Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором, який в процесі розгляду справи уточнив. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 10 жовтня 2007 р. між ЗАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ВАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ВОСТОК» та [PERSON] укладено договір про надання кредитної лінії № 41.840.07.12, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 25 000 доларів США строком з 10 жовтня 2007 р. по 9 жовтня 2012 р. зі сплатою 15,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між [PERSON] та Первісним кредитором було укладено іпотечний договір № 41.840.07.12.1, за яким відповідач-2 передала в іпотеку позивачеві квартиру за адресою: [ADDRESS]. 29 червня 2011 р. між Первісним кредитором та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110629-Г, відповідно до якого позивачеві були відступлені права вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Цього ж дня, між Первісним кредитором та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, за яким позивач набув права вимоги за вищезазначеним іпотечним договором. 29 лютого 2012 р. та 3 лютого 2014 р. до вищезазначеного кредитного договору укладались додаткові угоди із відповідачем-1, зокрема, визначено зміну валюти кредиту на гривню, а також зазначено, що починаючи з 3 лютого 2014 р. кредитна заборгованість після сплати попередніх платежів з урахуванням консолідації простроченої суми кредиту та залишку заборгованості, її розмір становить 115 320,53 гривні терміном користування з 10 жовтня 2007 р. по 21 жовтня 2017 р. зі сплатою процентів з моменту укладання договору до 28 лютого 2012 р. включно 15,5% річних, з 29 лютого 2012 р. по 20 лютого 2013 р. включно 12% річних та з 21 лютого 2013 р. до кінця строку користування кредитом 15,5% річних. Також 29 лютого 2012 р. та 3 лютого 2014 р. між позивачем та відповідачем-2 були укладені договори про внесення відповідних змін до договору іпотеки. Відповідач-1 не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього, у зв'язку із чим станом на 21 січня 2016 р. має заборгованість 231 006,71 гривень, що складається з суми заборгованості за кредитом - 109 688,83 гривні, суми заборгованості за відсотками - 30 201,38 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 22 січня 2015 р. по 21 січня 2016 р. - 91 116,50 гривень. Позивачем 24 червня 2014 р. були направлені на адресу відповідачів вимоги про сплату заборгованості, однак конверти з поштовими відправленнями були повернуті за закінченням терміну зберігання. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про іпотеку» позивач просив, з урахуванням уточнення позовних вимог, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом реалізації з публічних торгів, за початковою ціною, не нижчою ніж 151 611,00 гривень, яка визначена в п. 1.3 Іпотечного договору № 41.840.07.12.1 від 10 жовтня 2007 р., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» за кредитним договором № 41.840.07.12 від 10 жовтня 2007 р. в сумі 231 006,71 грн., стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 41.840.07.12 від 10 жовтня 2007 р. в розмірі 231 006,71 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору (т. 1 а.с. 1-3, т. 2 а.с. 21-22). Згідно із відзивом відповідача-2 [PERSON] на позовну заяву, відповідач не погоджується із позовними вимогами з тих підстав, що у позивача відсутня індивідуальна ліцензія на здійснення кредитування в іноземній валюті. Крім того, вважає, що відсутні законні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (т. 1 а.с. 118-119). На вказаний відзив від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надійшли письмові пояснення, за змістом яких відповідно до вимог законодавства допускається укладання та обслуговування кредиту в іноземній валюті за генеральною ліцензією НБУ, в якій визначено право видачі кредитів в іноземній валюті (т. 1 а.с. 132). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 1 серпня 2016 р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів, внаслідок чого витребувано у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» докази наявності індивідуальної ліцензії, виданої НБУ, яка надає право використання іноземної валюти як засобу платежу, надання та отримання кредитів (або генеральної ліцензії з відповідним додатком) (т. 1 а.с. 139). На виконання ухвали 28 вересня 2016 р. від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надійшли належним чином засвідчені копії банківської ліцензії № 217 від 20.10.2011 на право надання банківських послуг, генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій № 217 від 20.10.2011 та додатку до неї (т. 1 а.с. 169-161). 17 листопада 2016 р. від представника відповідача-2 [PERSON] [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що іпотека як вид поруки припинилась, оскільки сплинув шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, протягом якого кредитор мав право пред'явити вимогу до поручителя (т. 1 а.с. 173-175). 6 лютого 2017 р. від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надійшли копії рішення НБУ від 10 січня 2017 р. № 14рш/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11 січня 2017 р. № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (т. 1 а.с. 211-212). 15 лютого 2017 р. від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надійшли додаткові пояснення по суті заперечень представника відповідача-2, за змістом яких позивач не погоджувався з позицією представника відповідача-2, оскільки відносини іпотеки врегульовані спеціальним Законом України «Про іпотеку», а тому не підлягає застосуванню ст. 559 ЦК України (т. 1 а.с. 217-219). Також позивачем надано копію рішення № 501 від 9 лютого 2017 р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» (т. 1 а.с. 220-221). 16 лютого 2018 р. представником відповідча-2 [PERSON] [PERSON] надані заперечення на позов, за змістом яких посилався на те, що суд вправі відмовити в задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсягу його прав. Ринкова вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості за кредитом. Крім того, позивач не надав суду доказів, що вимоги банку від 26 червня 2014 р. були отримані відповідачами, а тому в силу вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасною (т. 1 а.с. 224-225). 26 травня 2017 р. відповідачами подано звіт про оцінку майна, складений ФОП [PERSON], згідно із яким станом на 11 квітня 2017 р. вартість квартири [ADDRESS] становить 688 521,00 гривень (т. 2 а.с. 32-37). 4 вересня 2017 р. від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надійшла заява про призначення у справі експертизи, яка ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 р. була задоволена, внаслідок чого у справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлене питання про ринкову вартість вищезазначеної квартири. Провадження по справі зупинялось до отримання висновку експерта (т. 2 а.с. 88-89). 17 січня 2018 р. до суду надійшов висновок Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22 грудня 2017 р. № 503-17, згідно із яким ринкова вартість об'єкта нерухомого майна станом на 18 грудня 2017 р. складає 647 405,00 грн. (т. 2 а.с. 108-131). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2018 р. провадження у справі відновлено та з урахуванням набрання 15 грудня 2017 р. чинності змін до ЦПК України розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження (т. 2 а.с. 135). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 р. залучено до участі у справі правонаступника позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (т. 2 а.с. 209-210). Представник правонаступника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника на підставі наявних у справі доказів. Відповідач-1 [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а також вважав завищеним розмір пені, яку просив суд зменшити. Відповідач-2 [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника. Представник відповідача-2 [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 10 жовтня 2007 р. між ЗАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «АГРОБАНК», та [PERSON] укладено договір про надання кредитної лінії № 41.840.07.12, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 25 000 доларів США строком з 10 жовтня 2007 р. по 9 жовтня 2012 р. зі сплатою 15,5 % річних. Цільове призначення кредиту - споживчий кредит. Відповідно до умов кредитного договору Позичальник зобов'язався забезпечити повернення Кредиту і сплату нарахованих відсотків у встановлені договором строки. Починаючи з місяця, наступного за датою видачі першого траншу, щомісячно в період з 1 по 16 число вносити грошові кошти в сумі, достатній для погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в попередньому календарному місяці, а також вносити грошові кошти в сумі 521,00 долар США для погашення заборгованості за кредитом (пп. 4.1-4.3 кредитного договору). Згідно з п. 5.2 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів та штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за цим договором (п. 5.2 кредитного договору) (т. 1 а.с. 5-6). На забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між [PERSON] та ЗАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «АГРОБАНК» було укладено іпотечний договір № 41.840.07.12.1, за яким відповідач-2 передала в іпотеку вказаному Банку квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 16-18). Вказана квартира належить відповідачу-2 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 червня 1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 886 (т. 1 а.с. 27-28). Право власності було належним чином зареєстровано в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг з реєстру прав власноіт на нерухоме майно № 16158176 від 4 жовтня 2007 р. (т. 1 а.с. 29). Згідно із витягом зі Статуту ПАТ «БАНК ВОСТОК» в редакції від 1 лютого 2011 р., публічне акціонерне товариство «БАНК ВОСТОК» є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна публічного акціонерного товариства «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», що згідно з протоколом Загальних зборів акціонерів від 1 лютого 2011 р. змінило назву, є правонаступником відкритого акціонерного товариства «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», що згідно з протоколом Установчих зборів акціонерів № 1 від 16 грудня 2008 р. реорганізовано шляхом перетворення, є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна закритого акціонерного товариства «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», є правонаступником усіх прав та зобов'язань, коштів та майна закритого акціонерного товариства «АГРОБАНК» (т. 1 а.с. 52). 29 червня 2011 р. між ПАТ «БАНК ВОСТОК», яке є правонаступником ПАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110629-Г, відповідно до якого позивачеві були відступлені права вимоги за вищезазначеним кредитним договором, що підтверджується Реєстром кредитних договорів, що є додатком до договору про відступлення прав вимоги (т. 1 а.с. 21-23). Цього ж дня, між між ПАТ «БАНК ВОСТОК», яке є правонаступником ПАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, за яким позивач набув права вимоги за вищезазначеним іпотечним договором, що також підтверджується Реєстром іпотечних договорів, права вимоги за якими відступаються (т. 1 а.с. 24-26). 29 лютого 2012 р. та 3 лютого 2014 р. до вищезазначеного кредитного договору укладались додаткові угоди між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» із відповідачем-1, зокрема, визначено зміну валюти кредиту на гривню, а також зазначено, що починаючи з 3 лютого 2014 р. кредитна заборгованість після сплати попередніх платежів з урахуванням консолідації простроченої суми кредиту та залишку заборгованості, її розмір становить 115 320,53 гривні терміном користування з 10 жовтня 2007 р. по 21 жовтня 2017 р. зі сплатою процентів з моменту укладання договору до 28 лютого 2012 р. включно 15,5% річних, з 29 лютого 2012 р. по 20 лютого 2013 р. включно 12% річних та з 21 лютого 2013 р. до кінця строку користування кредитом 15,5% річних (т. 1 а.с. 7-10, 11-13). Також 29 лютого 2012 р. та 3 лютого 2014 р. між позивачем та відповідачем-2 були укладені договори про внесення відповідних змін до договору іпотеки (т. 1 а.с. 19, 20). 5 березня 2018 р. між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» укладено договір № 90К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором про надання кредитної лінії № 41.840.07.12 від 10 жовтня 2007 р., укладеним між ЗАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (т. 2 а.с. 161-162). Відповідно до додатку № 1 до цього договору, у Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, зазначено договір про надання кредитної лінії з додатком № 1 від 10.10.2007 № 41.840.07.12, додаткова угода до цього договору з додатками №№ 1,2 від 29.02.2012 б/н, додаткова угода до цього договору з додатком № 1 від 03.02.2014 б/н, договір поруки № 41.840.07.12.1 від 10.10.2007, додатковий договір до договору поруки від 29.02.2012 б/н, додатковий договір до договору поруки від 03.02.2014 б/н, а також вказані боржники за цими договорами [PERSON], [PERSON], загальна сума заборгованості становить 176 377,32 грн. (т. 2 а.с. 163). Крім того, 05.03.2018 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» укладено договір № 90і про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., зареєстрованим в реєстрі за № 84, відповідно до якого права Іпотекодержателя відповідно до Іпотечного договору № 41.840.07.12.1 від 10.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за реєстровим № 6019, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (т. 2 а.с. 164-165). У додатку № 1 до цього договору зазначено Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, а саме іпотечний договір № 41.840.07.12.1 від 10.10.2007, договори про внесення змін до Іпотечного договору від 29.02.2012, 03.02.2014, договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.10.2007, договір про внесення змін до договору про задоволення вимог Іпотекодержателя від 29.02.2012, та вказано боржника [PERSON] (т. 2 а.с. 166). Права вимоги за вказаними договорами перейшли відповідно до акту приймання та передачі від 05.03.2018, оплата за відступлення прав вимоги підтверджена платіжним дорученням № 2581120 від 02.03.2018, - копії яких долучені до матеріалів справи (т. 2 а.с. 188, 193). Крім того, суду надано докази повідомлення відповідачів про відступлення прав вимоги, а саме описи вкладень у цінний лист, відомості із сайту «Укрпошти» про вручення листів (т. 2 а.с. 189-192). Таким чином, у даному випадку відбулась заміна кредитора у зобов'язаннях, зокрема, за договором кредиту та за іпотечним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором випливає, що станом на 21 січня 2016 р. за відповідачем [PERSON] внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором рахується заборгованість в загальному розмірі 231 006,71 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом - 109 688,83 гривні, суми заборгованості за відсотками - 30 201,38 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 22 січня 2015 р. по 21 січня 2016 р. - 91 116,50 гривень (т. 1 а.с. 44, 45-46, 47-48, 49). Правильність розрахунків заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею відповідачами під час судового розгляду не оспорювалась. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач-1 [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у зв'язку із чим в правонаступника позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку із порушенням відповідачем-1 умов кредитного договору ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» згідно з пп. 4.6, 4.7 кредитного договору нараховано пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів в розмірі 0,5% від прострочених грошових зобов'язань за кожний день прострочення платежу, на загальну суму 91 116,50 гривень за період з 22 січня 2015 р. по 21 січня 2016 р. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку розмір пені не перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Також відповідач-1 не довів належними та допустимими доказами наявність інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення даного питання. Тому суд вважає за не можливе здійснити зменшення пені в даному випадку. Отже, з відповідача-1 на користь правонаступника позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 231 006,71 грн., у т.ч. за кредитом - 109 688,83 гривні, за відсотками - 30 201,38 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 22 січня 2015 р. по 21 січня 2016 р. - 91 116,50 гривень, а тому в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог до відповідача-2 [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки суд зазначає наступне. Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст. 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. У постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 р. № 6-1851цс15 в справі про звернення стягнення на предмет іпотеки було наголошено на тому, що судами попередніх інстанцій не встановлено наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя. Як вбачається зі змісту договору іпотеки від 10 жовтня 2007 р., укладеного між ЗАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК» та [PERSON], у розділі 5 договору міститься застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя. Зокрема, в п. 5.4.1 договору зазначено, що у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим та/або за Основним договором у встановлений іпотекодержателем строк, але не більше 30 днів, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку цей договір згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається угодою про задоволення вимог іпотекодержателя, і є правовстановлюючим документом на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Перехід права власності не потребує додаткового оформлення і сторони погоджуються, що «застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» відображає усі питання по переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, щодо яких сторони мали намір домовитись. Також, у п. 5.4.2 визначено право іпотекодержателя організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладання договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем, який укладається за письмовою згодою з іпотекодержателем в порядку, визначеному статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Отже, договором установлено згоду сторін на позасудовий спосіб врегулювання спору. В цей же час, позивачем не надано суду доказів про застосування позасудового способу врегулювання спору на виконання умов договору, що може свідчити про передчасність звернення до суду в даному випадку. Крім того, як визначено положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За умовами п. 5.4.3 договору іпотеки, початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів встановлюється у розмірі, зазначеному в п. 1.3 цього договору, або за рішенням суду, або за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, якщо така згода не досягнута - спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки, проведеної незалежною спеціалізованою організацією, що має право на проведення оцінки предмета іпотеки. У п. 1.3 договору іпотеки визначено, що заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 151 611,00 грн. Разом із тим, за змістом висновку Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22 грудня 2017 р. № 503-17, ринкова вартість предмета іпотеки станом на 18 грудня 2017 р. складає 647 405,00 грн. (т. 2 а.с. 108-131), що в декілька разів перевищує заставну вартість, визначену у п. 1.3 іпотечного договору та є очевидно не співмірною розміру заборгованості за кредитним договором. Тому, з урахуванням вищезазначеної обставини, положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд доходить висновку, що порушення основного зобов'язання відповідачем-1 не завдає іпотекодержателю збитків і не змінює обсяг його прав, а тому у задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідача-2 [PERSON] необхідно відмовити. Інші доводи представника відповідача-2 [PERSON] [PERSON], викладені у відзиві та письмових запереченнях проти позову судом не приймаються, оскільки суперечать вищезазначеним обставинами справи, встановленим в ході судового розгляду, а також вимогам спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України «Про іпотеку». Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги судом задовольняються частково, а саме в частині стягнення з відповідача-1 [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за сплати судового збору в розмірі 3 465,10 грн. (т. 1 а.с. 4).

Outcome: partial