Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки, [INFO] [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, до повноліття дитини. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Відповідач є працездатним, займається власним бізнесом та має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач інших дітей та аліментних зобов`язань не має. Оскільки в добровільному порядку батько не приймає участь у вихованні та утриманні дитини, була змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки є інвалідом 2 групи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17.08.2018 року Подільським районним у м.Полтаві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 426 (а.с. 4). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.09.2020 року Подільським районним у м.Полтаві відділом реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), що прізвище дитини було змінено на [PERSON] ( а.с.55). Між сторонами не досягнуто домовленості про порядок та розмір утримання дитини. Згідно зі ст.180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є інвалідом другої групи, термін дії посвідчення до 31.10.2021 року ( а.с.52). Згідно довідки ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області №131657 від 05 жовтня 2020 року, [PERSON] перебуває на обліку як пенсіонер по інвалідності з та одержує пенсію в розмірі 1712 грн. ( а.с.53). Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину суду не надано. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законом України "Про державний бюджет на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягання з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial