Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 125133,32 гривні. Позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» обґрунтовувало тим, що 23 серпня 2012 року з відповідачем був укладений кредитний договір № R53100321313В, за умовами якого, в той же день останньому було надано кредит у розмірі 50000,00 грн. на строк по 23 серпня 2015 року або достроково у випадках, передбачених цим договором, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 34,5 % річних. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Тому відповідачу 20 січня 2014 року було направлено лист-вимога про повернення кредиту, яка залишилась без виконання та заборгованість не повернута. Таким чином, станом на 08 квітня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 125133,32 грн., з яких: 45578,78 грн. заборгованість з погашення (повернення ) кредиту у сумі неповернутого кредиту, 23800,99 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 21541,30 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 29906,01 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів, 353,47 грн. заборгованості по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 198,46 грн. заборгованості по сплаті інфляційних втрат за користування коштами банку, нарахованих у зв'язку з порушення зобов'язань щодо повернення кредиту, 490,57 грн. заборгованості по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 263,74 грн. заборгованості по сплаті інфляційних втрат за користування коштами банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів. Дану кредитну заборгованість згідно умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача достроково. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю позов підтримав повністю з підстав зазначених у ньому та просив задовольнити. У судове засідання 01.07.2014 року представник позивача не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, у які просив справу розглянути без участі представника та задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що кредит вона взяла не для себе, а за проханням родички свого чоловіка [PERSON], хоча договір оформила на своє ім'я. Отримавши у банку кошти, позивачка одразу ж передала їх добровільно [PERSON], яка обіцяла погашати кредит, тому [PERSON] кредитні кошти не повертала. А коли отримала з банку повідомлення, то звернулась до слідчого, від якого дізналась про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за шахрайство. Вказувала, що таким чином вона оформила кредит у чотирьох банках. Заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством „ВТБ Банк" м. Києва та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100321313В, за умовами якого, в той же день останньому було надано кредит у розмірі 50000,00 грн. на споживчі потреби в інтересах сім`ї на строк по 23 серпня 2015 року або достроково у випадках, передбачених цим договором, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 34,5 % річних. Згідно п.п. 1.1., 4.1., 4.6., 5.3.1., 5.3.6. кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в строк та у порядок, встановлені цим договором. У відповідності до вимог п.п. 1.1, 3.3., 3.4., 4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в п. 3.3 цього договору. Пунктом 4.2. договору визначено, що проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 27 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачуються проценти - з 28 числа (включно) попереднього місяця по 27 число (включно) поточного місяця. У відповідності до вимог п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожне порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Пунктами 5.2.1., 5.3.6., кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту та сплатити нараховані проценти у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, в тому числі несплати платежів, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно п. 5.2.2. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту, протягом 30 календарних днів, з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або в інші строки, передбачені умовами цього договору. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу норм ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 611 даного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Зі змісту листа від 20 січня 2014 року за вих. № 185/700-2 вбачається, що позивач вимагав від відповідачки погасити кредитну заборгованість в повному обсязі у розмірі 105713,91 грн., яка склалась станом на 20.01.2014 року, однак вимога залишилась без виконання. Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконує, тому станом на 08 квітня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 125 133,32 гривні заборгованості за кредитним договором, із яких 45578,78 грн. заборгованість з погашення (повернення) кредиту у сумі неповернутого кредиту, 23800,99 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 21541,30 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 29906,01 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів, 353,47 грн. заборгованості по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 198,46 грн. заборгованості по сплаті інфляційних втрат за користування коштами банку, нарахованих у зв'язку з порушення зобов'язань щодо повернення кредиту, 490,57 грн. заборгованості по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 263,74 грн. заборгованості по сплаті інфляційних втрат за користування коштами банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів. Стосовно заявленого позивачем розрахунку кредитної заборгованості, суд виходить з положень ч. 3 ст. 61 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд визнає наявною кредитну заборгованість в частині пред'явленого розміру в сумі 125133,32 гривні, яка неспростована відповідачем належними та допустимими доказами і у судовому засіданні не оспорювалась. Наведені обставини підтверджуються: кредитним договором № R53100321313В від 23 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством „ВТБ Банк" м. Києва та [PERSON]; меморіальним ордером № 35960 від 23 серпня 2012 про виплату банком позичальнику 50000,00 грн. кредиту; графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг; розрахунком заборгованості; листом-вимогою про здійснення повернення кредиту та сплату нарахованих процентів, штрафів. Посилання відповідачки на те, що кредит вона взяла для [PERSON], яка й повинна сплачувати заборгованість, суд відхиляє, оскільки судом встановлено наявність договірних відносин між банком та відповідачкою [PERSON], а не між позивачем та [PERSON], що відповідачка у суді не заперечувала. Згідно інформації слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області К.А. Пилипчука від 18.06. 2014 року, витребуваної судом за клопотанням відповідачки, вбачається, що відносно [PERSON] проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013240010006395 внесене в ЄРДР від 03.10.2013 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 190 КК України, яка протягом 2012-2013 років шляхом обману та зловживання довірою схиляла своїх близьких та знайомих, у тому числі [PERSON] до отримання кредитів, зобов'язуючись погашати борги за кредитом, при цьому не маючи намір та можливості виконувати обіцяне. У подальшому [PERSON] отримані кошти привласнила. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] отримавши кредитні кошти відповідно до умов договору не виконала у визначені кредитним договором строки взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів позивачу, який відповідно до умов кредитного договору вправі достроково стягнути неповернутий кредит, проценти за користування кредитом, а також пеню та інфляційні втрати за порушення умов погашення кредиту, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, вимога банку про стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1251,33 гривні задоволенню не підлягає, оскільки відповідачка як інвалід 2-ої групи у відповідності із вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial