Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків №№3, 3А , 3Б по провулку Дунаєва (скорочена назва ОСББ «СІМЕКС») 16 травня 2019 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, в тому числі за опалення, утримання будинку та прибудинкової території, вивезення сміття, за період з 30 червня 2018 року по 31 січня 2019 року, встановлену пропорційно до загальної площі квартири 385, 50 кв.м, що складається з суми 71 554, 55 грн. основного боргу, інфляційні втрати в розмірі 1 233, 69 грн., три відсотки річних 564,94 грн., загалом стягнути суму 73 353, 18 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , та співвласником майна багатоквартирного будинку. Вказаний будинок відповідача є частиною житлового комплексу, в якому створено об`єднання співвласників ОСББ «СІМЕКС». Відповідач, як співвласник багатоквартирного будинку систематично порушує свої зобов`язання по сплаті щомісячних внесків. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01 серпня 2019 року, позивачем подано уточнену заяву із збільшеними позовними вимогами, а саме просить стягнути заборгованість по сплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів за період з 02 серпня 2017 року по 31 січня 2019 року, що складається з суми 173 558, 92 грн. основного боргу, інфляційні втрати в розмірі 13551,25 грн., три відсотки річних 3855,46 грн., загалом стягнути суму 190 965,63 грн. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року, за клопотанням представника позивача, вирішено розглядати цивільну справу про стягнення заборгованості по оплаті частки співвласника за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 березня 2020 року. 10 березня 2020 року, до початку розгляду справи по суті, позивач надав суду уточнену позовну заяву із збільшеними позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, в тому числі за опалення, утримання будинку та прибудинкових територій, вивезення сміття, за період з 02 серпня 2017 року по 31 січня 2020 року, що складається з суми 307 305, 09 грн. основного боргу, інфляційні втрати в розмірі 20 289, 98 грн., загалом 327 595, 07 грн., та судові витрати. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторін в зв`язку із карантином встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARSCoV2" (із наступними змінами та доповненнями) із посиланням на лист за вих. №9рс - 186/20 Ради суддів України, яким роз`яснено громадянам про можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами. В судовому засідання представник позивача, адвокат Доніна Л.А., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити на підставі доказів, наявних у справі. Представник відповідача, адвокат Бороган В.В., заперечував проти задоволення позовних вимог зазначаючи, що позивач не має права на звернення до суду з відповідним позовом, який на його думку не ґрунтується на законі та суперечить правилам надання житловокомунальних послуг, квартира відповідача відключена (відокремлена) від загальнобудинкової мережі теплопостачання й відповідач фактично не користується власним житлом, тарифи не затверджено органом місцевого самоврядування. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дійшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини по справі, які перевірені письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи. Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 385,5 кв.м, згідно Свідоцтва про право власності виданого 18 липня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Багатоквартирний будинок, у якому розташована квартира відповідача, є частиною житлового комплексу ОСББ «СІМЕКС» створеного власниками квартир та нежилих приміщень багатоквартирних будинків №№3 , 3А , 3Б по провулку Дунаєва в м. Одесі для обслуговування будинків та забезпечення прав співвласників спільного майна, згідно протоколу установчих зборів №1 від 19 серпня 2000 року, реєстрація виконавчим комітетом Одеської міської ради 05 вересня 2000 року. Житловий комплекс перебуває в управлінні ОСББ «СІМЕКС» з 16 жовтня 2000 року, про що надано Акт приймання-передачі житлового комплексу, Акт приймання-передачі земельної ділянки, картка за балансового субрахунку 025 «майно у довічному управлінні», бухгалтерська довідка від 14 листопада 2013 року, рішення Одеської міської ради від 16 квітня 2015 року №6697VІ та від 03 лютого 2016 року №3778VІІ, висновок Управління архітектури та містобудування від 20 квітня 2018 року, копія державного акту ІІОД №000456 та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року у цивільній справі №522/26367/15ц, яке набрало законної сили. ОСББ «СІМЕКС» є платником земельного податку, що підтверджено листом ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 25.09.2015. Комплекс забезпечується питною водою за рахунок артезіанської свердловини, що підтверджено паспортом артезіанської свердловини №5064 та Дозволом на спеціальне водокористування від 30.11.2018 №693/ОД/49д18. Постачання теплової енергії здійснюється об`єднанням шляхом самозабезпечення через дахову газову котельню, яка є спільною сумісною власністю відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, якою встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно ст.385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року №2866ІІІ (із наступними змінами, в редакції станом на час спірних правовідносин), об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Неприбуткові підприємства, установи та організації - це підприємства, установи та організації, основною метою діяльності яких є не одержання прибутку, а провадження благодійної діяльності та меценатства й іншої діяльності, передбаченої законодавством, про що встановлено пп. 14.1.121 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України. З урахуванням того, що об`єднання створюється для забезпечення власних потреб, а не з комерційною метою, в ньому не виникає подій з реалізації (продажу) послуг та процесу виробництва. Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Згідно пункту 2.1 Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів співвласників від 29 жовтня 2014 року, метою створення об`єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до цього статуту, та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Пунктом 2.2 Статуту встановлено, що завданням та предметом діяльності об`єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об`єднання; забезпечення сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Як встановлено ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. На виконання ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Позивачем підтверджено, що дійсно у відповідності до ч.1 ст.2, ч.3 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час спірних правовідносин), об`єднанням, як колективним споживачем, укладено з виконавцями комунальних послуг типові договори на постачання та розподіл природного газу, постачання та розподіл електричної енергії, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами, а також договори з відповідними спеціалізованими підприємствами на обслуговування та ремонт обладнання дахової котельні, ліфтового господарства тощо. Договори належно виконуються об`єднанням, що не заперечувалося відповідачем при розгляді справи. Суд приймає до уваги, що законодавством не передбачено укладання будь-яких договорів між об`єднанням та його членами - співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Вказані правовідносини врегульовано Статутом та Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Виходячи з положень ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо. На виконання ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Такий обов`язок власника встановлений і ст.360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.10.2016 у справі № 61995цс16. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417VІІІ (із наступними змінами), співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Згідно ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. При цьому ні Законом про ОСББ, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 916/2197/13 (№ 328гс15) та від 11 листопада 2015 року у справі № 3945гс15за позовом ОСББ щодо стягнення заборгованості з оплати фактично спожитих послуг. Згідно пункту 2.3 Статуту, об`єднання має право, шляхом скликання загальних зборів зокрема приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна; встановлювати розміри платежів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна будинку встановлюється пропорційно до загальної площі житлових та нежитлових приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (пункт 3.2.3 Статуту). Відповідно до підпункту 4 пункту 4.5 Статуту, до виключної компетенції Загальних зборів членів об`єднання належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту. До компетенції правління об`єднання належить: підготовка кошторису, балансу та річного звіту об`єднання; здійснення контролю за своєчасною сплатою членами об`єднання внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з чинним законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладання договорів із суб`єктами підприємництва, які виконують роботи, в тому числі будівельні, надають житлово-комунальні та інші послуги, та здійснення контролю за їх виконанням; ведення діловодства, бухгалтерського обліку та звітності про діяльність об`єднання та інше (пункт 4.6 Статуту). Протоколом № 17 загальних зборів співвласників ОСББ «Сімекс» від 29 жовтня 2014 року підтверджується, що питання затвердження кошторису об`єднання із структурою цін/тарифів на житлово-комунальні послуги розглядалося загальними зборами ОСББ «Сімекс» 29 жовтня 2014 року. Рішенням зборів співвласників затверджено кошторис, який розроблявся і підписувався колишнім Головою правління [PERSON] , та діє з 01 липня 2011 року. Правлінню доручено внести зміни до кошторису з урахуванням тарифів, що підвищилися. Зазначене рішення загальних зборів є діючим, а тому прийняте рішення щодо доручення правління підлягає виконанню до наступних загальних зборів. Сторонами підтверджено, що з різних причин з 2017 року загальні збори не вдалося провести, тому як не було належного кворуму для прийняття рішень. З кошторису від 01 липня від 2011 року вбачається, що внески співвласників розраховано за цінами на електроенергію - 24, 36 коп. за 1 кВ/год., природний газ - 1, 299 грн. за м3; водовідведення - 2, 97 за м3; за розміром мінімальної заробітної плати - 960 грн. Факт затвердження 29 жовтня 2014 року загальними зборами кошторису із структурою внесків від 01 липня 2011 року підтвердила [PERSON] , яка допитана судом в якості свідка та пояснила, що в зв`язку із великою тривалістю зборів Протокол №17 було виготовлено нею особисто для подачі державному реєстратору - у скороченій редакції державною мовою, та для загального користування - повний протокол мовою оригіналу. Загальні збори проведено під повну відео - аудіо фіксацію, яка долучена до справи представником позивача та про що зазначено в протоколі. Згідно наданих позивачем у справу протоколів засідання Правління, рішенням Правління провадилося коректування розміру внесків без зміни їх структури у зв`язку із підвищенням цін на енергоносії (електричну енергію та природний газ), водовідведення та підвищенням мінімальної заробітної плати. Відповідач щомісяця отримувала квитанції із зазначенням нарахованого об`єднанням розміру внеску співвласника, розрахованого відповідно до загальної площі 385, 5 кв.м, у яких ретельно наведена ціна/тариф на кожну складову житлово-комунальних послуг, що не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача, та підтверджується долученими до справи копіями квитанцій за період серпень 2017 року - січень 2020 року, карток помісячних нарахувань й інформацією по особовому рахунку [PERSON] за спірний період. Також, в судовому засіданні представником відповідача визнано, що [PERSON] регулярно здійснювала оплати 11 місяців після введення в дію кошторису від 01 липня 2011 року, та добровільно сплатила: 28 лютого 2012 року 4 247, 00 грн.; 29 березня 2012 року 3 500, 00 грн.; 12 червня 2012 року 3 588, 00 грн.; 13 серпня 2012 року 1 608, 40 грн.; 17 вересня 2012 року 1 610, 00 грн.; 02 листопада 2012 року 351, 00 грн.; 10 грудня 2012 року 3 080, 42 грн.; 14 січня 2013 року 1 143, 19 грн.; 05 лютого 2013 року 1 143, 19 грн.; 25 березня 2013 1 532, 19 грн.; 30 квітня 2013 року 1 143, 19 грн.; 03 листопада 2014 року 32 669, 12 грн.; 16 березня 2015 року 951, 60 грн.; 31 липня 2015 року 3 600, 00 грн.; 17 грудня 2015 року 4 176, 00 грн.; 11 травня 2016 року 4 000, 00 грн., а також 04 травня 2020 року добровільно виконала рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року по справі №522/2173/14ц шляхом перерахування на рахунок стягувача ОСББ «СІМЕКС» суми боргу 39 953, 60 грн. за житлово-комунальні послуги. З урахуванням наведеного, суд критично ставиться до доводів відповідача, що нарахування ОСББ «СІМЕКС» заборгованості за період з 02 серпня 2017 року до 31 січня 2020 року є незаконним виходячи з проведених Правлінням корегувань складових кошторису. Водночас [PERSON] не була позбавлена можливості брати участь у формуванні цін та тарифів, що кореспондується з положеннями ч.4 ст.319 ЦК України, якою визначено, що власність зобов`язує. Незатвердження загальними зборами ОСББ «СІМЕКС» розміру внесків за зміненими на державному рівні тарифами на окремі складові (електричну енергію, природний газ, водовідведення, мінімальну заробітну плату) за наявності загальновідомої інформації про вартість житлово-комунальних послуг не спростовує той факт, що [PERSON] безперешкодно отримувала такі послуги та частково здійснювала за них оплату. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417VIII (із наступними змінами), кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 904/8242/14 (№ 31028 гс15) та постановах Верховного Суду від 14 грудня 2017 року у справі №910/582/17, від 22 травня 2018 року у справі №910/12065/17. Згідно наданих у справу квитанцій, інформації по фінансово-особовому рахунку, відкритому об`єднанням на ім`я відповідача, та щомісячних карток нарахувань, власнику квартири [ADDRESS] , у програмній системі «КВАРТА С» (розрахунки з квартплати) за період з 02 серпня 2017 року по 31 січня 2020 року нараховано до сплати вартість частки співвласника в сумі 316 805, 09 грн., в тому числі витрати на управління багатоквартирним будинком та його утримання тощо, з яких 22 листопада 2017 року сплачено 9 500,00 грн. Несплачений залишок складає суму 307 305, 09 грн. На підтвердження розрахунку, позивачем надано копію Звіту №2 про результати перевірки та відновлення даних у програмній системі «КВАРТА С» (розрахунки з квартплати) ОСББ «СІМЕКС» за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, який складено ПП «Аудиторська фірма «Бамос» 30.10.2019 та Акт №2 прийому-передачі відновленої ПС «КВАРТА С» від 30.10.2019. В судовому засіданні допитано в якості свідка директора ПП «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «БАМОС» [PERSON] , яка підтвердила правильність нарахувань відповідачеві за встановленим розміром внесків. Представник відповідача пояснив, що [PERSON] відмовляється від виконання власного обов`язку, тому що її квартира відключена (відрізана) від загально будинкової мережі гарячого водо забезпечення та опалювання, та підключена (закольцована) в системі автономного гарячого водо забезпечення та опалювання (автономна топкова). Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Відповідачем не надано у справу доказів на підтвердження того, що в ОСББ «СІМЕКС» зборами співвласників прийнято рішення про відключення квартир від централізованого теплопостачання та перехід на індивідуальне опалення. Тому, дії відповідача, щодо відключення квартири від загально будинкової мережі теплопостачання та встановлення в квартирі індивідуального котла є незаконними та такими, що порушують вимоги Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633IV (із наступними змінами), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Зокрема, постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №61192 цс15, постановами Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі №234/1848/16ц, від 27 лютого 2018 року у справі №234/19514/16ц, від 14 листопада 2018 року у справі №465/4268/15, від 24 жовтня 2018 року у справі №554/7927/15ц встановлено, що відповідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як встановлено ч.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п.п.2426 Правил). Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п.п.2.1, 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.07 №169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22.11.05 №4»). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання у суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту у частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Мінбуду, архітектури та ЖКГ України від 22 листопада 2005 року №4, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади (п.1.2 порядку). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22.11.05 №4» було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку у цілому. Оскільки відповідач відключився від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченого законодавством, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплоенергії, центрального теплопункту або магістральної тепломережі до тепловоду споживача. Згідно п.22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка у межі квартири відповідача [PERSON] за вказаною адресою свідчить про виконання обов`язку ОСББ «СІМЕКС» по забезпеченню співвласника багатоквартирного будинку теплом. Таким чином позивачем, як управителем багатоквартирного будинку №3 , виконано свої зобов`язання щодо забезпечення та надання централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити цю складову внесків співвласника. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. На вимогу кредитора, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Станом на 31 січня 2020 року, інфляційні втрати позивача складають 20 289, 98 грн. Отже, за бунтованими розрахунками позивача, загальна сума боргу за період з 02 серпня 2017 року по 31 січня 2020 року дорівняється 307 305, 09 грн. основного боргу та 20 289, 98 грн. інфляційні втрати за період з 02.08.2017 по 31.01.2020, що становить загалом суму 327 595, 07 грн. На виконання вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості, а також розрахунку наявної заборгованості та доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих послуг. Таким чином, ОСББ «СІМЕКС», яке створено власниками квартир в житловому комплексі багатоквартирних будинків за адресою: [ADDRESS] , із метою управління і забезпечення експлуатації нерухомого майна, фактично здійснювало управління житловим будинком відповідача та несло витрати по його утриманню, а відповідач, яка є власником нерухомості у цьому будинку, не відмовилася від вказаних послуг, отримувала їх, проте несвоєчасно та не в повному розмірі оплачувала їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Суд вбачає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 913, 93 грн., дані кошти належним чином підтверджені, та підлягають стягненню з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 17 026,80 грн., розмір яких підтверджений належним чином. Однак, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 8 108,0 грн. з урахуванням фактично затраченого часу та характеру роботи адвоката.

Outcome: partial