Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» 275 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 23 січня 2015 року працював на підприємстві відповідача, виконуючи обовязки прохідника ш. «Ювілейна», згідно наряду, приймав бетон по бетонопроводу, приводячи робоче місце в безпечний стан з ним трапився нещасний випадок відповідно до Акту № 2, в наслідок чого отримав закриту травму грудної клітини: забій грудної клітини, закритий розрив крижово-підвздухового зчленування ліворуч, закритий розрив лонного зчленування. Висновком МСЕК від 13.05.2015 року йому первинно встановлена втрата професійної працездатності 65% в звязку з трудовим каліцтвом, встановлено 2 групу інвалідності з наступним переоглядом 01 червня 2016 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що через травму він був звільнений з підприємства, являючись годувальником в родині, постійно відчуває біль. Вказав, що в звязку з травмами він змушений був змінити ритм та організацію свого життя. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача ПАТ «Євраз [PERSON]» позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Вважають, що вина відповідача в заподіянні позивачеві моральної шкоди відсутня. Нещасний випадок з позивачем стався саме з його вини, оскільки при проведенні робіт позивач порушив інструкції з охорони праці, розмір компенсації за спричинену моральну шкоду позивачем належним чином не обґрунтований відповідно до вимог законодавства та явно завищений з урахуванням того, що травмування позивача сталося саме з його вини внаслідок грубого порушення ним правил безпеки виконання робіт. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] 23.01.2015 року працював ПАТ « Євраз [PERSON]» виконуючи обовязки прохідника (а.с. 8-30).Висновком МСЕК від 13.05.2015 року йому первинно 65 % встановлена втрата професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, встановлено 2 групу інвалідності, з наступним переоглядом 01 червня 2016 року ( а.с.42-43). Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом складено акт № 2 від 29.01.2015 року (а.с.31-35) розслідування причин настання нещасного випадку. Відповідно до п.10 акту встановлено, що [PERSON] прохідник дільниці № 27 ШБУ ПАТ « Євраз [PERSON]» , не забезпечив особисту безпеку, чим порушив вимоги п.6.5.6 « Положення про службові обовязки відповідальності і правах персоналу в системі управління охорона праці та промислової безпеки» затвердженої генеральним директором ПАТ « Євраз [PERSON]» від 04.07.2014 року. 23.01.2015 року о 20.40 год. під час виконання трудових обов'язків ПАТ « Євраз [PERSON]» з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого він одержав травми: забій грудної клітини, закритий розрив крижово-підвздухового зчленування ліворуч, закритий розрив лонного зчленування. Зазначений нещасний випадок комісією, утвореною наказом від 26 січня 2015 року № 138ПАТ « Євраз [PERSON]», віднесено до таких, що пов'язані з виробництвом. За наслідками проведеного розслідування нещасного випадку, що стався 23.01.2015 року о 20.40 год. на ПАТ « Євраз [PERSON]», було складено Акти за формою Н-1 та формою Н-5. Таким чином, під час розслідування нещасного випадку було встановлено вину у порушенні вимог чинного законодавства України про охорону праці самого [PERSON] прохідник дільниці № 27 ШБУ ПАТ « Євраз [PERSON]» , не забезпечив особисту безпеку, чим порушив вимоги п.6.5.6 «Положення про службові обовязки відповідальності і правах персоналу в системі управління охорона праці та промислової безпеки» затвердженої генеральним директором ПАТ « Євраз [PERSON]» від 04.07.2014 року. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Заподіяння роботодавцем моральної (немайнової) шкоди працівнику, спричиняє виникнення між роботодавцем та працівником особливих правовідносин з відшкодування моральної шкоди. Вищезазначені відносини регулюються ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України та ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, свідчить також абз. 9 п. 5 рішення Конституційного [PERSON] України (справа про страхові виплати) від 8 жовтня 2008 року N 20-рп/2008 (Справа N 1-32/2008) у якому зазначається, що саме право застрахованих громадян (працівників) на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, моральна (немайнова) шкода, яка є наслідком нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що спричинило працівнику професійно зумовлену фізичну та/або психічну травму, повинна відшкодовуватися за ст.ст. 173, 2371 КЗпП України та ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з отриманим ним трудовим каліцтвом доведено в судовому засіданні. Позивач не може виконувати роботу, яку раніше виконував а також як і інші види робіт, потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні та моральні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу [PERSON] встановлено 65% втрати працездатності та 2 група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вину самого позивача, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial