Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 29.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу). Свої вимоги мотивує тим, що 14.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №11215910000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 18495 швейцарських франків. З метою забезпечення виконання зобов`язання між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем 14.09.2007 року було укладено договір поруки №141762, відповідно до умов якого останній зобов`язався перед банком відповідати за виконання відповідачем усіх його зобов`язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. У подальшому Апеляційний суд Сумської області постановою від 25 січня 2018 року по справі № 1806/2-1093/11 постановив стягнути з сторін в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11215910000 від 14 вересня 2007 року в розмірі 17846 швейцарських франків 69 сантимів (еквівалент в гривнях за курсом НБУ станом на 26 липня 2011 року становить 176912 гривень 60 копійок). На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист №1806/2-1093/11. на підставі якого приватним виконавцем 19.10.2018 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57473512. Крім того, 19.10.2018 року цим же приватним виконавцем була винесена постанова про стягнення з позивача, як з боржника, основної винагороди виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, що складає 18765,46 грн. Також постановами приватного виконавця від 23.10.2018 року та від 06.02.2019 року було звернуто стягнення на доходи позивача заробітну плату, яку він отримував у військовій частині [NUMBER] , а потім в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Постановою приватного виконавця від 18.07.2019 року було закінчене виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у сумі 187654,55 грн. Отже, позивач, будучи поручителем відповідача, повністю виконав зобов`язання, забезпечене порукою. Тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку зворотної вимоги (регресу) 206420,01 грн, а також судовий збір у розмірі 2064,20 грн. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 23.04.2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача. Вказує, що оскільки позивач з моменту укладення кредитного договору та виникнення солідарного обов`язку сплатив лише частину кредитної заборгованості, а кредитор після часткового виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, не вручив йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника, тому до позивача не перешли права кредитора. Документи, які підтверджують сплати поручителем в повному обсязі коштів у розмірі 18 495,00 швейцарських франків (розмір отриманого кредиту) та відсотків, а також довідку про відсутність заборгованості (документи, які підтверджують цей обов`язок боржника) позивач не надав. Відповідач вважає, що часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. На підставі наведеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 20.05.2021 року суд закрив підготовче судове засідання і призначив справу до розгляду по суті. Заяви, клопотання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. При цьому зазначивши, що позивач не надав доказів повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання з моменту коли він став солідарним боржником, тому до нього не перейшли права кредитора і відповідно відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача у сумі 206420,01 грн. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11215910000, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 495,00 швейцарських франків зі сплатою процентів за його користування у встановлені терміни. У забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань по вказаному кредитному договору 14 вересня 2007 року укладено між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] договір поруки № 141762, згідно умов якого він зобов`язався відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору, у повному обсязі. Апеляційний суд Сумської області своєю постановою від 25 січня 2018 року по справі № 1806/2-1093/11 стягнув з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11215910000 від 14 вересня 2007 року в розмірі 17846 швейцарських франків 69 сантимів (еквівалент в гривнях за курсом НБУ станом на 26 липня 2011 року становить 176912 гривень 60 копійок) (а.с.6-18) 19.10.2018 року приватним виконавцем Ковальським М.Р. відкрито виконавче провадження №57473512 з виконання виконавчого листа №1806/2-1093/11 виданого 27.12.2016 року Ковпаківським районним судом м.Суми про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» (ухвалою Ковпаківського районного суду м.Сумми від 01.12.2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк») заборгованості у розмірі 187654 грн. 55 коп. (а.с.20). Крім того, 19.10.2018 року цим же приватним виконавцем була винесена постанова про стягнення з [PERSON] як з боржника, основної винагороди виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню - 18765,46 грн. (а.с.22) Також постановами приватного виконавця Ковальським М.Р. від 23.10.2018 року та від 06.02.2019 року було звернуто стягнення на доходи позивача заробітну плату, яку він отримував у військовій частині [NUMBER] , а потім в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с.23-27) Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати військової частини [NUMBER] , за період з 01.11.2018 року по 28.01.2019 року із заробітної плати [PERSON] було утримано 7984 грн 53 коп. (а.с.31) Відповідно до повідомлення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 03.03.2021 року, з [PERSON] утримано та перераховано суму за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року у розмірі 21300 грн. (а.с.32) Крім того, 22.05.2019 року з карткового рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» були направлені кошти в сумі 38773 грн 79 коп. для погашення боргу, підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.33) Відповідно до квитанції №1 від 11.07.2019 року [PERSON] з метою погашення боргу було перераховано на рахунок приватного виконавця Ковальського М.Р. кошти в сумі 33035 грн 07 коп (а.с.34) Також 09.04.2019 року [PERSON] за рахунок свого депозитного вкладу в АТ КБ «Приватбанк» здійснив перерахунок грошових коштів в сумі 4040,75доларів США для погашення боргу, згідно виконавчого листа №1806/2-1093/11 (а.с.35) 18.07.2019 року було закінчене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у сумі 187654,55 грн. (а.с.29-30) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 року по справі № 6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Відповідно до досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема довідок про утримання із заробітної плати коштів для погашення заборгованості, квитанції по сплаті боргу, виписок по рахункам, а також постанови про закриття виконавчого провадження, встановлено, що поручитель [PERSON] виконав у повному обсязі всі кредитні зобов`язання [PERSON] . Отже, враховуючи те, що [PERSON] в повному обсязі виконав всі кредитні зобов`язання [PERSON] перед банком за кредитним договором, до нього як до поручителя, що виконав всі кредитні зобов`язання за боржника, перейшли усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі право на зворотню вимогу (регрес) до боржника. Таким чином на день подачі позову заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 187654 грн 55 коп. доказів, які б спростовували вказану заборгованість, відповідачем по справі суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, а саме позивач має право вимагати від відповідача стягнення грошових коштів у сумі 187654 грн 55 коп., які ним були сплачені в погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11215910000, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] оскільки [PERSON] як поручитель грошове зобов`язання перед кредитором виконав. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений виконавчий збір у сумі 18765 грн 46 коп., суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позову за недоведеністю та необґрунтованістю. Судові витрати. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2064,20 грн. Інші доводи, які наведені у позові, відзиві та пояснені сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Outcome: partial