Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що працював в ТОВ «Гулянецький щебзавод» та був звільнений за власним бажанням, однак дублікат трудової книжки отримав від відповідача лише 10.05.2018р. Також посилався на постанову Апеляційного суду Одеської області від 21.12.2017р., якою, зокрема, зобов`язано ТОВ «Гулянецький Щебзавод» видати йому належно оформлену трудову книжку та стягнуто з ТОВ «Гулянецький Щебзавод» за час затримки видачі трудової книжки середній заробіток 67025 грн., тобто за період з 13.10.2015р. по 15.07.2016р. Просив стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки станом на 30.11.2018р. у сумі 198757,71 грн. Позивач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке ухвалою від 29.03.2019р. залишено без задоволення. У запереченнях зазначив, що позивач отримав відшкодування, яке було ухвалено судовим рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.12.2017р., просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.82ч.45 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Цим судом, рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2017 року та Постановою Апеляційного суду Одеської області від 21.12.2017р. у справі №520/8148/16 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гулянецький Щебзавод» про повернення трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, витрат за проживання та моральної шкоди, встановлено, що з 01.08.2014 року позивач працював на посаді заступника директора з правових питань в ТОВ «Гулянецький Щебзавод», 10.08.2015 року був повідомлений з наказом про скорочення численності і штату працівників ТОВ «Гулянецький Щебзавод», 12.10.2015 року в останній робочий день [PERSON] був присутній на підприємстві, передав матеріали та документи директору, однак, не видав йому копію наказу про звільнення та трудову книжку. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18.08.2017р. у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено та встановлено, що наказом ТОВ «Гулянецький Щебзавод» від 01.08.2014 року №71-к [PERSON] прийнятий на посаду заступника директора з правових питань в ТОВ «Гулянецький Щебзавод». На підставі заяви [PERSON] з 25.08.2015 року позивачу встановлено режим неповного робочого часу з графіком роботи: з понеділка по п`ятницю по дві години з 08.00 по 10.00 (наказ №71-к від 14.08.2015 року). 10.08.2015 року [PERSON] був повідомлений з наказом №67-к від 10.08.2015 року про скорочення численності і штату працівників ТОВ «Гулянецький Щебзавод», в тому числі і заступника директора з правових питань, а також і його звільнення відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України з 12.10.2015 року. Наказом від 12.10.2015 року №88-К [PERSON] . , заступника директора з правових питань, звільнено 12.10.2015 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацією за 3 календарних дня невикористаної відпустки за період роботи з 01.08.2015р. по 12.10.2015р. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 21.12.2017р. апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково, зокрема: рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2017 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання видати належно оформлену трудову книжку і постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити; зобов`язано ТОВ «Гулянецький Щебзавод» видати [PERSON] належно оформлену трудову книжку; стягнуто з ТОВ «Гулянецький Щебзавод» на користь [PERSON] за час затримки видачі трудової книжки (13.10.2015 - 15.07.2016) середній заробіток - 67025 грн., тобто середній заробіток за кожен день склав 336,81 грн. Отже суд стягнув середній заробіток за період затримки видачі трудової книжки з 13.10.2015р. по 15.07.2016р. Позивач отримав дублікат трудової книжки від відповідача 10.05.2018р., про що сам зазначив у позові. Згідно ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ст.47 ч.1 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Пунктами 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93р. N 58, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Згідно ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці " за правилами, передбаченими порядком обчислення середньої заробітної плати, встановленими Кабінетом Міністрів України. Зокрема пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Період затримки видачі трудової книжки становить 454 дні (16.07.2016р. по 10.05.2018р.). Середній заробіток за вказаний період складає 152911,74 грн. (454х336,81 грн.), при цьому з цієї суми відповідачем сплачено позивачеві 10061,75 грн. Вказані обставини підтверджуються листом про направлення позивачу копії трудової книжки позивача (а.с.22). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і на користь позивача слід стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 16 липня 2016 року по 10 травня 2018 року (по день видачі дублікату трудової книжки) на підставі статті 235 КЗпП України у сумі 142850,02 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки за період з 11.05.2018р. слід відмовити з підстав викладених вище. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial