Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначено, що 24.12.2016 року о 18год.05хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керуючи транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер 14930НЕ в м. Запоріжжі, по вул. Бородинський, 3 не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], та транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання ДТП не була застрахована, 25.01.2017 року власник вищевказаного пошкодженого транспортного засобу Mercedes Вenz [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та 24.05.2017 року позивач здійснив виплату у розмірі 51968,29грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4382рв від 24.05.2017 року. Вартість послуг аварійного комісара становить 1300,00грн., отже, загальний розмір витрат складає 53268,29грн.. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, він, як особа, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобовязаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. На адресу відповідача [PERSON] позивачем було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди, але до цього часу відшкодування не отримано. Просять суд стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу завдану шкоду у сумі 53268,29грн. та понесені судові витрати у розмірі 1762,00грн.. Представник позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з»явився. Про дату, час і місце судового засідання позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку(а.с.77,78). Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.80). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить його особистий підпис у розписці про отримання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами(а.с.75,76). Через канцелярію суду надійшла письмова заява відповідача [PERSON], відповідно до якої відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності(а.с.79). \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ст.2 п.2.1. Закону України № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») Відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи(обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства( ч.2 ст. 999 ЦК України). Положеннями п.9 ст. 7 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в України є видом обовязкового страхування. За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору(ч.1 ст. 979 ЦК України). Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов?язана мати при собі страховий поліс(сертифікат). З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу(за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса(сертифіката) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування(п.21.1 ст.21 Закону України № 1961-IV). \~ \~ \~ \~З повідомлення [PERSON] до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України про дорожньо-транспортну пригоду від 29.12.2016 року вбачається, що 24.12.2016 року о 18-05год. на вул. Бородинській,3 в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Mercedes Вenz державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер 149-30НЕ під керуванням водія [PERSON]. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] в порушення вимог п.21.1 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була застрахована(а.с.8-9). Пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Відповідно до заяви від 25.01.2017 року про настання події, що має ознаки страхового випадку, [PERSON] звернувся до МТСБУ з проханням виплатити страхове відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП, що мала місце 24.12.2016р. та перерахувати суму на його розрахунковий рахунок(а.с.10). Згідно пп.39.2.1 п.39.2 ст. 39 Закону України № 1961-IV основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її завдання транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2017 року, яка набрала законної сили 15.03.2017 року, вбачається, що відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КпАП України, з тих підстав, що 24 грудня 2016 року о 18год.05хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер 14930НЕ, рухаючись по вул. Бородинській,3 в м. Запоріжжі, в порушення вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження(а.с.17-18). Положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України зокрема передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно Звіту №20/01/17 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеному 23.01.2017 року СПД [PERSON], вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] з урахуванням зносу, а отже, майнової шкоди, становить 72330,88грн.(а.с.19-34). Згідно Звіту №20-1/01/17 про оцінку вартості ліквідації(утилізаційної вартості) КТЗ, складеному 27.01.2017 року СПД [PERSON], вартість ліквідації КТЗ Mercedes Вenz державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 20362,59грн.(а.с.47-56). Відповідно до Довідки №1 МТСБУ від 05.04.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума відшкодування [PERSON] становить 51968,29грн.(72330,88-20362,59=51968,29грн.)(а.с.57). Згідно Наказу МТСБУ про відшкодування з фонду захисту потерпілих №4382 від 22.05.2017 року, на підставі ст.41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 №1961-ІV, приймаючи до уваги довідку №1 від 05.04.2017 року про розмір відшкодування шкоди та документи, надані по справі МТСБУ №38574, [PERSON] призначено виплату в рахунок відшкодування заподіяної шкоди у сумі 51968,29грн.(а.с.58), та згідно платіжного доручення №4382рв від 24.05.2017 року йому перераховано вказану суму(а.с.59). З претензії за вих. №38574 від 19.06.2018 року вбачається, що МТСБУ зверталося до відповідача [PERSON] з пропозицією у добровільному порядку здійснити перерахування суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 53268,29грн. на рахунок МТСБУ(а.с.62-63), але ці вимоги позивача не були виконані. Відповідно до п.38.2, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, до яких відповідач не належить. Такі ж положення закріплені у статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що слід задовольнити позовні вимоги МТСБУ в частині стягнення з відповідача [PERSON] в порядку регресу суми у розмірі 51968,29грн., яка була призначена до виплати як сума страхового відшкодування заподіяної потерпілому [PERSON] шкоди та йому виплачена, оскільки вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами, якими є довідка №1 МТСБУ від 05.04.2017 року, наказ МТСБУ про відшкодування з фонду захисту потерпілих №4382 від 22.05.2017 року, платіжне доручення №4382рв від 24.05.2017 року. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми вартості послуг аварійного комісара у розмірі 1300,00грн., яка включена позивачем до суми відшкодування шкоди, суд приходить до переконання, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до платіжного доручення №117/СВ/201 від 11.04.2017 року МТСБУ сплатило на користь ПАТ «СК «Країна» 1300,00грн. з призначенням платежу: оплата послуг за врегулювання по справі №38574 згідно рахунку №117/СВ/2017 від 27.02.2017 року, ТЗ АР2929СХ(а.с.60). Але, витрати по вартості послуг аварійного комісара не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому в рахунок страхового відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП, а вони є наслідком виконаних робіт. Право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, стосується саме виплаченої суми страхового відшкодування (п.38.2, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а не інших витрат, понесених позивачем при здійснені своїх повноважень. Отже, можливість стягнення МТСБУ в порядку регресу витрат на послуги аварійного комісара не передбачена чинним законодавством. Крім того, суд враховує, що умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до\~Закону України "Про страхування", визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять Довідку МТСБУ №1 від 05.04.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 51968,29грн.(а.с.57), внаслідок чого підстав для стягнення з відповідача витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ в порядку регресу суму сплаченого потерпілому [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 51968,29грн., а в частині стягнення витрат на залучення аварійного комісара та оплату його послуг у розмірі 1300,00грн. слід відмовити, так як вимоги в цій частині не ґрунтуються на законі. При цьому\~суд,\~при вирішенні\~спору по\~суті,\~також враховує\~вимоги ст.ст.12,\~81\~ЦПК України,відповідно\~до яких\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. \~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~повязаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не зявився, не надав відзиву на позов, не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а навпаки, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість часткового задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволено частково, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1719,00грн. (заявлено 53268,29грн., задоволено судом 51968,29грн.). Але, у відповідності зі ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв?язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 859,50грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 859,50грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial