Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

ТОВ «Служба термінового кредитування" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача 34219 грн. 62 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 1000,00 грн. заборгованість за кредитом, 280,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 31160,00 грн. заборгованість за пенею, яка виникла станом на 19.12.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №140811-124951, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. зі строком повернення 24.08.2014 року, за умовами договору відповідач зобов'язався до вказаного строку повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в розмірі 280,00 грн. 31.01.2015 року відповідач сплатив частково відсотки за користування кредитом в сумі 400,00 грн. Разом з тим, в порушення договірних умов відповідач станом на 19.12.2018 року не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1000,00 грн, а також сплати процентів за користування кредитом та пені. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в\~судове засідання\~не зявилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~причини неявки\~суду не\~повідомила,\~будь-яких\~заяв,\~клопотань не\~надала. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 2014 року між ТОВ „Служба термінового кредитування" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 140811-124951. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1000 грн. 00 коп. Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] отримала кредит строком до 24.08.2014 року та зобов'язалась повернути його та сплатити відсотки у розмірі 280 грн (із розрахунку 2% за кожен день користування кредитом, 730 відсотків річних або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Позичальник зобовязується повернути кредит у розмірі вказаному у п.1.2 Договору, а також сплатити проценти у розмірі 280 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 1280 грн, у дату повернення кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 3.1.1. та 3.1.1.2 Умов надання та обслуговування кредитів, що є невідємною частиною договору № 141205-105116, встановлено, що клієнт зобовязаний повернути кредит у повному обсязі на дату повернення кредиту, погашення заборгованості здійснюється в дату повернення кредиту єдиним платежем. При цьому такий платіж складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 1000 грн. та заборгованість за процентами по кредитному договору в розмірі 280 грн. Щодо вимог позивача про стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до п.6.1 Кредитного договору № 141205-105116, у разі несвоєчасного повернення клієнтом обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно п.6.2 Кредитного договору. Оскільки відповідач сплатив кошти лише 31.01.2015 року, тобто з порушенням строку встановленого договором, вказані сплати були зараховані позивачем як сплата неустойки у вигляді пені. Відповідно до п.6.1 Кредитного договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно п.6.2 Умов. За порушення строків повернення кредиту клієнт зобовязується сплачувати Кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 (два) відсотки від суми кредиту, що вказана в п. 1.2 цього Договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Позивачем було нараховано пеню на суму заборгованості в розмірі 1280,00 грн. (1000,00 грн. - заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами 280,00 грн.) за період з 25.08.2014 по 19.12.2018 (1578 днів прострочення) Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2,3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, предметом розгляду якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору розмір пені за прострочення виконання грошового зобовязання визначений у розмірі 2 % за кожен день прострочення платежу. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.\~ Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень\~\~ статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказаний висновок відповідає правовому висновку, викладеному постанові [PERSON] Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16?ц (провадження № 14?442цс18). Отже, згідно вказаних норм закону і висновку ВСУ суд має право зменшити розмір пені (яка є різновидом неустойки) незалежно від наявності клопотання сторони у справі. Як розяснено\~в п.27\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 30.03.2012\~року №5\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~вирішенні спорів,\~що виникають\~із кредитних\~правовідносин»,\~істотними обставинами\~в розумінні\~ч.3\~ст.551\~ЦК України\~можна вважати,\~зокрема,\~ступінь виконання\~зобовязання боржником;\~майновий стан\~сторін,\~які беруть\~участь у\~зобовязанні;\~не лише\~майнові,\~але й\~інші інтереси\~сторін,\~що заслуговують\~на увагу\~(наприклад,\~відсутність негативних\~наслідків для\~позивача через\~прострочення виконання\~зобовязання).\~З матеріалів\~справи вбачається,\~що заборгованість\~за \~пенею становить\~31160,00 грн, що значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що розмір\~неустойки,\~нарахований відповідачу відповідно до ч.3 ст.551 підлягає зменшенню з 31160,00 грн. до 1280,00 грн, тобто до суми, яка дорівнює розміру збитків. Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762,00 грн.\~ Щодо заявлених вимог щодо стягнення з відповідача на користь банку комісію банку в розмірі 17,62 грн, суд зазначає, що чинним ЦПК України не передбачено стягнення комісії банку в порядку судових витрат.

Outcome: partial