Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди. В подальшому 14.05.2019 р. позивач уточнив позовні вимоги, зокрема коло відповідачів, а саме пред`явив вимоги до [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Позов мотивований тим, що 11 вересня 2013 року о 15 години 00 хвилин водій [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем Toyota Corolla р.н. [NUMBER] здійснював рух по проїзній частині пр.. Нахімова в районі перехрестя з вул.. Лавицького, зі сторони вул.. Бахчиванджи у напрямі до вул.. Крошнтадтській у Приморському районі м. Маріуполя, діючи у порушення ПДР скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка була травмована та отримала тілесні ушкодження. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Позивач після отриманих травм перебувала на стаціонарному лікуванні з 11.09.2013 р. по 04.10.2013 р., перенесла декілька операцій. Також перебувала на повторному стаціонарному лікуванні з 19.11.2013 р. по 28.11.2013 р. 31.07.2014 р. позивачу була оформлена друга група інвалідності, а у 11.08.2015 р. повторно встановлено третю групу інвалідності. Позивач потребує щорічного санаторно-курортного лікування та обстеження. В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди. Просив стягнути матеріальну шкоду з [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в розмірі 18285,74 грн.. В обґрунтування заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив о 300000 грн., зазначив, що зазнав душевних страждань у зв`язку з ДТП, яка виразились у перенесеному переляку, втратою здоров`я, отримання інвалідності, порушення звичного способу житті. Матеріальну шкоду просив стягнути з [PERSON] Судові витрати, пов`язані з оплатою позивачем правової допомоги, які становлять 16350 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн. просила покласти на відповідача [PERSON] . Після повторного авторозподілу справи між суддями, ухвалою суду від 26 лютого 2019 року суддею Шишиліним О.Г. справу прийнято до свого провадження, розгляд справи проводився спочатку в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 14.05.2019 р. позов в частині позовних вимог до [PERSON] залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] у визначений строк відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Представник Відповідача ПАТ\~«Страхова компанія\~«Українська страхова група» у встановлений судом строк відзив на позовну заяву наддав, в якому позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що не оспорює факт того, що 21.03.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно- правої відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1609029, предметом якого є страхування цивільно- правої відповідальності особи, що експлуатує автомобіль «Тойота» державний номер [NUMBER] за участю якого під керуванням [PERSON] 11.09.2013 р. сталася ДТП, в результаті якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Однак у зв`язку із тим, що позивач відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників транспортних засобів» з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю до цього часу не зверталась та жодних документів до страхової компанії не надала вважає, що позовні вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того посилався на порушення строків звернення із заявою про страхове відшкодування передбачених ст. 37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників транспортних засобів». Також вказав, що СК не може нести солідарну відповідальність з [PERSON] Крім того враховуючи, що СК позивачем не надані документи, що підтверджують розмір витрат, а тому у такому разі страхове відшкодування повинно здійснюватися відповідно до ст. 24.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників транспортних засобів». Просив відмовити у задоволенні позову до ПАТ\~«Страхова компанія\~«Українська страхова група», справу розглянути без участі представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі ( а.с.74). Приймаючи до уваги думку представника позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 12013050290000286 та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.15,\~ч.2\~ст.16,\~ч.1\~ст.20\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] як на підставу своїх вимог на відшкодування шкоди посилається на те, що в результаті ДТП, яка сталася 11.09.2013 р. в м. Маріуполі приблизно о 15-00 год. від дій водія [PERSON] була травмована. Про зазначені обставини посилалася на документи, що містяться у матеріалах кримінального провадження №12013050290000386. Суд з урахуванням вимог диспозитивності, що встановлені ч. 1 ст. 13, ч. 5, ч. 7 ст. 81 ЦПК України дослідив в судовому засіданні матеріали кримінального провадження з яких вбачається, що: Згідно протоколів огляду місця події від 11 вересня 2013 р. (том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 33-44) та огляду транспортного засобу від 20 вересня 2013 р. ( том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 53-54) встановлено місце ДТП - проїзна частина пр. Нахімова в районі перехрестя з вул. Лавицького в Приморському районі м. Маріуполя, обстановка в місці ДТП на час огляду, наявність дорожньої розмітки, сліди ДТП, наявність механічних пошкоджень автомобіля Тоуоtа Согоllа з реєстраційним номером [NUMBER] , та його технічний стан. Транспортний засіб перебував під керуванням [PERSON] За висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №\~МК-817 від\~19 грудня 2013 р. в момент первинного удару [PERSON] знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні, рухалась і первинний удар автівкою, що рухалась, був нанесений у ліву задньо-бокову поверхню тіла, після чого тіло потерпілої частково було закинуте на капот автівки і на лобове скло. При ударі о лобове скло лівим ліктьовим суглобом і потиличною ділянкою голови у потерпілої утворився перелом ліктьового відростка і забиття м`яких тканин потиличної ділянки, а на автівці було пошкоджено лобове скло. Потім тіло потерпілої було відкинуте на дорожнє покриття і при цьому утворилися інші пошкодження на тілі (том 3 матеріалів кримінального провадження а.с. 116-120, копії якої знаходяться в матеріалах цивільної справи на ас.с. 146-147). Працездатний стан гальмівної системи та рульового управління автомобіля Тоуоtа Согоllа з реєстраційним номером [NUMBER] підтверджується висновком автотехнічної експертизи № 88 від 17 березня 2014 р. ( том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 74-82, копії якої знаходяться в матеріалах цивільної справи на ас.с. 141-145) За результатами слідчого експерименту від 6 травня 2014 р. за участі потерпілої [PERSON] були зібрані вихідні дані про її розташування на проїзній частині в момент наїзду на неї автомобіля та час, який вона витрачає на перехід дороги, отримані вихідні дані щодо обставин ДТП ( том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 92-98). Слідчим експериментом від 23 травня 2014 р. були встановлені обставини та вихідні дані щодо ДТП за показами [PERSON] ( том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 153-160). Згідно висновку автотехнічної експертизи № 291 від 17 червня 2014 р. небезпека для [PERSON] виникла з моменту виходу [PERSON] на проїзну частину. Виконуючи вимоги п.п. 12.3 та 18.1\~ПДР\~України [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзду на [PERSON] і невідповідність дій [PERSON] вимогам вказаних пунктів\~ПДР\~України знаходилася у причинному зв`язку із виникненням та розвитком ДТП ( том №3 кримінального провадження а.с. 168-175, копії якої знаходяться в матеріалах цивільної справи на а.с. 127- 140). Висновком автотехнічної експертизи № 332 від 1 серпня 2014 р. також встановлено невідповідність дій [PERSON] вимогам п. 13.1\~ПДР\~України, яка перебуває у причинному зв`язку із виникненням ДТП (том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 218-222, копії якої знаходяться в матеріалах цивільної справи на а.с. 122-126). Таким чином, судом встановлено, що 11 вересня 2013 року о 15.00 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем Тоуоtа Согоllа з реєстраційним номером [NUMBER] , здійснюючи рух по проїзній частині пр. Нахімова в районі перехрестя з вул. Лавицького, зі сторони вул. Бахчиванджи у напрямку до вул. Кронштадтської в Приморському районі м. Маріуполя, діючи у порушення п.п. 1.5, 12.3, 12.4, 12.9 «б», 13.1, 18.1\~Правил дорожнього руху\~України та вимог дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід», будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміни, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, при виникненні небезпеки, у вигляді пішохода [PERSON] , яка переходила проїзну частину у зоні дії дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід», несвоєчасно вжив заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на вищевказаного пішохода. В результаті дорожньо-транспортної події потерпілій [PERSON] , згідно висновку експерта № 93/к були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: - підшкірної гематоми потиличної ділянки голови, струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначну стійку втрату працездатності; - закритого перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки, який за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили стійку втрату працездатності менш ніж на третину; - закритого компресійного перелому першого поперекового хребця, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що призвів до втрати працездатності на рівні 25 %. За вказаних обставин [PERSON] було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України ( том №1 кримінального провадження а.с. 226-230). Факт спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості [PERSON] підтверджується висновком експерта №577 від 14.11.2013 р., копія якого знаходиться у матеріалах цивільної справи ( а.с.158-159), висновком експерта №213 від 14.04.2014 р. копія якого знаходиться у матеріалах цивільної справи ( а.с.149-157), висновком експерта № 93/к ( том №1 матеріалів кримінального провадження а.с. 172-188). Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.12.2016 р. [PERSON] було визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 286 КК України ( том №2 матеріалів кримінального провадження а.с. 52-56, копія якого міститься у матеріалах цивільної справи а.с. 9- 11). В подальшому ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року вирок Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.12.2016 року щодо [PERSON] скасовано. На підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №№12013050290000386 закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. З цієї ж ухвали вбачається, що апеляційним судом висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості обвинуваченого [PERSON] , правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України апеляційним не перевірялися ( том №2 матеріалів кримінального провадження а.с. 116-117, копія якої міститься у матеріалах цивільної справи на а.с. 69-71). Судом встановлено, що цивільна відповідальність водія [PERSON] який керував автомобілем Тоуоtа Согоllа з реєстраційним номером [NUMBER] була застрахована в ПАТ\~«Страхова компанія\~«Українська страхова група» згідно полісу №АС/1609029 ( том №3 матеріалів кримінального провадження а.с. 48, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи а.с. 188). \~ Про ДТП за участю водія [PERSON] та пішохода [PERSON] якій було завдано тілесних ушкоджень було повідомлено [PERSON] ПАТ\~«Страхова компанія\~«Українська страхова група» 13.09.2013 р., про що представник відповідача вказав у своєму відзиві на уточнену позовну заяву. Згідно з положеннями\~статті 11 ЦК України\~заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. Пунктом 35.1.\~ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~передбачено, що для отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Страховик,

Outcome: partial