Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачки, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири [PERSON] - 2 865,52 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн., судові витрати - витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн., витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди у розмірі 800 грн., судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона мешкає та є власницею квартири [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться на восьмому поверсі дев'ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат. 11.07.2014 року у денний час доби мешканці квартири № 107, яка находиться поверхом вище над квартирою позивачки, здійснили залиття квартири [PERSON] Квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] Вина відповідачки у залитті квартири [PERSON] підтверджується актом обстеження комісії ТОВ «Житло-Плюс», згідно із яким залиття квартири [ADDRESS] відбулось у результаті прориву гнучкого шлангу гарячої води над умивальником у ванні кімнаті. Відповідно до звіту про оцінку заподіяної позивачці шкоди, у разі залиття квартири [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2 865,52 грн. Крім того неправомірними діями відповідачки [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яку позивачка оцінює у 10 000 грн., яка полягає у моральних стражданнях, які [PERSON] зазнала через шкоду, заподіяну її квартирі, що, в свою чергу, призвело до порушення звичайного життєвого устрою позивачки. В судове засідання позивачка не з'явилась - в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Від третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи в відсутність представника ТОВ «Житло-Плюс» на розсуд суду. Відповідно до вимог ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивачки на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 03.12.2004 року квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по 1/3 частці кожному /а.с.5/. Відповідачка [PERSON] мешкає поверхом вище позивачки - у квартирі [ADDRESS] та є квартиронаймачем вказаної квартири, згідно із особовим рахунком № 5107 /а.с. 15/ Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового Кодексу України власник квартири та члени його сім'ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Суд вважає, що в результаті недбайливого ставлення відповідачки до своєї квартири відбулося залиття квартири позивачки, яка мешкає поверхом нижче. Відповідно до акту ТОВ «Житло-Плюс» від 15.07.2014 року, комісією ТОВ «Житло-Плюс» встановлений факт залиття квартири [ADDRESS] із квартири № 107, яка знаходиться поверхом вище - перевіркою встановлено наявність залиття у квартирі № 103: у спальні на стелі площею 7,6 кв. метрів (шпалери), на стіні площею 8 кв. метрів (шпалери); у кухні на стелі площею 10 кв. метрів (шпалери), на стіні площею 8 кв. метрів (гіпсокартон). За висновками комісії залиття квартири № 103 відбулось в результаті прориву гнучкого шлангу гарячої води під умивальником у ванній кімнаті /а.с. 12/. Згідно ч.1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи викладені правові норми цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (зі змінами та доповненнями) матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 322, 360 ЦК України власник майна зобов'язаний утримувати майно яке йому належить та нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними з майном. Суд приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачки та залиттям квартири [PERSON], з огляду на що при розгляді судом даної справи встановлено, що діями [PERSON], які виразились у неналежному утриманні сантехнічних комунікацій у квартирі [ADDRESS] була заподіяна шкода позивачці [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку, складеного Центром експертних послуг» 12.08.2014 року /а.с.16-48/, ринкова вартість заподіяної залиттям квартири [ADDRESS] становить 2 866 грн. Вказана сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, закріплено в ст.23 ЦК України, а підстави для такого відшкодування передбачені ст.1167 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснено в п.9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обгрунтовуючи свій позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалась на те, що внаслідок залиття квартири з вини відповідачки було пошкоджено її майно, через що позивачка зазнала душевні переживання, оскільки відповідачкою не було вжито жодної дії щодо відшкодування заподіяної [PERSON] шкоди. Крім того [PERSON] вимушена була терпіти дискомфорт, який було спричинено пошкодженням її квартири. Враховуючи обставини заподіяння позивачці шкоди, а також вимоги розумності, справедливості, суд приходить до висновку, що визначений позивачкою розмір моральної шкоди є завищеним, і приходить до висновку про відшкодування її у розмірі 500 грн. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом [PERSON] були понесені наступні судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн., витрати з проведення оцінки у розмірі 800 грн. та витрати з оплати правової допомоги у розмірі 1500 грн. (як вказано у довідці, виданій адвокатом [PERSON]) Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн. Крім того позивачка провела оплату за звіт про оцінку у розмірі 800 грн. /а.с.49/, що підтверджується відповідною квитанцією, з огляду на що вказана сума витрат, понесених позивачкою, підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. З матеріалів справи вбачається, що за надання правової допомоги, пов'язаної з консультацією, складанням позовної заяви та запитів, відвідування адвокатом експертних установ ЖЕКу, позивачка згідно з довідкою № 27 від 21.08.2014 року від сплатила адвокату [PERSON] (свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 77) - 1500 грн. /а.с.50/ Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 47 постанови № 10 Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ч. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому відповідно до постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Не зважаючи на той факт, що адвокатом [PERSON] було надано довідку про надання [PERSON] правової допомоги на суму 1500 грн., позивачкою не додано до матеріалів справи документального підтвердження оплати нею цих витрат, а також розрахунку цих витрат. Проте у суду не викликає сумніву факт досудової підготовки позовної заяви адвокатом [PERSON], а також здійснення ним запитів у наведеній справі у ході підготовки позовної заяви. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. На підставі ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ч. 3 ст. 156 ЖК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 178,185 ПК України,

Outcome: partial