Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Згідно позовної заяви Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє відокремлений підрозділ Хмельницька атомна електрична станція, уточнень до позову від 26.01.2016 року та усних пояснень представника позивача в судовому засіданні 07.06.2007 року рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради №221 Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє відокремлений підрозділ Хмельницька АЕС визначено єдиним виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення у житловому фонді на території міста Нетішин. 22.11.2006 року між позивачем та [PERSON] укладений договір №86/3412 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Споживачами послуг згідно договору є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з умовами вищевказаного договору позивач, тобто ВП ХАЕС, прийняв на себе зобов"язання надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а останні, в свою чергу, зобов'язалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами для населення м. Нетішин у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до пп. 9, 10 вищезазначеного договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься на розрахунковий рахунок ВП ХАЕС не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з умовами, передбаченими договором, ВП ХАЕС виконав в повному обсязі прийняті на себе зобов"язання. Відповідачі не виконали прийняті на себе зобов'язання, не сплатили за послуги, надані ВП ХАЕС згідно з вищезазначеним договором, в результаті чого станом на 01.05.2015 року утворилася заборгованість в сумі 4015,01 грн. Відповідно до бухгалтерських даних КГ ВП ХАЕС, станом на 01.01.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення ВК НМР перерахована підприємству субсидія за адресою: [ADDRESS], яка і зарахована на особовий рахунок відповідачів в сумі 400,44 грн., а саме: в жовтні 2015 року перераховано підприємству в сумі 174,74 грн. в листопаді 2015 року перераховано підприємству в сумі 112,85 грн. в грудні 2015 року перераховано підприємству в сумі 112,85 грн., всього на загальну суму: 400,44 грн. Оплату за спожиті комунальні послуги відповідачі в добровільному порядку не проводили. Сума заборгованості, яка виникла станом на 01.05.2015 року в сумі 4015,01 грн. підлягає зменшенню на суму 400,44 грн. Просить стягнути станом на 01.05.2015 року заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 3614,57 грн. Пеня в розмірі 0,1 % за період з жовтня 2011 року по квітень 2015 року становить 3019,51 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення становлять 2433,76 грн., три проценти річних становлять в сумі 248,17 грн. Також зазначила, що розрахунок штрафних санкцій здійснюється по кожному рахунку окремо, починаючи з рахунку з якого виникла заборгованість, а саме: з жовтня 2011 року і по квітень 2015 року включно (тобто період заборгованості зменшився з урахуванням зарахованої підприємством субсидії). Загальна сума, яку позивач просить стягнути з відповідачів становить 9316,01 грн. Просить також стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., з яких зарахувати 121,80 грн., сплачених платіжним дорученням №2910 від 20 травня 2015 року за подання заяви про видачу судового наказу. Відповідачі [PERSON], [PERSON] ([PERSON]М.) позов щодо основної суми боргу визнали, при цьому зазначили, що заборгованість за комунальні послуги виникла в зв»язку з тяжким матеріальним станом і відсутністю фінансової можливості своєчасно та належним чином виконувати зобов'язання за договором. Щодо стягнення з них індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені заперечують та вважають, що розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та розрахунок суми заборгованості з урахуванням 3 % річних від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочення не містять підпису, відтиску печатки та будь-яких інших реквізитів, що ставить під сумнів належність та допустимість зазначених доказів. Також зазначили, що в довідці про заборгованість власника житлового приміщення відсутні обґрунтовані показники об'ємів та тарифів спожитих послуг, не надано доказів, на підставі чого вказано саме такі тарифи, а не інші, не обґрунтовано різниці у тарифах між роками. Позивач не надав доказів, на підставі яких саме правових нормативних актів і норм нараховано саме таку суму своїх вимог, яку він вимагає з неї та членів її сім'ї, а не іншу. Щодо стягнення пені вважають, що пеня позивачем за весь період прострочення нарахована безпідставно, оскільки до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, позивач має право вимагати стягнення пені лише за один рік з моменту звернення до суду, тобто з 28.08.2014 року по 28.08.2015 рік, при цьому просить застосувати до вимог про стягнення пені строк позовної давності. Вважають, що включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч.3. ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ч.1,2 ст.32 означеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 означених Правил встановлений обов»язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно змісту пункту 31 названих Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нараховувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до змісту ч.2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 ЦПК України. За змістом, вказана норма передбачає переривання строку позовної давності в разі подання позову, після якого перебіг позовної давності починається заново. Таким чином суд вважає, що подання заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності, з часу подання заяви строк починається заново. Так, 05 червня 2015 року Нетішинським міським судом на підставі заяви від 29 травня 2015 року видано судовий наказ №2-н/679/20/2015 про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за комунальні послуги в сумі 6844,52 грн. Ухвалою Нетішинського міського суду від 13 серпня 2015 року судовий наказ Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року по справі №2-н/679/20/2015 про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON] за спожиті комунальні послуги в розмірі 6844,52 грн. та 121,80 грн. судового збору скасовано (а.с.9). Таким чином суд вважає, що подання заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності, з часу подання позовної заяви строк починається заново. З позовною заявою про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за вказані послуги позивач звернувся 28 серпня 2015 року, (а.с.3-5), тобто в межах строку позовної давності. Так, відповідно до договору №86/3412 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 22 листопада 2006 року, такий укладений між ДП НАЕК «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє ВП Хмельницька АЕС та [PERSON] жителькою [ADDRESS] предметом договору є зобов»язання постачальника своєчасно надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобовязуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за надані послуги вносяться на розрахунковий рахунок не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Постачальник має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, передбаченому даним договором (а.с.6-7). Відповідно до довідки про нарахуваня комунальних послуг заборгованість [PERSON] жительки [ADDRESS] в період з жовтня 2011 року по 01 травня 2015 року складає 3614,57 грн. (а.с.66). Відповідно до розрахунку інфляційних втрат за весь час прострочення від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочення такі складають 2433,76 грн. (67 ). Відповідно до розрахунку пеня за несвоєчасне внесення плати із споживача у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення складає 3019,51 грн. (а.с.68 ). Відповідно до розрахунку три проценти річних становлять в сумі 248,17 грн.(а.с.69). Таким чином правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати є грошовим зобов'язанням по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, які відповідачами порушені, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винної особи. Оскільки, відповідачі користуються послугами, які надає Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє ВП Хмельницька АЕС, зареєстровані та проживають за вказаною вище адресою, своєчасно не проводять розрахунки по комунальним послугам, допустивши заборгованість, у добровільному порядку їх не сплачують, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг в сумі 3614,57 грн. Суд, вирішуючи спір у частині стягнення пені, за наявності клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені вважає, що вона обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З вимогою про стягнення заборгованості позивач звернувся 28 серпня 2015 року (а.с.3-5), тому до стягнення підлягає пеня за рік в межах строку позовної давності за основною вимогою, тобто з 28.08.2014 року по 28.08.2015 року. Із доданого позивачем до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що розмір пені розраховано за період з 21 листопада 2011 року по 28 серпня 2015 року (а.с.68). Згідно означено розрахунку стягненню підлягає пеня за вищезазначений період в розмірі 99,66 грн., а саме, з: 21.11.2014-28.08.2015=10,25 грн., 21.12.2014-28.08.2015=21,84., 21.01.2015-28.08.2015=19,14 грн, 21.02.2015-28.08.2015=16,44 грн., 21.03.2015-28.08.2015=14,01 грн., 21.04.2015-28.08.2015=11,31 грн., 21.05.2015-28.08.2015=6,67 грн. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Ураховуючи те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом тому позовні вимоги про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від основного боргу. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial