Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, з 30 грудня 2003 року по [INFO] року (день смерті [PERSON].). Змінити черговість одержання права на спадкування, визнати позивача [PERSON] спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування посилається на те, що встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю з [PERSON] має значення для захисту законних інтересів заявника та майнових прав як спадкоємця, а також прав що пов'язані з виконанням її обов'язків які пов'язані з моральними засадами суспільства та обов'язком як дружини після смерті чоловіка (утримання та догляд за місцем поховання чоловіка, тощо). Заявник та представник заявника в судовому засіданні зазначили, що заяву підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник заінтересованої особи, Київська міська рада, надіслали до суду відзив та просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши матеріали заяви, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що 03.12.2017 р. складено відповідний актовий запис № 18838, Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 84-85). В матеріалах справи міститься довідка ЖБК «Індикатор-8» від 23.01.2018 в якій зазначено, що [PERSON] впродовж багатьох років мав родинні стосунки та вів спільне господарство з [PERSON], без реєстрації проживав в її квартирі [ADDRESS], не реєструючи шлюбні стосунки (а.с. 15). Відповідно до Акту від 23.01.2018, затвердженого Головою правління ЖБК «Індикатор-8» заявник та [PERSON] проживали з 2003 року в квартирі [ADDRESS] - разом, як одна сім'я та вели спільне господарство (а.с. 16). На підтвердження факту проживання однією сім'єю заявник надала фотокартки де зображені [PERSON] та померлий [PERSON] та їх сумісний відпочинок (а.с. 5-14). У період спільного проживання заявник [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, купували побутові речі, техніку, будівельні матеріали придбані для ремонту та утримання житла під час спільного проживання (а.с. 17-30). Згідно розписки про отримання готівки, [PERSON] запозичила у [PERSON] кошти для придбання будівельних матеріалів та фарб для ремонту кімнати, де вона проживає разом з чоловіком [PERSON] готівкою 30 000 грн. (а.с. 34). Відповідно до боргової розписки [PERSON] позичала 20 грудня 2016 року у [PERSON] кошти на лікування її чоловіка [PERSON] готівкою 10 000 грн., в присутності свідків (а.с. 35). Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона познайомилась із заявником та померлим під час відпустки, коли їздили разом за кордон та екскурсійні поїздки. [PERSON] брала гроші в борг у неї на лікування псоріазу [PERSON] [PERSON] та [PERSON] постійно проявляли почуття один до одного у її присутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, здійснювали спільні покупки, виявляли теплі почуття один до одного. Разом відпочивали на морі, їздили за кордон. [PERSON] проживав у заявниці та вони хотіли разом розширювати житло. Онуки заявниці дуже любили померлого. Свідок [PERSON] сусід, який жив напроти квартири заявника та приходив до них, пояснив, що [PERSON] жив у [PERSON] Померлий добре спілкувався з дітьми заявниці та вони ніколи не сварились. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з подружжям [PERSON] та [PERSON] з 1999 року, дружили сім'ями, разом їздили відпочивати, святкували свята. Померлий хотів одружитись із заявницею, але вона не хотіла. Їздили із заявником в м. Бердянськ на лікувальні грязі, які допомагають при хворобі псоріаз. Знає, що від продажу житлового будинку, частка якого належала [PERSON] кошти подружжя поклали на депозит. Статтею 234 Цивільно процесуального кодексу України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім'ї та на повагу до свого сімейного життя. За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, наведене свідчить, що з 30 грудня 2003 року по [INFO] року між заявником та [PERSON] склалися відносини, що притаманні сім'ї. За таких обставин, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю заявника та [PERSON].у період з 30 грудня 2003 року до моменту смерті останнього. Досліджуючи питання юридичної значущості встановлення вказаного факту та мету його встановлення, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та [PERSON] у період з 30 грудня 2003 року до моменту смерті останнього - має юридичне значення для визначення спадкоємців за законом, які можуть претендувати на цю спадщину після смерті [PERSON] Одночасно, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви в частині визнання заявника спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом, щодо майна померлого [PERSON], з огляду на передчасність заявленої вимоги, так, встановлення черговості спадкоємців за законом прямо передбачена Цивільним кодексом України та відноситься до дискреційних повноважень органів нотаріату України, а відтак, оскільки право особи ще не порушене, у встановленні даного факту, слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial