Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 28.08.1997 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що сімейні відносини з відповідачем погіршилися через тяжке матеріальне становище. У зв'язку з цим чоловік змушений був поїхати на роботу до Російської Федерації, де працював протягом року, приїзджаючи кожних три місяці додому. Позивачці стало відомо, що в нього в Росії є інша жінка, а також народилася спільна дитина. Впродовж тривалого часу, як зазначає позивачка, сторони разом не проживають і не підтримують будь-яких сімейних відносин. Вказані обставини призвели до втрати почуття поваги та любові між сторонами, подальше сумісне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею та залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності, згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштовий конверт, що за зазначеною адресою відповідач не проживає, а також поштове повідомлення про вручення судової повістки-виклику матері відповідача, причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Із наданого свідоцтва про одруження вбачається, що сторони одружилися 28.08.1997 року. Шлюб зареєстровано Княждвірською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №19 (а.с.3). Згідно з копією свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, шлюб носить формальний характер. А тому подальше його збереження суперечитиме інтересам позивачки та неповнолітніх дітей. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітню дочку сторін - [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачкою, а також залишити останній прізвище, набуте в зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це в позовній заяві. Суд вважає необгрунтованою вимогу щодо залишення проживати з позивачкою неповнолітню дочку сторін [PERSON], [INFO], оскільки відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial