Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Огорілко Ю.М. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 100 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди та заявлені вимоги мотивує тим, що 17.02.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір на туристичне обслуговування за яким відповідач, що діє від імені та за дорученням туроператора, за замовленням позивача зобов`язується забезпечити надання йому комплексу туристичних послуг у порядку і строки, встановлені Договором та додатками до нього, а позивач зобов`язується оплатити такі послуги згідно з умовами Договору. Комплексом туристичних послуг за Договором є організація подорожі до країни Японія на дві особи з наданням послуг згідно з замовленням позивача на загальну вартість послуг 102 200 грн. 00 коп. Свої зобов`язання позивач виконав та сплатив на користь відповідача 104 900 грн. 00 коп. Однак відповідач, в установлені строки зобов`язання за вказаним договором не виконав та не надав зазначених послуг за договором туристичного обслуговування. У липні 2020 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по договору на туристичне обслуговування та 24.11.2020 Сумським районним судом Сумської області було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що спірний договір укладався з метою відпочинку позивача та її онуки, а його невиконання призвело до унеможливлення запланованого відпочинку та з березня до листопада 2020 року позивач витрачала час та здоров`я з метою повернення суми сплачених коштів за договором. А тому просить стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] 100 000 гривень моральної шкоди. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити повністю в задоволенні позову, оскільки зі змісту позовної заяви неможливо встановити, у чому саме полягала моральна шкода та глибина фізичних та (або) душевних страждань позивача, так як жодного доказу, який би це підтверджував, не додано. Крім того, зазначали, що на час прийняття рішення у справі №587/1396/20 нею було повернуто позивачці кошти за договором на туристичне обслуговування, рішенням суду стягнуто комісія банка при перерахунку коштів, судовий збір та витрати на правову допомогу, які станом на подання відзиву виплачені позивачу. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 лютого 2020 ФОП [PERSON] (туристична компанія) та [PERSON] (турист) уклали договір №16750,16749 на туристичне обслуговування, відповідно до умов якого туристична компанія за замовленням туриста зобов`язалася забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг у порядку і строки, встановлені договором та додатками до нього, а саме: організацію подорожі у березні 2020 року до країни Японія на дві особи з наданням послуг згідно замовлення туриста, які визначені у заявці на бронювання туристичних послуг. Загальна вартість послуг 102 200,00 грн (а.с. 4-9). На виконання своїх обов`язків за договором позивачем було сплачено на користь відповідача 104 900 грн, 00 коп. (а.с. 10). Проте, послуги у зазначені договором строки надані не були, у зв`язку з чим 01 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування сплаченої за договором суми, та рішенням Сумського районного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року з ФОП [PERSON] та користь [PERSON] стягнуто заборгованість за порушення умов договору про туристичне обслуговування з врахуванням сплачених коштів на загальну суму 524 грн 50 коп, 1049 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та 3000 грн витрат на професійну допомогу (а.с. 14-18). Представник позивача посилається на те, що оскільки зобов`язання за договором не було виконано належним чином, це призвело до нанесення моральних страждань позивачу. Враховуючи розмір сплачених у зобов`язанні коштів (104 900 грн) та час, витрачений на їх повернення (близько 9 місяців), розмір моральної шкоди оцінює в 100 000 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодекс, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п. 9 вказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabalesand Balkandali v. The United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. З урахуванням викладеного, суд вважає, що діями відповідача ФОП [PERSON] позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, що виникла у неї в зв`язку з неотриманням очікуваних туристичних послуг та відсутності зі сторони відповідача зусиль на зменшення страждань позивача. Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір такої шкоди позивачем завищений, а тому, із врахуванням обставин справи, вважає, що достатнім та справедливим є стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 5 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial