Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог вказує, що з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2016 року, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн., з дня подачі заяви до суду до повноліття дитини. До розгляду справи по суті від позивачки надійшла заява про слухання справи у її відсутність, наполягає на позовних вимогах. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в ромірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просив справу розглядати в його відсутність. Судове засідання проводиться у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина проживає з матір?ю і знаходяться на її утриманні. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) \Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 \, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України - Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сторонами не надано доказів, що свідчать про обставини, що мають істотне значення та дають суду право звільнити відповідача від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачає, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 900грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред?явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial