Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що з 21.02.2015 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народилася донька [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що вона не може працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за меншою дитиною [PERSON] до досягнення нею трирічного віку, та інших джерел доходу крім соціальних виплат не має. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча має можливість її надавати, оскільки знаходиться в працездатному віці та непрацездатних осіб на утриманні не має. З наведених підстав [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно з часу звернення до суду з позовом до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить\~розгляд справи\~провести без\~її участі\~та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без його участі не подавав. За таких обставин, з врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 21.02.2015 року перебувають в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №71, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Положеннями частини другої статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України). Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, разом з нею проживає, в тому числі, їхня спільна дитина [PERSON] , яка не досягла трьохрічного віку. Відповідач є особою молодого віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення нею трьох років. Разом з цим, [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утримання саме в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку. За наведеного, суд вважає вказаний розмір аліментів є завищеним та таким, що за відсутності в матеріалах справи доказів розміру доходу відповідача може поставити його в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, потреби позивачки, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача, працездатного віку, суд дійшов висновку про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 605,36 грн.

Outcome: partial