Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із відповідачем кредитний договір 28 серпня 2007 року № MRT9G204000034, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7000 доларів США до 24 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, яким також передбачено порядок погашення кредиту, відсотків, комісії та відповідальність за порушення умов кредитування. Однак відповідач не виконав своїх зобовязань, на підставі чого заборгував банку станом на 14 липня 2015 року 28906,32 доларів США. Вказував також, що на підставі рішення суду від 28 січня 2011 року з відповідача було стягнуто вже 9303,63 доларів США. На підставі переліченого заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 20594,20 доларів США, що складає за курсом НБУ 452248,83 грн., представник позивача просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутність, задовольнивши заявлені вимоги банку в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «КБ «Приватбанк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Факт укладення договору 28 серпня 2007 року між сторонами по справі підтверджується копією кредитного договору, за яким КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 7000 доларів США на придбання житлової нерухомості зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості та зі сплатою щомісячної винагороди банку в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту зі строком повернення кредиту до 24 серпня 2017 року. При цьому позичальник зобовязався проводити повернення кредиту, відсотків та інших платежів щомісячною оплатою в розмірі 115,11 доларів США. Натомість при порушенні позичальником зобовязань за кредитним договором він повинен сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (п. 4.1). В разі з порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань більш ніж на 30 днів банк має право вимагати у позичальника сплатити штраф в розмірі 250 грн. та 5 % відсотків від суми позову (а. с. 11-13, 14). Зміна назви юридичної особи КБ «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та статутом ПАТ «КБ «Приватбанк» (а. с. 18, 19). Відповідно до положень ст. 599 ЦК України, за якими зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та з урахуванням умов договору від 28 серпня 2007 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання споживчого кредиту є діючою, тому повинна виконуватись згідно законодавства України та умов кредитного договору. З довідки-розрахунку заборгованості станом на 14 липня 2015 року вбачається, що за кредитним договором від 28 серпня 2007 року борг [PERSON] перед банком складає 20594,20 доларів США (за відрахуванням стягнутого за рішенням суду суми боргу в розмірі 9303,63 доларів США), з яких борг по кредиту 6150,24 доларів США, борг за відсотками 7675,92 доларів США, борг з комісії 1092 доларів США, борг з пені 13988,16 доларів США, штраф фіксований 11,38 доларів США, штраф відсотковий 980,13 доларів США (а. с. 6-9). На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 січня 2011 року, яке набуло чинності, з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредит нм договором від 28 серпня 2007 року в сумі 9303,63 доларів США, з яких боргу за кредитом - 6150,24 долари США, борг за відсотками 1571,45 доларів США, борг з комісії 280 доларів США, борг за пенею 828,81 доларів США, борг за фіксованим штрафом 31,61 доларів США, борг за відсотковим штрафом 441,53 доларів США (а. с. 4-5). Суд натомість зазначає, що згідно до вказаного судового рішення заборгованість [PERSON] перед банком становить за кредитом (6150,24 - 6150,24 = 0) - 0 доларів США, за відсотками (7675,92 - 1571,45 = 6104,47) 6104,47 доларів США, за комісією (1092 - 280 = 812) 812 доларів США та за неустойкою ((13988,16 + 11,38 + 980,13) (828,81 + 31,61 + 441,53) 13677,72 доларів США. Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному в розрахунку розмірі підтверджується умовами договору кредитування від 28 серпня 2007 року, за яким передбачено порядок повернення наданого кредиту, сплати відсотків, комісії та неустойки за порушення його умов. Суд натомість зазначає, що за ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" не повинні включатись у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором (понад 50% вартості продукції). За наданим банком розрахунком сума непогашеної компенсації (неустойки) позичальником за кредитним договором від 28 серпня 2007 року становить суму нарахованої та не стягнутої на підставі рішення суду від 28 січня 2011 року пені, відсоткового та фіксованого штрафів в загальному розмірі 13677,72 доларів США. Суд при цьому зазначає, що оскільки відповідно до умов кредитного договору від 28 серпня 2007 року банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 7000 доларів США на придбання житлової нерухомості, то 50% вартості наданих КБ «Приватбанк» позичальнику послуг за цим договором становить відповідно 3500 доларів США (7000 / 2 = 3500). Виходячи з положень ст. ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов того, що за кредитним договором від 28 серпня 2007 року встановлена судом сума компенсації в розмірі 13677,72 грн., є непропорційно великою за невиконання позичальником зобов'язань за вказаним договором, оскільки перевищує 50% вартості наданих банком послуг. Суд також зазначає, що загальна заборгованість позичальника перед банком за кредитом, за відсотками та за комісією, яка не була стягнута на підставі рішення суду від 28 січня 2011 року, складає 6916,47 доларів США (0 + 6104,47 + 812 = 6916,47). Згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100 цс 14, вбачається, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України, щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З огляду на перелічене суд вважає, що для дотримання принципу добросовісності, недопущення істотності дисбалансу прав позичальника порівняно із правами банку за кредитним договором від 28 серпня 2007 року, а також оскільки розмір заборгованості позичальника перед банком значно перевищує розмір збитків позивача, то у відповідності до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 551 ЦК України необхідним є зменшення розміру компенсації банку за порушення позичальником зобов'язань шляхом зменшення розміру встановленої судом неустойки та приведення її у співвідношення до 50% вартості наданих банком позичальнику послуг, тобто до розміру 3500 доларів США, що буде відповідати інтересам споживача та не порушуватиме його прав. Таким чином суд встановив, що [PERSON] заборгував ПАТ «КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 28 серпня 2007 року, з урахуванням рішення суду від 28 січня 2011 року про часткове стягнення суми заборгованості з відповідача, 10416,47 доларів США (0 + 6104,47 + 812 + 3500 = 10416,47), тому вказана сума боргу повинна бути стягнута на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» з позичальника. Оскільки за офіційним курсом НБУ на момент ухвалення рішення по справі гривні до долара США вбачається, що 1 долар США вартує 22,416926 грн., то заборгованість [PERSON] перед позивачем в сумі 10416,47 доларів США дорівнюватиме 233505,24 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Згідно копії платіжного доручення представниками банку було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. за подання до суду вказаного позову, на підставі чого на користь банку з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених вимог в сумі 1886,63 грн. (3654 / 452248,83 х 233505,24 = 1886,63).

Outcome: partial