Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 26 жовтня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], від якого [INFO] народилась дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. 03 вересня 2012 року шлюб розірвано, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. При цьому вказує, що відповідач нікому не сплачує аліментів, у нього на утриманні немає інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, після розірвання шлюбу в інший зареєстрований шлюб не вступав. З цих підстав вважає, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти у сумі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. За вказаних обставин просила позов задовольнити. 30 березня 2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, у якому заперечує проти викладених у позові обставин та вказує, що не взмозі сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки 23 липня 2015 року зареєстрував шлюб , від якого є неповнолітній син, [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. Також зазначає, що з 01 листопада 2018 року і по даний час працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця продовольчих товарів та розмір його щомісячної заробітної плати становить 4200 гривень . З цих підстав, покликаючись на те, що оскільки розмір прожиткового мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 гривень, тому просить стягувати з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме у сумі 1014 гривень, щомісячно. 11 квітня 2019 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Кучмій М.Я. надійшла до суду відповідь на відзив, у якому представник позивача вказує, що посилання відповідача на низький рівень його доходів не відповідає дійсності, оскільки стороні позивача стало відомо про те, що 29 травня 2018 року позивач придбав у власність за договором купівлі-продажу квартиру загальною площею 32,2 кв.м., що знаходиться по вул. Микулинецька в смт. Велика Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, середня вартість якої, згідно ринкових цін становить 17000 доларів США. З цих підстав вважає, що заявлений розмір аліментів є обґрунтованим та просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Кучмій М. Я. позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник Печений О.П. у судовому засіданні просили задовольнити позов частково, зокрема позивач вказав, що погоджується сплачувати аліменти у сумі 1014 гривень на кожну дитину щомісячно, а також просив взяти до уваги, що на його утриманні перебуває ще одна дитина - неповнолітній син [PERSON], [INFO] народженняя. При цьому, відповідач пояснив, що справді придбав у власність за договором купівлі-продажу однокімнатну квартиру, однак, кошти на її придбання отримав внаслідок відчуження попереднього житла, а тому, зазначені обставини не можуть розцінюватися як такі, що свідчать про суттєве покращення його матеріального становища. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2002 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2012 року. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини звідновлене із «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Від шлюбу сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], про що складено актовий запис №817 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 16 травня 2003 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Також, [INFO] від шлюбу сторін народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України відповідно до актовиого запису №1944 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Довідкою №263 виданою 16 листопада 2018 року Тернопільським навчально-виховним комплексом «школа-ліцей №6 ім. Н. Яремчука» стверджується, що [PERSON] навчається в 10 класі в Тернопільському навчально-виховному комплексі «школа-ліцей №6 ім. Н. Яремчука» м. Тернополя. Згідно Довідки №264 виданої 16 листопада 2018 року Тернопільським навчально-виховним комплексом «школа-ліцей №6 ім. Н. Яремчука», [PERSON] навчається в 6 класі в Тернопільському навчально-виховному комплексі «школа-ліцей №6 ім. Н. Яремчука» м. Тернополя. Неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір'ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], Тернопільської області, що стверджується довідкою №151 виданою 12 лютого 2019 року Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки про доходи №0001 виданої 01 лютого 2019 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивач працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця-консультанта, загальна сума її доходу за період з 02 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року становить 15450 гривень. Відповідач [PERSON] з 23 липня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], про що складено актовий запис №1095 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 23 липня 2015 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. [INFO] у відповідача [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 04 лютого 2016 року (актовий запис №1257 від 03 червня 2016 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Відповідно до Довідки виданої 05 березня 2019 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] за №3, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця продовольчих товарів з 01 листопада 2018 року по теперішній час, загальна сума його доходу за період з 01 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року становить 16200 гривень. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №162048448 від 03 квітня 2019 року убачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2018 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру №48, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Натомість позивачка у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітнім дітям: дочці [PERSON], [INFO] та сину [PERSON], [INFO], таким чином, фактично одноособово несе батьківські обов'язки обох сторін. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні суми аліментів, суд приймає до уваги розмір доходу відповідача [PERSON], а також перебування у нього на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], однак, вказані обставини жодним чином не спростовують обов'язок відповідача, визначений у статті 180 Сімейного кодексу України щодо утримання ним своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. За вказаних обставин, беручи до уваги те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача аліментів підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у сумі по 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що обов'язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial