Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.05.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 17 років вона підтримує фактичні подружні стосунки з відповідачем. Від сумісного життя має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає алкогольними напоями, не надає їй коштів на утримання сина. Вона повністю утримує сина. Відповідач немає утриманців, має можливість надавати допомогу на утримання сина. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина 2000грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені в позовній заяві обставини, Просила задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та розгляд справи був попереджений належним чином, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача за згодою позивача, постановляючи заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони підтримували фактичні подружні стосунки, від сумісного життя мають сина [PERSON], [INFO] . Згідно довідки Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за №1365/01-14 від 5 листопада 2016 року, реєстрація народження [PERSON] 28 березня 2001 року була проведена відповідно до ст.126 СК України. Згідно до пояснень позивачки та довідки ЛКП «Левандівка» від 2.03.2016 року за №795 [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно по 2000 грн. на утримання сина , на підставу своїх вимог не надала суду відомостей про розмір доходу відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Виходячи з того, що за правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а суд фактично не має таких відомостей про відповідача, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікуна підставі ст.183 СК України.

Outcome: partial