Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 жовтня 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на утримання якого Позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечили, щодо вимоги про стягнення аліментів в розмірі 2000 гривень зазначили, що вважають такій розмір завищеним, оскільки [PERSON] не має можливості сплачувати кошти у такому розмірі. Зазначили, що не погоджуються на призначення аліментів у розмірі 500 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 жовтня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 січня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7); від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. Встановлено, що син проживає разом з позивачкою, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач працює на посаді начальника відділу закупівель у ТОВ "Аліс Груп" та має регулярний заробіток (дохід), у зв'язку з чим суд вважає за доцільне призначити аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно до віку щомісячно, починаючи з 05.11.2014 року і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial