Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 09.09.2015 року близько 17 год. 00 хв. в с. Віта Поштова, по вул.. К.Маркса водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з зустрічним автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON]В, була застрахована Страховою групою «ТАС». В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вина відповідача підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2015 року у справі № 369/10200/15-п. Відповідно до звіту УЦПЗ «Експерт-сервіс авто», вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП становить 8\~242,35 грн. Враховуючи необхідність використання автомобіля його було відремонтовано (відновлено) до стану, що передував ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застарзована у ПрАТ «СК «Україна». Враховуючи те, що ПрАТ СК «Україна» вже тривалий час не здійснює вою діяльність та не виконує свої зобовязання, офіс компанії зачинено, а з 01.07.2015 р. компанія позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів, користуючись своїм правом, позивачем предявлено вимогу про стягнення шкоди безпосередньо до [PERSON], тобто до винної особи. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди вартість відновлювального ремонту в розмірі 8\~242,35 грн., моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн., вартість проведеної оцінки матеріального збитку у сумі 600,00 грн. та судовий збір 551,20 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через офіційний друкований орган ЗМІ. Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 09.09.2015 року близько 17 год. 00 хв. в с. Віта Поштова, по вул.. К.Маркса водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з зустрічним автомобілем [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2015 р. [PERSON], визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340 гривень в дохід держави. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки ВДАІ Києво-Святошинського району ГУ МВС України в Київській області, що була видана гр.. [PERSON], зазначено що 09.09.2015 р. о 17 год. 00 хв. в с. Віта Поштова вул. К.Маркса, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Згідно полісу № АІ/5647119 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ПрАТ СК «Україна» Пошкоджений транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER], був забезпечений відповідно до полісу АІ/3548474 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів що укладений між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON]. Відповідно до звіту УЦПЗ «Експерт-сервіс авто», вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП становить 8\~242,35 грн. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, визначено що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в силу присів Цивільного кодексу України, а також абсолютності права потерпілого на відшкодування шкоди, вимоги позивача як стороні якій в результаті ДТП було заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої підтверджено письмовими доказами, підлягають до задоволення, в звязку з чим з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8\~242,35 грн. та витрати на проведення звіту з визначення вартості матеріальної шкоди 600,00 грн. В той же час суд не знаходиться обґрунтованими вимог щодо стягнення з відповідача компенсації за моральну шкоду нанесену позивачу, оскільки ним не надано доказів в чому саме полягали його моральні страждання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати що складаються з судового збору, суд покладає на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 23, 625, 999, 1187 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial