Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 07.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №280/40-211, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20\~910 дол.США з відсотковою ставкою 13,25% річних. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 19.07.2016 року утворилася заборгованість в сумі 716\~001,39 грн. Згідно зі змістом позовної заяви, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.03.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору, визначену станом на 12.02.2013 року в розмірі 18\~289,26 дол.США, що за курсом НБУ станом на відповідну дату складає 156\~385,97 грн. За словами представника позивача, рішення суду не виконане, заборгованість по кредитному договору продовжує зростати. З урахуванням стягнутої за рішенням суду заборгованості станом на 07.03.2017 року за відповідачем рахується заборгованість по процентам та пені в розмірі 8\~104,91 дол.США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 219\~005,37 грн., яку позивач просить стягнути. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Суду пояснив, що рішення суду від 27.03.2014 року підтверджує факт отримання відповідачем кредиту, однак боржник вказане рішення суду не виконує, заборгованість за кредитним договором не сплачує. За змістом ст.ст. 1047, 1048, 1054 ЦК України банк має право нараховувати проценти до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Крім того, за словами представника, проценти нараховані за період з 13.02.2013 року по 07.03.2017 року, а у позовній заяві по справі №295/3102/14-ц банк не просив стягнути з позичальника пеню. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що у позивача немає права нараховувати проценти, оскільки це не передбачено ані законом, ані умовами договору. За словами відповідача, ніяких додаткових угод до кредитного договору не було. На думку її представника, з урахуванням положень п. 2.11 та 4.1 кредитного договору банк мав право стягнути з відповідача пеню за 1 рік, тобто з 07.06.2011 року по 07.06.2012 року. Крім того представник [PERSON] просив застосувати до вимог банку строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №280/40-211, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 20\~910,00 дол. США, зі сплатою 13,25% річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 06 червня 2011 року. Пунктом 2.11 вказаного договору визначено, що період нарахування кредитором неустойки (штрафу, пені) за невиконання (неналежне виконання) позичальником зобовязання за цим договором не повинен перевищувати 1 року від дня, коли зобовязання мало бути виконане. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.03.2014 року у справі №295/3102/14-ц з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за указаним вище кредитним договором станом на 12.02.2013 року в розмірі 156\~385,97 грн., з них: заборгованість за кредитом 119\~145,45 грн.; заборгованість за відсотками 37\~240,52 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Як вбачається зі змісту заяви про уточнення позовних вимог та з наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 07.03.2017 року становить 8\~104,91 дол.США, що еквівалентно 219 005,37 грн., з них: проценти 1\~532,80 дол.США, що еквівалентно 41\~418,28 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4\~619,89 дол.США, що еквівалентно 124\~835,53 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів 1\~952,22 дол.США, що еквівалентно 52\~751,56 грн. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Оскільки судове рішення від 27 березня 2014 року про стягнення кредитної заборгованості боржник не виконав, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами до остаточного виконання вказаного судового рішення. Наведене у попередньому абзаці твердження повністю відповідає правовому висновку, зробленому Верховним Судом України у постанові від 21.09.2016 по справі № 6-1252цс16. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 41\~418,28 грн. За змістом ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається із наданого банком розрахунку та визнано відповідачем останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором був зроблений [PERSON] у 2009 році. Положенням п. 1.1 кредитного договору №280/40-211 від 07.06.2007 визначений кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 06.06.2011 року. З огляду на зміст статті 264 ЦК України суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення процентів у звязку зі спливом позовної давності, оскільки предявленням позову до [PERSON] у справі №295/3102/14-ц ПАТ «Укрсоцбанк» фактично перервало позовну давність і перебіг указаного строку почався заново. Натомість з огляду на наведений вище правовий висновок Верховного Суду України, положення законодавства України та кредитного договору №280/40-211, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні вимог в частині стягнення пені, так як пунктом 2.11 договору передбачалось, що період нарахування кредитором пені за невиконання (неналежне виконання) позичальником зобовязання за цим договором не повинен перевищувати 1 року від дня, коли зобовязання мало бути виконане. За умовами кредитного договору кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом 06.06.2011 року. Таким чином суд погоджується із твердженням представника відповідача про те, що банк мав право на стягнення пені виключно за період, що не перевищував 1 року від кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом, натомість ПАТ «Укрсоцбанк» у справі №295/12371/16-ц просить суд стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за період з 07.03.2016 по 06.03.2017. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 621 грн. 27 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог На підставі викладеного та

Outcome: partial