Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивач 10.08.2020 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом (а.с. 2), який згодом уточнював (а.с. 43-45), остаточно просив суд: - визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 101 кв.м., житловою площею 45 кв.м.в порядку спадкування за заповітом, який належав [PERSON] на праві власності станом на 31.12.2012 року на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 17.11.1998 року р.№1-3723 посвідчений Першою Нікопольською нотаріальною конторою.\~\~ Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , яка проживала на день смерті за адресою - [ADDRESS] . Після її\~смерті залишилося\~спадкове майно,\~до складу\~якого входить\~житловий будинокзнаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 101 кв.м., житловою площею 45 кв.м., що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.1998 року за р.№ 1-3723, посвідченого І Нікопольською державною нотаріальною конторою та земельна ділянка площею 0,2932, розташована за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV ДП № 020250, виданого Менжинською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області 20.09.2002 року. За життя померла [PERSON] склала заповіт від 27.10.2017 року, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на день смерті, заповіла йому. Встановлений законом строк для прийняття спадщини ним був пропущений, однак рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2019 року йому було визначено додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері тривалістю у шість місяців. На його звернення від 15.01.2020 року до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері він 24.07.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану спадкову земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено з причини, що вказаний будинок належав [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину та не оформила своїх спадкових прав на вказаний будинок. Крім того, посилаючись на довідку КП «Нікопольського МБТІ» від 04.02.2020 року за № 15, зазначено, що виконана реконструкція житлового будинку та дозвільних документів на таку реконструкцію нотаріусу надано не було, тому відповідно до ст. 376 ЦК Уукраїни особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна , не набуває власності на нього. Зазначає, що у довідці КП «Нікопольського МБТІ» від 04.02.2020 року за № 15 дійсно у п. 5 вказано, що власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 07.04.1998 року, виданого виконкомом Менжинської сільської ради та мається примітка про те, що реконструкція житлового будинку літ «Б» та літньої кухні літ «А, А?» під житловий будинок літ «Б» - дозвільних документів щодо реконструкції в КП «НМБТІ» не було надано. Проте згідно відповіді на запит від 01.09.2020 року за № 298, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.1998 року за р.№ 1-3723, посвідченого І Нікопольською державною нотаріальною конторою, додатково повідомлено що п. 5 довідки за № 15 від 04.02.2020 року вважати помилковим. Також вказує, що реконструкцію спадкового будинку проводила його померла мати на підставі необхідних дозвільних документів, але не встигла здати в експлуатацію у встановленому порядку. Таким чином, він, як спадкоємець за заповітом, не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку після смерті своєї матері через зазначені вище обставини, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та його представник, кожен окремо надали на адресу суду заяву, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі (а.с. 87, 88). Представник відповідача, [PERSON] також надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, заперечень не має проти їх задоволення (а.с. 89). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засідання встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка проживала на день смерті за адресою - [ADDRESS] (а.с. 6,8,48). Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 101 кв.м., житловою площею 45 кв.м., що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.1998 року за р.№ 1-3723, посвідченого І Нікопольською державною нотаріальною конторою та земельна ділянка площею 0,2932, розташована за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV ДП № 020250, виданого Менжинською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області 20.09.2002 року. За життя померла [PERSON] склала заповіт від 27.10.2017 року, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на день смерті, заповіла позивачу по справі (а.с. 59). Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2019 року позивачу було визначено додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері тривалістю у шість місяців (а.с. 56-57). З копії спадкової справи № 80/2019, заведеної 23.07.2019 року та наданої 11.09.2020 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С. на запит суду (а.с. 49-84), вбачається наступне. 24.07.2020 року [PERSON] звернулася від імені [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті матері [PERSON] (а.с.70). 24.07.2020\~року позивачем\~було отримано\~свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~заповітом на\~земельну ділянкуплощею 0,2932, розташовану за адресою [ADDRESS] (а.с. 80). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з причини, що вказаний будинок належав [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину та не оформила своїх спадкових прав на вказаний будинок. Крім того, посилаючись на довідку КП «Нікопольського МБТІ» від 04.02.2020 року за № 15, зазначено, що виконана реконструкція житлового будинку та дозвільних документів на таку реконструкцію нотаріусу надано не було, тому відповідно до ст. 376 ЦК України особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна , не набуває власності на нього (а.с. 84). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Частина друга статті 16 ЦК України містить можливі способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Судом встановлено, що у довідці КП «Нікопольського МБТІ» від 04.02.2020 року за № 15 дійсно у п. 5 вказано, що власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 07.04.1998 року, виданого виконкомом Менжинської сільської ради та мається примітка про те, що реконструкція житлового будинку літ «Б» та літньої кухні літ «А, А?» під житловий будинок літ «Б» - дозвільних документів щодо реконструкції в КП Нікопольського «МБТІ» не було надано (а.с. 12). Проте згідно відповіді на запит адвоката від 01.09.2020 року за № 298, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.1998 року за р.№ 1-3723, посвідченого І нікопольською державною нотаріальною конторою, додатково повідомлено що п. 5 довідки за № 15 від 04.02.2020 року вважати помилковим (а.с. 46). В обґрунтування позову позивачем надано копію рішення виконавчого комітету Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 23.06.2005 року за № 83 про узаконення самовільно знесення частини житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS] , копію паспорту на узаконення будівництва : знесення частини будинку «А» , а використання другої частини під літню кухню та літню кухню «Б,В,б» під житло, розробленого КП «Архітектурно-планувальне бюро», зареєстрованого 01.08.2005 року та затвердженого головним архітектором В. Дирів 01.08.2005 року, копію технічного паспорту на будинок садибного типу с господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого станом на 04.02.2020 року в якому мається відмітка про проведене технічне обстеження за результатами якого встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації від 04.02.2020 року (а.с. 13-21). У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено вДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняттяпостанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним до здачі його в експлуатацію. У листі Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Якщо будівництво житлового будинку розпочато спадкодавцем на підставі дозвільних документів, наданих у відповідності до вимог законодавства, права забудовника після смерті останнього є предметом спадкування і у разі їх заперечення підлягають встановленню за рішенням суду. Враховуючи,\~що будівництво\~та реконструкція\~спірного спадкового\~будинку відбулося\~на відведеній\~для цього\~земельній ділянці\~на законних\~підставах,\~за наявності\~відповідних дозвільних\~документів та\~те,\~що на\~копії технічного\~паспорту на\~цей будинок,\~виготовленого станом\~на 04.02.2020\~року мається\~відмітка про\~проведене технічне\~обстеження за\~результатами якого\~встановлено \~можливість його\~надійної та\~безпечної експлуатації\~від 04.02.2020\~року,\~суд вважає,\~що позивач\~має право\~на спадкування\~такого будинку\~після смерті\~матері,\~з подальшим\~введенням в експлуатацію у встановленому порядку. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , загальною площею 101 кв.м., житловою площею 45 кв.м., з подальшим введенням його в експлуатацію у встановленому порядку.

Outcome: partial