Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання, як повнолітня дитина, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу до досягнення двадцяти трьох років ( [INFO] ) за умови продовження навчання та судові витрати у розмірі 2000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , які перебували в шлюбі з 17.02.2001 року по 18.07.2016 року. 18 липня 2016 року шлюб між батьками позивача було розірвання рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Згідно судового наказу Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 7.06.2019 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] (позивача по справі) та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття. На теперішній час позивач [PERSON] досягла повноліття і є студенткою, - навчається у "Донецькому національному технічному університеті", на денній формі навчання. В зв`язку з зазначеним, позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, у зв`язку з продовженням навчання. З метою отримання стабільних аліментних платежів, на своє утримання, позивач змушена звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Відповідачем [PERSON] в порядку та строк, передбачений ст. 278 ЦПК України, на позовну заяву подано відзив з висловленням часткового визнання позовних вимог [PERSON] у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку у зв`язку з тим, що він не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Позиція відповідача обґрунтовується посиланням на наступні факти та відповідні правовідносини. Так, дійсно він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має від цього шлюбу двох дітей: [PERSON] , [INFO] (позивача по справі) та [PERSON] , [INFO] . На їх утримання, на користь [PERSON] (раніше [PERSON] ) він сплачував аліменти в розмірі 1/3 частини. Після досягнення повноліття, позивач [PERSON] заявила вимогу про стягнення аліментів на її утримання на період навчання до досягнення 23 років. Вказану вимогу відповідач називає безпідставною, оскільки термін навчання позивача в «Донецькому технічному національному університеті», згідно наданої довідки №184 від 13.04.2021 року до 30.06.2024 року. Крім того, відповідач з вересня 2019 року став мешкати однією сім`єю з [PERSON] , з якою уклав шлюб. З ними мешкають двоє неповнолітніх дітей дружини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких дружина не отримує аліментних платежів, а він має утримувати свою сім`ю. До того ж, відповідач отримує пенсію в розмірі 17690 гривень, з яких 50% сплачує на користь [PERSON] у зв`язку з виниклою заборгованістю, тому суми, яка залишається після сплати аліментних платежів, йому не вистачає на утримання своєї сім`ї і ставить його в скрутне матеріальне становище. Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що позивач несе додаткові витрати, пов`язані з навчанням. Позивач [PERSON] в порядку та строк, передбачений ст. 179 ЦПК України, на відзив відповідача подано відповідь в якій надала пояснення щодо не згоди з позицією відповідача. Надану відповідь підтримала й третя особа [PERSON] . У відзиві позивачем зазначено, що відповідач має утримувати свою повнолітню дитину до досягнення нею 23 річного віку, а припиняється цей обов`язок, коли повнолітня дитина припиняє навчання. Позивач має намір продовжити навчання після 30.06.2024 року, тому наполягає на стягненні аліментів з відповідача саме до 23 річного віку, тобто до [INFO] . Також, відповідачем аргументовано зменшення розміру стягнутих аліментів тим, що він утримує двох неповнолітніх дітей своєї дружини, яка не отримує аліментних платежів. Такі вимоги не ґрунтуються на нормах закону, оскільки обов`язок утримання, згідно ст. 182 СК України розповсюджується виключно на власних дітей. Щодо додаткових витрат, які несе мати позивача - третя особа [PERSON] , на утримання позивача, то саме такими доказами є витрати на її лікування, навчання, придбання комп`ютерної техніки, а також забезпечення власним житлом. Такі докази долучені до відповіді на відзив. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник позивача - адвокат Смаль О. П. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Його участь забезпечена представником - адвокатом Булгаковою О. Д., яка в судовому засіданні підтримала позицію, викладену у відзиві та просила задовольнити позовні вимоги позивача частково. Третьою особою [PERSON] , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суду адресовано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги, підтримала думку, викладену в позовній заяві. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 17.02.2001 року по 18.07.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі (підтверджено свідоцтвом про одруження) [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON] ) (копія свідоцтва про народження - а.с. 4). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON] ) розірвано (а.с. 5). Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] (нині [PERSON] ) на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] (позивача по справі) та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття. (а.с. 6). [INFO] [PERSON] досягла повноліття, аліментні зобов`язання відповідача припинено. [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] , зареєстровані з адресою: [ADDRESS] (зворот а.с. 3). На теперішній час позивач [PERSON] здобуває освіту, є студенткою «Донецького національного технічного університету», навчається на денній формі навчання, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року (підтверджується копією довідки № 184 від 13.04.2021 року - а.с. 11). В зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної підтримки з боку батька. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. Як вбачається з матеріалів справи позов заявлений повнолітньою донькою відповідача [PERSON] - [PERSON] . Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засідання знайшли свою доведеність одночасне існування вищезазначених юридичних фактів. Так, по-перше, родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України; споріднення (батьківство) підтверджено свідоцтвом про народження. По-друге, [PERSON] досягла повноліття, але її вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату звернення до суду їй виповнилось повних вісімнадцять років. По-третє, відповідно до довідки, виданої «Донецьким національним технічним університетом», [PERSON] є студенткою денної форми навчання, закінчення навчання - 30.06.2024 рік. Вчетверте, судом встановлена потреба [PERSON] в матеріальній допомозі з боку батька. З урахуванням того, що [PERSON] здобуває професійну освіту, заняття проводяться щоденно, - суд погоджується, що [PERSON] , у зв`язку з продовженням, після досягнення повноліття, навчання має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення. Вп`яте, відповідач [PERSON] має реальну можливість надавати допомогу позивачу на утримання повнолітньої доньки, в зв`язку з здобуванням нею освіти. Враховуючи сукупність вказаних юридичних фактів, суд встановив наявність обов`язку відповідача [PERSON] утримувати свою доньку [PERSON] , яка продовжує навчання за досягненням повноліття. Визнаючи розмір аліментів суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З урахуваннями зазначеної в статті 200 СК України відсильної норми, суд, при визначені розміру аліментів враховує такі обставини: - стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, як платника аліментів; - інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище відповідача суд визначає, виходячи з рівня його доходів, а також величини витрат, які здійснюються ним на утримання себе та членів своєї сім`ї. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач має працездатний вік, відомостей щодо хворобливого стану, що могло б обмежувати його в зароблянні грошових коштів - не встановлено, не має на утриманні непрацездатних осіб або неповнолітніх дітей, якихось обов`язкових платежів не сплачує. Враховуючи в сукупності вищевказане, обов`язок суду розгляду справ в межах позовних вимог, - суд приходить до висновку про доцільність визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу [PERSON] щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси [PERSON] щодо потреби в матеріальних коштах, в зв`язку з навчанням та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Визнаючи час з якого мають бути присуджені аліменти, суд виходить з наступного. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вхідного штампу позовна заява пред`явлена до суду - 16 квітня 2021 року, тому саме з цієї дати підлягають стягненню присуджені аліменти. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд додатково звертає увагу, що відповідно до положення статті 199 СК України право повнолітніх дітей на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому такі обставини як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Так, з довідки закладу освіти, а саме «Донецького національного технічного університету» вбачається, що термін навчання [PERSON] - до 30.06.2024 року, тому строком до якого відповідач має надавати матеріальну підтримку повинно бути визначено саме - 30.06.2024 року. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] заявлено вимоги відшкодування витрат на правову допомогу згідно укладеного договору з адвокатами Смалем О. П. та Булгаковою О. Д. відповідно. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 0305.2018 року у справі № 72/1010/16-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження підставності вимог [PERSON] про відшкодування правових витрат надано такі документальні матеріали: - договір про представництво інтересів в суді від 15.04.2021 року, укладений з адвокатом Смалем О. П. (а.с. 17); кошторис на виконання послуг за договором про надання правничої допомоги від 15.04.2021 року (адвокат Смаль О. П. надав наступні послуги: консультації по договору 500 гривень, витребування, підбір доказів - 500 гривень, складання позовної заяви - 1000,00 гривень, (всього 2000 гривень); консультації по договору - 500 гривень; витребування доказів - 500 гривень; складання відповіді на відзив - 2000 гривень; представництво інтересів в суді - 2000 гривень (всього 5000 гривень) (а.с. 18, 55). На підтвердження підставності вимог [PERSON] про відшкодування правових витрат надано такі документальні матеріали: - договір про представництво інтересів в суді від 11.05.2021 року, укладений з адвокатом Булгаковою О. Д. (а.с. 38); квитанція про сплату послуг на суму 2000 гривень. (а.с. 18) Суд, надаючи оцінку вказаним доказам, - приходить до наступних висновків. Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Суд, враховуючи викладене, беручи до уваги зміст та підстави позову, часткове задоволення позовних вимог за результатами розгляду справи, строк розгляду справи, процесуальну поведінку представників позивача та відповідача під час судового провадження, ставлення до виконання процесуальних обов`язків, обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатами роботи та предмету спору, - вважає, що з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу в рівнозначній сумі 2000,00 гривень. В іншій частині понесення судових витрат у вигляді правничої допомоги слід відмовити. Таке присудження витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, буде відповідати принципу співмірності послуг адвокатів з позицій їх досвіду, об`ємності виконаних робіт, часу об`єктивно потрібного для надання позивачу послуг юридичного супроводження справи. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держави. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: partial