Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 56-60 т. 1) просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO]; визначити спосіб участі у вихованні дитини батька [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] , шляхом побачень з сином тривалістю один тиждень щомісяця в період з першої суботи кожного місяця по другу суботу місяця, з правом проживанням у батька в республіці Польща за адресою: 20-583, [ADDRESS], без присутності матері і її родичів; забирати сина [PERSON] до Польщі у парні роки на святкування по Католицькому календарю свята Різдва в період з 16 год. 22 грудня до 16 год. 27 грудня з правом проживання у батька; забирати сина [PERSON] до Польщі у непарні роки на святкування по Католицькому календарю свята Пасха в період з 16 год. четверга перед святом до 12 год. вівторка після Пасхи з правом проживання у батька, без присутності матері і родичів відповідачки; Проведення спільного відпочинку у санаторно-курортних закладах та інших місцях оздоровлення, без присутності матері і родичів відповідачки, на рік сумарно строком 24 календарних дні (без урахування днів, необхідних для приїзду до місця відпочинку та повернення з нього), з повідомленням матері дитини про місце відпочинку; зобов'язати відповідачку забезпечити можливість батьку спілкуватися з сином [PERSON] по скайпу в неділю з 17.00 год. до 18.00 год. за винятком днів, коли дитина знаходиться з батьком. Позов мотивований тим, що позивач в період з 23.04.2010 року по 02.07.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Фактично відносини припинилися в березні 2014 року. Шлюб з відповідачем розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2015 року. Від шлюбу в позивача та відповідача народився син - [PERSON], [INFO]. Оскільки син залишився проживати з матір'ю, він з березня 2014 року надавав матеріальну допомогу для відповідача на її утримання та утримання сина, спочатку в розмірі 2000,00 злотих, що еквівалентно 12000,00 грн., з березня 2016 року - 1000,00 злотих, що еквівалентно 6000,00 грн., а потім внаслідок звільнення з роботи та погіршення матеріального стану, почав сплачувати 150,00 злотих. Крім того, задля збереження здоров'я сина, він регулярно оплачував йому медичні страховки, щоб він з відповідачем мали змогу проводити медичні обстеження дитини та за необхідності лікувати його в Польщі. Він неодноразово просив відповідачку, щоб вона повідомляла його про список речей та іншого необхідного чого потребує їх син. Таким чином, вона декілька раз дозволила йому придбати деякі речі для дитини. Протягом всього часу з моменту припинення шлюбних відносин, він старався відновити сім'ю і зробити все необхідне, щоб дитина проживала разом з батьком і матір'ю, однак відповідачка не бажає мати з ним сім'ю і постійно чинить йому перешкоди у побаченні з сином. Так, з даного приводу ним 24.11.2015 року до [PERSON] було подано позов в Республіці Польща про встановлення контактів з неповнолітнім [PERSON] В результаті розгляду позову, суд 1 і 2 інстанцій відхилив його заяву, оскільки немає юрисдикції розглядати справу, так як малолітній [PERSON] і [PERSON] є громадянами України і проживають в [ADDRESS]. Він неодноразово приїзжав до України щоб побачитися з сином, але колишня дружина разом зі своєю матір'ю не дозволяють йому бачитися з [PERSON], викликають поліцію, здійснюють відео-зйомку його приходів до них додому, виганяють його та часто обманюють про час і місце зустрічі. Його подарунки сину, вони викидають на смітник або не приймають їх взагалі. Таким чином, починаючи з моменту припинення відносин та станом на день звернення до суду, відповідачка постійно чинить йому перешкоди у побаченні з сином, забороняє зустрічатися та спілкуватися з ним, брати участь в його вихованні, сприяти його культурному та фізичному розвитку, а тому він змушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що він хоче бачитися з дитиною, сумує за ним, хоче дбати та забезпечувати необхідним, просив відповідача неодноразово надати змогу побачитися, однак колишня дружина знаходила підстави для відмови, при народженні дитина була зовсім здоровою, йому дивні ті діагнози які називає відповідач, він прагнув зберегти сім'ю та налагодити зв'язок з колишньою дружиною, однак вона відмовляється. Він її телефонував, писав листи, приїзжав за різними адресами місця проживання відповідача щоб побачитися з сином, спочатку після розлучення зрідка виявлялася можливість побачитися з сином, з 2014 року було приблизно 14 зустрічей, які були в присутності матері або її родичів, записувалися на телефон, його подарунки поверталися або викидалися, на його думку, дитину налаштовували проти нього, однак з 2016 року він з ним не бачиться, вважає, що на відповідача впливає її сім'я. Він працює приватним підприємцем, зараз в нього менший дохід, однак коштів на дитину в нього вистачить, має окрему квартиру, в якому облаштована кімната для дитини, оскільки в нього з відповідачем зіпсувалися стосунки, він хотів би бачитися з дитиною без участі матері та її родичів, а тому всі ці обставини змусили його звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахування уточнених позовних вимог, з підстав викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог, вважає, що висновок Органу опіки та піклування є обґрунтованим, враховані інтереси батька та дитини, додатково пояснив, що з часу винесення рішення про стягнення з позивача аліментів, тобто з 2016 року, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, при цьому батько дитини хоче та прагне у спілкуванні з дитиною, він також поставився критично до висновку психолога щодо недоцільності побачень батька з сином, виходячи з того, що батько та дитина не спілкуються вже майже три роки, а від часу висновку рік, а тому у батька навіть можливості не було контактувати з сином, крім того вказав, що посилання відповідача щодо неможливості для дитини тривалого переїзду також суперечить висновком з медичних установ щодо рекомендованого лікування дитини в санаторно-крутних закладах м. Трускавця. Відповідач постійно змінює місця проживання, при цьому не повідомляє позивача про це, останнє її місце проживання по вул. Київській також є обманом, п'ять звернень до поліції щодо визначення місця проживання відповідача не дало результатів, а тому вважає, що відповідач перешкоджає позивачу бачитися з сином, вважає позовні вимоги обґрунтовані та просить їх задовольнити. Відповідач під час розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, з тих підстав, що позивач може негативно вплинути на емоційний стан дитини, оскільки він його боїться, внаслідок агресивної поведінки позивача під час відвідування сина, дитина з тривожністю поводить себе при слові [PERSON], не хоче до нього йти. Позивач не цікавиться дитиною та його здоров'ям, звернення до суду, на її думку, є приводом вияснити стосунки з нею, раніше побачення з сином також зводилися до конфлікту з нею, оскільки при побаченнях позивача з сином він вияснює стосунки з нею, а не грається з хлопчиком, при цьому спостерігає дитина та боїться батька. Її син є дитиною-інвалідом, вона піклується про його здоров'я, розвиток, емоційний стан, в дитини суворий режим дня, він їсть лише продукти виключно які йому підходять, в нього встановлена дієта, при цьому мало місце коли батько давав дитині тортики та соки, які йому протипоказані, прогулянки та дозвілля дитини щоденно міняються та залежать він самопочуття дитини. За місцем проживання вони відвідують медичні заклади і в разі погіршення здоров'я і в якості профілактичних заходів, в дитини були проблеми з народження, однак при народженні та відвідуванні медичних закладів в Польщі діагнози ці не ставилися, кожне погіршення емоційного стану дитину призводить до погіршення здоров'я, також є проблеми з очком, внаслідок хвилювання після зустрічі з батьком. Позивач належної допомоги не надає, здоров'ям дитини не цікавиться, аліменти сплачує в меншій кількості визначений судом, погрожував їй що викраде дитину та знищить її, перешкод у спілкуванні з дитиною вона не чинила. Вподальшому відповідач погодилася визначити спосіб участі у вихованні та порядок побачення [PERSON] з дитино, через кожну суботу з 9 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв., оскільки щоденне спілкування батька з сином може зашкодити його здоров'ю, однак вказала, що такі побачення мають проходити у її присутності та присутності свідків, заперечує щодо виїзду батька з дитиною за кордон, оскільки такі поїздки є тривалими та важкими, це може дуже негативно відобразитися на здоров'ї дитини. Представник відповідача не заперечував щодо частково задоволення позову, а саме щодо запропонованого відповідачем варіанту побачень батька з сином через кожну суботу з 9 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв., а також вказав, що позивач повинен діяти виключно в інтересах дитини, а не в своїх, враховуючи і емоційний стан дитини і здоров'я та виключити дії які можуть призвести до погіршення стану здоров'я, а тому вимоги викладені в уточнених позовних вимогах позивача не обґрунтовані, визначені не в інтересах дитини, а тому в цій частині просив відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вимог позивача визначених в уточнених позовних вимогах, оскільки вони не відповідають інтересам дитини, підтримала висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо участі у вихованні та спілкуванні позивача з сином, щодо вимог спілкування батька з сином по скайпу вважає передчасним, оскільки батько для початку має налагодити зв'язок з дитино, а вже потім розширювати свою участь у спілкуванні з сином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється знайомою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], у 2012 році подружжя [PERSON] прийшли до їхнього релігійного руху «світле життя» при католицькому костелі та відвідували його разом, в них були хороші відносини, тому її здивувало, що подружжя розійшлося, [PERSON] повідомляла її, що дитина страждає на закрепи, пізніше вона дізналася від позивача, що [PERSON] з дитиною поїхала до України, яка хворіє, свідок повідомила також, що вона працювала в лікарні де народжувала відповідачка, являється лікарем-педіатром та за її спостереженнями в Польщі дитина не хворіла, розвиток дитини був нормальним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється знайомою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], вони познайомилися в 2012 році при відвідуванні костелу, у позивача та відповідача були гарні відносини, їй відомо, що їх спільна дитина також була під опікою бабусі, вважає, що родина відповідачки втручалася в життя подружжя, принижували позивача, хоча він відкритий до людей, має хороший характер, спостерігалася сильна любов позивача до дружини та дитини, дитина була щаслива поряд з батьком, посміхалася та горнулася до батька, позивач просив допомогу щоб налагодити шлюб, свідок бачила як позивач телефонував до [PERSON] щоб домовитися про зустрічі, відповідач при розмові дозволяла бачитися, однак уникала під приводами цих зустрічей, позивач писав листи, купував подарунки дитині, коли вони з чоловіком підвозили позивача до помешкання відповідача, ніхто не відкривав дверей, ігнорували його, вважає, що позивач є хорошим батьком та хорошою людиною, без шкідливих звичок, має власну квартиру з облаштованою спальнею для дитинний, займається господарською діяльністю, однак його принизили як чоловіка та батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що являється знайомим позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], вони познайомилися в 2012 році при відвідуванні костелу, за його спостереженням було видно, що позивач кохав свою дружину, однак дружина його ненавиділа, отримувала задоволення коли він страждає. [PERSON] спокійний, говорить правду, немає шкідливих звичок, працює, він про нього нічого не може сказати поганого, має власну квартиру з дитячою кімнатою, кімнати облаштовані. Позивач не міг домовитися з [PERSON] щодо зустрічей, бачив як він телефонував до неї та приїзжав, однак його не впустили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що являється батьком позивача, проживає в Житомирській області, працює викладачем, спочатку стосунки у сторін були хорошими, потім погіршилося та вони розлучилися, [PERSON] почала уникати зустрічей дитини з батьком, та з ним як з дідусем дитини. На телефонні дзвінки не відповідала, коли вони у 2015 році та 2016 році приїжджали побачитися з онуком, то не завжди їх впускали, робили вигляд що нікого немає вдома, він пам'ятає що у 2015 році вони приїхали без попередження до онука на день народження та ще пару раз у 2016 році, не всі ці відвідування вони не бачилися з онуком, оскільки дверей їм не відкривали, при зустрічах їм вказували як вони мають себе поводити, пояснюючи, що вони знаходяться на їх території, були завжди присутні родичі відповідача, які наглядали за зустрічами, вони відчували негативне ставлення у їхню сторону, посмішки та нарікання щодо іграшок, які вони привозили. Родичі відповідача мають вплив на [PERSON]. Свідку також відомо, що [PERSON] відповідач також не дає бачитися з сином, бували випадки коли вони домовляться про зустріч, але потім відміняють, позивач неодноразово приїзжав з Любліна та повертався назад так і не побачившись із сином Їх онук при зустрічах був активний, грався, посміхався, мав прихильне відношення до батька, зі сторони не було помітно, що дитина хворіє, [PERSON] люблячий чоловік, батько, активний, радіє життю, віруюча людина, без шкідливих звичок, хоче бачитися з сином, відновити сім'ю, сплачує аліменти та купує необхідне сину, однак його колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється колишньою невісткою сім'ї [PERSON], сторін по справі вона не бачила з 2012 року, їй відомо що позивач та відповідач були одружені, в них народився син [PERSON], та про те що розлучилися, однак їй це не дивно, оскільки вона була в схожій ситуації, оскільки мати відповідачки [PERSON] має звичку впливати на своїх дітей та контролювати їх, вона відіграє в них головну роль та приймає рішення. Дитину свідка вона також налаштовувала проти неї та перешкоджала зустрічатися. [PERSON] хорошою людиною, спокійною людиною, без шкідливих звичок, вона здивована, що він терпів таке відношення до себе з боку відповідача та її сім'ї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює психологом міського центру соціальних служб для дітей та молоді м. Житомира, підтвердила, що [PERSON] зверталася до неї за діагностуванням дитини [PERSON], вона з хлопчиком провела 8 занять при яких хлопчик був в тривожному стані, не хотів говорити про батька, говорив на нього [PERSON], що він злий. У зв'язку з погіршенням здоров'я дитини були випадки коли заняття переносилися, на портреті зобразив маму та бабусю, особисто з батьком свідок не спілкувалася, коли відбувалася остання зустріч батька та дитини нею не з'ясовувалося, вважає наданий нею висновок є об'єктивний, вона його підтримує, вказала, що рекомендації у висновку надані на певний час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що являється рідним братом відповідача [PERSON], повідомив, що після одруження їх сім'я гарно прийняли позивача, вони разом проживали в Польщі, пізніше стосунки погіршилися, відповідачка хотіла піти від позивача оскільки він до неї погано відносився, контролював всі кошти, просив віддавати решту після покупок, сидів постійно за комп'ютером, дитиною займалася сестра та допомагала їх мати, пологи його сестри та наслідки після полог були важкі, також лікарі при народженні не діагностували в дитини хвороби, у дитини болів животик, дитина погано розвивалася, їм довелося поїхати до України для діагностики, дитина боїться позивача, зжимається при зустрічах, був випадок коли позивач прийшов до дитини та почав займатися екзорцизмом, виганяв диявола, йому довелося вивести позивача з будинку, після чого дитина плакала дві неділі, позивач фінансової допомоги не надає. Дитина хворіє, в нього болить животик, йому роблять клізми, в нього дієтичне харчування, наразі дитина лікується, надглядається кваліфікованими спеціалістами в Україні, на його думку не можна дозволити щоб дитина бачилася з позивачем на одинці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється рідною сестрою відповідача [PERSON], надала аналогічні покази свідку [PERSON], додатково повідомила, що відповідач не перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною, а піклується про її безпеку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється матір'ю відповідача [PERSON], після відвідування позивачем [PERSON], останній плаче та нервує, був випадок коли викликали поліцію щоб заспокоїти позивача, після народження позивач не забезпечує достатньо дитину, дитина хворіє, в нього проблеми з животиком, знаходиться на дієті, вона допомагає доньці доглядати за дитино, вважає, що позивач не бачиться з дитиною тому що не хоче, відповідач йому не перешкоджає в цьому, підтвердила, що батько останній раз бачив дитину десь осінню 2016 року, на нервовій почві дитина носить окуляри, їй не можна нервувати, дитина погано переносить дорогу, її нудить, щоб переїхати до м. Києва потрібно з собою взяти всю необхідну свіжу їжу в контейнери, вказала також, що відповідач змінювала адреси проживання та не повідомляли позивачу щоб останній не тріпав нерви. Свідок [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що являються рідною сестрою та братом відповідача [PERSON], надали аналогічні покази свідку [PERSON] та [PERSON], підтвердили що дитина хворіє, боїться батька, оскільки останній не достатньо приділяв йому уваги та негативно поводив при зустрічах з дитиною. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010 року до 02.07.2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення сторін залишився проживати з матір'ю.(а.с. 8,9, 245 т. 1) Згідно довідки виданої Генеральним консульством України в Любліні від 19.07.2013 року [PERSON], [INFO], зареєстрований громадянином України. (а.с. 40 т. 2) [PERSON] закінчила в 2006 році Житомирський базовий медичний коледж за спеціальністю «Сестринська справа» і здобула кваліфікацію медичної сестри, має позитивну характеристику за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та за місцем навчання в Люблінському католицькому університеті. (а.с. 246 т. 1, 30, 39 т. 2). [PERSON] закінчив у 2008 році Житомирський державний технологічний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Системи управління і автоматики» та здобув кваліфікацію магістра з систем управління і автоматики. (а.с. 2 т. 2) На час розгляду справи, [PERSON], який є громадянином Польщі, проживає в Республіці Польща, [ADDRESS], [PERSON] мешкає з сином у [ADDRESS]. Згідно довідки виданої ПП «ВЖРЕП-4» від 10.09.2016 року [PERSON] зареєстрована та мешкала з сином [PERSON] у [ADDRESS]. (а.с. 19, 26 т. 1) Згідно довідки виданої КП «ВЖРЕП №1» від 10.03.2017 року [PERSON] мешкала з сином [PERSON] у [ADDRESS] (а.с. 15 т. 2 т. 1) Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2016 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12.09.2017 року присуджено до стягнення із [PERSON], [INFO], уродженця с. Ушомир Коростенського району Житомирської області, жителя Республіки Польща, м. Люблін, Люблінське воєводство, [ADDRESS], аліменти на користь [PERSON] на малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на [PERSON] в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьох років, тобто до 08.07.2016 року. (а.с. 16 т. 1) Згідно електронної виписки з банківських операцій за період з 02.03.2014 року по 05.12.2016 року [PERSON] здійснював грошові перекази [PERSON] щомісячними платами в загальному розмірі 35420,00 польських злотих та згідно електронної виписки з банківських операцій за період з 27.11.2016 року по 23.09.2017 року в розмірі 991,00 польських злотих. (а.с. 12-13, 14-15, 117-120 т. 1) Згідно змісту соціально-побутового висновку за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], наданого спеціальним куратором районного суду Люблін-Захід в Любліні магістра Беата Войцішина від 16.06.2016 року №564/16 випливає, що з зібраної інформації, заявник протягом декількох місяців мав обмежений контакт з неповнолітнім [PERSON], а з деякого часу немає ніякого контакту з хлопчиком. Беручи до уваги благополуччя неповнолітнього, його правильний психо-соціальний та емоційний розвиток, необхідна участь обох батьків у його житті та вихованні. Тому вважається за необхідне встановити постійний і регулярний контакт з неповнолітнім [PERSON]. (а.с. 64-66, 67-69 т. 1) Зі змісту довідки психотерапевта док. Беата Тенча від 28.12.2016 року встановлено, що [PERSON] з приводу сімейної кризи відбув у неї 18 індивідуальних психотерапевтичних сеансів з листопада 2014 року до листопада 2016 року, за підсумками яких психотерапевт повідомила, що [PERSON] є зрілою особою, що розвивається, схильний до виконання обов'язків та турботи як чоловік та батько. (а.с. 149, 150 т. 1) Як вказує позивач та підтверджується копіями купонів перевізників та відмітками паспортного контролю, [PERSON] у 2016 році перетинав Польсько -Український кордон до м. Житомира. (а.с. 93-95, 96-106 т. 1) Під час судового розгляду справи, позивачем були долучені переписки позивача та відповідача за 2015 та 2016 роки, зі змісту яких йдеться про здоров'я та дозвілля їх спільного сина [PERSON] та можливості побачення батька з сином. (а.с. 124-135, 138-141 т. 1) Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №5093 виданої Житомирською обласною дитячою лікарнею встановлено, що [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарі 27.04.2015 - 29.04.2015 року з діагнозом: вроджена вада розвитку хворого Гіршпрунга, аноректальна форма, хронічний вторинний коліт. (а.с. 136 т. 1) Відповідно до довідки від 14.05.2015 року виданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охмадит» [PERSON] має діагноз - хвороба Гіршпрунга. (а.с. 137 т. 1) Згідно витягу із історії хвороби №7974 від 30.062016 року хірургічного відділення №2 Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні встановлено, що [PERSON] [INFO], знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні із 21.06.2016 року по 30.06.2016 року з діагнозом при поступленні: вроджена вада розвитку товстого кишечника. Хвороба Гіршпрунга, аноректальна форма. Порушення моторно-евакуаторної функції товстого кишечника. Вторинний хронічний коліт. Енкопрез. Діагноз клінічний: вроджена вада розвитку товстого кишечника. Хвороба Гіршпрунга, аноректальна форма. (043.1). Виразне порушення прохідності та моторно-евакуаторної функції товстої кишки. Хронічний абдомінальний больовий синдром. Вторинний хронічний коліт. Енкопрез. Скарги на хронічні закрепи (відсутність самостійного акту дефекації) до 3-4 днів, інколи до 5-7 днів, тоді спостерігаються періодичні переймоподібні болі в животі, здуття живота, каломазання. Анамнез життя та хвороби: Хворіє від народження. Стан поступово погіршувався. З віку 1,5 роки встановились стійкі хронічні закрепи та періодичні солі в животі, з'явились каломазання. Лікувався у гастроентеролога, неефективно. Консультований в НДСЛ "ОХМАТДИТ" м. Київ - встановлено наявність ВВР товстої кишки: хвороба Гіршпрунга, з того часу постійно лікується амбулаторно, періодично (1-2р/рік) стаціонарно. Знаходиться на «Д» обліку у дитячого проктолога. Отримує державну соціальну допомогу. За останній рік на фоні регулярного лікування відмічається помірне покращення (тривалість закрепу та інтенсивність болю зменшились, періодично спостерігаються каломазання). (а.с. 5 т. 2) Згідно довідки №486 від 22.07.2016 року Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні встановлено, що [PERSON], [INFO], проходив курс амбулаторного фізіотерапевтичного та медикаментозного лікування з 01.07.2016 року про 22.07.2016 року. (а.с. 6 т. 2) Відповідно до повідомлень КУ «Центральна дитяча міська лікарня» №1383 від 12.10.2016 року та №363 від 22.02.2017 року, №03/8-1869 від 06.11.2017 року [PERSON], [INFO] надглядається лікарями першої дитячої поліклініки з вересня 2013 року. Обстежений в Житомирській дитячій обласній клінічній лікарні, в інституті педіатрії, акушерства і гінекології м. Київ, національній дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ» м. Київ. В липні 2015р. за діагнозом: Вроджена вада розвитку, хвороба Гіршпрунга, аноректальна форма зі стійким порушенням прохідності кишечника. Гіпомоторна дискенезія товстої кишки. Хронічний вторинний коліт. Функціональний систолічний шум в серця СН Ост. дитині згідно Наказу МОЗ України №454/471/516 була призначена державна соціальна допомога строком на 5 років. В 2016 р. дитина постійно надглядалась гастроентерологом, неврологом, оглянута отоларингологом, окулістом. За станом здоров'я дитина потребує постійного нагляду та лікування за основним діагнозом у гастроентеролога і хірурга, за супутніми діагнозами - у невролога та окуліста. Потребує постійного дієтичного харчування, послаблюючої, збагаченої рослинною клітковиною дієти, обмеження вживання в їжу виробів з борошна, виключення можливості харчових погрішностей. Необхідне дотримання режиму дня та дефекації, відмова від горщика. Дитині не рекомендовано оформлення в дитячий садок. Хлопчик потребує постійного нагляду матері. За хлопчиком наглядає мати, яка має медичну освіту та добросовісно виконує усі призначення лікарів. Згідно до обстеження у неповнолітнього [PERSON] були найдені додаткові причини можливості порушення прохідника кишківника - часткова лактазна недостатність. Неврозоподібний стан з порушенням сну та емоційно-вольовими порушеннями. Кардіопатія. (а.с. 8, 10-12, 54 т. 2) Згідно довідки № 89 дитячої поліклініки №1 Центральної дитячої міської лікарні [PERSON] має статус дитини-інваліда та потребує у домашньому догляді. (а.с. 14 т. 2) Згідно із частиною першою статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування встановлено, що [PERSON] проживає в Республіці Польща, [ADDRESS]. [PERSON] мешкає з сином у [ADDRESS]. В двокімнатній квартирі створені належні умови для проживання дитини. [PERSON] є дитиною-інвалідом, відповідно до інформації комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» від 06.11.2017 №03/8-1869 «...дитина потребує суворого постійного дотримання дієти, питного режиму, особливості гігієни при випорожненні, медикаментозного лікування, постійного диспансерного спостереження...». В матеріалах справи міститься інформація Житомирського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 04.04.17 №465 про проведення психологічної діагностики із [PERSON] за заявою [PERSON] від 20 березня 2017 року, де зазначено, що «...хлопчик перебуває в зоні емоційного дискомфорту. При спілкуванні він з острахом та тривожністю пригадував батька, якого називає [PERSON]. При згадці про батька дитина відразу ж висловила бажання жбурнути його в вулкан для того, щоб той згорів...Матері рекомендовано (по можливості) обмежити спілкування дитини із батьком з метою припинення ретравматизації та запропоновано також вжити заходів, створити умови для покращення різностороннього спілкування хлопчика з однолітками, зокрема відвідування дитячого садочка або центру раннього розвитку. Також обом батькам необхідно працювати у напрямку вироблення конструктивних шляхів виходу зі складних життєвих ситуацій, які можуть призвести до негативного впливу на психіку дитини.». Питання участі у вихованні та порядок побачення [PERSON] із сином розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 05 червня 2018 року, де було розглянуто матеріали справи та заслухано обох батьків. Враховуючи вказані вище факти, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважав за доцільне визначити участь у вихованні та порядок побачення [PERSON] із сином [PERSON], [INFO]: дві години щоденно першого тижня місяця у присутності матері дитини та у зручний для малолітнього час. (а.с. 71 т.2) Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Аналогічні норми права містяться в законодавстві України. Так, відповідно до положень статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що батько має рівні, тобто такі ж самі як і мати, права і обов'язки щодо дитини. За правилами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із статтею 16 вказаного Закону дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За нормами частини другої статті 141, статей 153, 157 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Доводи сторони відповідача щодо відсутності з боку відповідача перешкод у спілкуванні сина з батьком, спростовуються свідченнями свідків, які підтвердили про тривалий час відсутності спілкування дитини з батьком, поясненнями сторін по справі, які також не заперечували про відсутність спілкування батька з дитиною з середини 2016 року, довідками з місць проживання відповідача за різними адресатами, крім того, відповідач під час розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, зокрема щодо спілкування батька з дитиною, посилаючись на ту обставину, що дитина агресивно налаштована на батька, називає його [PERSON], боїться його, хвилюється при їх зустрічах, хоче захистити матір, а тому вважає, що їх спілкування може негативно вплинути на здоров'я дитини, а тому спілкування батька з дитиною є недоцільним, саме з цих підстав, вона обмежувала їх побачення, підтвердила також, що змінювала адреси проживання, та ту обставину, що останній раз батько з дитиною бачилися у 2016 році, а також наявність даного спору, саме свідчить про те, що між сторонами у справі виник і існує спір щодо виховання малолітнього сина, а тому такі дії відповідача, свідчать про здійснення перешкод у спілкуванні сина з батьком. При цьому судом враховано, що відповідач не надала суду належних та переконливих доказів того, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному її розвитку. Що стосується запропонованого варіанту відповідача бачитися батьку з дитиною з 09 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв. через кожну суботу, судом враховано, що запропонований варіант заперечувався позивачем, пояснюючи це тим, що він громадянин іншої країни, для переїзду йому потрібний певний час, а тому запропонований відповідачем час утруднений тривалим переїздом, крім того, на його переконання враховуючи стан здоров'я та поведінку відповідача, яка до цього здійснювала йому перешкоди у спілкуванні з дитиною є велика ймовірність, що такі зустрічі з об'єктивних та не об'єктивних підстав можуть переноситися, а тому саме запропонований органом опіки та піклування варіант побачень з сином він вважає самим доцільним, оскільки у разі перенесення даної зустрічі по стану здоров'я дитини він може зачекати та з'явитися в інший день на протязі неділі. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, врахувавши покази свідків та пояснення сторін, враховуючи доцільність та обґрунтованість висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з сином, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, приділяючи якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визначити участь у вихованні та порядок побачення [PERSON] із сином [PERSON], [INFO]: дві години щоденно першого тижня місяця за місцем проживання дитини з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров'я, в узгоджених сторонами місцях проведення зустрічей та в присутності матері дитини у разі її погодження, виходячи з того, що це відповідатиме інтересам дитини у збереженні її зв'язків із сім'єю, враховуючи, що батько прагне спілкуватися, викохувати, піклуватися про сина, його прагнення завдати шкоду здоров'ю чи інтересам сина, судом не встановлено, при цьому відсутність позитивного спілкування з матір'ю дитини не можуть позбавляти батька приймати участь у вихованні свого сина, крім того регулярні особисті стосунки і прямі контакти батька дитини з сином та спільна праця батьків у напрямку вироблення конструктивних шляхів виходу зі складних життєвих ситуацій, можуть забезпечити дитину повноцінним спілкуванням обох батьків з дитиною, також спілкування батька з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Слід зазначити, що визначення побачень [PERSON] із сином [PERSON], дві години щоденно першого тижня місяця за місцем проживання дитини з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров'я визначений судом без вказівки на час таких побачень, оскільки як встановлено судом, в дитини може мати місце не прогнозоване погіршення самопочуття, яке супроводжується подальшим лікуванням та процедурами, а тому виходячи з інтересів та здоров'я дитини, доцільність у визначенні часу суд не вбачає. Разом з тим, судом встановлено, що дитина потребує суворого постійного дотримання дієти, питного режиму, особливості гігієни при випорожненні, медикаментозного лікування, постійного диспансерного спостереження, дотримання режиму дня та дефекації, йому рекомендовано проводити нагляд у проктолога не менше два рази на рік, нагляд та лікування гастроентеролога за місцем проживання, плановий фізіотерапевтичний курс лікування два, три рази на рік, санаторно-курортне лікування у санаторіях гастроентерологічного напрямку, також враховуючи, що хлопчик перебуває в зоні емоційного дискомфорту, потребує постійного нагляду матері, тривалий час не бачив батька, негативно налаштований на нього, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визначення способу участі у вихованні дитини батька [PERSON] шляхом побачень з сином з правом проживання у батька в Республіці Польща та проведення спільного відпочинку у санаторно-курортних закладах та інших місцях оздоровлення без присутності матері і її родичів, оскільки позивач є громадянином іншої держави, постійного місця проживання в Україні він не має, при цьому тривалий переїзд, особливості харчування та догляду за дитиною, відсутність регулярного нагляду дитини медичним закладами за місцем обслуговування дитини, може негативно вплинути на її здоров'я, а тому такий спосіб участі батька у виховання дитини може зашкодити здоров'ю та інтересам дитини. Визначений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином не зашкодить дитині, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Також суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині визначення способу участі у вихованні дитини батька [PERSON] шляхом побачень з сином без присутності матері - [PERSON] та її родичів, оскільки враховуючи інтереси сторін спору, зважаючи на негативні відносини між батьками дитини, суд не вбачає підстав для визначення судом порядку спілкування дитини з батьком в присутності матері дитини та її родичів чи без їхньої присутності, оскільки примушення [PERSON] та її родичів перебувати під час побачень батька із сином є також порушенням особистих прав останніх, при цьому зважаючи на вік дитини, враховуючи емоційний стан хлопчика, його здоров'я, враховуючи, що дитина потребує постійного нагляду, за якою наглядає матір, яка має медичну освіту та за повідомленнями лікарів добросовісно виконує свої обов'язки, суд не вважає за доцільне також обмежувати її участь за бажанням бути присутньою під час побачень батька дитини з сином. Крім того, виходячи з інтересів дитини, а саме враховуючи здоров'я дитини та його режим лікування, наявність повідомлення лікаря щодо косоокості очей у дитини та призначення амбулаторного лікування та постійне носіння окулярів, а також виходячи з того, що позивачем не надано доказів матеріальної та технічної можливості у відповідача користуватися програмою «Skype», суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача забезпечити можливість батьку спілкуватися з сином [PERSON] по скайпу в неділю з 17.00 год. до 18.00 год. за винятком днів, коли дитина знаходиться з батьком. Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні та спілкуванні У разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини, її здоров'я, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial