Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог посилалася на ту обставину, що у належній їй квартирі зареєстрована відповідачка, яка з 23 вересня 2014 року в ньому не проживає, не сплачує комунальні послуги. У зв'язку з чим, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі № 6 в житловому будинку № 21 по вул.Леніна в смт.Нововоронцовка Херсонської області та стягнути з неї судові витрати. У судове засідання позивач не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду справи повідомлялася у встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України порядку. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є власником квартири №6, що знаходиться в будинку №21, розташованого по вул.Леніна в селищі міського типу Нововоронцовка Херсонської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2014 року №27505388. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі, належній позивачу, зареєстрована, але фактично не проживає з 23.09.2014 року [PERSON] (довідка №2124 від 06.10.2015 року Нововоронцовської селищної ради Херсонської області, акт депутатського обстеження від 05.10.2015 року). Платежі за комунальні послуги сплачуються позивачем, що підтверджується квитанціями про сплату. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач понад рік та чотири місяці без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу, тому її на підставі зазначених правових норм слід визнати такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то вони не підлягають задоволенню, оскільки підставою для зняття з реєстраційного обліку, згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", в даному випадку є судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати, зокрема сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Зважаючи, що позивачем сплачено вартість оголошення про виклик до суду в газеті Урядовий курєр у сумі 420,00 грн., що підтверджується квитанцією № 53 від 28.01.2016 року, тому вказана сума теж підлягає стягненню. На підставі викладеного та

Outcome: partial