Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 16.07.2019 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано до Дзержинського міського суду Донецької області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 року зазначена справа була передана на розгляд судді Скиба М.М. Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулось до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», після зміни найменування АТ «Банк Кредит Дніпро», укладено кредитний договір № 2203151443601-А-UАН, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит на придбання автомобілю у розмірі 52900,00 грн. на строк з 18 жовтня 2012 року по 17 жовтня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік. В порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, загальна заборгованість по якому станом на 10.06.2019 року складає 41673,84 гривень, з яких 12863,73 грн. - заборгованість за кредитом, 6,06 грн. - заборгованість за відсотками, 28804,05 грн. - заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про дату,\~час та\~місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. 18 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Кредит Дніпро», після зміни найменування АТ «Банк Кредит Дніпро», укладено кредитний договір № 2203151443601-А-UАН, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит на придбання автомобілю у розмірі 52900,00 грн. на строк з 18 жовтня 2012 року по 17 жовтня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України.\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати, та повернути кредит та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п.2.4 та 2.5 цього договору. У відповідності до п. 3.3.4 кредитного договору, позичальник зобов`язався сплатити Банку комісійні винагороди в порядку і розмірі згідно п. 2.6. Договору. Пунктом 2.6 Договору позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячні комісійні винагороди за видачу та супроводження кредиту у розмірі 0,99 % від початкової суми кредиту. Згідно зі ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 10.06.2019 року складає 41673,84 гривень, з яких 12863,73 грн. - заборгованість за кредитом, 6,06 грн. - заборгованість за відсотками, 28804,05 грн. Разом з тим з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON] заборгованість по комісії за користування кредитними коштами та відсотками за користування кредитом нараховані й після 17.10.2017, тобто після закінчення строку кредитування за договором. У ст.1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, після завершення строку кредитування кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК. Таких висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 06.02.2019 р. у справі № 175/4753/15-ц . З огляду на наведене суд, приходить до виснвоку, що після спливу строку кредитування, банк втрачає право на нарахування процентів та пені, а також комісії, оскільки строк їх нарахування обмежуються строком дії самого договору. Отже у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, після закінчення строку кредитування, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, проте такі вимоги позивачем не заявлялись. Таким чином, суд приходить до висновку, що проведене позивачем нарахування комісії та відсотків за користування кредитом починаючи з 18.10.2017 р. є неправомірним у зв`язку з чим у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Виходячи з цього, нарахована заборгованість за комісією в розмірі 28804,05 грн. підлягає зменшенню до 18617,05 грн., а заборгованість за процентам до 3,88 грн., тобто до суми нарахованої за період строку кредитування з 31.10.2012 по 17.10.2017 включно. Оскільки відповідачем були порушені вимоги діючого кредитного законодавства та умови укладеного кредитного договору у позивача виникло право вимоги виконання боргових зобов`язань. \~ \~ \~ \~За таких підстав, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 31484,66 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ст. ст.525,\~526,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial