Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем 12 липня 1997 р. зареєстрували шлюб в Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 13 В шлюбі [INFO] у них народився син - [PERSON]. Через скрутне матеріальне становище сім'ї вона тривалий час була змушена працювати за кордоном. Коли вона була за кордоном на роботі, син проживав з її батьками, своїми дідусем і бабусею [PERSON] та [PERSON] у їхньому будинку в [ADDRESS]. Весь цей період часу дитина була і зараз є повністю на її утриманні. За ці роки відповідач постійно ухилявся від витрат на утримання дитини. Відповідач як батько дитини, не виконав і не виконує свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку з чим вона звернулась до суд та просить стягувати Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з Відповідачем 22.11.2003 року зареєстрували шлюб в Лавриківській сільській раді Жовківського району Львівської області, який розірвано рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23.01.2014 року. В період подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. з сім'єю разом не проживає, офіційно не працює. У зв'язку з чим вона звернулась до суду за даним позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на дитину в розмірі 1000 грн. на місяць але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того додаткового пояснила, що вона на даний час не працює, здорова, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. У власності вона має машину і квартиру, яка була куплена під час шлюбу. Дитина проживає з нею, дитина здорова, майна у власності не має. На даний час дитина навчається на другому курсі Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету Львівська політехніка. В судових дебатах погодилась на запропоновану відповідачем суму аліментів у розмір 550 грн.. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що твердження позивачки про те, що він жодним чином не займався вихованням та матеріальним забезпеченням сина, є неправдивими. Позивачка поїхала в Італію на заробітки коли сину була пару місяців. Він виховував сина сам, поки син не пішов в перший клас. Коли мама позивачки повернулась з Італії, вона забрала сина до себе, оскільки позивачка хотіла щоб син проживав разом з її батьками. Він неодноразово давав кошти на утримання сина. Син ходив до репетитора, і він оплачував репетиторство. Він допоміг сину поступити на навчання. Він неодноразово дав гроші особисто сину. На даний час він одружився вдруге та має з новою дружиною дитину. Син з його новою сім'єю їздив відпочивати в Шацьк, їздив на екскурсії в Черкаси, в музеї. Син часто відвідував його, по декілька разів на тиждень. Однак, коли приїхала його перша дружина, син перестав відвідувати його. Він на останнє день народження дав сину 100 доларів, на Миколая, 50 доларів. Він працює, приватний підприємець. В середньому за тиждень має 500 грн. заробітку. Згідний платити аліменти в розмірі 550 грн.. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він навчається на сервісі [PERSON], оскільки він сам ремонтує машини в дома. Він неодноразово бачив як син [PERSON] приходив до батька [PERSON] на сервіс. Він бачив, як [PERSON] давав гроші сину, скільки він не знає, але бачив, що були купюри по 100, 200 грн.. Стосунки між ними були дружні, допоки не приїхала мама [PERSON] з Італії. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з відповідачем [PERSON] він знайомий приблизно 16-17 років. Йому відомо, що син [PERSON] жив в діда. [PERSON] часто приходив до батька в гості. Він з [PERSON] часто їздили на природу, на полювання, [PERSON] майже завжди брав сина з собою. Стосунки між ними були теплими. [PERSON] приходив до [PERSON] 4-5 разів на тиждень. [PERSON] коли їздив на базар, завжди брав сина з собою, щось купляв йому. Проте, останнім часом поведінка [PERSON] змінилась, напевне через те, що приїхала його мама. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком відповідача. Коли його внук [PERSON] мав 2.6 м., мати [PERSON] виїхала за кордон. Після чого внук проживав у нього і він з жінкою займались вихованням внука. Батько [PERSON] давав гроші на його утримання. Мати [PERSON] коли була за кордоном не передавала йому жодних коштів на сина. Чи передавала вона кошти відповідачу, він не знає. Пізніше, коли з-за кордону приїхала мати позивачки, [PERSON] пішов жити до неї. Внук часто приходив в майстерню до свого батька, і до нього заходив один раз в тиждень. Батько [PERSON] завжди ним опікувався. При ньому, відповідач давав кошти сину [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження дитини [NUMBER] вбачається, що позивачка є матір'ю дитини, а відповідач - її батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, що не заперечує відповідач. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка на не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоров'я та матеріальне становище матері - позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, будь-яких доходів не має, має у власності автомобіль та квартиру, куплену з відповідачем перебуваючи з ним у шлюбі; - стан здоров'я та матеріальне становище їх батька - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину у другому шлюбі, приватний підприємець, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.ст.182,183 СК України). У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що Він позов визнає та згідний сплачувати аліменти в розмірі 550 грн.. Суд прийшов до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить обставинам справи та закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст. 184 СК та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст.184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на дитину, [PERSON], [INFO], та стягувати такі в користь його матері [PERSON], в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial