Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] з зазначеним позовом, вказуючи про те, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 16.11.1989 року їй на праві власності належить 25 частки домоволодіння під літ. «Б» [ADDRESS]. Частка брата та батька складає 35 частини домоволодіння. У зв'язку зі смертю батька [PERSON], позивачка, її мати та її брат звернулися до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини. Мати [PERSON] відмовилися від своєї частки спадщини на користь позивачки та її брата. Нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право власності у зв'язку з тим, що не визначені частки Вважає, що їй у спадщині після смерті батька належить 320 частки зазначеного домоволодіння. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на спадщину за законом, що відкрилася після смерті батька [PERSON] на 320 частки зазначеного домоволодіння та поділити в натурі спадкове майно, виділивши їй житлову кімнату площею 10,8 кв.м., коридор 4,9 кв.м., кухню 11,0 кв.м.. [PERSON] надав зустрічну позовну заяву, яку згодом уточнив та зазначив, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.11.1989 року, виданого житловим комунальним відділом виконкому Малиновської ради депутатів, 35 частки домоволодіння [ADDRESS] належать йому, [PERSON] та батькові [PERSON] [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки домоволодіння [ADDRESS]. Як спадкоємець першої черги [PERSON] успадкував вказану частку, так як звернувся з заявою до нотаріальної контори. Так як частка батька у домоволодінні [ADDRESS] не була визначена, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутися з позовом до суду. Також, так як він втратив свідоцтво про своє народження, де визначено що він є рідним сином померлого [PERSON], він просить встановити факт родинних відносин. [PERSON] також просить суд поділити зазначене домоволодіння в натурі між ним та [PERSON] відповідно до належних часток у праві власності на домоволодіння та визначити порядок користування прилеглою земельною ділянкою площею 682 кв.м. [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала, позов [PERSON] визнала частково, окрім поділу майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою. [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав в повному обсязі, позов [PERSON] визнав частково, крім поділу майна. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], визначення права власності на спадщину за законом, поділ спадкового майна в натурі задовольнити частково, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення частки у спільному майні та визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом, поділу домоволодіння в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити повністю за наступними обставинами. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.11.1989 року, виданого Жилкомунвідділом виконавчого комітету Малиновської районної ради депутатів трудящих, [PERSON] належить на праві власності 25 частини домоволодіння [ADDRESS]. Права власності [PERSON] на вказану частку були зареєстровані в ОМБТІ та записано в реєстр під №1084 стор.64 книга 19 доп. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.11.1989 року, виданого Жилкомунвідділом виконавчого комітету Малиновської районної ради депутатів трудящих, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності 35 частини зазначеного домоволодіння [ADDRESS]. Права власності [PERSON] та [PERSON] на вказану частку були зареєстровані в ОМБТІ та записано в реєстр під №1084 стор.64 книга 19 доп. [INFO] помер батько - [PERSON], про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 07 грудня 2007 року. Після смерті батька [PERSON], його спадкоємці - дружина [PERSON], діти - [PERSON] та [PERSON] звернулися до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори. Мати [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадщини на користь своїх дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] написали заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] Про вказані факти свідчать матеріали спадкової справи №44818562, копія якої була надана до суду Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, дружина померлого [PERSON], дочка померлого [PERSON], син померлого [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Так як [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь своїх дітей, то єдиними спадкоємцями після смерті померлого [PERSON] залишилися [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з листа Сьомої Одеською державної нотаріальної контори від 03.06.2008 року №3004, державний нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданого Жилкомунвідділом виконавчого комітету Малиновської районної ради депутатів трудящих від 16.11.1989 року, на 3/5 частини домоволодіння, розташованого [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON] не зазначені частки, які належать кожному з них. Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] надавши заяву до нотаріальної контори, прийняли спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Як передбачено ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу (визначення) частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тобто, передбачається, рівність часток у праві спільної сумісної власності. Крім іншого, як передбачено ст. 372 ЦК України, майно, яке знаходиться у праві спільної сумісної власності може бути поділено між співвласниками за згодою між ними. В такому разі, частки співвласників передбачаються рівними. Тобто, частка померлого [PERSON] у праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] складає 3/10. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 3/20 частини зазначеного домоволодіння. Щодо позовних вимог [PERSON] щодо поділу в натурі спадкового майна, суд вважає, що у задоволенні вказаних вимог потрібно відмовити. Позивачка [PERSON] просить виділити в натурі зі складу домоволодіння окремі приміщення, а саме житлову кімнату площею 10,8 кв.м., коридор 4,9 кв.м., кухню 11,0 кв.м. Вимогами ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має права на надання йому у користування та володіння тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Тобто, співвласник має право на виділення в натурі належної йому усієї частки у праві спільної часткової власності, а не будь-якої її частини. Так як [PERSON] належить 11/20 часток вказаного домоволодіння (з урахуванням успадкованих 3/20 часток), то відповідно позивачка має право на виділ у натурі зазначеної частки, а не зазначених нею приміщень. За вказаних обставин у цій частині позову слід відмовити. Суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою на наступних підставах. Як встановлено за матеріалами спадкової справи № 44818562, [PERSON] надавши заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], не надав свідоцтва про народження. Надати вказане свідоцтво він не має можливості через його втрату. Так як у судовому порядку вирішується спір про право, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення „ згідно якої встановлено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язано з вирішенням спору про право, то відповідне встановлення факту необхідно вирішувати у позовному провадженні при вирішенні спору про право». Суд вважає за можливе у межах позовного провадження встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], так як у судовому засіданні вказаний факт був встановлений. Доказами родинних відносин є спільне прізвище «Заремба», підтвердження матері [PERSON], яка відмовилася від своєї частки у спадщини на користь сина [PERSON] та підтвердження сестри [PERSON] у судовому засіданні. Як було встановлено, [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді 3/20 частин зазначеного домоволодіння, відповідно позовні вимоги у вказаній частині також підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] також просить суд поділити в натурі належне йому та позивачці [PERSON] домоволодіння відповідно до належних часток у праві власності на домоволодіння - [PERSON] 11/20 часток та [PERSON] - 9/20 часток. За висновками судової будівельно-технічної експертизи №1106-1108 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, призначеної за ухвалою суду від 23.01.2012 року, експертом вказано, що поділити в натурі домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками відповідно до ідеальних часток по 9/20 та 11/20 технічно не є можливим. Проте, з урахуванням фактичного користування, між співвласниками [PERSON] та [PERSON] можливо поділити зазначене домоволодіння відповідно до реальних часток (без урахування самочинних побудов) 47/100 [PERSON] та 53/100 [PERSON] Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 380 ЦК України слід дійти висновку, що поділ жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Аналогічний висновок було надано в п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 4 жовтня 1991 р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок", що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділена відокремлена частина будинку, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасникові спільної власності, частка якого зменшилася. При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. За таких обставин, суд вважає за можливе поділити вказане домоволодіння між співвласниками [PERSON] та [PERSON] з відхиленням від розміру ідеальних часток кожного співвласника та з присудженням грошової компенсації, так як такий поділ є технічно можливим, відхилення від розміру ідеальних часток є незначним та надасть можливості співвласникам отримати у власність окремі самостійні будинки. Так як між співвласниками вказаного домоволодіння виникають суперечки щодо користування прилеглої земельної ділянки площею 682 кв.м., не визначено межі окремого користування, суд також вважає за можливе визначити порядок користування земельною ділянкою. У судовому засіданні було встановлено, що прилегла земельна ділянка перейшла в користування позивачки та відповідача від [PERSON] в 1986 році, що зафіксовано в свідоцтві про право на спадщину по заповіту від 16.06.1986р. З того часу площа земельної ділянки не змінилася, про що свідчить технічний паспорт на домоволодіння та висновок судової будівельно-технічної експертизи №1106-1108. Як передбачено ст. 119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до відповідного органу з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Як встановлено у судовому засіданні, у співвласників [PERSON] та [PERSON] не має документів на прилеглу земельну ділянку, проте, зазначеною ділянкою вони користуються з 1986 року на протязі більше 27 років. Суд вважає за можливе визначити сторонам спору порядок користування прилеглою земельною ділянкою площею 682 кв.м. з метою надання їм можливості у подальшому використати своє право, передбачене ст.119 ЗК України. При обранні варіанту порядку користування земельною ділянкою, визначених у висновку судової будівельно-технічної експертизи №1106-1108, суд врахував, варіант, зазначений у дододатку №4 до експертного висновку, так як за вказаним варіантом максимально зберігається право обох співвласників на рівноцінне користування як дворовою частиною ділянки так і частиною ділянки, зайнятої під город.

Outcome: partial