Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного між відповідачем та ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» договору №3263908941-008325 від 08.06.2018 року відповідач отримав кредит. Договір було укладено в електронному виді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Платіжним дорученням підтверджується, що ТОВ "ФК Є ГРОШІ" було перераховано на картковий рахунок позику в розмірі 4500,00 грн. Датою повернення позики є 02.07.2018 р. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою 2238,75 грн. за 25 днів. Проценти за користування позикою становлять 1,99% за кожен день користування позикою, що становить 726,35 % річних. Фіксована процента ставка становить 1,99%. Загальна сума позики становить 6738,75 грн. Платіжним дорученням №2204 від 08.06.2018 р. та повідомленням №1098 від 30.11.2018 р. підтверджується надання позики. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з цим, станом на 01.10.2018 року виникла заборгованість, яка складається з 4500 гривень заборгованості за кредитом, 8027,80 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 10295,00 грн. боргу за пенею. Позивачем в особі директора ТОВ Маловічко А.М. подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомленим про час слухання справи належним чином, про причини неприбуття не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, між сторонами виникли договірні правовідносини - про надання позивачем відповідачеві позики на умовах, визначених договором. Відповідно до укладеного договору №3263908941-008325 від 08.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту відповідач отримав кредит у розмірі 4500 грн. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином. Згідно із п.7.1. Договору позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника додатково, пеню у розмірі 3% від залишку суми позики, починаючи з першого дня прострочення. В результаті неналежного виконання зобов`язання виникла заборгованість в сумі 22822,80 гривень, зокрема з них: 4500 гривень заборгованості за кредитом, 8027,80 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом та 10295,00 гривень боргу за пенею. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком боргу, долученого до позовної заяви. В подальшому, на підставі укладеного договору про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1 від 01 жовтня 2018 року між Позикодавцем (ТзОВ «Фінансова компанія є гроші») та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив», який звернувся з позовом виникли правовідносини з відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі - [PERSON] . За договором факторингу, у відповідності до положень ст.1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника). Таким чином, внаслідок заміни кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло право вимоги до договором №3263908941-008325 від 08.06.2018 року. Вимоги ч.1 ст.517 ЦК України щодо передачі новому кредиторові документів, що засвідчують права, що передаються та інформацію, важливу для їх здійснення первісний кредитор виконав, що вбачається із досліджених судом витягу з акту прийому - передачі прав вимоги згідно договору факторингу від 01.10.2018 року, договору надання позики від 08.06.2018 року, графіка розрахунків, правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 2017 року, затв. Наказом № 7 ТОВ «ФК є гроші», платіжного доручення № 2204 від 08.06.2018 року, згідно з яким відповідач отримала від ТОВ «ФК є гроші» 4500,00 грн., повідомлення боржнику про відступлення ТОВ «ФК є гроші» прав своїх вимог до нього фактору (позивачу). Зазначені вище правовідносини врегульовані ст.ст. 526;527; 530 ч.1; 553, 1046-1050,1054, також ст. 517,1077, 1082 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Із ст.526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Як передбачено ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд, дослідивши повідомлення боржнику про відступлення ТОВ «ФК є гроші» прав своїх вимог до нього фактору (позивачу)за вих. № 550 від 31.10.2018 року дійшов до висновку про виконання клієнтом - ТОВ «ФК є гроші» цих умов. З огляду на викладене, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягає заборгованість, що виникла за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3263908941-008325 від 08.06.2018 року, згідно поданого розрахунку, який не був спростований відповідачем. Крім того, позивач, у відповідності до положень ст. 133 ЦПК України просить стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір, сплачений ним під час подачі позовної заяви ( ч.1 ст.133ЦПК України), що підтверджується платіжним дорученням № 555 від 29.11.2018 року та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3 ст.133 ЦПК України). На підтвердження оплати послуг з професійної правничої допомоги позивачем надано договір про надання юридичних послуг № 15/10-1 від 15.10.2018 року, укладений з фізичною особою - підприємцем [PERSON] , акт приймання-передачі наданих нею послуг без номеру від 20.11.2018 року, за яким вартість наданих послуг складає 1500,00 грн. та платіжне доручення № 378 від 29.11.2018 року на перерахування вказаної суми. Свої вимоги в цій частині позивач обґрунтовує тим, що представництво відповідно до Перехідних положень Конституції України здійснюється у судах першої інстанції виключно прокурорами та адвокатами лише з 01.01.2019 року, а звідси, що представником у малозначних справах можуть бути особи, які досягли вісімнадцяти років, мають цивільну процесуальну дієздатність, за винятком, зазначених у ст. 61 ЦПК України. Однак, суд вважає дані вимоги безпідставними, оскільки аналіз положень чинного законодавства України, яким регламентується порядок надання професійної правничої допомоги, в тому числі конституційних положень та положень ст.ст.15, 60, 61, ч.3 ст.133 ЦПК України вказує на те, що поняття надання професійної правничої допомоги та представництво у суді першої інстанції по малозначним справам не тотожні. Крім того, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено стягнення судових витрат, саме на професійну правничу допомогу. З огляду на що суд вважає вимоги в цій частині безпідставними та необґрунтованими. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень.

Outcome: partial