Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивачка 05 травня 2020 року звернулася у суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 до 2008 року і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] . Відповідач ухиляється від утримання доньки, яка проживає з нею, хоча фізично здоровий, працездатний та має можливість сплачувати аліменти, так як працює за кордоном та його середній заробіток складає 1 000 дол. США. За наведеного, враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Разом з тим, сторонам було повідомлено, що із врахуванням положень ч.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України, який доповнений Законом №540-IX від 30.03.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.» Процесуальні строки, які були продовжені, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Сторони не скористались своїм правом та протягом 20-ти днів не подали заяв на продовження процесуальних строків. 14.07.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, покликаючись на те, що він не відмовляється від свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки, однак не в заявленому позивачкою розмірі, оскільки він не працює, на обліку у Пенсійному Фонді України та у Львівському обласному центрі зайнятості не перебуває, відповідно жодних доходів не отримує. Окрім цього, він вдруге створив сім`ю і у нього на утриманні є малолітній син [PERSON] , [INFO] , чому просить позовну заяву задовольнити частково та стягувати з нього на утримання доньки аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття з моменту набрання рішенням законної сили. 23.07.2020 року позивачка подала відповідь на відзив, в якій ствердила, що саме у зв`язку із запровадженням карантину відповідач немає змоги працювати за кордоном, однак на даний час він неофіційно працює на будівництві та отримує заробітну плату в розмірі 20000 грн, а тому вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 5000 грн. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Із змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня у розмірі 1779 грн, з 1 липня - 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року до 31 жовтня 2008 року (а.с. 4) і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстрована. Також судом встановлено, що відповідач 20.02.2013 р. вступив зареєстрував шлюб із [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від вказаного шлюбу у відповідача - [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 458 від 01.07.2020 року відповідач зареєстрований за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Будьків, ден також зареєстровані зареєстровані [PERSON] - голова д/г, та малолітній [PERSON] . Відповідно до відповідей Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 08.07.2020 р. за № 13156, Пустомитівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.07.2020 р. за № 1816/02.24-11 та Пустомитівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 07.07.2020 р. за № 217 [PERSON] офіційно не працює, на обліку у Пенсійному фонді України та у Пустомитівській районній філії Львівського обласного центру зайнятості не перебуває, пенсію та допомогу по безробіттю не отримує, інформація про доходи в Державній податковій службі Головного управління ДПС у Львівській області відсутня. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial