Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 2019 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів № 213863. Загальна сума договору 5870 грн. 00 коп. За умовами договору відповідачем була внесена передплата у розмірі 500 грн. 00 коп. 19 квітня 2019 року відповідач отримала вікно за адресою: [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалася оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто повинна була сплатити: 13 травня 2019 року, 13 червня 2019 року та 13 липня 2019 року по 895 грн. 00 коп., які сплатила; 13 серпня 2019 року, 13 вересня 2019 року та 13 жовтня 2019 року по 895 грн. 00 коп., які не сплатила. Отже, відповідач повинна сплатити суму основного боргу у розмірі 2685 грн. 00 коп. 25.02.2020 року та 30.03.2020 року відповідачу були направлені рекомендовані листи із вимогою повернути борг, але листи повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 07 червня 2019 року між ФОП [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів №310287. Загальна сума договору 5752 грн. 00 коп. За умовами договору відповідачем була внесена передплата у розмірі 1000 грн. 00 коп. 17 червня 2019 року відповідач отримала вікно за адресою: [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалася оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто повинна була сплатити: 07 липня 2019 року, 07 серпня 2019 року та 07 вересня 2019 року по 792 грн. 00 коп., які сплатила; 07 жовтня 2019 року, 07 листопада 2019 року, 07 грудня 2019 року по 792 грн. 00 коп., які не сплатила. Отже, відповідач повинна сплатити суму основного боргу у розмірі 2368 грн. 00 коп. 25.02.2020 року та 30.03.2020 року відповідачу були направлені рекомендовані листи із вимогою повернути борг, але листи повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 25 серпня 2020 року між ФОП [PERSON] (Цедент) та ФОП [PERSON] (Цесіонарій) був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) №25-08-1. 25 серпня 2020 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] був підписаний акт прийому-передачі №310287-1. 25 серпня 2020 року відповідачу було направлено повідомлення рекомендованим листом з описом про оформлення Договору цесії, який повернутий в зв`язку з неотриманням відповідачем. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь основний борг в розмірі 5053 грн. 00 коп., пеню у розмірі 20320 грн. 86 коп., 24% річних у розмірі 1336 грн. 12 коп., а всього 26709 грн. 98 коп., а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач ФОП [PERSON] на електронну адресу суду надіслав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти, що повернулися до суду з відміткою «за закінчення терміну зберігання» (а. с. 54, 60), заперечень проти позову суду не представила. 25 лютого 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 13 квітня 2019 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 213863. Загальна сума договору 5870 грн. 00 коп. (а. с. 9-11). Згідно із п. 1.1. Договору, продавець зобов`язався зняти розміри віконних отворів покупця, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно (а. с. 12). Пунктом 2.1. Договору передбачено, що строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту укладання договору та внесення передплати. Відповідно до п. 2.5 Договору поставка продукції покупцеві належної якості та в належні терміни підтверджується його підписом на акті прийому-передачі виконаних робіт або в дорожньому листі або інших супровідних документах. Також судом встановлено, що відповідач отримала вікно 19 квітня 2019 року за адресою установки: [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором, що підтверджується актом приймання-передачі на доставлену і установлену металопластикову продукцію від 19.04.2019 року (а. с. 14). Відповідно до Графіку погашення платежів, що є додатком до договору (а. с. 13), відповідач повинна сплатити вартість виробів: 13 травня 2019 року, 13 червня 2019 року та 13 липня 2019 року по 895 грн. 00 коп., які сплатила у розмірі 2685 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи., та 13 серпня 2019 року, 13 вересня 2019 року та 13 жовтня 2019 року по 895 грн. 00 коп., що складає загальну суму у розмірі 2685 грн. 00 коп., яку не сплатила. Отже, судом встановлено, що позивач виконав умови договору, встановив відповідачу вікно обумовленої специфікації, однак, в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, та не сплатила суму основного боргу за договором купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 213863 у розмірі 2685 грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2020 року та 30.03.2020 року відповідачу були направлені рекомендовані листи із вимогою повернути борг у розмірі 2685 грн. 00 коп. (а. с. 15, 17), але конверти повернуті на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 16, 18). Крім того, 07 червня 2019 року між ФОП [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 310287. Загальна сума договору 5752 грн. 00 коп. (а. с. 21-23). Згідно із п. 1.1. Договору, продавець зобов`язався зняти розміри віконних отворів покупця, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно (а. с. 24). Пунктом 2.1. Договору передбачено, що строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту укладання договору та внесення передплати. Відповідно до п. 2.5 Договору поставка продукції покупцеві належної якості та в належні терміни підтверджується його підписом на акті прийому-передачі виконаних робіт або в дорожньому листі або інших супровідних документах. Також судом встановлено, що відповідач отримала вікно 17 червня 2019 року за адресою установки: [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором, що підтверджується актом приймання-передачі на доставлену і установлену металопластикову продукцію від 17.06.2019 року (а. с. 26). Відповідно до Графіку погашення платежів, що є додатком до договору (а. с. 25), відповідач повинна сплатити вартість виробів: 07 липня 2019 року, 07 серпня 2019 року та 07 вересня 2019 року по 792 грн. 00 коп., які сплатила у розмірі 2384 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи, та 07 жовтня 2019 року, 07 листопада 2019 року, 07 грудня 2019 року по 792 грн. 00 коп., що складає загальну суму у розмірі 2368 грн. 00 коп., які не сплатила. Отже, ФОП [PERSON] виконав умови договору, встановив відповідачу вікно обумовленої специфікації, однак, в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, та повинна сплатити суму основного боргу за договором купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 310287 у розмірі 2368 грн. 00 коп. З матеріалів справи встановлено, що 25.02.2020 року та 30.03.2020 року відповідачу були направлені рекомендовані листи із вимогою повернути борг у розмірі 2368 грн. 00 коп. (а. с. 27, 29), але конверти повернуті на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 28, 30). Крім того, 25 серпня 2020 року між ФОП [PERSON] (Цедент) та ФОП [PERSON] (Цесіонарій) був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) №25-08-1 (а. с. 34-35). Відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) Цедент (ФОП [PERSON] ) відступає Цесіонарієві (ФОП [PERSON] ), а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за Договором купівлі-продажу металопластикових виробів із розстрочкою платежу № 310287 від 07 червня 2019 року між Цедентом і [PERSON] (надалі іменується "Боржник"). 25 серпня 2020 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] був підписаний акт прийому-передачі №310287-1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) №25-08-1 (а. с. 36). Також, 25 серпня 2020 року відповідачу було направлено повідомлення про оформлення Договору цесії рекомендованим листом з описом (а. с. 37), але конверт повернувся на адресу позивача у зв`язку з неотриманням відповідачем (а. с. 39). Відповідно до ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною 1 статті 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604\~-\~609\~ЦК України та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно із ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст.\~527\~ЦК України). Відповідно ст.\~692\~ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Отже, виходячи з того, що відповідачем умови договору не виконані належним чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 213863 та договором купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 310287 у розмірі 5053 грн. 00 коп. (2685 грн. 00 коп. + 2368 грн. 00 коп.). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Крім того, відповідно до п. 7.5. Договорів відповідач зобов`язаний сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Згідно із п. 7.8 Договорів сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. Пунктами 7.9 Договорів сторони домовилися встановити підвищений строк позовної давності по стягненню штрафу та пені на протязі трьох років. Таким чином, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання і зобов`язаний сплатити позивачеві, крім суми боргу у розмірі 5053 грн. 00 коп., також 24% річних із заборгованості у розмірі 1336 грн. 12 коп. та пеню у розмірі 20320 грн. 86 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 20320 грн. 86 коп., суд зазначає наступне. Статтею 549\~ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), згідно з яким ч. 3 ст.\~551\~ЦК України з урахуванням положень ст.\~3\~ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст.\~10\~ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, суд має зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Виходячи із вказаної норми Закону та значне перевищення в цьому разі неустойки (пені) розміру збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені з 20320 грн. 86 коп. до 5053 грн. 00 коп. З урахуванням вищевикладеного загальна сума боргу за договором купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 213863 та договором купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежів № 310287 складає у розмірі 11442 грн. 12 коп. (5053 грн. 00 коп. + 5053 грн. 00 коп. + 1336 грн. 12 коп.). Аналізуючи зібрані по справі\~докази в\~їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів у встановлений строк не виконала, тому сума боргу у загальному розмірі 11442 грн. 12 коп. підлягає стягненню з відповідача\~на користь позивача у примусовому порядку, а позов підлягає частковому задоволенню, при цьому суд також враховує, що відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договорами купівлі-продажу металопластикових виробів № 213863 та № 310287 у добровільному порядку, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 360 грн. 19 коп. (11442 грн. 12 коп. *840 грн. 80 коп./ 26709 грн. 98 коп.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial