповідних змін до договорів поруки за 2008 року уклали додаткову угоду 05.01.2010 року та 17.09.2010 року. Відповідно до умов кредитного договору № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року якою встановлено обов'язок позичальника сплачувати щомісячний платіж у сумі 461.19 дол. США, який включав у себе заборгованість по кредиту, відсотки та винагороди, тобто фактично сторонами було досягнуто згоди щодо погашення кредитного зобов'язання ануїтетними платежами. 17 вересня 2010 року розмір ануїтетного платежу було зменшено до 307.35 доларів США шляхом підписання між сторонами додаткової угоди №3, якою п.8.1 кредитного договору знову викладено у новій редакції. Незважаючи на неодноразові зміни істотних умов первинного договору про іпотечний кредит № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, в забезпечення якого було укладено договори поруки № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, жодних змін до договорів поруки не внесено, чим порушено вимоги ст. 559 ЦК України. Згідно вимог ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок збільшується чого обсяг його відповідальності. Тому вважають, що стягнення необхідно проводити тільки з [PERSON] Відносно стягнення із поручителів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що у відповідності до кредитного договору № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 200000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Строк погашення кредиту не пізніше 04.04.2023 р. Відповідно до поданої заяви [PERSON] кредитний договір № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 40748.52 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом. У розмірі 14.04.% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця. В період сплати, відповідач 1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач 1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Поряд із вищезазначеним договором в забезпечення виконання зобов'язань 04.04.2008 року з [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № IFIWGI0000006738. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконала та допустила заборгованість у розмірі 17993.09 дол. США за кредитним договором IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, що за курсом 21.02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.06.2015 року складає 378214.77 грн. Заборгованість 17993.09 дол. США станом на 08.06.2015 року складається з наступного: 16095.73 дол. США заборгованість за кредитом; 904.81 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 35.63 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору; 11.89 дол. США штраф фіксована частина; 856.25 дол. США штраф процентна складова. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В силу ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 615 ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На цій підставі суд вважає, що із [PERSON] слід стягнути в користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 17993.09 дол. США, що від 08.06.2015 року складає 378214.77 грн. Щодо виконання договору поруки згідно кредитного договору № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, 31.07.2008 року позивачем направлено [PERSON] повідомлення в якому зазначено про зміни процентної ставки за кредитним договором в сторону її збільшення, з посиланням на приписи п. 8., 9. договору. Приписами даного пункту договору передбачено, що у випадку незгоди із збільшенням процентної ставки за кредитом у сторону її збільшення, кредитний договір вважається розірваним, а позичальник зобов'язується повернути суму кредиту у повному обсязі, винагороду за його відсотки за його використання тощо. За таких обставин [PERSON] була змушена подати позивачеві заяву про зміну валюти кредиту та конвертування залишку заборгованості у долари США, на підставі якої 22 вересня 2008 року було між ними укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року відповідно до умов якої договір про іпотечний кредит було викладено у новій редакції. Зокрема нова редакція договору про іпотечний кредит передбачала, що предметом договору є зобов'язання банку надати позичальникові кредитні кошти шляхом їх перерахування на рахунок № 29091050057227 на строк з 22.09.2008 року по 04.04.2023 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 40748.52 дол. США зі сплатою 1.17 % на місяць на суму залишку заборгованості, винагороду у розмірі 3% річних від суми зарезервованих коштів та винагороду за проведення додаткового моніторингу (п.п. 1.1., 8.1., 7.2.). Таким чином, шляхом викладення договору про іпотечний кредит у новій редакції сторони фактично внесли зміни до всіх його істотних умов, зокрема в частині валюти кредиту, строку та виду кредиту, його цільового призначення, розміру кредиту, відсотків, винагороди, розміру щомісячного платежу, періоду сплати, штрафних санкцій тощо. 05 січня 2010 року між позивачем [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до вищевикладеного кредитного договору, відповідно до умов якої повторно викладено у новій редакції п. 8.1 кредитного договору № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, зокрема встановлено обов'язок позичальника сплачувати щомісячний платіж у сумі 461.19 дол. США, який включав у себе заборгованість по кредиту, відсотки та винагороди, тобто фактично сторонами було досягнуто згоди щодо погашення кредитного зобов'язання ануїтетними платежами. 17 вересня 2010 року розмір ануїтетного платежу було зменшено до 307.35 доларів США шляхом підписання між сторонами додаткової угоди №3, якою п.8.1 кредитного договору знову викладено у новій редакції. Незважаючи на неодноразові зміни істотних первинного договору про іпотечний кредит № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, в забезпечення якого було укладено договори поруки № IFIWGI0000006738 від 04.04.2008 року, жодних змін до договорів поруки не внесено, чим порушено вимоги ст. 559 ЦК України. Згідно вимог ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до позиції Верховного Суду справа № 6-20цс11 від 21.05.2012 року, згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Згідно частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту визначеної норми випливає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; встановлення нових умов порядку зміни процентної ставки за користування кредитом; встановлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним, відстрочки виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовитими коштами; встановлення збільшення розміру неустойки. Внесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині істотних умов такого договору без згоди поручителя на такі зміни - призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і призводить до припинення поруки. Тому суд вважає, що у вимозі позивача до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості та судових витрат слід відмовити. Одночасно суд вважає у відповідності до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки вимоги банку є підставними, викликані неналежним виконанням зобов'язань [PERSON] , а тому із останньої слід стягнути в користь позивача 5673.22 грн. судових витрат. Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial