Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.05.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 500,00\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 31.07.2017 року має перед Банком заборгованість у розмірі 18\~937,09 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 137,65 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 13\~721,48\~грн., заборгованість за пенею та комісією 3\~700,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 877,96 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ\~КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18\~937,09 грн. за кредитним договором №\~б/н від 20.05.2011 року та судові витрати в сумі 1 600,00 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому проти задоволення позову в повному обсязі заперечує та просить застосувати строк позовної давності до вимог банку про стягнення пені. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов вказаного договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В свою чергу, відповідач зобовязався відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплатити комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 27). Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», відповідач погодився, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 параграфа 1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За пунктом 2.1.1.12. Умов та правил надання банківських послуг погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картрахунок держателя картки, а також шляхом списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Строк та порядок погашення кредиту (кредитного ліміту) визначено пунктом 2.1.1.12.4 Умов та правил, згідно з яким обовязковий щомісячний платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, а також частину заборгованості за кредитом. Строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Строк погашення відсотків за користування кредитними коштами щомісячно до 25-го числа (а.с. 30). Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідач свої зобовязання не виконує, допускаючи прострочення щомісячних обовязкових платежів, у звязку з чим, станом на 31.07.2017 року має перед Банком заборгованість у розмірі 18\~937,09 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 137,65 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 13\~721,48\~грн., заборгованість за пенею та комісією 3\~700,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 877,96 грн. Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Положеннями пунктів 1.1.5.20, 1.1.5.21, 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг визначена відповідальність позичальника за неналежне виконання обовязків відповідно до законодавства України та умов договору, зокрема, у вигляді штрафу та пені (а.с. 18, 28, 30). Крім того, порядок розрахунку розміру штрафу та пені наведений у Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 6). Так, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, що розраховується так: пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочи) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків. При порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням відсотків та комісій, нарахованих на суму заборгованості. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та норми статті 549 ЦК України,\~штраф і пеня є одним видом\~\~цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання\~\~положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України,\~щодо заборони подвійної\~\~цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова\~\~ ВСУ від 21 жовтня 2015 року\~\~ № 6-2003-цс15).\~\~ Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. та його процентної складової в розмірі 877,96 грн. задоволенню не підлягають. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог банку про стягнення пені суд зазначає таке. За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як зазначалося вище, сторони встановили порядок погашення заборгованості за кредитом у вигляді обовязкових платежів, що мають сплачуватись боржником щомісяця. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно зі ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З матеріалів справи виходить, що відповідач несвоєчасно виконував зобовязання зі сплати щомісячних платежів, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, тому з 01.06.2014 року по 31.07.2017 року банком здійснювалось нарахування пені. В силу положень ст.ст. 546, 549, 611 ЦК України та умов кредитного договору за порушення строків виконання зобовязання для боржника настають певні правові наслідки, зокрема сплата пені. Отже, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені , яка сплачується за кожен день прострочення, полягає в тому, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожним днем (місяцем) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. З огляду на викладене, внаслідок порушення [PERSON] зобовязань зі сплати обовязкових щомісячних платежів, передбачених кредитним договором, у позивача виникло право на нарахування пені та звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки з дня (місяця) її нарахування. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Тобто, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду,\~а починається з дня (місяця) їх нарахування, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України \~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки строк позовної давності до вимог про стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця) їх нарахування, а позов заявлено 05.09.2017\~року, суми неустойки за період з 01.06.2014\~року по 31.08.2016 року стягненню не підлягають внаслідок спливу строку позовної давності. Разом з тим, строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені з 30.09.2016\~року до дня звернення банком до суду не збіг. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 30.09.2016 року до 31.07.2017 року в сумі 1\~100,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним судом України у постанові від 25 травня 2016 року (справа № 6-1138цс15). За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 14\~959,13 грн., що утворилась в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед Банком, та складається з наступного: заборгованість за кредитом 137,65 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 13\~721,48\~грн., заборгованість за пенею та комісією 1\~100,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, судові витрати у справі включають судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 1\~600,00 грн. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню в сумі 14\~959,13 грн., що складає 79 % від розміру заявлених вимог, суд стягує з відповідача на користь ПАТ\~КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 264,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial