Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом, за яким зазначила, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої, яка не працює та доглядає за дитиною сторін. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця і до повноліття дитини, а також кошти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця. У судовому засіданні сторона позивача наполягла на заявленому позові, а сторона відповідача у минулому судовому засіданні позов визнала частково, вказуючи на завеликий розмір стягнень, про які просить позивач, а тому, з урахуванням майнового стану, просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, а кошти на утримання позивача - у розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.\~180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.\~ Згідно ст.\~141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.\~182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У роз'ясненнях, викладених у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~"Про застосування судами окремих норм\~СК України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст.\~182 СК Українизазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. За поясненнями позивача, названа дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказане підтверджено актом фактичного проживання від 01.12.2017 року та довідками про реєстрацію місць проживання позивача та дитини сторін. Крім того, згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд вважає, що і позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача, і вимоги про стягнення коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими та законними, зважаючи на те, що у суду відсутні підстави вважати, що у відповідача немає змоги надавати допомогу матері своєї дитини. При визначені розміру утримання суд враховує матеріальне становище, стан здоровя сторін, їх дитини (за поясненнями сторін відповідач має постійне місце роботи, позивач страждає на хронічний коліт, доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку суду надано не було), а тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності і справедливості,вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а на позивача - у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на достатність вказаних розмірів та й на те, що загальний розмір стягуваних аліментів не буде становити половини заробітку (доходу) відповідача. При цьому на вказаний висновок суду не впливають посилання відповідача на наявність у нього кредитних зобовязань та необхідність винайму житлового приміщення, оскільки при укладанні договірних відносин він покладався на власний розсуд, як і при прийнятті рішення щодо окремого проживання та винайму для цього житла, тим більше, що доказів того, що кредит брався, зокрема, ззадля забезпечення утримання позивача чи дитини сторін, суду надано не було.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial