Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, по якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до 23 років доньки [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 14.08.1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з січня 2019 року сторони припинили шлюбні відносини, діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, допомоги не надає. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду /а.с. 17-18/. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду представник відповідача надав пояснення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що [PERSON] є повнолітньою та не перебуває на навчанні у навчальному закладі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 3-4/. Згідно довідки КП «ЖЕО №4» від 30.01.2019 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] а.с. 6/. Як вбачається з довідки ДЗП (ПТ) О «Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і товарів» №29 від 30.01.2019 року, [PERSON] навчалась на час звернення до суду у навчальному закладі за професією «Перукар (перукар-модельєр). Манікюрник» на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2016 року по 21.06.2019 року /а.с.5/. Статтею 198 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що дійсно, [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, яке вона закінчила 21.06.2019 року, а тому позов слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] аліменти з дня подачі позову до припинення навчання. Враховуючи, що термін навчання закінчився 21.06.2019 року, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на навчання до досягнення дитиною 23 річного віку задоволенню не підлягають. Мінімальний розмір аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлюється лише при визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей відповідно до ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх сина (доньку) у зв`язку з навчанням мінімальний розмір аліментів у відсотках до прожиткового мінімуму не застосовується згідно з нормами СК України. За вказаного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на період її навчання в розмірі ј частки всіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з 24.04.2019 року і до закінчення нею навчання - 21.06.2019 року. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 768,4 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial