Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 03.11.2017 року, просили визнати за [PERSON] право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на 3/4 частин нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на 1/4 частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; реєстрацію права власності на нерухоме майно покласти на Департамент реєстрації Житомирської міської ради. В обгрунтування вимог позивачі пояснили, що [INFO] померла [PERSON] Після смерті останньої залишилось майно, а саме нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачі у встановлений строк звернулись до приватного нотаріуса для оформлення спадкових прав. Проте, постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. було відмовлено у видачі свідоцтв у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності вказаного майна спадкодавцеві. Від позивачів надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Від представника відповідача - Житомирської міської ради Сищук Н.М. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала (а.с. 79). Від Головного територіального управління юстиції в Житомирській області надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника управління. Крім того зазначено, що Головне територіальне управління юстиції в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо реєстрації права власності (а.с. 77-78). Представник третьої особи - Богунської районної ради м. Житомира в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). 14.02.2013 року [PERSON] та [PERSON], які є чоловіком та сином [PERSON], відповідно, звернулись до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 29). 10.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON], а саме на нежитлову будівлю (ательє), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37, 38). Відповідно до заяви від 10.03.2016 року [PERSON] зазначив, що на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує. Майно, в тому числі нежитлова будівля ( ательє) № 50 , що знаходиться за адресою [ADDRESS] є особистою власністю його дружини. Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. від 10.03.2016 року №96/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю (ательє), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належну [PERSON], яка померла [INFO]. Нотаріальну дію не вчинено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вказаного майно спадкодавцеві, а саме відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нежитлову будівлю (ательє), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Також встановлено, згідно Договору купівлі-продажу від 27.11.2003 року та Інформаційної довідки №86275849 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення (ательє), загальною площею 466,1 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 8, 19-21). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачами правильно визначено спосіб захисту майнових прав шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, разом з тим, позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Як встановлено з предмету позову, позивачі просять визнати право власності на спадкове майно в частинах, а саме за [PERSON] - 3/4 та за [PERSON] - 1/4. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З матеріалів справи встановлено, що письмової угоди між спадкоємцями (позивачами), посвідченою нотаріусом щодо нерухомого майна про зміну розміру частки у спадщині, не укладалось. За таких обставин, з урахуванням заяви [PERSON] від 10.03.2016 року, зі змісту якої нежитлова будівля ( ательє) [ADDRESS] є особистою власністю його дружини, за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно - нежитлове приміщення (ательє), загальною площею 466,1 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] у рівних частинах, а саме по 1/2 частині за кожним. Вимоги позивачів про покладення на департамент реєстрації Житомирської міської ради обов'язок реєстрації права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. За таких обставин, покладення обов'язку реєстрації права власності на Департамент реєстрації Житомирської міської ради є дублюванням вказаної вище норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому вказана вимога є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Outcome: partial