Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк) пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 23.10.2013 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач систематично порушував договірні зобовязання, внаслідок чого загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2017 року склала 50834,64 грн., яка складається з наступного: 1051,89 грн. - заборгованість за кредитом; 42398,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4487,48 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2396,89 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 50834,64 грн. та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить розглядати справу у відсутності їх представника. (а.с.5 зворот). В судове засідання відповідач - [PERSON] не з»явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю просить справу розглядати у його відсутності. (а.с.52) Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23.10.2013 року банк надає позичальнику кредит в розмірі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.11) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві, копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» . Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями ст.1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернути позику. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 50834,64 гривень, у тому числі: 1051,89 грн. - заборгованість за кредитом; 42398,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4487,48 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2396,89 грн. - штраф (процентна складова). Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 31.12.2017 року.(а.с.7-9). Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує те, що до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. У відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем становить 1051,89 гривень, а сума нарахованої пені 4487,48 гривень, тобто значно перевищує розмір завданих банку збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру простроченої заборгованості. Враховуючи обставини справи, з позивача необхідно стягнути 47399,05 гривень заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. З платіжного доручення №IHB96B1QL5 від 06.02.2018 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 гривень (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанку". Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial