Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

АТ\~«КРЕДОБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість у сумі 209968,51 грн. Позов вмотивовано тим, що відповідач не виконує умови Кредитного договору №22974/2019 від 13.03.2019р. у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка ним не погашена. Представник позивача не проти заочного розгляду справи. Відповідачу судом направлялися позов з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», що за правилами ст.128ч.8 ЦПК України вважається належним повідомленням. Відзиву відповідач не надав. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи13березня 2019 року між\~АТ\~«КРЕДОБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір №22974/2019, відповідно до умов якого, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісії. Банк видає позичальнику кредит в сумі 450394,22грн. на строк до 12 березня 2024 року під 12,29% річних. Кредит видається на наступні цілі: для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель ELANTRA, дата випуску 2018, № кузова [NUMBER] , укладеного між позичальником та ДП «Базіс Авто`та для оплати страхового платежу в сумі 36194,22грн. Також між сторонами у той же день укладено договір застави, предметом якого був зазначений автомобіль. Грошові кошти у розмірі 450394,22грн. 414200 + 36194,22) були отримані відповідачем що підтверджується меморіальними ордерами №14664129 та №14663950 від 14.03.2018 року. 6.03.2020р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис №705 яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави а\\м HYUNDAI, модель ELANTRA, дата випуску 2018, № кузова [NUMBER] . 8.05.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим В.О. відкрито виконавче провадження №62038121 і 24.06.2020р. відповідно до протоколу №486867 проведено електронні торги предмета застави, за результатами якого автомобіль було продано [PERSON] за 335810 грн., з яких 319810 грн. необхідно було перерахувати на рахунок продавця. Однак, коштів від реалізації майна недостатньо для погашення повної заборгованості за кредитним договором, так як станом на день видачі виконавчого напису заборгованість складала 420818,29 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує належним чином умови зазначеного кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та процентів, 19.05.2021р. позивачем на адресу відповідача направлено вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості станом на 30.04.2021р. у сумі 204861,05 грн., що складається з заборгованості за тлом кредиту у сумі 187094,15 грн. та відсотках 17766,90 грн., яка згідно роздрукованої інформації трекінг відправлень від 7.0.2021р. отримано 8.06.2021р. У вказаній вимозі банк вимагав протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку, достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом. Отже, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, оскільки відповідні дії позивача свідчать про фактичне дострокове припинення зобов`язань між сторонами за даним кредитним договором шляхом надсилання відповідної вимоги позивачем на адресу відповідача, тому суму боргу за кредитом та відсоткам слід обраховувати з суми зазначеній у вимозї. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 619/529/14-ц (провадження № 61-2518св20). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2\~ст.1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. \~Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.19 Закону України "Про заставу"- за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання ( а у випадках, передбачених законом чи договором- нейстойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. В\~статті 24 Закону України «Про заставу»\~зазначено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Відповідно до ст. 81ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в частині тіла кредиту та процентів у сумі 187094,15 грн. та 17766,90 грн., відповідно. Також на підставі ст.141 ПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати щодо сплати судового збору. Щодо стягнення понесених банком судових витрат у сумі 2000 грн. суд вважає такі вимоги безпідставними та недоведеними, а отже у їх стягненні не вбачає підстав. Крім того, оскільки представником позивача не надано письмових доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 20996,85 гривень, а саме- не надано акту виконаних робіт з відповідними розрахунками, тому суд відмовляє в задоволення цієї частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial