Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти щомісячно на власне утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. до 20.04.2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 26.09.2015 року з відповідачем перебувають в шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя проживає окремо. Син проживає з позивачем. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. Відповідач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, позбавлена можливості одержати будь-які додаткові джерела доходу. Відповідач працює і спроможний надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, зазначив, що не має матеріальної можливості утримувати колишню дружину, яка здатна самостійно себе утримувати. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні та визнано учасниками справи дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягнула трьох років кошти на утримання позивача не надає, є фізично здоровим і не має інших утриманців, то суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що заявлений розмір аліментів є дещо завищеним. Враховуючи вимоги передбачені ст. 84 СК України, беручи до уваги матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в сумі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Частиною1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 266,66 грн. покладається на відповідача.

Outcome: partial