Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму в загальному розмірі 124 246 (сто двадцять чотири тисячі двісті сорок шість) грн 77 коп., яка складається з: основної суми боргу в розмірі 111 400 (сто одинадцять тисяч чотириста) грн 00 коп.; 3 % річних в розмірі 3 509 (три тисячі п`ятсот дев`ять) грн 86 коп.; інфляційні збитки в розмірі 9 336 (дев`ять тисяч триста тридцять шість) грн 91 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1242 (одна тисяча двісті сорок дві) грн 47 коп. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною відмовлено. 29 вересня 2021 року до суду звернулась представник позивача Очиченко Олена Григорівна із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 638/7153/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною, яким стягнути з [PERSON] , витрати на правову допомогу в сумі 25200, 00 грн. Заява обґрунтована тим, що попередній розрахунок судових витрат було подано позивачем разом із клопотанням від 24 вересня 2020 року, що становило 15 614, 00 грн. Позивачеві було надано послуги на загальну суму 25 200, 00 грн. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Представник представника позивача Очиченко О.Г. подала до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі заявника. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму в загальному розмірі 124 246 (сто двадцять чотири тисячі двісті сорок шість) грн 77 коп., яка складається з: основної суми боргу в розмірі 111 400 (сто одинадцять тисяч чотириста) грн 00 коп.; 3 % річних в розмірі 3 509 (три тисячі п`ятсот дев`ять) грн 86 коп.; інфляційні збитки в розмірі 9 336 (дев`ять тисяч триста тридцять шість) грн 91 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1242 (одна тисяча двісті сорок дві) грн 47 коп. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною відмовлено. Після розгляду справи, 29 вересня 2021 року представник позивача Очиченко Олена Григорівна звернулась до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 638/7153/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною, яким стягнути з [PERSON] , стягнути витрати на правову допомогу в сумі 25 200, 00 грн. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Матеріали справи свідчать, що 28 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2020 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді [PERSON] Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. 14 вересня 2020 року від [PERSON] надійшов зустрічний позов до [PERSON] про визнання розписки від 27 квітня 2020 року недійсною, який згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14 вересня 2020 року переданий в провадження судді [PERSON] (справа № 638/7153/20 провадження № 2/638/364/21). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2021 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М., у зв`язку з відрахуванням зі штату судді [PERSON] у зв`язку зі смертю, розпорядження № 02-03/28 від 03 березня 2021 року. Матеріали цивільної справи передано в провадження судді Яковлевої В.М. 29 березня 2021 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Прийнято до провадження цивільну справу № 638/7153/20 (провадження № 2/638/1231/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року закрито підготовче засідання у цивільній справі позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки недійсною. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 14 травня 2020 року між [PERSON] та адвокатським бюро «Олени Очиченко», в особі керуючого бюро - адвоката Очиченко Олени Григорівни, було укладено договір про надання правової допомоги № АО -140520. 06 травня 2021 року між [PERSON] та адвокатським бюро «Олени Очиченко», в особі керуючого бюро - адвоката Очиченко Олени Григорівни, було укладено договір про надання правової допомоги № АБ - 060521/3. В матеріалах справи містяться ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Очиченко О.Г., виданий 24 вересня 2020 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Очиченко О.Г., серії ХВ № 000257, видане на підставі рішення Голови Ради адвокатів Харківської області від 28 грудня 2015 року № 85. Представник позивача зазначила, що попередній розрахунок судових витрат було подано позивачем разом із клопотанням від 25 вересня 2020 року, що становило 15 614, 00 грн. Позивачеві було надано послуги на загальну суму 25 200, 00 грн. Відповідно до акту надання послуг від 25 квітня 2021 року до договору № АО-140520 від 14 травня 2020 року клієнту було надано такі види правничої допомоги: підготовлено позовну заяву від 26 травня 2020 року - 4500,00 грн; підготовлено клопотання про виправлення помилки у запиті суду від 25 червня 2020 року - 650, 00 грн; підготовлено відзив за зустрічним позовом від 24 вересня 2020 року - 4500, 00 грн; підготовлено відповідь на заперечення від 24 вересня 2020 року - 1350, 00 грн; клопотання про доручення попереднього розрахунку - 650, 00 грн; здійснено виїзди в суд з метою представництва клієнта - 4 - 4000,00 грн; підготовлено заяву про передання справи на новий авто розподіл - 1 - 1350, 00 грн; підготовлено скаргу на невиконання суддею своїх обов`язків від 09 лютого 2021 року - 1 - 2000, 00 грн; підготовлено клопотання про надання інформації з приводу передання справи на новий авторозподіл від 12 березня 2021 року - 1- 650, 00 грн, разом - 19 650, 00 грн. Відповідно до акту надання послуг від 23 вересня 2021 року до договору № АБ-060521/3 від 06 травня 2021 року клієнту було надано такі види правничої допомоги: підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 20 травня 2021 року - 1 - 1500, 00 грн; підготовлено заяву про розгляд справи без участі сторони - 1 - 650, 00 грн; підготовлено заяву про додаткове судове рішення від 23 вересня 2021 року - 1 - 1400, 00 грн; здійснено виїзди в суд з метою представництва інтересів клієнта - 2- 2000, 00 грн. Разом - 5 550, 00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано меморіальні ордери на загальну суму 25 200, 00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що з 31 березня 2021 року розгляд справи розпочався спочатку, разом із цим, виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, тривалості судового провадження, приймаючи до уваги надані документі, які підтверджують фактично понесені витрати, доходить висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, перелічених у акті прийому-передачі виконаних робіт від 23 вересня 2021 року до договору № АБ-060521/3 від 06 травня 2021 року на суму 5 550, 00 грн. Крім того, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат, пов`язаних з наданням таких послуг: підготовкою та поданням позовної заяви від 26 травня 2020 року - 4 500,00 грн; відзиву за зустрічним позовом від 24 вересня 2020 року - 4 500, 00 грн. Таким чином, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 14 550 грн 00 коп. У задоволенні іншої частини у стягненні витрат суд відмовляє, оскільки зазначені документи не відносяться до процесуальних документів та заяв по суті у справі.

Outcome: partial