Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про зміну способу стягнення аліментів, відповідно до якого просить суд: змінити стягнення спосіб аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення суду 28.02.2013 року. Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю. Вказує, що 28.02.2013 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по цивільній справі № 495/596/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 400 грн, однак розмір аліментів, призначений за вищевказаним рішенням суду є менший за встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. На підставі вищевикладеного вона і звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові, окрім того вказала, що матеріальний стан її на теперішній час погіршився, з огляду на знецінення грошової одиниці гривні, суттєво зросли ціни та продукти харчування, одяг та ліки, розмір аліментів, які вона отримує не достатній для нормального рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, вона постійно хворіє та дитина також хворіє, в неї проблеми зі зором, в зв`язку з чим вони постійно звертаються до лікаря окуліста, що підтверджується медичними документами. Відповідач та його представник з позовними вимогами позивача не погодилися, вказуючи, що відповідач в теперішній час одружився та має на утриманні дитину [PERSON] , [INFO] , склад його сім`ї складає: дружина [PERSON] , донька - [PERSON] , 2005 року народження; син [PERSON] , 2017 року народження. Вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони від зареєстрованого шлюбу, укладеного 18 травня 1996 року у Затоківській селищній раді Білгород - Дністровської міськради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 03, мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявною в матеріалах справи. /л.с. 7/ У відповідності до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року по справі № 495/596/13-ц, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєстрований 18 травня 1996 року у Затоківській селищній Раді Білгород - Дністровської міськради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 03, які від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та стягнення коштів на утримання дружини - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Затока, м. Білгород - Дністровський, Одеської області, що проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 05.02.2013 року та до досягнення їх дитиною - донькою [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Затока, м. Білгород - Дністровський, Одеської області, що проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 05.02.2013 року та до досягнення дітьми повноліття. /л.с. 8-10/ Позивач у своєму позові зазначає, що в теперішній час визначений розмір аліментів, що стягується з відповідача є недостатнім для забезпечення доньки усім необхідним, її потреби з віком змінились у напрямку їх збільшення, а позивач не має достатньо доходів. Вказує, що матеріальне становище відповідача наразі поліпшилось, він має стабільний достатній дохід, а тому зміна способу стягнення аліментів в даному випадку є доречною. В свою чергу відповідач приєднав до матеріалів справи докази зміни свого сімейного стану. Так, згідно довідки № 95 від 08.04.2019 року, виданої виконавчим комітетом Затоківської селищної ради, гр. [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: він сам, його дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Також, у підтвердження наведеної вище інформації приєднав до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб укладено повторно з [PERSON] /,копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] /про народження сина [PERSON] у новому шлюбі/, та копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] /доньки дружини [PERSON] / Позивач же обґрунтовуючи наявність підстав для звернення до суду з відповідним позовом приєднала до матеріалів справи, копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого - [PERSON] , з якої можна встановити, що дитина з 12.06.2019 по 21.06.2019 перебувала на «Д» обліку з діагнозом пневмонія, гострий отит. Окрім того, дитина має скарги на погіршення гостроти зору. Більш того, позивач вказувала на наявність хвороб і у неї самої, про що приєднала копію виписки із своє медичної карти, протокол дослідження. За ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.07.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2118 грн, до 6 років - 1699 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що чинним законодавством визначена можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, прийнявши до уваги, що розмір аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28.02.2013 року по справі № 495/596/13-ц станом на сьогоднішній день є значно нижчим, передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, що визначений як не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вікову категорію дитини, прийнявши до уваги визначений законодавством розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів в залежності від кількості дітей, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, взявши до уваги і зміну сімейного стану відповідача, наявність у нього інших утриманців, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . У відповідності до ч.1 п.6 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує також питання:як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. У відповідності ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За таких обставин, оскільки позивачем не наведено розрахунку суми, витраченої на правову допомогу, а отже не обґрунтовано заявлену вимогу про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу, з урахуванням того, що згідно квитанції № 1196/111 не вбачається чіткого розрахунку послуг та кількості годин, за яких компенсація витрат на правову допомогу становила 700 грн, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу є недоведеними та необґрунтованими в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial