Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Київенерго» та просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та зменшити розмір плати за надання послуг з центрального опалення, наданих йому на підставі договору № 154102000980100 від 13 жовтня 2017 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 07 листопада 2017 року до 03 квітня 2018 року на підставі даних квартирного засобу обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870) станом на 03 квітня 2018 року до розміру оплати лише за опалення місць загального користування в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що має бути стягнута з власників (користувачів) квартири [ADDRESS] у цьому багатоквартирному житловому будинку. Свій позов позивач обгрунтував тим, що між ним та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 154102000980100 від 13 жовтня 2017 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню та відповідно до преамбули та п. 1 даного договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується оплачувати зазначенні послуги. Зазначено, що на момент укладення зазначеного договору та до цього часу квартира [ADDRESS] перебувала в стані «після будівельників», що унеможливлювало її використання для фактичного проживання. З цих причин, постачання тепла (опалення), гарячої води, електроенергії до квартири [ADDRESS] за вказаною адресою не здійснювалося. Позивач посилався на те, що з метою економії витрат на опалення зазначена квартира [ADDRESS] , в першій половині жовтня 2017 року була обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870) (далі - КЗОТЕ), що підтверджується Актом введення в експлуатацію обладнання (виконаних робіт) від 06.10.2017, складеного Приватним підприємством «Модуль». Вказав, що згідно гарантійного талону до паспорта на квартирний засіб обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870) датою його виготовлення та первинної повірки є вересень 2017 року, а придбаний він для його монтажу 05.10.2017. Тобто, для обліку теплової енергії, що поставляється в квартиру [ADDRESS] , був встановлений новий засіб КЗОТЕ з нульовими показниками. Зазначено, що з метою взяття КЗОТЕ на абонентський облік, споживач 30.10.2017 подав виконавцю заяву (вхід. № 24/ЦОК 12/7/1/П-140615), згідно якої прохав прийняти на абонентський облік квартирний засіб обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870), що знаходиться в квартирі [ADDRESS] . В якості додатку до зазначеної заяви було подано оригінал робочого проекту вузлу комерційного обліку в зазначеній квартирі. Позивач посилався на те, що 07.11.2017 на поданому оригіналі Робочого проекту вузлу комерційного обліку було проставлені штампи Департаменту технічного забезпечення обліку Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» відповідача, які підтверджували відсутність зауважень до робочого проекту вузлу комерційного обліку та відповідність усім нормативним вимогам монтажу КЗОТЕ. Зазначено, що оскільки тривалий час відповідач ухилявся від вчинення дій з прийняття на абонентський облік квартирного засобу обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870), що знаходиться в квартирі [ADDRESS] , він був вимушений неодноразово повторно звертатися з відповідними заявами щодо прискорення процесу опломбування лічильника та взяття його на облік ( заяви від 18.01.2018, 05.02.2018, 20.02.2018, 20.02.2018, 14.03.2018), однак, останні залишилися без відповіді зі сторони відповідача. Внаслідок чого, лише 03.04.2018 представником відповідача було складено Акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення населення, та згідно даних цього акту показники на КЗОТЕ склали: споживання енергії 0,00 Gj, витрат 0,0 м3, час напрацювання 5495 год. Вказав, що 04.04.2018 споживачем було подано заяву про проведення перерахунку нарахування за центральне опалення за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, яка теж була залишена відповідачем без відповіді та без вчинення дій з перерахування. При цьому, відповідач з жовтня 2017 року щомісячно направляв споживачу квитанції на здійснення оплати за нібито поставлену теплову енергію, а саме: квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за жовтень 2017 року у розмірі 747, 54 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за листопад 2017 року у розмірі 995, 36 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за грудень 2017 року у розмірі 5 723,41 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за січень 2018 року у розмірі 4 616,06 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за лютий 2018 року у розмірі 3 846, 90 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за березень 2018 року у розмірі 5 624,93 грн. та додатково 4422,04 грн. як перерахунок, квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за квітень 2018 року у розмірі 243,92 грн. як перерахунок, а всього за цей період: 26 220,15 грн. При цьому, позивач посилається на те, що в зазначених квитанціях не враховується те, що споживач фактично не споживав теплову енергію в [ADDRESS]. Крім того, в них не вказується та частина розміру платежу, яка підлягає сплаті за опалення МЗК в багатоквартирному будинку, в якому розташована квартира, що належить позивачу, оскільки оплата за централізоване опалення МЗК має бути здійснена споживачем в багатоквартирному будинку незалежно від наявності в належній йому [ADDRESS] КЗОТЕ . Позивачем пояснено, що враховуючи, що споживач зобов`язаний сплачувати за опалення місць загального користування (МЗК) ним було здійснення кілька платежів за централізоване опалення, а саме: 20.02.2018 на суму 3000 грн., 14.03.2018 на суму 2000 грн., 30.03.2018 на суму 1000 грн., 31.07.2018 на суму 1000 грн., а всього за цей період: 7000,00 грн. Таким чином, різниця нарахувань та оплати складає 19 220,15 грн. Позивач посилається на те, що причиною такої різниці є те, що виконавець ПАТ «Київенерго» послуг недобросовісно та в порушенням умов договору від 13.10.2017 та норм чинного законодавства прийняв КЗОТЕ на абонентський облік фактично лише в момент завершення опалювального періоду, що мало наслідком безпідставні нарахування за ненадані споживачу послуги. На переконання позивача, враховуючи норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, виконавець мав провести перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, в результаті проведення якого (перерахунку) та зменшити розмір плати за ненадані споживачу послуги. Зазначений перерахунок та зменшення розміру плати мали бути здійснені відповідачем за період з 07.11.2017 року до фактичного прийняття КЗОТЕ на абонентський облік 03.04.2018 з врахуванням даних КЗОТЕ, зафіксованих в Акті прийняття КЗОТЕ на абонентський облік від 03.04.2018. Оскільки за вказаний період споживач має сплачувати лише за опалення МЗК, при проведенні перерахунку відповідачем мають бути враховані вимоги Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, що затверджена Наказом Мінбуду від 31.10.2006 № 359. Позивач посилався на те, що враховуючи наведене, з загальної суми нібито спожитих (за жовтень 2017 - квітень 2018 року) ним послуг у розмірі 26 220,15 грн., певну частину складає плата за опалення МЗК, що має бути сплачена ним, при цьому, визначати таку суму самостійно, він не має можливості, оскільки у нього відсутні дані, на які вказуються в Методиці для проведення відповідного розподілу витрат. Натомість такі дані мають бути у відповідача, як особи, що надала відповідні послуги та мала провести відповідний розподіл визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, між окремими помешканнями будинку [ADDRESS] . Разом з тим, позивач пояснив, що як особа, що користується іншим житловим приміщенням в цьому ж багатоквартирному будинку, на момент подання цієї заяви має розумні припущення, що розмір плати з опалення МЗК з власника квартира [ADDRESS] не може перевищувати 7 000,00 грн. вже фактично сплачених ним за опалювальний період з жовтня 2017 року до квітня 2018 року. Таким чином, на думку позивача, розмір плати за опалення, [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] , за період з жовтня 2017 року до квітня 2018 року має бути зменшений щонайменше на 19 220, 15 грн., як різницю з нарахованих за цей період: 26 220, 15 грн. та вже сплачених споживачем у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою судді від 13.09.2018 у справі відрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.10.2018 на адресу суду від представника ПАТ «Київенерго» надійшов відзив на позов, у якому останній просив закрити провадження у даній справі, посилаючись на те, що 24 квітня 2018 Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, повернене з володіння та користування ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» після припинення вищезазначеної Угоди 30.04.2018, закріплено на правах господарського відання за Комунальним підприємством «Київтеплоенерго» виконавчого органу київської міської державної адміністрації. З 1 травня 2018 року котельні, теплові мережі та пункти, будинкові прилади обліку та інше допоміжне майно перейшли в експлуатацію КП «Київтеплоенерго». Вказав, що на підставі зазначеного вище, з 01.05.2018 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» припинило діяльність у сфері теплопостачання та повідомило споживачів на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» для клієнтів та у газеті «Хрещатик» від 04.05.2018 №48(5099) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва відносно укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, текст якого було опубліковано в газеті «Хрещатик» від 16.08.2014 №111(4511) та від 12.06.2015 №83(4679). Отже, на момент подачі позову, договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, зокрема й з позивачем, було припинено з вищезазначених підстав. Зазначено, що для можливості передачі дебіторської заборгованості споживачів теплової енергії та комунальних послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) новому постачальнику теплової енергії та виконавцю вказаних комунальних послуг у зоні колишньої діяльності ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» - КП «Київтеплоенерго», відповідачем проведено аудит (перевірка даних облікових регістрів в частині дебіторської заборгованості всіх категорій споживачів станом на 01.08.2018) та до кінця жовтня 2018 року дебіторська заборгованість буде передана КП «Київтеплоенерго» з прив`язкою саме до особових рахунків споживачів, у зв`язку із чим наразі у програмі обліку споживачів ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» проведення жодних коригувань неможливе, та буде здійснюватися КП «Київтеплоенерго». Пояснено, що за вищевказаних обставин задля уникнення помилок під час передачі даних з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до КП «Київтеплоенерго» жодні коригування у програмах обліку побутових споживачів комунальних послуг з ЦО та ЦПГВ не проводяться з 01.08.2018 до завершення процесу передачі дебіторської та кредиторської заборгованості споживачів ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», адже проведено аудит з чіткою фіксацією даних. Ухвалою суду від 21.01.2019 задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про примусове виконання договірного обов`язку з проведення переведення перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалення. Витребувано від Публічного акціонерного товариство «КИЇВЕНЕРГО»: інформацію про подальшу передачу прав та обов`язків сторін та дебіторської заборгованості позивача за договором № 154102000980100 від 13 жовтня 2017 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню на користь інших осіб, зокрема Комунального підприємства «Київтеплоенерго»; у разі оформлення такої передачі прав та обов`язків сторін та дебіторської заборгованості позивача копію відповідного договору (з додатками) між Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» та іншими особами, зокрема Комунальним підприємством «Київтеплоенерго». Протокольною ухвалою суду від 22.02.2019 задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача та до участі у справі залучено співвідповідача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». 04.04.2019 на адресу суду від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість доводів позову та вказуючи, що вони не грунтуються на нормах чинного законодавства. Зазначено, що з 01.05.2018 за КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» закріплено майно територіальної громади міста Києва та саме з цього періоду Підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не є правонаступником «КИЇВЕНЕРГО», яке було попереднім виконавцем послуг з ЦО у зазначеному будинку. Оскільки, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стало виконавцем послуг у вказаному будинку лише з 1 травня 2018 року то відповідно і нарахування за послугу з ЦО здійснювало лише в опалювальному сезоні 2018-2019 рр. Посилається на те, що згідно наявної інформації у квартирі позивача встановлено квартирний засіб обліку теплової енергії, показання якого становлять «0». Відповідно позивачу здійснювалися нарахування лише за опалення місць загального користування відповідно до Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення загального користування багатоквартирних будинків, що затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 31.10.2006 №359. Зазначено, що на момент залучення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» у справі, позивач жодного разу не звертався до останнього із заявами, щодо здійснення коригування нарахувань за послугу з ЦО чи з будь-якими іншими питаннями. Крім того, підприємство не здійснювало позивачу нарахування за послугу з ЦО за опалювальний період 2017-2018 р.р. Таким чином, вважає, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» права позивача не порушило. Ухвалою суду від 05.04.2019 задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів у даній цивільній справі та витребувано від Публічного акціонерного товариство «КИЇВЕНЕРГО»: витяг з додатку № 1 до договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладений між АТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» в частині інформації про споживача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] ); інформацію даних бухгалтерського обміну щодо дебіторської заборгованості споживача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] ); витребувано від Комунального підприємства «Київтеплоенерго»: витяг з додатку № 1 до договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладений між АТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» в частині інформації про споживача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] ); інформацію даних бухгалтерського обміну щодо дебіторської заборгованості споживача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] ). 31.05.2019 позивачем надано додаткові пояснення на спростування позиції, викладеної у відзиві КП «Київтеплоенерго». Зазначено, що в матеріалах справи наявні докази правонаступництва, що й підтверджено відповідачем ПАТ «Київенерго» у їхньому відзиві. Крім того, вказав, що КП «Київтеплоенерго» самостійно та систематично направляє позивачу рахунки-повідомлення в яких вказує на суму 19 219, 27 грн. (ціна позову) як суму заборгованості Позивача право вимоги на яку було відступлено на користь КП «Київтеплонерго», відповідно до договору відступлення права вимоги. Посилався на те, що КП «Київтеплоенерго» у своєму ж відзиві визнає, що з 01 травня 2018 року набув статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку за адресою: [ADDRESS] , та те, що надання послуг з централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водо від ведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та інші нормативно-правовими актами. Зазначено, що ігноруючи неодноразові звернення споживача до виконавця за «прискоренням» опломбування КЗОТЕ та взяття його на абонентський облік виконавець у порушення вимог договору та чинного законодавства виявив недобросовісну бездіяльність. Внаслідок зазначеної бездіяльності виконавця у виконанні своїх договірних обов`язків, ПАТ «Київенерго» нарахував кількість спожитої позивачем теплової енергії та визначив розмір платежу за нібито спожиту теплову енергію без врахування показань КЗОТЕ, що встановлений у квартирі споживача. Позивач посилається на те, що згідно п.п. 9 п. 29 Правил надання послуг споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання. Кореспондує цьому праву споживача обов`язок виконавця, встановлений п.п. 16 п. 32 Правил надання послуг відповідно до якого Виконавець зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Позивач вказує на те, що навіть у разі відсутності договору у письмовій формі, що укладений між ним та КП «Київтеплоенерго» до відносин між ними щодо надання послуг з централізованого опалення мають застосовуватися зазначені та інші положення чинного законодавства, відповідно до яких у разі, коли виконавець (у даному випадку КП «Київтеплоенерго») має право на отримання плати, то він же, в даному випадку зобов`язаний провести перерахунок розміру такої плати за наявності фактичних та правових передумов для цього. На переконання позивача, у випадку, коли КП «Київтеплоенерго» незадоволений обсягом отриманого права вимоги (тобто розміром дебіторської заборгованості позивача) від ПАТ «Київенерго», то відповідні вимоги щодо отримання недоотриманих грошових коштів, він має заявити до свого контрагента за договором цесії № 602-18 від 11 жовтня 2018 року - ПАТ «Київенерго». Таким чином, позивач посилається на те, що КП «Київтеплоенерго», отримавши копію позовної заяви позивача після залучення його до участі у справі, мав самостійно провести відповідний перерахунок розміру плати та зменшити розмір дебіторської заборгованості (плати за житлово-комунальні послуги) позивача перед ним. Ухвалою суду від 31.05.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник КП «Київтеплоенерго» заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні. У судове засідання представник відповідача ПАТ «Київенерго» не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] , як споживачем комунальних послуг, власником квартири [ADDRESS] , та ПАТ «Київенерго», як виконавцем, 13 жовтня 2017 року було укладено договір №154102000980100 з надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Відповідно до п.п. 9 п. 18 вказаного договору від 13.10.2017, споживач має право на встановлення квартирних засобів обліку води та (або) теплової енергії та взяття їх на облік. Згідно п.п. 8 п. 21 даного договору від 13.10.2017 виконавець зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку за відсутності зауважень до монтажу та технічного стану. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за допомогою спеціалізованої організації встановив квартирний засіб обліку теплової енергії та 30.10.2017, подав ПАТ «Київенерго» заяву (вхід. № 24/ЦОК 12/7/1/П-140615), з проханням прийняти на абонентський облік квартирний засіб обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870), що знаходиться в квартирі [ADDRESS] . Встановлено, що на поданому позивачем оригіналі Робочого проекту вузлу комерційного обліку квартири [ADDRESS] проставлено 07.11.2017 штампи Департаменту технічного забезпечення обліку Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», які підтверджували відсутність зауважень до Робочого проекту вузлу комерційного обліку та його відповідність усім нормативним вимогам монтажу КЗОТЕ. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача ПАТ «Київенерго» з заявами щодо прискорення процесу опломбування лічильника та взяття його на облік ( 05.02.2018, 20.02.2018, 20.02.2018, 14.03.2018). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що в порушення вимог п.п. 8 п. 21 договору від 13.10.2017 та п.п. 9 п. 32 Правил надання послуг ПАТ «Київенерго» лише 03.04.2018 було прийнято на абонентський облік КЗОТЕ, який встановлений в квартирі позивача, що підтверджується Актом прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, згідно даних якого показники на КЗОТЕ склали: споживання енергії 0,00 Gj, витрат 0,0 м3, час напрацювання 5495 год. З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2018 позивачем було подано заяву ПАТ «Київенерго» про проведення перерахунку нарахування за центральне опалення за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Київенерго» виставляв позивачу квитанції на здійснення оплати за теплову енергію, а саме: квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за жовтень 2017 року у розмірі 747, 54 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за листопад 2017 року у розмірі 995, 36 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за грудень 2017 року у розмірі 5 723,41 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за січень 2018 року у розмірі 4 616,06 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за лютий 2018 року у розмірі 3 846, 90 грн., квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за березень 2018 року у розмірі 5 624,93 грн. та додатково 4422,04 грн. як перерахунок, квитанцію для сплати за послугу: централізоване опалення за квітень 2018 року у розмірі 243,92 грн. як перерахунок, а всього за цей період: 26 220,15 грн. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що в зазначених квитанціях не враховується те, що він фактично не споживав теплову енергію в [ADDRESS]. Крім того, в них не вказується та частина розміру платежу, яка підлягає сплаті за опалення МЗК в багатоквартирному будинку, в якому розташована квартира, що належить йому, оскільки оплата за централізоване опалення МЗК має бути здійснена споживачем в багатоквартирному будинку незалежно від наявності в належній йому [ADDRESS] КЗОТЕ . При цьому, враховуючи, що споживач зобов`язаний сплачувати за опалення місць загального користування (МЗК) ним було здійснено платежі за централізоване опалення, а саме: 20.02.2018 на суму 3000 грн., 14.03.2018 на суму 2000 грн., 30.03.2018 на суму 1000 грн., 31.07.2018 на суму 1000 грн., що підтверджується матеріалами справи, та не спростовувалось відповідачами. Таким чином, на переконання позивача, виконавець мав провести перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, в результаті проведення якого (перерахунку) та зменшити розмір плати за ненадані споживачу послуги, тобто, розмір плати за опалення, [ADDRESS] , за період з жовтня 2017 року до квітня 2018 року має бути зменшений щонайменше на 19 220, 15 грн., як різницю з нарахованих за цей період: 26 220, 15 грн. та вже сплачених споживачем у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звично ставляться. До житлово-комунальних послуг, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належить, зокрема, послуги з постачання теплової енергії (п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону). Згідно до ч. 6 ст. 21 цього ж Закону послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 було затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно п.п. 5 п. 29 Правил надання послуг, споживач має право на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік. У відповідності до п.п. 9 п. 32 Правил надання послуг, виконавець зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку. [PERSON] , звертаючись до суду з даним позовом, посилався на те, що фактично послуги з централізованого опалення йому не надавалися з тих причин, що квартира перебуває в стані «після будівельників», а тому в ній не можливе та не здійснювалося проживання, а тому, на його переконання, споживач в подібних випадках має сплачувати за централізоване опалення лише місць загального користування. Так, згідно довідки ТОВ «Українська будівельна компанія-сервіс» вих. №302 від 22.08.2018 виданої [PERSON] , вбачається, що [ADDRESS] знаходиться в будівельному стані. Електроенергія, вода та опалення на квартиру не подавалися, оскільки, ремонтно-оздоблювальні роботи в квартирі не проводилися. Згідно п.п. 4 п. 18 договору від 13.10.2017 споживач має право на зменшення розміру плати в разі ненадання послуг, надання їх в неповному обсязі, зниження якості. Відповідно до п.п. 14 п. 21 договору від 13.10.2017, виконавець зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Крім того, згідно п.п. 18 п. 21 договору від 13.10.2017, виконавець зобов`язаний виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства та цього договору. Відповідно до п.п. 4 п. 23 договору від 13.10.2017 виконавець несе відповідальність у разі порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством. Поряд із цим вбачається, що на підставі даного договору та положень ст.ст. 509, 626, 627 ЦК України [PERSON] та ПАТ «Київенерго» виникли взаємні правовідносини. Таким чином, підлягає здійсненню перерахунок та зменшення розміру плати за надання послуг з центрального опалення, наданих позивачу на підставі договору №154102000980100 від 13.10.2017 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 07.11.2017 до 03.04.2018 на підставі даних квартирного засобу обліку теплової енергії SUPERCAL 739 (№21757870) станом на 03.04.2018 до розміру оплати лише за опалення місць загального користування в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що має бути стягнута з власників (користувачів) квартири [ADDRESS] у цьому багатоквартирному будинку. З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, згідно якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги до боржників з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в тому числі щодо боржника [PERSON] на суму заборгованості - 19 219,27 грн. Таким чином, суд вважає, що вчинити зазначені дії має саме Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», оскільки є правонаступником ПАТ «Київенерго». За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. З точки зору цивільного законодавства до прав, що підлягають цивільно правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності. Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в справі № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, з урахуванням норм ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та його часткове задоволення. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору.

Outcome: partial