Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про виплату додаткових витрат і заборгованості по аліментам на дітей. Просила суд винести рішення яким стягнути з [PERSON] [INFO] заборгованість по аліментам 17520 грн.(сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять гривен) і пеню відповідно закону за кожний день прострочки; стягнути з [PERSON] також заборгованість по додатковим витратам на дітей 18781,50 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят одна грн. 50 коп.). Вимоги позову обґрунтувала тим, що з 2001 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який Суворовським районним судом м. Одеси був розірваний 05.07.2011 р. У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти проживають із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Суворовським районним судом м. Одеси були призначені аліменти, 06 листопада 2020 р. рішенням суду були збільшені аліменти з 1600 грн. щомісячно на кожну дитину на 2000 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 18 липня 2020 року. [PERSON] не виконує рішення суду і сплачував по 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, а в лютому і березні зовсім не сплатив аліменти і виникла заборгованість у розмірі 17520 грн. [PERSON] [INFO] навчається в Одеському морському національному університеті по спеціальності економіка, денна форма навчання на другому курсі по договору. [PERSON] було сплачено: 16300 грн. за перший курс і 18000 грн. за другий курс. Всього 34300 грн., та 50% цієї суми повинен сплатити [PERSON] 17150 гривень. Син [PERSON] , [INFO] - інвалід дитинства з зору, щороку потрібно міняти окуляри та [PERSON] не сплачує по рішенню суду. Позивачка просила стягнути з відповідача суму не сплати окулярів 787 грн. по виконавчому листу. Нові окуляри були замовлені 11. 09. 2018 р. на суму 1689 грн., тому позивачка просила стягнути половину зазначеної суми - 844,50 грн. Таким чином позивачка просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 31 березня 2021 року, було прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 35, 36). Позивачка в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав, що зазначені в позові. Відповідачем в липні 2021 року надано пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки він заборгованості по аліментам не має, вчасно сплачує аліменти на їх утримання. Щодо додаткових витрат на дітей також просив відмовити, оскільки він не має змоги її надавати, оскільки офіційно не працевлаштований та ін. (а.с. 49-52). Представник відповідача-адвокат Главацький Ю. А. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з обґрунтувань, що зазначені в поясненні щодо позову. З`ясував обставини справи, вислухав позивача та представника відповідача, дослідив та проаналізував матеріали справи, уважно оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що у сторін є спільні діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти проживають із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5,7). Суворовським районним судом м. Одеси були призначені аліменти, 06 листопада 2020 р. рішенням суду були збільшені аліменти з 1600 грн. щомісячно на кожну дитину на 2000 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 18 липня 2020 року. (а.с. 9-17). [PERSON] [INFO] навчається в Одеському морському національному університеті по спеціальності економіка, денна форма навчання на другому курсі по договору. [PERSON] було сплачено: 16300 грн. за перший курс і 18000 грн. за другий курс. Всього 34300 грн. (а.с. 18-20). Син [PERSON] , [INFO] - інвалід дитинства з зору, щороку потрібно міняти окуляри та [PERSON] не сплачує по рішенню суду. Позивачка просила стягнути з відповідача суму не сплати окулярів 787 грн. по виконавчому листу. Нові окуляри були замовлені 11. 09. 2018 р. на суму 1689 грн. (а.с. 21-24). Правилами ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. (ч. 2 ст. 182 СК України). За правилами ч.8 ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 23 липня 2018 року. (а.с. 1). Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 23 липня 2018 року. Враховуючи матеріальний стан сторін,\~з врахуванням\~встановленого законом\~розміру прожиткового мінімуму\~для\~неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін,\~стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання\~доньки аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення повноліття. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Стороною позивача надано належні та допустимі докази понесення нею додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки. (а.с. 18-20). Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на оплату навчання - 17150 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на купівлю окулярів для сина [PERSON] , суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки на думку суду позивач зловживає своїми правами щодо пред`явлення позову в цій частині. Ціна окулярів загалом склала 1689 гривень, зазначені окуляри, як і зазначила позивачка в своєму позові, необхідно купляти кожен рік, тому загалом загальна сума 1689 гривень на рік не є значною. Щодо стягнення заборгованості по аліментам та пені суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як рекомендує п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 15.03.2021 року у відповідача наявна заборгованість по виконавчому листу №2-2266/11 у сумі 7780 грн. 04 коп. (а.с. 31,32). Окрім того з зазначеного розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти практично вчасно та майже в повному обсязі. Суд також приймає посилання відповідача, що він вдруге одружився та у нього народилась донька, на яку він відповідно витрачає кошти. Окрім того у нової дружини також є син [PERSON] , котрому також необхідне утримання. Суд прийшов до висновку, що заборгованість, яка виникла зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, а у зв`язку зі зміною доходів та видатків відповідача. Окрім того, стягнення заборгованості по аліментам, що встановлена розрахунком призведе до подвійної цивільної відповідальності відповідача, що є недопустимим. Також, суд звертає увагу відповідача на те, що заборгованість необхідно все ж таки погашати, оскільки у разі доведеності вини відповідача у виникненні заборгованості буде підстава для застосування ст. 196 СК України та стягнення пені. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з обґрунтувань, що викладені вище. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial