Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування вимог зазначив наступне. Спірна квартира належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 05.12.2012 року, реєстраційний номер 775, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] На дату укладення договору дарування, згідно до довідки КП "Жилкомсервіс" дільниця №58 від 04.12.2012 року у зазначеній квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], який є племінником другої дружини батька позивача - [PERSON] з дати реєстрації і до теперішнього часу [PERSON] в спірній квартирі не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі. [PERSON] не несе витрат по утриманню жилплощі, не сплачує комунальні платежі, що утворює для позивача додаткові труднощі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, посилаючись на вищевказані обставини, викладені в позовній заяві, та про проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, оголошення у пресі (газеті «Слобідський край» від 30.10.2014р.) про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд у відповідності до статті 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача , ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням доводів позовної заяви та наданих суду доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 05.12.2012 року, реєстраційний номер 775, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с.5-7). Згідно даних адресно-довідкового бюро, в спірній квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с.16) З дати реєстрації і до теперішнього часу відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі та в квартирі відсутні його особисті речі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач у квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу, відсутній понад один рік. Щодо вимог про зняття з реєстрації [PERSON] у спірній квартирі, то в цій частині суд відмовляє в позові, оскільки за вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Кріт того, зобов'язання третіх осіб до будь-яких дій не передбачено законом як спосіб захисту. Таким чином дане рішення суду є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. Тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України, прапорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial