Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

В провадження Сихівського районного суду м.Львова надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ) до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), третя особа [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на утриммання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позивач свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2008 року було вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 400 грн. на утримання сина, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] було збільшено з 400 гривень до 1/3 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час їхньому спільному сину виповнилось 18 років, однак він навчається на 3-му курсі денного відділення Вищого професійного училища №20 м.Львова, де здобуває професію слюсаря з ремонту та обслуговування електроустаткування, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування і потребує матеріальної допомоги батька. [PERSON] молода та працездатна особа, інших утриманців, крім нашого сина в нього нема, а тому має змогу утримувати нашого сина. Відповідач відмовляється в добровільній формі сплачувати аліменти на утримання сина, а тому я змушена звертатися до суду. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому покликається на те, що позивач подала суду доказ про навчання сина включно до 30.06.2021 року на останньому ІІІ курсі денного відділення ВПУ №20 м.Львова. Тобто доказів про необхідність подальшого навчання сина позивачка суду не надала і крайній строк права на стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатись є 30.06.2021 року включно. Натомість право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вважає, що позивач [PERSON] є працездатною та однозначно має можливість утримувати повнолітнього сина, не перекладаючи повністю тягар на батька, зокрема в сумі 3000 грн., яка становить більшу половину його заробітної плати відповідача. Позивач навела необгрунтований розмір аліментів по відношенню до розміру його заробітної плати і позивач не довела, що він може таку матеріальну допомогу надавати. Він приймає участь в утриманні сина. До липня 2021 року законодавцем встановлено прожитковий мінімум для працездатної особи на рівні 2270 гривень. Тобто вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму та збереження мого здоров`я, а також вартісна величина набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб становить 2270 грн. до липня 2021 року. Згідно свідоцтва про шлюб 17 серпня 2006 року він та [PERSON] зареєстрували шлюб у Залізничному ВРАЦС ЛМУЮ. [INFO] в них народився син [PERSON] , якому уже виповнилось 14 років. Про дану обставину позивачу достеменно відомо, проте вона не повідомила суд. Отже на його утриманні є неповнолітній син, якого він утримує. Його теперішня дружина є тимчасово безробітною. Станом на день подання відзиву він працює водієм автотранспортних засобів у ТЗОВ «Фіакр-Львів». Встановлений працедавцем графік виходу на роботу є таким, що не дає йому можливості додатково працювати на іншій роботі (з 06:00 - 23:00) та отримувати більший заробіток. Прожитковий мінімум до липня 2021 року на дитину від 6 років становить 2395 грн. Відтак вважає, що половина з цієї суми - 1197,50 грн. він повинен витрачати на неповнолітнього сина. Ухвалою суду від 16.04.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутності та позов задоволити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій позов заперечили повністю та просять в такому відмовити. Крім цього, представник відповідача подав заяву про долучення до матеріалів справи опис виконаних робіт та квитанції від 22.07.2021. Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань з приводу відкладення судового засідання на адресу суду не направляв. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовної заяви, доводи відповідача на заперечення позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, встановив наступне. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. При цьому, у ст. 181 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, у відповідності до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Так, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання(ч.ч.1-2 ст. 199 СК України). Частиною 3 вказаної статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При дослідженні доказів, судом встановлено. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.04.2015, виданого повторно, підтверджено, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис 115, батьками котрого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.05.2007 вбачається шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). З копії довідки Вищого професійного училища № 20 від 18.03.2021 № 597 вбачається, що [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі № 20 м. Львова (І рівня акредитації) на ІІІ курсі денного відділення за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування». Термін навчання з 03.09.2018 по 30.06.2021 і не знаходиться на повному державному забезпеченні. З довідки про склад сім`ї виданої виконавчим комітетом Мурованської сільської ради від 26.03.2021 за № 319 вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає з [PERSON] , [INFO] та такі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно копії рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12 грудня 2016 року розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] було збільшено з 400 гривень до 1/3 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідок про доходи виданих ТзОВ «Фіакр-Львів» [PERSON] вбачається, що його загальна сума доходу в період з червня по грудень 2020 року без урахування аліментів становить 25789,20 грн., а в період з листопада 2020 року по квітень 2021 року без урахування аліментів становить 23419,20 грн. (а.с.35,36). Копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] підтверджено, що 17.08.2007 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Залізничним відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 197 (а.с.38). Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.04.2007 підтверджено, що у батьків [PERSON] та [PERSON] народився [INFO] син [PERSON] , про що зроблено актовий запис 1833 (а.с.37). Згідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] вбачається, що така 11.05.2006 звільнена за власним бажанням (а.с. 45) З довідки № 37 від 21.05.2021 встановлено, що [PERSON] працював та працює на посаді водія автотранспортних засобів маршруту № 34 ТзОВ «Фіакр-Львів» (а.с.51). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 22643 від 19.04.2021 та б\\н від 13.11.2020 встановлено, що [PERSON] з 15.06.2007 зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] з 27.11.2008 зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 39-40) Згідно копій дублікатів квитанцій встановлено, що [PERSON] здійснювалися внески на утримання будинку та території, за газопостачання, постачання та відведення води, за електроенергію, за розподіл газу по [ADDRESS] (а.с.54-95). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , котрий на момент звернення з позовом до суду навчався у Вищому професійному училищі № 20 м.Львова (І рівня акредитації) на ІІІ курсі денного відділення за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» з 03.09.2018 по 30.06.2021 і не знаходиться на повному державному забезпеченні та проживав з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням вище вищевикладеного, доводи позивача про наявність підстав існування зобов`язання батьків на утримання повнолітнього сина, котрий продовжує навчання знайшли своє підтвердження, оскільки, їхній син, котрий досяг повноліття, продовжував навчатися на денній формі навчання, та на момент звернення з позовом до суду не досяг 23-річного віку. Одночасно, позивачем не доведено, що на утримання повнолітнього сина, котрий продовжував навчатися витрачається 6000 грн., половину з яких слід стягнути з відповідача, оскільки доказів з даного приводу до позовної заяви не долучено. При цьому, так як [PERSON] навчався на денній формі, це позбавляло його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, при перевірці доводів відповідача щодо неможливості надання матеріальної допомоги, суд такі розцінює критично з огляду на наступне. Так, останнім підтверджено, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні неповнолітнього сина. У зв`язку із чим, при вирішенні спору, вказані обставини беруться судом до уваги. Одночасно, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, такий, що працює та отримує постійний дохід. Доказів, про те, що його дружина є непрацездатною, або такою, що перебуває на утриманні відповідача суду не надано. Копія трудової книжники останньої не може бути достатнім доказом на підтвердження відсутності в останньої доходів. При цьому, із долучених до справи відповідачем доказів, встановлено, що місце проживання відповідача, його неповнолітнього сина та дружини є різними. Доказів про те, що відповідач проживає за адресою [ADDRESS] суду не надано. А тому, витрати, зазначені у дублікатах квитанцій понесених [PERSON] на утримання житла та сплачені в рахунок погашення платежів за комунальні послуги, не можуть розцінюватися судом як такі, що понесені відповідачем. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до переконання, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст 191, 199 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Беручи до уваги, що позивачем позов до суду подано 26.03.2021, а термін навчання [PERSON] завершився 30.06.2021, тому, у позивача наявне право на стягнення аліментів в межах вказаного строку. З цього слідує, що позов підлягає до часткового задоволення. При визначені розміру аліментів, суд зважує на наступне. Частиною 3 статті 4 Закону України від 15.07.1999 «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум затверджується Верховною Радою в законі про Державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2021 році становить на працездатну особу (оскільки доказів, про те, що [PERSON] є особою, що втратив працездатність не надано) - 2270 гривень. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Беручи до уваги те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, має на утриманні неповнолітню дитину, прожитковий мінімум на працездатну особу становить 2270 гривень, принцип рівності прав та обов`язків батьків, суд прийшов до переконання про стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина на час навчання аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Так, частино 6 вказаної норми передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідачем заявлено вимогу щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу, у зв`язку із чим долучено договір про надання правової допомоги адвокатом Судомляк І.К. від 11.05.2021 та ордер, попередній розрахунок суми судових витрат, що становить 3200 грн., опис виконаних робіт від 17.05.2021 на суму 1200 грн., від 02.06.2021 на суму 1000 грн. та від 22.07.2021 на суму 1000 грн., квитанції від 17.05.2021 на суму 1200 грн., від 02.06.2021 на суму 1000 грн. та від 22.07.2021 на суму 1000 грн. (а.с.19-22, 30-32, 52-53). Судом встановлено, що представником відповідача проведено ознайомлення із матеріалами справи, відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.25-29), 02.06.2021 та 22.07.2021 судове засідання відбувалося без участі учасників справи, зважаючи на обємність та складність справи, з точки зору складу учасників, доказів, поданих позивачем, ціну позову, тому підтвердженими та обгрунтованими витратами на правову допомогу є сплата 1000 грн. Беручи до уваги, що суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти судові витрати, пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме судовий збір у розмірі 303 гривні (1\\3 частина задоволених позовних вимог від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн.), Разом з тим, з позивача на користь відповідача слід стягнути 500 (пятсот) грн., тобто половину витрат понесених відповідачем на правову допомогу. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, 141, 181, 191, 198, 199, 200 СК України,

Outcome: partial