Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.08.2010 року та просить суд стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованість у розмірі 95498,40 гривень, яка складається з наступного: 3044,15 гривень - заборгованість за кредитом; 83693,70 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3736,82 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф /фіксована частина/; 4523,73 гривень штраф /процентна складова/; 1762 гривень - судовий збір, вказуючи, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, у свою чергу, прийняла на себе зобовязання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. В звязку з порушенням позичальником виконання зобовязань за кредитним договором б/н від 19.08.2010 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача, у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання в якому підтримує у повному обсязі свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі та з врахуванням наданого нею відзиву на позовну заяву згідно з яким вимоги банку визнає частково. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н у вигляді заяви. У відповідності до вказаного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 3200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.ст. 1046-1048, 1054, 525, 611 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити обумовлені проценти. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. У разі порушення зобовязання позикодавець вправі вимагати сплати неустойки. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у [PERSON] заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За наданим позивачем [PERSON] заборгованість відповідача перед банком становить 95498,40 гривень, що складається з: 3044,15 гривень - заборгованість за кредитом; 83693,70 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3736,82 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф /фіксована частина/; 4523,73 гривень штраф /процентна складова/. В наданому суду відзиву на позовну заяву [PERSON] просить суд застосувати позовну давність до заявлених матеріальних вимог. Разом з тим, наданий відповідачем розрахунок заборгованості судом не приймається, оскільки при його складанні відповідач не правильно зрозумів та застосував норми інституту позовної давності. Так, при здійсненні розрахунку заборгованості необхідно враховувати суми видів заборгованості за останні три роки, що передували дню звернення позивача до суду. Відповідно до\~статті 256 ЦК України,\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України,\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору установлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами, отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~ з моменту порушення строку його погашення. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.\~ Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. У відповідності до наданого суду розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.08.2010 року, поточна заборгованість за кредитом в таблиці становить 1 749,84 гривень. Одночасно суд звертає увагу на те, що підсумовуючі дані таблиці позивач розмір заборгованості вказує 3\~044,15 гривень, проте вказана сума не прослідковується в самій таблиці розрахунку, тому суд враховує дані саме розрахункової таблиці, які відображають розмір боргу станом на кожний платіжний період. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 14.03.2018 року. Таким чином строк позовної давності до чергових платежів основної суми боргу та похідних платежів починається з 14.03.2018 року. За даними розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.08.2010 року, поточна заборгованість за кредитом станом на 18.03.2015 року становить 1 749,84 гривень. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1749,84 гривень. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 29 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами в розмірі 83 693,70 грн. З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом в період з 19.08.2010 року по 18.03.2015 року становила 4 245,52 гривень, отже, з врахуванням строків позовної давності, вказана вимога підлягає задоволенню в частині 79\~448,18 гривень (83693,70 - 4245,52). Крім того, частиною третьою пункту 31 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ передбачено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Таким чином, до позовної вимоги про стягнення пені з комісією у розмірі 3\~736,82 гривень також необхідно застосувати строки позовної давності. Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Станом на 28.03.2017 року сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) становила 2 636,82 гривень. Тобто, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованостей за пенею підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1100 гривень (3736,82 - 2636,82). Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5\~023,73 гривень, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком нараховані штрафи, які згідно позовної заяви, складаються з: 500,00грн. - фіксована частина, 4523,73 грн. - процентна складова. Оцінивши зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 5 023,73 грн. суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, оскільки банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання. Тому вимоги позову є частково обґрунтованими, за виключенням також стягнення штрафу в розмірі 5\~023,73 гривень. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19.08.2010 року у розмірі 82\~298,02 грн. (1749,84+79448,18+1100). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial