Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У березні 2017 року Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України (далі - Ніжинське обєднане УПФУ) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] кошти в сумі 66 429,18 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з березня 2011 року по квітень 2016 року Ніжинське обєднане УПФУ виплачувало пенсію по втраті годувальника на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до УПСЗН Ніжинської міської ради за призначенням субсидії з необхідним пакетом документів, а 26 квітня 2016 року УПСЗН повідомило позивача, що відповідач знаходиться у них на обліку та отримує державну допомогу на дітей одиноким матерям з 01 грудня 2000 року. Таким чином, позивач посилався, що відповідач при подачі заяви про призначення пенсії по втраті годувальника приховала факт отримання державної допомоги на дитину як одинокої матері та не мала права отримувати на свою доньку пенсію в разі по втраті годувальника, в звязку з чим виникла переплата пенсії в розмірі 66 429,18 грн, яку позивач і просив стягнути з відповідача. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь Ніжинського обєднаного УПФУ 30 021 грн 16 коп. надміру виплаченої пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2016 року; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. В апеляційній скарзі Ніжинське обєднане УПФУ просить скасувати зазначене рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції невірно застосовано строк позовної давності до спірних правовідносин. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] 17 березня 2011 року звернулася до Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (а.с.7). У вказаній заяві відповідач зазначила, що пенсія на іншій підставі або від іншого відомства їй не призначалась і їй відомо, що відповідно до діючого законодавства громадянин, який має право на різні види пенсій, може отримувати лише одну за його вибором. Про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сімї, зміну місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення, [PERSON] зобовязувалась своєчасно повідомити органи. Згідно пояснювальної відповідача від 17 березня 2011 року в разі виявлення переплати пенсії [PERSON] зобовязувалась її погасити (а.с.8). Також відповідач в той же день отримала памятку пенсіонеру (а.с.9). Відповідно до протоколу УПФУ в м. Ніжин №807563 від 24 березня 2011 року [PERSON] призначено пенсію по втраті годувальника на неповнолітню [PERSON], [INFO], з 17 березня 2011 року по 31 грудня 2018 року (а.с.10). 26 квітня 2016 року на адресу Ніжинського обєднаного УПФУ надійшов лист з Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради, в якому повідомлялось, що на обліку в УПСЗН перебуває [PERSON], яка відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з 01 грудня 2000 року по теперішній час отримує державну допомогу на дітей одиноким матерям на дочку [PERSON], [INFO] (а.с.13). Позивачем відповідачу направлялися повідомлення про необхідність повернення 66 429,18 грн переплати пенсії, які залишились без відповідного реагування (а.с.11, 12). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення надміру виплаченої пенсії в межах строку позовної давності - за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2016 року. Проте з таким висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. З аналізу вказаних норм права вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. В судовому засіданні апеляційного суду було оглянуто оригінал пенсійної справи [PERSON], з якої вбачається, що відповідачем було надано пакет документів, які вимагались для призначення їй пенсії по втраті годувальника на неповнолітню доньку [PERSON] Згідно пояснювальної відповідача, нею не було надано лише копію трудової книжки годувальника, оскільки вона втрачена, в звязку з чим відповідач просила призначити пенсію без трудової книжки. При цьому [PERSON] було надано копію свідоцтва про народження доньки, в якому батьком дитини записано [PERSON]. Згідно ст.ст. 81, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що Ніжинське обєднане УПФУ вимагало від [PERSON] документи на підтвердження батьківства [PERSON] у дитини [PERSON] для підтвердження наявності підстав для призначення пенсії в звязку із втратою годувальника. [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду повідомила, що померлий [PERSON] був її чоловіком, але з непорозумінь які виникли в сімї, шлюб між ними було розірвано, хоча вони продовжували проживати однією сімєю. Реєстрацію народження доньки [PERSON] було здійснено з певним запізненням, оскільки [PERSON] відмовлявся писати відповідну заяву про те, що він є батьком дитини. Знаючи хто саме є батьком дитини відповідач і звернулася до пенсійного фонду з відповідною заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. З наданого суду експертного заключення про біологічну спорідненість №MGT856 [PERSON]В.( рідна сестра [PERSON]В.) може являтися біологічною тіткою [PERSON] Тобто, [PERSON] має право на отримання пенсії по втраті годувальника. Крім того, у заяві про призначення пенсії відповідач зазначила, що пенсія на іншій підставі або від іншого відомства їй не призначалась, і була ознайомлена, що вона може отримувати лише один вид пенсії за її вибором. Враховуючи, що інший вид пенсії [PERSON] не отримувала, а отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям (що не є тотожним поняттю пенсія), відсутні підстави стверджувати, що відповідач при зверненні за призначенням пенсії у звязку із втратою годувальника вказала неправильні відомості і що в даному випадку переплата пенсії сталася внаслідок недобросовісності дій відповідача. Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення. Враховуючи викладене, хоча рішення суду позивачем фактично оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог, проте при розгляді справи апеляційним судом встановлено неправильне застосування норм матеріального права, в звязку з чим оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial