Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17 липня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, базуючись на тому, що у неї з відповідачем [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. На даний час дитина проживає разом з позивачкою. [PERSON] зі слів відповідача стало відомо, що відповідач офіційно не працює, натомість працює неофіційно в м. Одеса та отримує заробіток по 1000 доларів США в місяць. Позивачка бажає щоб [PERSON] сплачував аліменти, оскільки батько дитини повинен турбуватися про її матеріальне утримання і зобов'язаний брати участь у матеріальних витратах на дитину, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка ніде не працює, та отримує дохід по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьохрічного віку. Згідно ч.4 ст. 84 цього ж кодексу, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, позивачка просить стягнути з відповідача грошову допомогу в розмірі 1000 грн. щомісячно на її утримання, до досягненню дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка дала покази аналогічні наведеними у позовній заяві позов підтримала з підстав, наведених у ній, та просила суд задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково та показав суду, що він ніде не працює, власних доходів немає, та знаходиться на утриманні його батьків, які дають йому гроші на своє утримання. В м.Одеса він не працює та не заробляє 1000 доларів США як зазначила в своїх показах позивачка, а тому на даний час він не в змозі утримувати позивачку до досягненню дитиною трьохрічного віку, а тому в цій частині позовних вимог просив суд відмовити. Відповідач також заперечує щодо самого розміру аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття - по 1000 грн., оскільки немає можливості платити таких грошей, та просив суд, на його розсуд, стягнути з нього меншу суму. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. З обставин, наведених у позовній заяві і які, відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Дитина проживає разом із позивачкою у с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області та перебуває на її утриманні. Позивачка щомісяця отримує соціальну допомогу до догляду за дитиною віком до трьох років в розмірі 1069,93 грн. а також щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 810,00 грн. Згідно ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьохрічного віку. Згідно ч.4 ст. 84 цього ж кодексу, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не надала суду доказів про те що відповідач отримує неофіційний заробіток в сумі 1000 доларів США, як зазначила в своїх показах в судовому засіданні. Натомість [PERSON] надав суду довідки про те, що на даний час ніде не працює, на обліку в Державній службі зайнятості станом на 15.08.2014 року на обліку не перебуває, власних доходів немає та з його слів встановлено, що він не в змозі сам себе матеріально забезпечувати оскільки перебуває на утриманні своїх батьків. Враховуючи дані обставини, та матеріальний стан відповідача, прийшов до висновку про неможливість з боку останнього надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку, а тому у даній вимозі позивачу слід відмовити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 того ж Кодексу. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2014року складає 1032 грн. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 того ж Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.3 ст.184 СК України). В судовому засіданні відповідач просив задовольнити частково позовні вимоги щодо стягнення з нього на користь відповідача грошової допомоги на утримання дитини до досягнення нею повноліття, вказуючи що 1000 грн. в місяць він не в змозі заплатити, а тому просив суд стягнути меншу суму, в межах доцільності та спроможності, на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимогу позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, до досягненням дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та неповнолітньої дитини, враховує матеріальне становище сторін та дитини, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останнього, а також відсутність роботи. Водночас, суд приймає часткове визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить законові, а також правам та інтересам сторін. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави (ч.3 ст.88 ЦПК України). На підставі ст.ст.84, 91, 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial