Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він пропрацював на підприємстві Відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 18.12.1989р. по 21.06.1990р. та з 27.02.2002р. по 17.12.2002р. слюсарем з ремонту обладнання на підприємстві відповідача. 21.10.2008 року позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: - Радикулопатія попереково-крижова на Фоні дископатії з лівобічною парамедіанною грижою диску, часто рецидивуючий перебіг, фаза затяжного загострення, з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і больовим синдромом. Висновком медико-соціально експертною комісією позивачу первинно в 2009р. було встановлено 30% втрати професійної працездатності по радикулопатії. При наступних переоглядах в 2010- 2015рр встановлено втрату працездатності 30%, 10.01.2018р. - повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи. Наступний переогляд призначено на 01.01.2020 рік. Від встановлення втрати працездатності, позивач переніс та переносить моральні страждання та переживання, оскільки сумлінно та добросовісно тривалий час пропрацював на підприємстві відповідача. У зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 170000 грн. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стороною відповідача було подано відзив з клопотанням про поновлення строку на його подання до суду. Вивчивши відзив на позовну заяву та причини пропуску нетривалих строків на його подачу, суд доходить висновку про їх аргументованість та можливість поновлення. Так, у відзиві, поданому представником відповідача, зазначено, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки працівник несе повну відповідальність за свою працю та здоров'я, позивач був обізнаний щодо умов праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я, крім того, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між винними діями підприємства із наслідками у вигляді захворювання позивача, крім того розмір моральної шкоди не обґрунтований, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві Відповідача з 18.12.1989р. по 21.06.1990р. та з 27.02.2002р. по 17.12.2002р. слюсарем з ремонту обладнання (а.с. 7-11). З акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11.12.2008 року (а.с. 12-13) встановлено, що позивач має загальний трудовий стаж 20 років 2 місяці, з них в умовах шкідливого впливу - 18 років 1 місяць. Крім того, трудова діяльність на підприємстві відповідача складає 1 рік 3 місяці 25 днів. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання, позивачу був встановлений наступний діагноз - Радикулопатія попереково-крижова на фоні дископатії з лівобічною парамедіанною грижою диску, часто рецидивуючий перебіг, фаза затяжного загострення, з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і больовим синдромом. Так, в Акті розслідування зазначається, що причиною виникнення у позивача професійних захворювань стали такі обставини - позивач, працюючи у відповідача електрослюсарем по ремонту обладнання в кар'єрі РУ та електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання унаслідок недосконалості технологічних процесів та конструктивних недоліків обладнання виконував роботи, пов'язані з фізичним навантаженням, що перевищує норми та несприятливим мікрокліматом. В пункті 17 Акту розслідування профзахворювання встановлено, що причиною отримання профзахворювання являється тривала робота (08.87-12.87; 12.89-06.90; 07.90-12.01; 02.02-12.02; 03.03-04.08) в умовах фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату, а саме: нахили тулуба (кількість за зміну) 200 при нормі до 100, важкість праці відноситься до 3 кл. 2 ст. шкідливості; Мікрокліматичні умови: температура повітря: 9 при нормі 15-21, відносна вологість повітря. Також, згідно п. 19 Акту, винними особами у порушення норм та умов праці визнано, зокрема, адміністрацію підприємства відповідача. Висновком медико - соціально експертною комісією позивачу первинно в 2009 році було встановлено 30% втрати професійної працездатності - по радикулопатії. При наступних переоглядах в 2010-2015 роках позивачу було встановлено 30% втрати працездатності, 10.01.2018 року встановлено 40% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи, наступний переогляд призначено на 01.01.2020 рік (а.с. 14-17). Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Отже, надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоров'я у вигляді отримання професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов'язків на підприємстві відповідачів. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], що містяться в матеріалах справи (а.с. 18-35). При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв'язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабістю, втомою, болями. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов'язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов'язаного зі спричиненням моральної шкоди. Вирішуючи спір по суті вимог, доводи відповідача, зазначені в письмовому відзиві, суд до уваги не приймає, оскільки обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця - відповідача по справі, на підприємстві якого працював позивач. Крім того, з письмових матеріалів справи вбачається, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року та Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 року на користь позивача з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" стягнуто моральну шкоду в розмірі - 30 000 (тридцять тисяч) грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз'яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Водночас, суд звертає увагу на той факт, що із загального стажу в умовах впливу шкідливих факторів, що становить 18 років 1 місяць, позивач пропрацював на підприємстві відповідача лише 1 рік 3 місяці 25 днів. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості,

Outcome: partial