Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що на підставі виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 12.07.2013 р., відповідач на її користь повинен щомісяця сплачувати аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Однак відповідач свого обов'язку не дотримувався і станом на 01.08.2014 р. у нього утворилась заборгованість по аліментах в сумі 9656 грн. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача цю заборгованість та пеню за несплату аліментів за період з травня 2013 р. по серпень 2014 р. у сумі 21813,63 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач позов визнав частково. Проти стягнення заборгованості з аліментів не заперечував, однак вимогу про стягнення пені вважав необґрунтованою. Пояснив, що заборгованість утворилась внаслідок відсутності роботи, і про наявність заборгованості державний виконавець його не повідомляв. Окрім того, вважав розрахунок пені завищеним. Вислухавши сторони та представника відповідача - адвоката [PERSON], який діє на підставі угоди, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають. З виконавчого листа №2/357/2560/13, виданого 12.07.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, вбачається, що відповідач на користь позивача повинен сплачувати аліменти на сина [PERSON], [INFO], починаючи з 22.05.2013 року і до повноліття дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки №563 від 07.08.2014 р., виданої державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, судом встановлено, що станом на 01.08.2014 року у відповідача утворилась заборгованість по аліментах у сумі 9656 грн. Як вбачається з цієї ж довідки, жодної оплати відповідачем здійснено не було. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відповідач суду не надав. Доводи відповідача про втрату роботи суд до уваги бере, оскільки з його пояснень вбачається, що всіх можливих заходів по працевлаштуванню, у тому числі, і через Центр зайнятості, він не здійснював. Доводи відповідача про те, що він не знав про наявність заборгованості, суд до уваги також не бере, оскільки про винесення судом рішення про стягнення аліментів відповідачу було відомо, це рішення суду ним оскаржене не було, а тому набуло чинності та підлягало добровільному виконанню. З пояснень відповідача вбачається, що про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду він також був повідомлений належно, однак обов'язків, покладених на нього ст..12 Закону України "Про виконавче провадження", відповідач не дотримався. Посилання відповідача на те, що розрахунок пені за прострочення сплати аліментів здійснюється державним виконавцем суд вважає помилковим, оскільки з системного аналізу положень ст.74 вказаного Закону та ст.196 СК України, державний виконавець визначає розмір заборгованості із сплати аліментів, а розмір пені - одержувач аліментів. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81 цс 13, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мло бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Між тим наданий відповідачем розрахунок пені цьому порядку не відповідає, а тому суд до уваги його не бере. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд погоджується з ним і стягує з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у загальній сумі 21813,63 грн., починаючи з 22.05.2013 р. по 01.08.2014 р., за кожний день прострочення: за травень 2013 року - 1% від 116 грн. за 457 дн. = 530,12 грн.; за червень 2013 року - 1% від 691 грн. за 426 дн. = 2943,66 грн.; за липень 2013 року - 1% від 691 грн. за 396 дн. = 2736,36 грн.; за серпень 2013 року - 1% від 691 грн. за 365 дн. = 2522,15 грн.; за вересень 2013 року - 1% від 691 грн. за 334 дн. = 2307,94 грн.; за жовтень 2013 року - 1% від 691 грн. за 304 дн. = 2100,64 грн.; за листопад 2013 року - 1% від 691 грн. за 273 дн. = 1886,43 грн.; за грудень 2013 року - 1% від 691 грн. за 243 дн. = 1679,13 грн.; за січень 2014 року - 1% від 672 грн. за 212 дн. = 1424,64 грн.; за лютий 2014 року - 1% від 672 грн. за 181 дн. = 1216,32 грн.; за березень 2014 року - 1% від 672 грн. за 153 дн. = 1028,16 грн.; за квітень 2014 року - 1% від 672 грн. за 122 дн. = 819,84 грн.; за травень 2014 року - 1% від 672 грн. за 92 дн. = 618,24 грн., за червень 2014 року - 1% від 672 грн. за 61 дн. = 409,92 грн.; за липень 2014 року - 1% від 672 грн. за 31 дн. = 208,32 грн. Однак у задоволенні вимоги позивача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у сумі 9656 грн. суд відмовляє, оскільки ця сума вже підлягає стягненню на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 12.07.2013 р., яке набуло чинності. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial