Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач про стягнення боргу за договором позики, пені, інфляційних витрат та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.07.2012 року він позичив відповідачу [PERSON] в борг 5000 доларів СІЛА ( що в еквіваленті до курсу валют Національного банку України складає 39950 гри), які відповдіач зобов'язався повернути на протязі 1,5 місяця, а саме до 1 вересня 2012 року, про що відповідачем власноручно була написана розписка. До теперішнього часу відповідач не повернув йму взяті у борг гроші, неодноразові звернення з проханням повернути борг результатів не дало, тому він 13 травня 2013 року був змушений звернутись до нього із письмовою вимогою щодо повернення суми боргу, яку ним особисто було отримано 24.05.2013 року. Не дивлячись на отримання відповідачем по справі письмової вимоги про повернення боргу, жодних дій щодо повернення такого не здійснено до сьогоднішнього дня. Оскільки сума боргу відповідачем своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації. З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідач повинен сплатити йому - 40 149,75 грн.. Крім цього, стягненню також підлягають й 3 % річних за весь час прострочення виконання боргу. Період прострочки сплати боргу складає з 01 вересня 2012 року по 14.01.2014 року, тобто Станом на 14.01.2014 року заборгованість по боргу складає 1 рік 4 місяці 14 днів, тому 3% річних становить 1645,06 грн. Також, з відповідача підлягає стягненню 3742,92 грн. (три тисячі сімсот сорок дві гривні) 92 копійки відсотків за користування позикою. Таким чином загальна сума заборгованості складає 45537,73 грн.. Крім того вказує, що діями відповідача щодо неповернення боргу йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 10 000 грн.. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказується, що оскільки за договором позики укладеним 21.07.2012 року, позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] в борг 5000 доларів США, з урахуванням положень ст. 1049 ЦК України поверненню підлягає саме ця сума боргу. При цьому, зараз значно змінився офіційний курс гривні щодо долара США, відтак зміні підлягає заявлена позивач позовна вимога щодо стягнення суми основного боргу, а саме в частині прив'язки суми боргу до його еквіваленту в національній грошовій одиниці. Як вбачається із офіційних даних взятих на сайті Національного банку України станом на 11 квітня 2014 року, НБУ встановлено офіційний курс гривні до доларів США на рівні 1256.9123 гривень за 100 долар США. Офіційний курс гривні по відношенню до іноземної валюти встановлюється Національним банком України кожного робочого дня після 12 години дня. Оскільки 12-13 квітня - неробочі дні, а перерва в судовому засіданні по вищевказаній цивільній справі оголошена до 11.00 год. 14 квітня, то для прив'язки суми боргу до його еквіваленту в національній грошовій одиниці, використовуємо офіційний курс станом на 11 квітня 2014 року. Відтак загальна сума грошових коштів що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає 72 950,05 грн.. Просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, зазначені у позовній заяві. Також додатково пояснив, що відповідач [PERSON] на даний час не повертав йому жодної частини боргу. Він позичав відповідачу 5000 дол. США, так як і зазначено в розписці. У зв'язку із неповерненням відповідачем боргу, він переживає посилений стрес, втратив спокій, однак, офіційних документів на підтвердження цього не має, оскільки він не звертався до лікаря. Просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно, розписка, яка знаходиться в матеріалах справи, писалась ним власноручно і підпис на даній розписі його. Однак, фактично у позивача він позичав 3500 доларів США, а не 5000, як зазначено в розписці. З них, 200 доларів він вже на даний час повернув позивачу в червні минулого року. Просить позов задоволити частково, а саме на суму 3200 доларів США. Представник відповідача в судому засіданні просить позов задоволити частково, виходячи з того, що фактично відповідач позивач 3500 доларів США, з яких 200 доларів повернув. Крім того вказує, що домовленості між позивачем та відповідачем про сплату відсотків не було. Також, просить врахувати термін позовної давності щодо нарахування пені, а також вважає безпідставною вимогу про стягнення моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить частково задовольнити виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Щодо стягнення заборгованості за Договором позики. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З розписки вбачається, що 21 липня 2012 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 5000 доларів США та зобов'язався такі повернути в термін до 01 вересня 2012 року. Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ст. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Від так, сума боргу по розписці станом на 14.04.2014 рік становить 5000 доларів США, що еквівалентно 62845,5 гривень / 5000 х 12.5691 = 62845,5 гривень /. Крім того з матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2013 року позивач надсилав відповідачу письмову вимогу щодо повернення суми боргу, яку, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач [PERSON] отримав 24 травня 2013 року. Однак, дана вимога відповідачем виконана не була. Відповідач в судому засіданні вказує, що фактично ним було отримано в борг 3500 доларів США. Також вказує, що ним позивачу повернуто частину боргу в сумі 200 доларів США. Однак, суд враховує те, що відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено жодних допустимих та належним доказів, які б підтверджували дані факти. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні. Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив факт написання ним даної розписки власноручно. Визнаючи факт складання, написання та скріплення власноручним підписом розписки, відповідач [PERSON] тим самим визнав, що вказані у цій розписці відомості відповідають дійсності. Щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу в зв'язку з прострочення грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом зазначеної правової норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, період прострочення сплати боргу складає з 01 вересня 2012 року по 14.04.2014 року, тобто станом на 14.04.2014 року заборгованість по боргу складає 1 рік 7 місяців 14 днів, тому 3% річних становить 242,88 доларів США, що еквівалентно 3052,78 грн. (три тисячі п'ятдесят дві гривні) 78 копійок, з яких за 2012 рік - 5000x0,03x122.365 = 50,14 доларів США; за 2013 рік - 5000x0,03x365:365 = 150 доларів США; за 2014 рік - 5000x0,03x104:365 = 42,74 долари США. Щодо стягнення відсотків за користування позиковими коштами. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національної банку України. З розписки вбачається, що такою не встановлено розмір процентів за користування позикою. А від так, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Отже, відповідно до Постанови НБУ від 21.03.2012 р. № 102 облікова ставка НБУ з 23.03.2012 року складає 7.500 %. Згідно з Постановою НБУ від 06.06.2013 р. № 209 з 10.06.2013 облікова ставка складає 7.000 %. Згідно з Постановою НБУ від 09.08.2013 р. № 315 облікова ставка НБУ з 13.08.2013р. складає 6.500%. Таким чином з Відповідача підлягає стягненню відсотків за користування позикою виходячи з такого розрахунку: 30,82 доларів - 7,5% від суми боргу щомісячно за 9 місяців (з 1 вересня 2012 року по року = 277,38 доларів); 28,76 доларів - 7,0% від суми боргу щомісячно за 2 місяці (з 1 червня 2013 року по 01.08.2013 року) = 57,52 доларів; 26,71 доларів - 6,5% від суми боргу щомісячно за 8 місяців і 14 днів (з 1 серпня 2013 року по 01.04.2014 року) = 226,14 доларів; 277,38 +57,52+ 226,14 = 561,04 доларів. Звідси 561,04 х 12,5691 = 7051,76 гривні. Таким чином загальна сума процентів за користування позиковими коштами складає 561,04 доларів США, що еквівалентно 7051,76 грн.. Щодо моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Однак, суд враховує те, що відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачем не подано суду належним та допустимих доказів на підтвердження факту завдання йому моральна шкода, яка б полягала у фізичному болю та/чи інших стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору позики. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні. А тому, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. слід відмовити. Щодо стягнення судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанцій до прибуткового ордера № 30 від 20 березня 2014 року, № 32 від 21 березня 2014 року та № 33 від 07 квітня 2014 року вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу у загальному розмір 2805 грн.. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 2805 грн.. Також, згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 729,50 грн. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до часткового задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial