Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся з позовом до суду та пояснює, що у період з 13 грудня 2016 року по 30 листопада 2017 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Олкар». Під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 5736 грн. 33 коп. 30 листопада 2017 року позивач був звільнений за згодою сторін, згідно наказу № 65 від 30.11.2017року, відповідач у свою чергу не провів повний розрахунок при звільненні позивача. Представник позивача [PERSON] просить стягнути з ТОВ "Олкар" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі 8200 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку із 01.12.2017 року по 13.04.2018 рік в сумі 18076,92 грн. Про судове засідання сторони повідомлені належним чином, відповідач не надавав відзив на позовну заяву. Судом встановлено, що з 13.12.2016 року по 30.11.2017 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Олкар», працюючи робітником плодоовочевого сховища (а.с. 11 - копія трудової книжки серії АА № 144726). 30.11.2017 року позивач був звільнений за згодою сторін. Як вбачається з копії листа управління Держпраці у Чернігівській області (а.с.12), в результаті інспекційного відвідування ТОВ «Олкар» встановлено порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, зокрема позивачу не виплачено розрахункові кошти при звільненні з урахуванням суми компенсації за невикористану відпустку за 23 календарні дні у сумі 5736,33 грн. Згідно копії довідки ТОВ «Олкар» від 28.12.2017 (а.с. 13) заробітна плата за два останні календарні місяці роботи склала 8200 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У зв'язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що середньоденна заробітна плата позивача складає 190,70 грн., і з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 92 робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 17544,40 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по заробітній платі 5736,33 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17544,40 грн., 704,80 грн. судового збору сплаченого позивачем за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Окрім того, з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 704,80 грн. за позовну вимогу про стягнення заробітної плати згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial