Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

ПАТ "Кредобанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № МК-Е-049/08 від 16.10.2008 року у розмірі 19589,84грн., а також покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.10.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] укладено договір № МК-Е-049/08, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 40000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних з кінцевим терміном повернення 15.10.2010 року. [PERSON] зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості згідно графіку, проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору № МК-Е-049/08 від 16.10.2008 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, не сплатила щомісячні платежі в результаті чого станом на 11.03.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 19589,84 грн., а саме: 12162,65 грн. - заборгованість за кредитом; 332,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7094,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між [PERSON] та [PERSON] 16.10.2008 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представником банку на адресу суду направлено лист про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також зазначено, що позовні вимоги банк підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечує. Відповідач [PERSON] надав заперечення на позовну заяву в яких, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду, просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, у запереченнях зазначає, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором визначено сторонами до 15.10.2010 року, з наступного дня позивач дізнався про порушення своїх прав; пред'явивши позов 15.11.2013 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги заперечень на позовну заяву підтримав у повному обсязі, просить з зазначених підстав в задоволенні позову відмовити. Також зазначає про недостовірність доказу, а саме договору доручення, укладеного між ПАТ «Кредо банк» та ТДВ «Інтер-Ріск Україна» 06.04.2012 року, оскільки на договорі відсутня печатка ПАТ «Кредобанк» та дата договору. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що 16.10.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] укладено договір № МК-Е-049/08, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 40000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних з кінцевим терміном повернення 15.10.2010 року. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалась здійснювати погашення суми заборгованості згідно графіку повернення заборгованості, що є додатком № 1 до кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконувала, у визначені договором (графіком повернення заборгованості) строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 11.03.2013 року склалась заборгованість: 12162,65 грн. - заборгованість за кредитом; 332,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13 зазначив, що, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 4.1 договору позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та додатками до нього. Повернення суми кредиту, нарахованих процентів здійснюється щомісячно відповідно до графіку повернення кредиту, який є додатком до цього договору, рівними частинами, розмір яких становить по 2200грн. до 15 числа кожного місяця. Останній платіж дорівнює залишку заборгованості по кредиту, нарахованим процентам та комісіям за цей період. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами згідно графіку погашення заборгованості, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Враховуючи, що з даним позовом до суду ПАТ «Кредобанк» звернулось 15.11.2013 року, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом за період до 15.11.2010 р. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску позовної давності. Згідно п. 5.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2 цього договору, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору позивачем нараховано неустойку, а саме: 7094,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В межах строку позовної давності за період з 15.11.2012 року по 11.03.2013 року пеня склала 2242,99грн. (12495,29грн.*117днів*56%/365/100) Враховуючи невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо повернення грошових коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені у розмірі 2242,99грн. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між [PERSON] та [PERSON] 16.10.2008 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається із п. 4.6 договору поруки № МК-ЕП-048/2008 від 16.10.2008 року цей договір припиняється з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, а згідно п. 2.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит на строк до 15.10.2010 року. З огляду на викладене, підстави для покладення обов'язку з погашення заборгованості за кредитним договором № МК-Е-048/2008 від 16.10.2008року на поручителя [PERSON] відсутні. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial