Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої вказав наступне. 15.11.2016р. він придбав у ПП [PERSON] джерело безперебійного живлення (ДБЖ) RUCELF UPO-II-1000-36-IL 800W. У липні 2018р. ДБЖ вийшов з ладу. Позивач звертався до офіційного дистриб`ютора торгової марки RUCELF в Україні - ТОВ «Кодіс» щодо ремонту та неодноразово повертав придбане майно продавцю. 04.05.2019р. позивач в черговий раз відправив ТОВ «Кодіс» ДБЖ, однак до цього часу майно не повернуто. Також не повернуто оригінал товарного чека № 22961 від 15.11.2016р. та інструкцію з експлуатації ДБЖ, складовою частиною якого є гарантійний талон. Тому позивач просить позов задовольнити, зобов`язати ТОВ «Кодіс» повернути йому ДБЖ, оригінал товарного чека № 22961 від 15.11.2016р. та інструкцію з експлуатації ДБЖ, складовою частиною якого є гарантійний талон. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач правом подачі відзиву до суду не скористався. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.11.2016р. [PERSON] придбав у ПП [PERSON] джерело безперебійного живлення (ДБЖ) RUCELF UPO-II-1000-36-IL 800W, що підтверджується копією товарного чека № 22961 від 15.11.2016р. У липні 2018р. ДБЖ вийшов з ладу. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо несправності вказаного ДБЖ, а також надсилав його на адресу відповідача. З приводу порушення своїх прав як споживача, [PERSON] звертався до суду з позовом до ТОВ «Кодіс». 04.05.2019р. позивач знову надіслав джерело безперебійного живлення (ДБЖ) RUCELF UPO-II-1000-36-IL 800W, що підтверджується копією чека від 04.05.2019р. Як вбачається з матеріалів справи, від ТОВ «Кодіс» на адресу позивача був надісланий лист вих.№18 від 16.05.2019р., в якому відповідач підтверджує, що джерело безперебійного живлення (ДБЖ) RUCELF UPO-II-1000-36-IL 800W надійшов до на адресу товариства. В подальшому, 09.10.2019р. позивач надіслав на адресу відповідача заяву щодо повернення його майна. Однак станом на день розгляду справи судом вказане майно позивачу не повернуто. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону "Про захист прав споживачів", прийнятого 12 травня 1991 р. і введеного в дію з 1 жовтня 1991р. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Частиною 9 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Відповідно до ст.1, 7 ЗУ «Про захист прав споживачів» гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання щодо здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг, який зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості, зокрема у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк Частиною 5 ст. 8 вказаного Закону визначено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті). Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин суд приходить до висновку, що в частині зобов`язання ТОВ «Кодіс» повернути джерело безперебійного живлення (ДБЖ) RUCELF UPO-II-1000-36-IL 800W, оригінал товарного чеку № 22961 від 15.11.2016р. та інструкцію з експлуатації джерела безперебійного живлення заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимоги зобов`язати ТОВ «Кодіс» проставити відмітку у гарантійному талоні про продовження гарантійного терміну експлуатації, то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що джерело безперебійного живлення RUCELF UPO-II-1000-36-IL 800W 04.05.2019р. було надіслано відповідачу для проведення ремонту. У відповідності з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial