Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В січні 2014 р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом з подальшим уточненням позовних вимог до відповідачів, в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачами договір побутового підряду від 15.12.2012 року, стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь 5541 гривень вартості товару, стягнути з відповідачів у солідарному порядку 206,1 гривень пені, стягнути з відповідачів у солідарному порядку, спричинену мені матеріальну шкоду в сумі 1385 гривень та 2000 гривень моральної шкоди, а всього стягнути з відповідачів на її користь 9132,1 гривень. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила свого представника, який надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив про задоволення уточнених позовних вимог з підстав, викладених в позові. Відповідачі в судові засідання не зявилися, повідомлені судом належним чино, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто в порядку заочного розгляду, так як у справі достатньо доказів про права та обов'язки сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. У грудні 2012 року у с. Сапетня, Миколаївського району, Миколаївської області , ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] та їх працівники пропонували мешканцям села виготовити та встановити металопластикові вікна. Позивачка, погодившись на пропозицію відповідачів, звернулася для оформлення Договору до їх офісу, розташованого на той час по [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не мала всієї суми грошових коштів, відповідачі запропонували їй оформити кредит через представника ПАТ «А-Банк», який знаходився у приміщенні офісу відповідачів. 15.12.2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], було укладено договір побутового підряду. відповідно до умов якого ФОП [PERSON], зобов'язувався у 25 денний термін виготовити та встановити у житловому будинку [ADDRESS] три металопластикові вікна з профілю Win Bau , вартістю 5541 гривню. В той же день між [PERSON] та представником ПАТ «А-Банк» було оформлено кредитний договір № AN3NRG101870101 , на підставі якого позивачу було надано позику в сумі 6926 гривень, строком до 14 грудня 2014 року, з яких 5541 гривня було у безготівковій формі перераховано на рахунок ФОП [PERSON], як оплата вартості товару, а решта суми перерахована Приватному акціонерному товариству ««Страхова компанія «Інгосстрах» №1», як страховий платіж. Відповідно до умов кредитного договору, позивачка зобов'язана повернути банку до зазначеного строку 10462,01 гривень основного кредиту та відсотків. Як вбачається з письмової відповіді ПАТ «А-БАНК» від 25.06.2013 року вих. № 20.1.0.0.0/7-130419/41, грошові кошти у розмірі 5541 грн. були перераховані на рахунок ФОП [PERSON]. Відповідно до ст. 865 ч. 1,2 ЦК України, за договором побутового підряду підрядчик, якій здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) визначену роботу призначену для задоволення побутових і інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. Відповідно до ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним в належній формі, якщо підрядчик видав замовнику квитанцію або інший документ, який підтверджує укладання договору. Відсутність у замовника цього документу не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладання договору або його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору і вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог які звичайно пред'являються. Відповідачі, взяті на себе договірні зобов'язання у встановлений договором строк не виконали, не виготовили та не встановили металопластикові вікна у будинку [PERSON] . сплачені нею грошові кошти не повернули. Вартість металопластикових вікон згідно умов вказаного договору становить 5541 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Кредит , отриманий для придбання вікон у ПАТ «А-Банк», кредитний договір № NK09FM15041952 на суму 6926 гривень, позивачкою достроково погашений, що підтверджується відповідною довідкою. Вказані обставини підтверджуються також Постановою про закриття кримінальної справи від 10.10.2013 року, копіями заяв ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] на ім'я голови правління ПАТ "А-Банк" від 19.04.2013 р. , в яких вони визнають факт укладення договору з позивачем та факт ненадання товару. Таким чином, між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір, предметом якого є купівля-продаж товарів (виробів з ПВХ) та виконання підрядних робіт (надання) послуг (встановлення цих виробів). Тобто відносини за даними договорами підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» та нормами ЦК України, які регулюють відносини побутового підряду. Положеннями ст. 12 цього Закону встановлено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків. Такий документ повинен містити інформацію про: 1) дату укладення договору; 2) найменування та місцезнаходження продавця (виконавця); 3) найменування продукції; 4) ціну; 5) строк виконання робіт (надання послуг); 6) інші істотні умови договору; 7) права та обов'язки сторін договору. Укладений між сторонами справи договір відповідає зазначеним умовам. При цьому, хоча в договорі зазначено, що він укладений з ФОП [PERSON], проте кошти за наданий товар перераховані на рахунок ФОП [PERSON], суд вважає доведеним, що в договірні відносини з позивачкою вступили обидва відповідачі , що також підтверджується їх заявами про фактичне визнання цих обставин (а.с. 10-11). Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п. 4.2 договору побутового підряду, у разі невиконання виконавцем зобов'язання у встановлений договором строк, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,01% від вартості товару за кожний день прострочки. Відповідачі прострочили виконання зобов'язання на 372 дня, а за таких обставин зобов'язані виплатити мені в сумі 206 грн. 10 коп. ((5541х0,01)/100)х 372). При вирішенні спорів про захист прав споживача слід урахувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязання , в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Надані позивачкою докази відповідачами не спростовані, підтверджуються встановленим у справі обставинам. Стосовно позовних вимог про відшкодування компенсації моральної шкоди, загальні положення про її відшкодування закріплені ст.ст. 23,1167 ЦК України. Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за шкоду,завдану внаслідок дефекту продукції» в ред. від 19.05.2011 р., ст.711 ЦК України визначено поняття шкоди -як завдані внаслідок дефекту продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошколдження або знищення будь-якого обєкта права власності , за винятком самої продукції, що має дефект. Таким чином, з аналізу цих норм, а також параграфу 3 глави 82 ЦК України випливає, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода спричинена життю або здоров'ю споживача, що позивачем не доведено. Згідно з вимогами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов його виконання. За такого, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. Також суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку, спричинену матеріальну шкоду в сумі 1385 грн., яка складається з витрат на оформлення кредитного договру та сплати поцентів та інших виплат за ним. Так, такі витрати не перебувають в прямому причинному зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань за договором, оскільки в будь-якому випадку позивачка повинна була нести ці витрати при оформленні кредитного договору, який не є недійсним та не підлягає розірванню в звязку з невиконанням підрядних зобов'язань . Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню по 121 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Outcome: partial