Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась у суд із позовом до відповідача про стягнення пені за несплату аліментів, покликаючись на те, що згідно виконавчого провадження № 36754584 від 26.02.2013 року відповідач [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів в її користь на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2012 року до досягнення доньками повноліття Проте останній ухиляється від свого батьківського обов'язку утримувати дітей, а також не виконує рішення суду по стягненню аліментів. Кошти на утримання дітей він сплачує нерегулярно та здебільшого не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.08.2014 р. у нього утворилась заборгованість у розмірі 25 146,35 грн. Провівши власний розрахунок вважає, що за період з 01 квітня 2013 р. по липень 2014 року (включно) пеня за несвоєчасну виплату аліментів становить 49 560 грн. Тому, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму пені. Представник позивачки - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пославшись на пояснення викладені в позові, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що розмір пені нарахований невірно. Водночас навів свій розрахунок, відповідно до якого пеня, на його думку, становитиме 39 299,00 грн.. Зазначив що, матеріальне становище відповідача не дає в повній мірі сплачувати не лише неустойку, але й аліменти у розмірі 1200 грн., оскільки він офіційно не працює, має нерегулярні доходи, Тому, на підставі ч.2 ст.196 ЦПК України, просить зменшити розмір неустойки до 5000 грн. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 26.02.2013 р. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Червоноградського міського суду Львівської області про стягнення з [PERSON] у користь [PERSON] аліментів на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у побідних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. У постанові від 11.09.2013 у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов такого правового висновку, який у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів: зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, то при розгляді спорів про стягнення несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язання мало бути виконано, та з урахування встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому документу № 1327/4909/2012 виданому 21.02.2013 р. Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON]. аліментів на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], станом на 15.08.2014 р. заборгованість згідно наявних у ВДВС Червоноградського МУЮ даних, становить 22 399,57 грн. Як передбачено ч. 1 ст. 196 СK України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Жодного переконливого доказу, який вказував би на те, що у відповідача були поважні причини, які позбавляли його можливості систематично сплачувати аліменти на дитину, останній суду не надав. Натомість досліджені у судовому засіданні письмові документи у сукупності дають підстави для висновку про спроможність [PERSON] здійснювати свій обов'язок у визначеному судом розмірі. При тому, що різниця у розмірах аліментів, визначеному судом та мінімальним розміром аліментів на дитину (яка не може бути меншою 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), не є істотною. Тому суд прийшов до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів на свою дитину. Оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Позивачка у своєму розрахунку неустойки (пені) по аліментах ставить вимоги про їх сплату за період з квітня 2013 року по липень 2014 року. Окрім цього, як вбачається з останнього розрахунку, [PERSON] не враховано суми сплачених відповідачем аліментів. Відповідачем надано власний розрахунок заборгованості за аналогічний період часу, однак такий проведений із врахуванням сум сплачених аліментів. Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та суд вважає, що розмір неустойки буде обчислюватися наступним чином: Квітень 2013 р.- 1200*1%* 487=5844грн. Травень 2013 р.-398.98*1%*456=1819грн. Червень 2013 р.-999.01*1%*246=4255грн. Липень 2013 р.- 999*1%* 395=3946 грн. Серпень 2013 р.- 999*1%* 364=3636 грн. Вересень 2013 р.-1000*1%*334=3340 грн. Жовтень 2013 р.-999*1%* 303=3026 грн. Листопад 2013 р.-996,03*1%* 273=2719 грн. Грудень 2013 р. - 1000,01*1%* 242=2420 грн. Січень 2014 р.-1000,01*1%*211=2110 грн. Лютий 2014 р. -1000*1%/183=1830 грн. Березень 2014 р.- 999*1%*152=1518 грн. Квітень 2014 р.- 999*1%*122=1218 грн. Травень 2014 р.-1000*1%*91=910 грн. Червень 2014 р.- 999,01*1%*61=609 грн. Липень 2014 р.- 99,01*1%*30=299 грн. Всього разом неустойка пеня зі сплати аліментів становить 39499 грн. В той же час відповідач просить зменшити йому розмір неустойки по аліментах до 5000 грн., аргументуючи свою вимогу тяжким матеріальним становищем. Частиною другою статті 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак доказів суттєвого погіршення свого майнового стану не навів, не надав доказів намагання працевлаштуватися чи перебування на обліку в статусі безробітного, лише пославшись на те, що у зв'язку із виниклою заборгованістю по аліментах його обмежили у праві виїзду за кордон, у зв'язку із чим він не має можливості виїхати на тимчасові заробітки за кордон. До того ж із матеріалів справи випливає, що за увесь час прострочення відповідач сплатив лише 3612,93 грн. із 26012,50 грн. належних до сплати аліментів. Жодних дій до урегулювання із позивачем цього питання, чи відстрочення сплати тощо, [PERSON] не вживав. Цей факт свідчить про ухилення останнього від виконання свого обов'язку. Із матеріалів справи випливає, що [PERSON] допустив прострочення сплати аліментів. Таке порушення обов'язку стало підставою для звернення до суду одержувача аліментів - [PERSON] про стягнення відповідної неустойки. Однак суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру цієї неустойки на підставі ч. 2 ст. 196 СК України. При цьому суд виходить із того, що [PERSON] має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, його майновий стан обмежений у виконанні усіх зобов'язань одночасно. Разом із цим сама сума неустойки становить39499 грн., що в перевищує суму заборгованості по аліментах. З огляду на наведене, з метою забезпечення можливості реального виконання обов'язку по сплаті аліментів, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки прирівнявши його до розміру заборгованості по аліментах. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial