Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Муніципальна варта «Дніпровської міської ради», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу від 10.02.2020 року про винесення догани, визнання дій незаконними. В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначив, що 29.11.2019 року він, на підставі поданої ним заяви від 29.11.2019 року та наказу був прийнятий водієм автотранспортних засобів відділу швидкого реагування Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради. Як йому відомо, одним з об`єктів, що переданий під охорону Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради є будівля, як об`єкт незавершеного і самочинного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] колишня адреса : [ADDRESS] ). Вказаний об`єкт охорони розташований біля Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 19» Дніпровської міської ради, Комунального позашкільного навчального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа № 13» Дніпровської міської ради (вул. Князя Володимира Великого, 13 А, м. Дніпро) та Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 81" Дніпровської міської ради (вул. Ю. Словацького, б. 4, м. Дніпро.) 08.02.2020 року приблизно о 12 год. 00 хв. на територію об`єкту, що перебуває під охороною Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, будівлі ( об`єкта незавершеного і самочинного будівництва), що розташована за адресою: [ADDRESS] , невідомі для нього особи завозили будівельні матеріали. Отримавши повідомлення про таке, позивач намагався завадити потраплянню автомобілів на огороджену територію земельної ділянки, на якій розташована будівля, але через погрозу його життю і здоров`ю з боку невідомих для нього молодиків, в руках яких були металеві предмети (труби), він не зміг протистояти проникненню на територію як техніки, якою доставлялись будівельні матеріали, так і осіб, які приймали участь у розвантаженні завезених будівельних матеріалів. За твердженнями осіб, які проникли незаконно на територію вказаної земельної ділянки ( [ADDRESS] ), останні є представниками власника будівлі, щодо якої справи розглядаються судами, у зв`язку з чим останні мають право користуватись будівлею, а охорона КП «Муніципальна варта ДМР» є незаконною. Під час такого розвантаження, на територію вказаної вище земельної ділянки підійшли три чоловіки, один з яких назвався [PERSON] , зазначив, що він мешкає поблизу: [ADDRESS] , та повідомив свій телефон: [NUMBER] , та повідомив позивача, що є активним членом територіальної громади міста, зокрема членом ГО «Євромайдан - Дніпро», інші були представниками громадської організації захисту дітей та стверджували про те, що наявність будівельних матеріалів та факт проведення будівельних робіт без належних на те документів створює небезпеку для оточуючих, зокрема дітей, які відвідують вказані вище навчальні заклади та можуть зазнати шкоди життю і здоров`ю. Вказані особи вимагали від нього та його напарника зупинити розвантаження та звільнити територію від осіб, які незаконно проникли на таку. Через декілька днів позивач дізнався, що особи, які представились членами громадських організацій, повідомили Дніпровську міську раду та його керівника про інцидент з проникненням невідомих для нього осіб на територію земельної ділянки, на якій розташована будівля ( [ADDRESS] ). Пояснивши про вказані обставини керівника, останній зазначив, що позивачі неналежним чином виконує покладені обов`язки, через що можуть постраждати діти розташованих поблизу з будівлею, навчальних шкільних і дошкільних закладів освіти. На підставі поданих скарг позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану відповідно до наказу від 10.02.2020 року. Позивач вважає вищезазначений наказ таким, що прийнятий з порушенням його законних прав та інтересів, тому такий наказ має бути скасований судом виходячи з наступного. Відповідно до п.п. 2.2 Статуту Відповідача предметом господарської діяльності Відповідача є, зокрема здійснення заходів, спрямованих на забезпечення збереження цілісності майна, відвернення та недопущення безпосередніх посягань на таке майно, припинення несанкціонованого доступу до нього, охорона власності та громадян на договірних засадах та в інших випадках, визначених чинним законодавством. Згідно ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Статтею 3 КЗпП України визначені основні трудові права працівників, а саме : право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Згідно ст.139 КЗпП працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу ( ст.140 КЗпП). Згідно ст.141 КЗпП власник або уповноважений ним орган повинен правильно, організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Згідно ст.142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення : догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення ( ст.147 КЗпП). Згідно ст.147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та шитими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Згідно ст.148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядження) і повідомляється працівникові під розписку ( ст.149 КЗпП). Відповідно до п.5.2 Розділу V Колективного договору працівники мають право відмовитись від дорученої роботи, якщо при виконанні такої роботи створюється ситуація, небезпечна для їхнього життя і здоров`я. Виходячи з обставин, повідомлених суду за наслідками збирання доказів Позивач стверджує про наступне : a) Дії Позивача 08.02.2020 року не були спрямовані на порушення прав та законних інтересів будь-яких осіб. Позивач не несе відповідальності за неможливість захистити об`єкти охорони від доступу до таких сторонніх осіб, якщо життю і здоров`ю працівників може загрожувати небезпека. b) За нормами чинного законодавства України, включаючи локальні правові акти Відповідача, останній зобов`язаний забезпечувати працівників умовами, при яких підтримується нормальний стан здоров`я Позивача та його матеріальне і фізичне благополуччя, при цьому порушення права Роботодавця, якщо так є, має бути спів мірним з усуненням причин і умов порушень більш ціннісних чинників (здоров`я і життя працівника). с) Наказ про оголошення догани Позивачу не тільки вказує на недостовірні дані щодо порушення Позивачем вимог трудової дисципліни, але й обмежує право Позивача на одержання премій та інших заохочень, яких Позивач позбавлений з моменту оголошення останньому догани. d) Позивач не може вважатись порушником трудової дисципліни через події, що не залежали від волі останнього і загрожували життю і здоров`ю останнього. е) Порушенням вимог ст. 19 Конституції України та соціальних прав працівників буде зобов`язання таких до вчинення дій, до яких закон не зобов`язує, зокрема зміна правового статусу працівника та учасника (сторону) договору про надання послуг з охорони. Такі дії не тільки порушують права працівників і передбачають майбутнє примусове звільнення але й суперечать меті та завданням діяльності Відповідача, що є недопустимим. У зв`язку з цим, позивач просить визнати незаконним і скасувати наказ від 10.02.2020 року про винесення догани; визнати незаконними дії Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради», код ЄДРПОУ : 37538877, спрямовані на укладення договорів на охорону майна з фізичними та юридичними особами. Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляду справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Просила розглянути справу за наявними в справі матеріалами. Крім того, згідно раніше наданого відзиву на позовну заяву, просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що до повноважень КП «Муніципальна варта» належить охорона будівлі, об`єкта незавершеного будівництва, що розташований за адресою : [ADDRESS] , відповідно до додаткової угоди від 17.10.2017 року до договору на охорону об`єктів комунальної власності № 26 від 07.02.2012 року. Так, у п.1 вказаної додаткової угоди визначено, що у зв`язку з прийняттям Дніпровською міською радою рішення від 11.10.2017 року № 30/25 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] » доповнено п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору» адресу Об`єкта за якими здійснюється цілодобова фізична охорона, а саме : [ADDRESS] . Відповідач визнає, що Позивач - [PERSON] дійсно є працівником КП «Муніципальна варта» і 10.02.2020 року був притягнутий до дисциплінарно-правової відповідальності за неналежне виконання функціональних обов`язків, внаслідок чого йому оголошено догану. Всі дії Відповідача вчинені з дотриманням вимог чинного трудового законодавства України та не порушують законних прав та інтересів Позивача. Відповідно до загальнодоступної інформації з офіційного сайту Публічної кадастрової карти за адресою посилання : https:/ /map.land .gov.ua/, земельні ділянки за кадастровими номерами : 1210100000:02:422:0127 є об`єктами комунальної форми власності 1210100000:02:422:0126, а інформація про кадастровий номер: 1210100000:02:422:0113 взагалі відсутня. На території вказаних земельних ділянок розташований об`єкт самочинного будівництва, що перебуває на балансі територіальної громади міста Дніпра. КП «Муніципальна варта» не є власником або користувачем будівлі, об`єкта самочинного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а виконує функції виключно з охорони майна, розташованого на вказаних земельних ділянках. Будь-яких прав щодо користування і розпорядження майном Відповідач не має. При цьому представник відповідача зауважив, що Позивач, як працівник підприємства, не має права впливати на господарську діяльність юридичної особи та визначати напрямки діяльності комунального підприємства, а тому вимоги про обмеження Відповідача у праві на укладення договорів на охорону є безпідставними. Виходячи з такого, забезпечення позову у спосіб заборони судом Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу Комунальним підприємством «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] адреса: [ADDRESS] в межах земельних ділянок за наступними кадастровими номерами : 1210100000:02:422:0127, 1210100000:02:422:0126 (1210100000:02:422:0113) порушує законні права та інтереси відповідача. При цьому об`єкт продовжує перебувати під охороною лише найманих працівників комунального підприємства, що може створити можливість для третіх осіб використати такий стан для проникнення на територію земельних ділянок і здійснення будь-яких дій, в тому числі незаконних ( пошкодження, псування, знищення) щодо наявного на території земельної ділянки майна. Щодо визнання дій Відповідача незаконними із зобов`язання працівників набувати статусу фізичної особи-підприємця, зазначає про те, що Відповідач не видавав жодних наказів з цього приводу і не може змушувати будь-якого працівника до зміни того правового статусу, яким наділений працівник. При цьому, всім працівникам відомо, що у разі наявності оголошень про укладення договорів на охорону майна, що перебуває під охороною Комунального підприємства, з третіми особами, що наділені правовим статусом суб`єкта господарювання, будь-яка особа, в тому числі і працівник Комунального підприємства, з відповідним правовим статусом суб`єкта господарювання, має право проходити відбір серед інших учасників на укладення договору. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Згідно раніше наданих письмових пояснень зазначив, що у слідчому управлінні ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 12013040650001281, внесеному до ЄРДР 06.03.2013 року за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України. Під час досудового слідства, 06.07.2017 року старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції Гончарук А.О. виносить постанову про передачу майна на відповідальне зберігання керівнику КП «Муніципальна Варта» Дніпропетровської міської ради Ткаченку Андрію Івановичу. У рамках вказаної справи на вказані об`єкти було накладено арешт, але Дніпровська міська рада не дивлячись на заборону, зі свого боку міняє адресу незавершеного будівництвом об`єкту та ставить на баланс одного з комунальних підприємств, яке підпорядковано Дніпровській Міській раді. У 2017 році під час розгляду скарг Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, суд зобов`язав повернути власнику [PERSON] чи його представникам нерухоме майно у вигляді незавершеного будівництва, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (до 15.10.2015 року [ADDRESS] ), але з боку досудового слідства для цього нічого не робиться, у зв`язку з чим відносно правоохоронців було порушено декілька кримінальних справ за ст. 382 КК України. Крім того, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2017 року зобов`язано слідчих, які здійснюють та будуть здійснювати досудове слідство у кримінальному провадженні № 120130406500001281 та № 12017040000000770, а також прокурорів, які є процесуальними керівниками в цих кримінальних провадженнях, забезпечити безперешкодний доступ [PERSON] та уповноваженим ним особам до будівельного майданчика з метою користування та збереження своєї власності рухомого майна у вигляді будівельної техніки та будівельних матеріалів, що розташовані на цьому майданчику та у недобудованому приміщенні. 11.03.2019 року, процесуальний керівник [PERSON] скасував постанову від 06.07.2017 року про передачу майна на відповідальне зберігання керівнику КП «Муніципальна Варта» Дніпропетровської міської ради Ткаченку Андрію Івановичу. На підставі зазначеного, слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області Марушкін С.І. виніс 17.04.2019 року Акт прийому - передачі захиснику [PERSON]., адвокату Шишкіну О.П.. 25.04.2019 року під час вирішення питання про повернення вказаної земельної ділянки та нерухомого майна у вигляді недобудованого багатоповерхового будинку з боку працівників КП «Муніципальна варта» ДМР відносно [PERSON] та другого захисника Дорохіна В., який також виконував обов`язки по захисту, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 397, 398 КК України. В позові [PERSON] пише, що представники власника будівлі на автомобілях привезли будівель матеріали. У [PERSON] не має договору на охорону об`єкта з КП «Муніципальна варта», у нього укладений договір по охороні нерухомого майна з охоронним агентством «Посейдон-К», пост агентства розташований біля входу на будівельний майданчик. По інформації охоронного агентства «Посейдон-К», 08.02.2020 року об 12 годі ніяких автомобілів не приїжджало. Крім того, [PERSON] , є власником нерухомого майна - незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що розташований за адресою : [ADDRESS] (до 15.10.2014 року [ADDRESS] ), (після 19.09.2017 року - [ADDRESS] ). На підставі Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою, посвідченого приватним нотаріусом Мошковською Н.М., за реєстровим №1026, укладеного 10.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , останній набув право власності на незавершене будівництво, шляхом передачі Іпотекодержателю від Іпотекодавця права власності на предмет іпотеки - нерухоме майно - незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно зареєстровано за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №10554815, реєстраційний номер нерухомого майна: 688588112101. Вказане нерухоме майно розміщене на земельній ділянці по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, якій присвоєно кадастровий номер : 1210100000:02:422:0113, загальна площа 0, 1669 га, цільове використання: житлова забудова і громадське призначення. Дніпровської міської ради земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:02:422:0113, знищується та розподіляється на інші кадастрові номери 1210100000:02:422:0126 та 1210100000:02:422:0127. Постановою від 21.11.2019 року Дніпровського апеляційного суду, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018 року скасовано та ухвалено нове. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково : «Усунути перешкоди [PERSON] [PERSON] та уповноваженим ним особам у користуванні належним [PERSON] на праві власності нерухомим майном площею 1088,8 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] (до 15.10.2014 року [ADDRESS] , після 19.09.2017 року [ADDRESS] ) шляхом зобов`язання Комунального підприємства Муніципальна варта Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75 ЄДРПОУ 37538877) надати вільний доступ [PERSON] та уповноваженим ним особам до належного на праві власності [PERSON] нерухомого майна площею 1088,8 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] (до 15.10.2014 року [ADDRESS] , після 19.09.2017 року [ADDRESS] )». Що б було неможливо виконати рішення суду була подана вигадана позовна заява та постановлена ухвала від 24.02.2020 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області судді Кухар Д.О. року по забезпечення позову. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області заборонено КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу КП «Муніципальна ванта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю. Постановив ухвалу про забезпечення позову суддя по суті вирішив спір ще до початку розгляду справи. Також заборонив юридичній особі займатися господарською діяльністю відповідно до статуту та зареєстрованими видами діяльності. Представник третьої особи вважає, що позовні вимоги вигадані повністю - події 08.02.2020 року не було і бути не могло і мають на меті зробити неможливим виконання рішення від 21.11.2019 року Дніпровського апеляційного суду. У зв`язку з цим, просив відмовити у позовних вимогах [PERSON] , ат також скасувати заходи забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно Наказу (Розпорядження) № 155-к від 29.11.2019 року, [PERSON] з 01.12.2019 року був прийнятий на роботу у Відділ швидкого реагування КП «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради на посаду водія автотранспортних засобів. Наказом Директора КП «Муніципальна варта» № 52-К від 10.02.2020 року [PERSON] , водію автотранспортних засобів відділу швидкого реагування, за порушення робочої інструкції п.п.4.9, 3.9, 3.10, в частині своєчасної доповіді диспетчеру та начальнику відділу швидкого реагування про знаходження на об`єкті сторонніх осіб та не вжиття заходів щодо його блокування, оголошено догану. Згідно копії договору на охорону об`єктів комунальної власності № 26 від 07.02.2012 року, Виконавець : КП «Муніципальна гвардія» Дніпропетровської міської ради», з однієї сторони, та Балансоутримувач : КП Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами», з іншої сторони, уклали договір, згідно з п.2.2 якого Виконавець в інтересах Балансоутримувача здійснює охорону та пропускний режим в межах Об`єктів, на умов і в порядку встановлених цим Договором та «Міського цільовою програмою захисту комунального майна територіальної громади міста від протиправних посягань на 2011-2013 роки», затвердженої рішенням Дніпропетрвоської міської ради від 06.04.2011 року № 12/10. Пунктом 2.1 Розділу 2 Даного договору передбачено, що виконавець здійснює охорону з моменту здачі Об`єктів під охорону і до моменту здачі Об`єктів охорони з-під охорони. В Розділі 3 Договору визначені обов`язки сторін, серед яких : Виконавець зобов`язаний забезпечити у межах наданих повноважень надійну охорону Об`єктів та матеріальних цінностей Балансоутримувача, що прийняті під охорону. З Додаткової угоди до Договору № 26 від 07.02.2012 року на охорону об`єктів комунальної власності від 17.10.2017 року вбачається, що у зв`язку з прийняттям Дніпровською міською радою рішення від 11.10.2017 року № 30/25 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] » доповнено в п. 1.1 розділ 1 «Предмет договору» адресу Об`єкта за якими здійснюється цілодобова фізична охорона, а саме : [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2019 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, та зазначено : «Усунути перешкоди [PERSON] та уповноваженим ним особам у користуванні належним [PERSON] на праві власності нерухомим майном площею 1088,8 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] (до 15.10.2014 року [ADDRESS] , після 19.09.2017 року [ADDRESS] ) шляхом зобов`язання Комунального підприємства Муніципальна варта Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75 ЄДРПОУ 37538877) надати вільний доступ [PERSON] та уповноваженим ним особам до належного на праві власності [PERSON] нерухомого майна площею 1088,8 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] (до 15.10.2014 року [ADDRESS] , після 19.09.2017 року [ADDRESS] )». Положеннями ч.1 ст. 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Згідно ст.139 КЗпП України,працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Частиною 1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення : догана; звільнення. Згідно ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. ( ст.149 КЗпП України). Згідно зі статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються і попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення. Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19жовтня 2016 року у справі N6-2801цс15, зазначено, що відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту чи акту, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. З аналізу норм трудового права, що регулює дані правовідносини, зокрема порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід дійти висновку, що для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов`язані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків як проступок має бути винним і не пов`язаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення; для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. У трудовому спорі в суді обов`язок по доказуванню законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, покладається не на позивача, а на відповідача. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що 10.02.2020 року Наказом № 52-К на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення робочої інструкції п.п.4.9, 3.9, 3.10, в частині своєчасної доповіді диспетчеру та начальнику відділу швидкого реагування про знаходження на об`єкті сторонніх осіб та не вжиття заходів щодо його блокування. Однак, відповідачем не було надано підтверджуючих документів, що саме на [PERSON] , який згідно Наказу № 155-к від 29.11.2019 року був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортного засобу у Відділ швидкого реагування, було покладено обов`язок своєчасної доповіді диспетчеру та начальнику відділу швидкого реагування про знаходження на об`єкті сторонніх осіб та вжиття відповідних заходів щодо його блокування. Таким чином, суд дійшов висновку, що законних та обґрунтованих підстав для винесення наказу № 52-К від 10.02.2020 року «Про винесення догани» [PERSON] у відповідача, не було, а тому цей наказ підлягає скасуванню. Що стосується позовних вимог про визнання незаконними дії Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради», спрямовані на укладення договорів на охорону майна з фізичними та юридичними особами, то суд вважає необхідним в задоволенні даної частини позовних вимог відмовити, виходячи з наступного. Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання № 51/30 від 21.02.2018 року було затверджено Статут Комунального підприємства «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, згідно 2 п.п.2.1 якого метою створення і діяльності Підприємства є : господарська діяльність для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою отримання прибутку. Предметом господарської діяльності Підприємства для реалізації зазначеної мети, зокрема є здійснення заходів, спрямованих на забезпечення збереження цілісності майна, відвернення та недопущення безпосередніх посягань на таке майно, припинення несанкціонованого доступу до нього, охорона власності та громадян на договірних засадах та в інших випадках, визначених чинним законодавством ( п.2 пп.2.2 Статуту). Як було встановлено в судовому засіданні, КП «Муніципальна варта» не є власником або користувачем будівлі, об`єкта самочинного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а лише виконує функції виключно з охорони майна, що підтверджується Додатковою угодою до Договору № 26 від 07.02.2012 року на охорону об`єктів комунальної власності. Будь-яких прав щодо користування і розпорядження майном Відповідач не має. Позивач, як працівник підприємства, не має права впливати на господарську діяльність юридичної особи та визначати напрямки діяльності комунального підприємства, а тому вимоги про обмеження Відповідача у праві на укладення договорів на охорону є безпідставними. Виходячи з такого, забезпечення позову у спосіб заборони судом Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу Комунальним підприємством «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] адреса: [ADDRESS] в межах земельних ділянок за наступними кадастровими номерами : 1210100000 :02:422:0127, 1210100000:02:422:0126 (1210100000:02:422:0113) порушує законні права та інтереси відповідача. При цьому об`єкт продовжує перебувати під охороною лише найманих працівників комунального підприємства, що може створити можливість для третіх осіб використати такий стан для проникнення на територію земельних ділянок і здійснення будь-яких дій, в тому числі незаконних ( пошкодження, псування, знищення) щодо наявного на території земельної ділянки майна. Щодо визнання дій Відповідача незаконними із зобов`язання працівників набувати статусу фізичної особи-підприємця, слід зазначити, що Відповідач не видавав жодних наказів з цього приводу і не може змушувати будь-якого працівника до зміни того правового статусу, яким наділений працівник. Крім того, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 24.02.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено та заборонено Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради, (код ЄДРПОУ 37538877) вчинення будь-яких дій, спрямованих на передачу Комунальним підприємством «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради під охорону або для будь-яких інших цілей, що передбачають доступ, охорону, зберігання та користування, фізичним та юридичних особам будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] в межах земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: 1210100000 :02:422:0127;1210100000:02:422:0126 (1210100000:02: 422: 0113). Частинами 1,7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що с уд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.ст. 3, 139, 147, 147-1, 149, 150 КЗпП України, Постанови Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та

Outcome: partial