Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

В квітні 2019 року представник позивача адвокат Капалкіна Є.О., яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу. визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24.07.2010 року, від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , однак, сім`я фактично розпалася. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 31.12.2018 року позивач та відповідач проживають окремо. Син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини разом з матір`ю та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 8 квітня 2019 року і до досягнення повноліття дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 14.05.2019 року провадження по справі відкрито та призначене підготовче судове засіданні на 04.06.2019 р. 23.05.2019 р. позивач звернулась до суду з заявою про відмову від заявлених позовних вимог в частині вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 04 червня 2019 р. заяву позивача про відмову від заявлених позовних вимог ро розірвання шлюбу задоволено, провадження по справі в частині заявлених вимог закрито. Відповідно до заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2019 р. заявлені позовні вимоги задоволено. 26.11.2019 р. [PERSON] через адвоката Осадчук А.В. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2020 р. вказане заочне рішення скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ухвали від 11.09.2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні представник позивача адвокат Капалкіна Є.О. та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, вказували на те, що з грудня 2018 р. позивач проживає разом з дитиною окремо від відповідача, дитина відвідує дитячий садок за який позивач проводить оплату в середньому 10000 грн. на місяць, крім того дитина відвідує додаткові заняття, секції, позивачем купуються для дитини відповідні речі, одяг, продукти харчування, ліки, в середньому на дитину витрачається близько 16000 грн. на місяць, тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 8000 грн. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав в частині визначення місця проживання дитини з позивачем, в частині заявлених вимог про стягнення аліментів заперечував, вказуючи на те, що вимоги позивача не є обгрунтованими, він не отримує доходу який би надавав йому можливість сплачувати аліменти в розмірі який просить з нього стягнути позивач, вказував що він з грудня 2018 р. сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн., а коли влаштувався на роботу на посаду баристи почав відправляти аліменти в розмірі 2000 грн. на місяць. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, приходить до наступного висновку. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено свідоцтвом про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї Міністерства юстиції України від 24.07.2010 року, серія 1-БК , актовий запис № 141389 (а.с. 19 т.с. 1). Вказаний шлюб розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 травня 2019 року. ( а.с. 187, 188 т.с. 1) Від вказаного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , актовий запис №2391 від 07 липня 2015 року (а.с.20 т.с. 1). Як встановлено в судовому засіданні після того як відповідач залишив сім`ю, 31 грудня 2018 року, дитина залишилась жити разом із позивачем за адресою [ADDRESS] . Це підтверджується: Довідками про реєстрацію місця проживання особи виданою Управлінням (Центр) надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2019 №2566470 та від 29.01.2019 №2555949. Квартира в якій позивач проживає з дитиною знаходиться у приватній власності позивача відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2007р. та Договору дарування 2/5 частини квартири від 12.11.2013 р. В судовому засіданні відповідачем визнано заявлені позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю, таким чином суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог про стягнення аліментів слід зазначити наступне. Як встановлено в судовому засіданні позивач займається розвитком дитини, слідкує за його фізичним та духовним розвитком. Так, з квітня по грудень 2018 року дитина відвідувала спортивну школу «Голандський футбольний центр раннього розвитку», де дитину вчили грати у футбол за системою раннього розвитку програм «Футбік». Витрати на спортивну школу [PERSON] несла самостійно. Вказане підтверджується: Договором № 87/18 від 05.04.2018. та квитанціями про оплату. З січня 2019 року дитина відвідує приватний заклад дошкільної освіти «Ключик». Витрати на навчання дитини позивача також несе самостійно. Все це підтверджується: Договором про надання послуг з організації проведення дитячої програми повного дня або дитячої програми неповного дня на базі дитячого клубу «Ключик» № 160119-1 від 16.01.2019 та відповідними рахунками-фактурами та квитанціями про оплату. Суд наголошує на тій обставині, що обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі - 8000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 8 квітня 2019 року і до досягнення повноліття дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів пред`явлено до Святошинського районного суду м. Києва 09 квітня 2019 року (а.с. 1). Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, та враховуючи надані суду позивачем докази, з яких фактично не обгрунтовано необхідність стягнення аліментів в розмірі саме 8000 грн. суд вважає доцільним визначити розмір аліментів які слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 5000 ( п`яти тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 09 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у твердій грошовій сумі 8000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 9 квітня 2019 року і до досягнення повноліття дитини. За приписами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial