Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просить: - визнати її право на реструктуризацію існуючої заборгованості в іноземній валюті за кредитним договором № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року на умовах прийнятої нею пропозиції (оферти) ПАТ «»Фідобанк» від 16 лютого 2016 року щодо внесення змін до кредитного договору № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року, направленої листом вих. №2-3-5-1/1096 від 16.02.2016 року; - визнати укладеним та дійсним договір (додаткову угоду) між нею та відповідачем, укладену шляхом прийняття нею пропозиції (оферти) ПАТ «Фідобанк» від 16.02.2016 року щодо внесення змін до кредитного договору № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року, направленої листом за №2-3-5-1/1096 від 16.02.2016 року; - зобовязати відповідача належним чином виконати договір (додаткову угоду) між нею та ПАТ «Фідобанк», укладений шляхом прийняття позивачем пропозиції (оферти) ПАТ «Фідобанк» від 16.02.2016 року щодо внесення змін до кредитного договору № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року, направленої листом за. №2-3-5-1/1096 від 16.02.2016 року, зокрема, надати [PERSON] розрахунок сукупної вартості кредиту, а також відповідний графік погашення кредиту з урахуванням реструктуризації на умовах, передбачених у вказаній пропозиції. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.02.2008 року між нею та ВАТ «Ерсте Банк», назву якого згодом було змінено на ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір №014/0398/2/10075. 13.07.2010 року між нею, відповідачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір поруки №014/0398/2/10075/1, за умовами якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за порушення зобовязань за кредитним договором позивачем або будь-яким новим боржником. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору відповідач надав позивачеві грошові кошти в розмірі 650000 доларів США на строк до 21.02.2028 року , зі сплатою 12 % річних. У подальшому у позивача виникла заборгованість за кредитом, а тому з метою врегулювання спору розпочалося позасудове врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди або додаткової угоди до Кредитного договору. Так, 16.02.2016 року ПАТ «Фідобанк» направив позивачу пропозицію ( оферту) щодо внесення змін до кредитного договору № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року, а саме: сума загальної реструкторованої заборгованості в гривні за кредитним договором буде складатися з двох частин- 1) 50% суми її заборгованості за кредитним договором в гривні після реструктуризації та 2) 50 % заборгованості, прощення боргу за другою частиною кредиту в разі сплати першої частини кредиту, процентна ставка за користування кредитом, інші умови, у разі її згоди з цими умовами вона повинна сплатити платіж на користь банку в розмірі 1 гривні до 26.02.2016 року, що і було зроблено позивачем. Позивач прийняла (схвалила) пропозицію відповідача та прийняла зазначену вище оферту у вказаний в ній спосіб, а саме: 24.02.2014 року позивач сплатила на зазначений в оферті рахунок грошову суму в сумі 1 грн., чим виявила волю та згоду на зміну кредитного договору № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року. При цьому позивач вважала договір ( додаткову угоду) укладеною на викладених в оферті умовах. В свою чергу, відповідач мав направити в строк до 20.03.2016 року розрахунок сукупної вартості кредиту, а також відповідний графік погашення кредиту з урахуванням реструктуризації на умовах, передбачених в пропозиції. Однак, ні 20.03.2016 року , ні пізніше позивач не отримав від відповідача розрахунок сукупної вартості кредиту та графік погашення кредиту. 20.05.2016 року у ПАТ «Фідобанк» було запроваджено тимчасову адміністрацію і з метою зясування чи не відмовляється відповідач від реструктуризації позивач звернувся до останнього з запитом стосовно укладеного договору. У відповідь позивач 23.09.2016 року отримав від відповідача листа, про те, що дійсно 20.05.2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 20.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк», а тому оскільки додаткова угода до кредитного договору не була укладена до початку процедури ліквідації, то банк вважає, що право на реструктуризацію заборгованості було втрачено і на теперішній час банком не визнається. Позивач, вважаючи дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її право на погашення заборгованості за спрощеною системою , з метою захисту своїх порушених прав, звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову повністю підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала та пояснила, що оскільки позивач не зверталася до банку для оформлення належним чином додаткової угоди, а отже не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов цієї додаткової угоди. Крім того, як зазначає відповідач, надалі відбулася істотна зміна обставин, за наявності яких банк був позбавлений можливості виконати взяті на себе зобовязання та укласти у належній формі додаткову угоду з усіма необхідними додатками до неї, а саме: 20.07.2016 року було розпочато процедуру ліквідації, з початком якої заборонено здійснення процедури прощення боргу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши письмові пояснення, просить суд задовольнити вимоги позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проходить до висновку про часткове задоволення вимог позову, виходячи з наступного . Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.02.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» , правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0398/2/10075, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 650000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 21.02.2028 року та сплатою 12,00 відсотків річних ( а.с.9-13). В подальшому, 13.07.2010 року між [PERSON], ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки № 014/0398/2/10075/1 за умовами якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за порушення зобовязань за кредитним договором позивачем або будь-яким новим боржником у тому числі у випадку переведення боргу за кредитним договором на підставах, передбачених законодавством та/або у випадку смерті боржника за кредитним договором. З пояснень представника позивача, підтверджених в судовому засідання представником відповідача встановлено, що в подальшому у позивача виникла заборгованість за договором кредиту № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року,а тому з урахуванням обставин збільшення курсу долара США по відношенню до національної валюти, а також на виконання приписів Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті банком було направлено позивачу лист № 2-3-5-1\\1096 від 16.02.2016 року, в якому повідомлялось про те, що Банк надає позивачу пропозицію (оферту) щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором. В силу вимог ч. 1,3 ст. 641 ЦК України - пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Статтями 642, 643 ЦК України визначено, що відповіідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт,) повинна бути повною і безумовною; якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом; Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції; якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Зі змісту листа ПАТ "Фідобанк" № 2-3-5-1\\1096 від 16.02.2016 року вбачається, що позивач у випадку погодження пропозиції мав підтвердити це внесенням платежу від 1 грн. у порядку, визначеному в [PERSON]. При цьому позивачу рекомендовано було якнайшвидше звернутись до будь-якого відділення Фідобанку для організації оформлення необхідних документів, зокрема внесення відповідних змін до договорів забезпечення. Дана пропозиція була дійсною до 26.02.2016 року ( а.с.15). В свою чергу, зі змісту [PERSON], викладеної у Додатку № 1 до листа Банку № 2-3-5-1\\1096 від 16.02.2016 року встановлено, що остання містила основні умови, щодо змін, які вносились до кредитного договору, а саме: суми кредиту, розподілу суми кредиту на частину 1 та частину 2 кредиту; встановлення терміну повернення частини 1 та 2 кредиту , встановлення порядку і строків прощення боргу за частиною 2 кредиту; процентна ставка за користування кредитом; порядок погашення заборгованості за кредитом та сплата процентів за його користування, умови акцепту (пропозиції) та ін.( а.с.16-18). Пунктом 6 пропозиції (оферти) встановлено, що банк, у випадку прийняття пропозиції позивачем, зобовязувався в строк 20.03.2016 року направити позивачу розрахунок сукупної вартості кредиту, а також відповідний графік погашення кредиту з урахуванням реструктуризації на умовах, передбачених в пропозиції. Позивач в належним чином та в строки погодилась з пропозицією (офертою) банку та акцептувала (прийняла) її шляхом здійснення 24.02.2016 року платежу на користь банку в сумі 1 грн., що підтверджується та не оспорюється відповідачем. Однак, відповідач, в порушення вимог п. 6 пропозиції (оферти) в строк до 20.03.2016 року не направив позивачу розрахунок сукупної вартості кредиту та відповідний графік погашення кредиту з урахуванням реструктуризації. Крім, цього, враховуючи, що оформленням необхідних документів для підписання додаткової угоди займається банк, суд вважає, що саме останній мав повідомити позивача про місце, день та час її підписання , що, як встановлено в судовому засіданні, здійснено не було. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належним чином прийняла пропозицію щодо внесення змін до кредитного договору, однак укладення додаткової угоди не відбулося з вини відповідача, який не виконав вимоги п. 6 [PERSON] та не повідомив позивача про місце, день та час підписання додаткової угоди, суд вважає, що відбулося внесення змін до кредитного договору та у позивача виникло право на реструктуризацію існуючої заборгованості в іноземній валюті за кредитним договором № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року на умовах прийнятої нею пропозиції (оферти) ПАТ «»Фідобанк» від 16 лютого 2016 року щодо внесення змін до кредитного договору № 014/0398/2/10075 від 22.02.2008 року, направленої листом вих. №2-3-5-1/1096 від 16.02.2016 року і позивач має право на реструктуризацію існуючої заборгованості в іноземній валюті за кредитним договором на умовах прийнятої нею пропозимції (оферти) щодо внексення змін до кредитного договору. Проте суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. У загальному значенні істотними умовами договору є умови, без визначення яких виконання по ньому стає неможливим, а договір по суті втрачає сенс і правовий зміст. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тобто договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Та навпаки, недосягнення сторонами у належній формі згоди хоча б по одній з істотних умов договору може стати наслідком визнання такого договору неукладеним. Як вже було встановлено раніше, додаткова угода, що є частиною кредитного договору та передбачала умови реструктуризації заборгованості, між позивачем та відповідачем укладена не була, а отже сторони, в силу певних обставин, не погодили її істотні умови ( графік, строки та суми погашення кредиту та інші необхідні умови), що в свою чергу є підставою для відмови у визнанні укладеним та дійсним договір ( додаткову угоду). При цьому, враховуючи, що вимога зобовязання належним чином виконати договір (додаткову угоду) є похідною від вимоги визнання договору (додаткову угоду) укладеним та дійсним, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову і в цій частині. Крім того, судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1265 від 19.07.2016 «про початок процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з 20.07.2016 року по 19.07.2018 року (включно) розпочато процедуру ліквідації банку. Повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначається Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Питаннея про стягнекння судових витрат позивачем не ставилося. На підставі наведеного, Цивільного кодексу України,

Outcome: partial