Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист ділової репутації, в якому зазначив, що в кінці березня 2016 року [PERSON] у своєму друкованому листі, який розповсюджував через поштові скриньки громадян зазначив недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності та поширив її. Поширена відповідачем негативна недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача та зокрема завдає шкоди його діловій репутації. У зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно позивача, працівники останнього знаходяться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого у них різко знизилась працездатність, що в свою чергу негативно впливає на виконання ними трудових ( посадових) обов'язків, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та обґрунтував його обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що у його листі-зверненні до виборців зазначено про витрати коштів сільського бюджету на утримання органів управління сільської ради, а в позовній заяві йде мова про загальний фонд заробітної плати, а це зовсім різні речі. Утримання органів управління сільської ради по звіту про виконання видаткової частини загального фонду бюджету Дружелюбівської сільської ради за 2015 рік складає в сумі 683717,00 грн., по звіту про виконання видаткової частини спеціального фонду за 2015 рік складає 35990,00 грн., загалом 719707,00 гривень. Проведений ним аналіз витрат коштів бюджету сільської ради на утримання органів управління з розшифровкою додається до заперечення. Дані з його аналізу одержані згідно наданих відомостей на його офіційні звернення до голови виконавчого комітету [PERSON] від 02.02.20016 та від 24.02.2016. З офіційних документів, які надані на його звернення вбачається, що підрахунки ним проведені вірно і інформація викладена в листі до виборців відповідає дійсності. Крім того звертає увагу суду на вимоги п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно якої він, як депутат сільської ради, зобов'язаний «... не рідше одного разу на півріччя інформувати виборців про роботу місцевої ради та її органів, про виконання планів та програм економічного і соціального розвитку, інших місцевих програм, місцевого бюджету, рішення ради і доручень виборців...». Також повідомив, що перед тим як надсилати виборцям листівки у 50 примірниках, направив для повідомлення один примірник Дружелюбівській сільській раді, Добровеличківського району, Кіровоградської області. Усі підрахунки витрат сільського бюджету ним зроблено правильно. Таким чином, він виконував свої обов'язки та не перевищував своїх повноважень і не оприлюднював недостовірну інформацію. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Відповідно до ч.2 п.15 ППВСУ Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи № 1, від 27.02.2009 року, під поширенням інформації слід розуміти її повідомлення в любій формі хоча б одній особі. Судом з 'ясовано, що приблизно в кінці березня 2016 року [PERSON] у своєму листі адресованому виборцям Дружелюбівської сільської ради зазначив наступне: «...сільський бюджет для утримання органів управління сільської ради в 2015 році на 9 працівників сільської ради складав 719707 грн., а забезпечення населення послугами соціальних потреб із сільського бюджету на 800 чоловік населення в 2015 році склало 806362 грн. ...»; «... витрата коштів сільського бюджету на одного працюючого сільської ради складає 79967,44 грн., а витртата коштів сільського бюджету на одного жителя громади складає 1007,95 грн. ...». В судовому засідані з'ясовано, що листівки із зазначеною інформацією розповсюджені [PERSON] тиражем 50 листівок шляхом поштового відправлення громадянам. В судовому засіданні сторонами не заперечувався факт поширення інформації [PERSON] листівками, які адресовані виборцям у кількості 50 примірників. Зазначене також підтверджується наявним в матеріалах справи поясненням [PERSON] ( а.с.7). Згідно наданого позивачем звіту по мережі, штатах і контингентах установ, що фінансуються з місцевих бюджетів по КФК 010116 «органи місцевого самоврядування» за 12 місяців 2015 року кількість посадових осіб Дружелюбівської сільської ради складає 6 чоловік. Згідно звіту про надходження та використання коштів загального фонду за 2015 рік фонд оплати праці посадових осіб Дружелюбівської сільської ради складає 308467 гривень. Судом з'ясовано, що відповідач у листі-зверненні адресованому виборцям зазначав про витрати коштів сільського бюджету на утримання органів управління сільської ради. У розрахунок витрат сільського бюджету для утримання органів управління та до витрат коштів сільського бюджету на одного працюючого сільської ради відповідачем включено за 2015 рік фонд оплати праці посадових осіб Дружелюбівської сільської ради, який складає 308467 гривень, нарахування на заробітну плату в сумі 151769 грн., предмети, матеріали обладнання та інвентар в сумі 89778 грн., оплату електроенергії 10609 грн., оплату послуг крім комунальних в сумі в сумі 22340 гривень, а також видаткової частини спеціального фонду бюджету Дружелюбівської сільської ради в сумі 35990 гривень. Загальна сума зазначених витрат складає 719707 гривень. Суд зазначає, що видатки для утримання органів управління, витрати коштів спеціального фонду, а також код економічної класифікації 2240 „Оплата послуг (крім комунальних) призначені для чіткого розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій місцевого самоврядування. Економічна класифікація видатків бюджету забезпечує єдиний підхід до всіх учасників бюджетного процесу з точки зору виконання бюджету. Видатки на державне управління Дружелюбівської сільської ради включають витрати на функціонування органів місцевого самоврядування. Планування видатків на утримання органів державного управління здійснюється у формі складання індивідуальних і зведених кошторисів доходів та видатків. Разом із кошторисом затверджується штатний розпис державного управління, включаючи їх структурні підрозділи. Надходження коштів спеціального фонду місцевих бюджетів, направляються на спеціальні витрати. А тому кошти для утримання органів управління та спеціального фонду місцевих бюджетів не можуть розподілятися на одного працюючого сільської ради, що не відповідає дійсності та наданій інформації [PERSON] своїм виборцям. Крім того, розподілу на кожного працюючого в Дружелюбівській сільській раді підлягає фонд оплати праці за 2015 рік, який складає 308467 гривень на кількість працюючих в Дружелюбівській сільській раді. В судовому засіданні також з'ясовано, що [PERSON] у листі до виборців зазначив 9 працюючих у Дружелюбівській сільській раді згідно наданої позивачем розшифровки до звіту про виконання видаткової частини загального фонду бюджету Дружелюбівської сільської ради за 12 місяців 2015 року ( а.с. 20-22). Згідно звіту по мережі, штатах і контингентах установ, що фінансуються з місцевих бюджетів по КФК 010116 за 12 місяців 2015 року кількість штатних одиниць у Дружелюбівській сільській раді становить 6 працюючих (а.с.5). Однак суд вважає, що невірне зазначення кількості працівників сільської ради не заподіяло шкоди діловій репутації, враховуючи ту обставину, що така інформація надана самим позивачем. Також в судовому засіданні з'ясовано, що у витрати коштів сільського бюджету на одного жителя громади [PERSON] включено наступне: інші виплати населенню за КФК 2730 в сумі 43 769 гривень; ремонт доріг в сумі 481250 грн.; благоустрій міст, сіл, селищ в сумі 13680 грн.; послуги по підвезенню дітей в сумі 131005 грн.; оренда гаража в сумі 5460 гривень; ремонт водопроводу в сумі 131200 гривень . Суму зазначених витрат, яка складає 806362 гривень, [PERSON] розділив на 800 жителів територіальної громади. Суд зазначає, що відповідачем вибірковим способом визначено суму витрат коштів, яку поділено на кількість жителів громади. Зазначений позивачем порядок розподілу витрат на одного жителя громади не передбачений жодним нормативно-правовим актом. Крім того, з огляду на інформацію у виборчому листі, то витрата коштів сільського бюджету складає 79967, 44 гривень, а витрата коштів сільського жителя громади складає 1007,95 гривень, що також вказує на недостовірність такої інформації так як в судовому засіданні відповідачем не доведена обставина, що сільською радою витрачались кошти у зазначених розмірах саме на працівників сільської ради та на жителів громади села. Також зазначена інформація, що витрата коштів сільського бюджету на одного працюючого сільської ради складає 79967,44 грн.; витрата коштів сільського бюджету на одного жителя громади складає 1007,95 грн. носить порівняльний характер в негативну сторону для позивача, яка об'єктивно в судовому засіданні не підтверджена. Суд зазначає, що зазначена [PERSON] інформація суперечить положенням Бюджетного кодексу України та Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України "Про внесення змін до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету" від 21.06.2012 р. № 754. Статтею 70 Бюджетного Кодексу України передбачено, що видатки місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією програм, перелік яких визначено статтями 8891 Кодексу. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що інформація, яка наявна в листі адресованого виборцям Дружелюбівської сільської ради: «...сільський бюджет для утримання органів управління сільської ради в 2015 році на 9 працівників сільської ради складав 719707 грн., а забезпечення населення послугами соціальних потреб із сільського бюджету на 800 чоловік населення в 2015 році склало 806362 грн. ...»; «... витрата коштів сільського бюджету на одного працюючого сільської ради складає 79967,44 грн., а витрата коштів сільського бюджету на одного жителя громади складає 1007,95 грн. ...», - є недостовірною. Зазначена інформація [PERSON] була доведена до відома виборців, що принижує ділову репутацію та авторитет Дружелюбівської сільської ради, Добровеличківського району, Кіровоградської області як органу місцевого самоврядування. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Суд вирішуючи дану справу, виходить з розуміння поняття ділової репутації, тобто набута за певний період часу позитивна (нейтральна чи негативна) громадська оцінка ділових і моральних якостей фізичної чи юридичної особи; набір соціально значущих якостей, з якими їх носій асоціюється в очах своїх колег, партнерів, клієнтів, споживачів послуг чи товарів, шанувальників, виборців тощо. Суд вважає, що способом захисту ділової репутації юридичної особи є спростування відомостей, які їх порочать. Порядок спростування відомостей встановлюється законом або судом. Розгляд справ про захист честі й гідності надає широкі можливості для підвищення культури спілкування між людьми, глибшого зясування причин поширення недостовірної інформації. Під поняттям «спростування» розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись у формі ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Спростування недостовірної інформації як спеціальний спосіб захисту особистих немайнових прав особи має застосовуватись незалежно від того, була в діях заподіювача вина чи ні (ч. 6 ст. 277 ЦК України). Частиною 7 статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Враховуючи зазначені законодавчі положення та правову позицію постанови Пленуму Верховного суду України, суд вважає за необхідне змінити спосіб спростування недостовірної інформації, шляхом зобов'язання [PERSON] протягом 1 (одного) місяця від дня набрання рішенням законної сили спростувати інформацію у такий самий спосіб, шляхом роздрукування та розповсюдження листів виборцям, яким направлялась недостовірна інформація. На підставі ст. ст.34,40 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.23,273,277, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи ,

Outcome: partial