Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо - транспортною пригодою. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20 квітня 2010 року близько 21-00 відповідач перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не маючи права на керування транспортними засобами, управляв автомобілем «ЗАЗ - 968 МБ», державний номерний знак [NUMBER]. Рухаючись на автомобільному шляху біля будинку № 31 по вул. Маяковського, с. Булавінка, м. Єнакієве, був осліплений фарами невстановленого автомобіля, що рухався у зустрічному напрямку. В результаті чого відповідач, в порушення Правил дорожнього руху України, скерував автомобіль до лівого краю автомобільної дороги та продовжив рухатись. Діючи з злочинною недбалістю, не врахував обстановку, яку міг та повинен був передбачити, скоїв наїзд на позивачку, внаслідок чого їй було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Крім того позивачка зазначає, що після спричинення тілесних ушкоджень у неї сталося переривання вагітності. 15 січня 2013 року за вироком суду відповідача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засуджено до двох років обмеження волі. Крім того відповідача зобов'язано відшкодувати на користь відповідачки матеріальні збити у розмірі 2042,35 грн. та моральні збитки у розмірі 10000 грн. Вважаючи вирок суду, у частині стягнення з відповідача зазначених матеріальних коштів не достатньо справедливим, оскільки було завдано значної моральної шкоди, що виразилась у фізичних та моральних стражданнях в наслідок ушкодження її здоров'я, порушенні устрою її життя, позивачка подала до Апеляційного суду Донецької області апеляційну жалобу про зміну вироку у відношенні відповідача. 19 червня 2013 року ухвалою колегії суддів кримінальної палати Апеляційного суду Донецької області відповідач був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Та позивачці було роз'яснено, що для задоволення своїх позовних вимог вона має право звернутися до суду першої інстанції у порядку цивільного судочинства. В наслідок чого позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] маральної шкоди у розмірі 50 000 грн, оскільки добровільно моральну шкоду позивачці не відшкодовує. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, а саме, просив суд зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 25000 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що вже у добровільному порядку відшкодував позивачці завдану моральну шкоду у розмірі близько 6000 грн., та не заперечує проти стягнення з нього за рішенням суду 10000 грн. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 20 квітня 2010 року близько 21-00 відповідач перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не маючи права на керування транспортними засобами, управляв автомобілем «ЗАЗ - 968 МБ», державний номерний знак [NUMBER]. Рухаючись на автомобільному шляху біля будинку № 31 по вул. Маяковського, с. Булавінка, м. Єнакієве, був осліплений фарами автомобіля, що рухався у зустрічному напрямку. В результаті чого відповідач, в порушення Правил дорожнього руху України, скерував автомобіль до лівого краю автомобільної дороги та продовжив рухатись. Діючи з злочинною недбалістю, не врахував обстановку, яку міг та повинен був передбачити, скоїв наїзд на позивачку в наслідок чого їй було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що встановлено та підтверджується вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 15 січня 2013 року (а.с.5-10). Вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 15 січня 2013 року встановлено, що у відповідності до судово - медичної експертизи у позивачки, маються: вивих правого плеча, перелом більшого бугорка плечової кості, закритий перелом лонної та седалищьної костей з права, що виникли в наслідок дії тупих предметів, якими могли бути частини автомобіля при дорожньо - транспортній пригоді, можливо в строк вказаний позивачкою, та відносяться до тенісних ушкоджень середньої тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров'я. Переривання вагітності при винесені висновку не ураховувалась, оскільки у позивачки було мимовільне переривання вагітності раніше у 2009 році, а безпосередньо перед травмою у позивачки також була погроза переривання вагітності, тому між фактом спричинення тілесних ушкоджень та перериванням вагітності причинного слідчого зв'язку не має. (а.с.7). 15 січня 2013 року за вироком Єнакіївського міського суду Донецької області відповідача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.10). Згідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 квітня 2010, перебувала тривалий час на стаціонарному лікуванні в наслідок завдання її здоров'ю істотної шкоди. Фізичний біль та страждання, які завдано позивачці, призвели до порушення звичного устрою її життя, відчувава нервову напругу та переживання щодо свого здоров'я, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру заподіяної позивачці моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнала позивачка, важкість вимушених змін в житті позивачки, характер додаткових зусиль для організації його життя. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки завдану моральну шкоду у розмірі 10000 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору. За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial