Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач\~\~АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО\~\~КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за договором №б/н від 18.02.2009 року, а також понесені судові витрати - судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що18.02.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого,відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язувалася погасити заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на умовах, визначених даним договором. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим, відповідач станом на 30.11.2019 має заборгованість перед позивачем у розмірі 55041,19 грн. Ухвалою судді Троїцького районного суду Луганської області від 02 березня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді Троїцького районного суду Луганської області від 31 березня 2020 року провадження у справі було зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів. 31 серпня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивач свого представника не направив, в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач та її представник в судове засідання також не з`явились. Про дату, місце та час судового засідання повідомлялись завчасно, належним чином. У відзиві на позовну заяву від 13 квітня 2020 року, представник відповідача зазначила, що не погоджується з вказаним позовом та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем не надано жодного первинного документа на підтвердження розміру заборгованості позичальника, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не є таким доказом, а тому не може беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості. Поряд з цим, надана позивачем довідка про умови кредитування не є допустимим доказом на підтвердження укладення кредитного договору. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими позивачем до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилась відповідач, підписуючи анкету-заяву, та що саме зазначені документи містили умови щодо неустойки (пені, штрафів) і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому розрахунку заборгованості. У зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачем надано відповідь на відзив, яка фактично містить обґрунтування позовних вимог. Крім того, позивач посилається на Постанову Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» щодо наявності в договорі усіх істотних умов, при яких відповідач повинен сплатити заборгованість та щодо правомірності зміни умов договору; на постанову ВС від 06 лютого 2018 року у справі № 755/2720/16-ц щодо приєднання заявою відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг; на постанову ВС від 28.03.2019 у справі №428/2873/17 щодо укладення договору з банком шляхом підписання анкети-заяви; на постанову ВС від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц щодо ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зазначив, що сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови, що підтверджується копією анкети-заяви від 18.02.2009 та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем. До відповіді на відзив долучив копію виписки по рахунку відповідача та надав суду наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви та довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу та вважає, що ці документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання. У зв`язку з чим, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Судом встановлено, що 18.02.2009 підписала Заяву, відповідно до якої відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, з бажаним кредитним лімітом 500 грн. та процентною ставкою 2,5% (а.с.8). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] підписала Заяву 18.02.2009 року (а.с. 8) та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на місяць (а.с. 9). На підставі вищевказаної заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано 18.02.2009 кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 11/12, № [NUMBER] з терміном дії 06/17 та № [NUMBER] з терміном дії 10/21(а.с. 91). З наданої банком виписки з рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що остання користувалась кредитними коштами в період з 25.11.2013 до 31.08.2014. За вказаний період з карткового рахунку проводилися розрахунки за придбаний товар, також з виписки вбачається, що відповідачка не лише знімала кошти, але й частково погашала заборгованість по кредиту через термінал (а.с.87-90). Таким чином, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи. В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до заяви позичальника сторони погодили плату за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних, що позичальник підтвердив власним підписом. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року. В порушення вимог закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 30.11.2019 має заборгованість в сумі 55041,19 грн., яка складається з: 1688,65 грн. - заборгованості за кредитом, 48355,34 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1900 грн. - заборгованості за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2597,20 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних та погодженого сторонами розміру відсотків за користування кредитом 30% річних та без надання позивачем належних доказів зміни відсоткової ставки, погоджується з нарахованим банком розміром заборгованості за тілом кредиту 1688,65 грн. та відсотками за період з 17.12.2013 (початок утворення заборгованості по процентам) до 30.11.2019 включно у розмірі 3130,28 грн. (заборгованість за відсотками 472,03 грн. станом до підвищення відсоткової ставки + за період з 01.09.2014 до 30.11.2019 у розмірі 2658,25 грн. (1688,65 (заборгованість за кредитом) х 30 % (відсоткова ставка): 100 : 365 днів х 1917 днів (кількість днів за які нараховуються проценти) = 2658,25 грн.), що підлягає стягненню з відповідачки на користь банку. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості 1900 грн. за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 2597,20 процентної складової штрафу, то вказані вимоги є необґрунтованими з огляду на їх нарахування під час пред`явлення позову, оскільки згідно ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і № 1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, в якому зареєстрована відповідачка. Наведене свідчить про безпідставність нарахування відповідачці штрафів станом на час звернення до суду та необґрунтованість позову саме з цих підстав. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги вище зазначене, позов підлягає задоволенню частково в зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № PROM0B00EM від 30.01.2020 про сплату судового збору у сумі 2102,00. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову, визначена позивачем у розмірі 55041,19 грн. Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 4818,93 грн. Так як позовні вимоги задоволені частково на 8,75%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 183,92 грн. (2102 грн.* 8,75 % =183,92 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial