Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернувся в Коростенський міськрайонний суд Житомирської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . 18 липня 2018 року позивач виявив залиття своєї квартири з розташованої вище квартири [ADDRESS] . В результаті залиття його квартири йому спричинено майнову шкоду в сумі 12819 грн, яка визначена на підставі Звіту №44/18. Позивач також вважає, що йому була завдана й моральна шкода, оскільки він поніс моральні страждання, які полягають в тому, що він не в змозі належним чином повноцінно користуватись належним йому майном, так як по всій квартирі цвіль, й він не має матеріальної змоги відремонтувати житло. Добровільного відшкодування зазначених витрат на даний час відповідач не здійснив, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири і стягнення судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та проти винесення по справі заочного рішення не заперечив. Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи оповіщалась в установленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, в судові засідання неодноразово не з`являлася, про поважність причин неявки в суд не повідомляла та відзив на позов не подала. Оскільки позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачу [PERSON] , на праві власності належить квартира [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі- продажу від 20.01.2004 року (а.с.5). Судом встановлено, що 18 липня 2018 року сталося залиття квартири позивача з квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрована і проживає відповідачка. Причиною залиття належної позивачу квартири стало недбале ставлення відповідачки до труб, яка раніше не надавала доступ для заміни і не повідомляла про стан водопроводу в перекриті вищерозташованої квартири [ADDRESS] , що стверджується копією акта про залиття від 20 липня 2018 року (а.с.8). Для визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок залиття, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - Бовкунова Ю.О. та відповідно до його Звіту № 44/18 про оцінку трикімнатної житлової квартири, за адресою: [ADDRESS] з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику, внаслідок залиття водою станом на 18 липня 2018 року розмір матеріального збитку становить 12819 грн. За проведення даного дослідження позивачем сплачено 1000 гривень. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 12819 гривень. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню й витрати на проведення Звіту з оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 1000 гривень. Частиною 1 ст.23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача з вини відповідача, внаслідок якого було пошкоджено майно позивача, також це залиття спричинило позивачеві негативні зміни у звичайних умовах його життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, тривалого захисту свого порушеного права в суді, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 2000 гривень, виходячи з ознак розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів на часткове задоволення його вимог, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, а відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача, викладені в позовній заяві. Відповідно до ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню й судові витрати понесені ним і документально підтверджені, а саме сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704 грн 80 копійок.

Outcome: partial