Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення донькою 23 років за умови, що вона буде навчатися. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 18.08.2011 р., який розірвано 27.07.2010 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття якої [PERSON] сплачував аліменти на її утримання. На даний час їхня дочка навчається на третьому курсі комунального закладу охорони здоров`я «Красноградський медичний коледж», батько матеріальної допомоги дитині не надає. Дитина проживає з позивачем, вона потребує матеріальної допомоги на період навчання, однак мати не може в повній мірі її забезпечити. Відповідач, на думку позивача, також зобов`язаний утримувати дитину в період її навчання, так як він працевлаштований. Відповідач [PERSON] 28.11.2019 року надіслав відзив на позов, в якому зазначив, що з вказаним позовом не погоджується та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, вказавши, що при зверненні до суду позивач не обґрунтувала свої позовні вимоги, так як нею не доведено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, оскільки на його утриманні знаходиться непрацююча дружина [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , а тому продовжувати щомісячно сплачувати аліменти на утримання дорослої доньки він не може. Також ним зазначено, що позивачем не доведено, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги та не може сама себе забезпечувати, оскільки навчається за державним замовленням та може працювати на літніх канікулах, так само як і не надано доказів [PERSON] неможливості нею утримувати повнолітню доньку. Позивачем [PERSON] подано до суду заяву, в якій вона позов підтримала та наполягала на його задоволенні, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у його відзиві. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог враховуючи наступне. В судовому засіданні з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 13.11.2001 р. Руновщинською сільською радою Зачепилівського району Харківської області достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З довідки Руновщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області № 616 від 05.11.2019 року вбачається, що [PERSON] , 2001 року народження, зареєстрована та проживає разом з [PERSON] за адресою: с. Руновщина, Зачепилівського району, Харківської області. Судом також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний коледж» на ІІІ курсі, відділення «Сестринська справа», денної форми навчання за державним замовленням з 01.09.2018 року (наказ про зарахування №47-у від 14.08.2018), термін навчання по [INFO]. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, ст. 199 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Згідно із ч. 1 цієї статті Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому на відміну від правовідносин щодо участі батьків в утриманні неповнолітніх дітей, як у формі сплати аліментів, так і у формі сплати додаткових витрат, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, у ст. 199 цього Кодексу передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається відповідно до положень ст. 200 СК України. Визначаючи розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186цс14). Згідно із положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи встановлено, що згідно довідок Зачепилівської районної філії Харківського обласного центру зайнятості №776 від 25.11.2019 р. та №777 від 25.11.2019 р. [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 18.01.2019 р. та за період з 18.01.2019 р. по 18.11.2019 р. отримала дохід у розмірі 5 993,72 грн. Судом також встановлено, що згідно довідки Харківського обласного відділення філії «ЦТС «Ліски» [PERSON] дійсно працює в Харківському відділенні філії «ЦТС «Ліски» АТ «Укрзалізниця» на посаді водій автотранспортного засобу та отримав дохід з червня 2019 по листопад 2019 включно 72 218,81 грн. З долучених до відзиву документів вбачається, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] виданого 02.02.2011 р. Руновщинською сільською радою Зачепилівського району Харківської області. Твердження відповідача про необхідність утримання ним його дружини [PERSON] , [INFO] , не підтверджені жодним доказом, оскільки вона є за віком працездатною особою. Вищенаведене не спростовує ту обставину, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів, так як він офіційно працює та отримує заробітну плату, однак, на думку суду, у розмірі меншому, ніж просить позивач, оскільки аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. На думку суду, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено в повній мірі витрати на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача [PERSON] . Тому, враховуючи рівність обов`язків батьків у цій частині, беручи до уваги не повністю доведений позивачкою розмір аліментів, який необхідний для утримання повнолітньої доньки, суд з врахуванням встановлених в ході розгляду обставин справи приходить до висновку, про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання [PERSON] , тобто до [INFO] , але не довше ніж до досягнення нею 23 років. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial