Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської філії ПраТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В огрунтування позову посилався на те, що 03.07.2019 року о 20 год.15 хв. в м. Миколаєві в районі будинку № 35 по вул. Д. Самойловича відповідач [PERSON] , здійснюючи розворот ліворуч транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак [NUMBER] , не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався в безпеці напрямку руху та допустив зіткнення з транспортним засобом КІА СЕРАТО 2,9 державний номерний знак [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку під керуванням позивача. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини встановлені постановою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 06.09.2019 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час скоєння правопорушення автомобіль марки ВАЗ 21043, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в МФ ПраТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу № АО/3151151 терміном дії з 01.05.2019 року по 30.04.2020 року. Позивач 25.07.2019 року звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 25245,56 грн., що складає вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу відповідно до розрахунку ТОВ «ФЛАГМАН АВТО» № ФЛА-000769 від 23.07.2019 року, де обслуговується автомобіль позивача. Страхова компанія перерахувала на рахунок ТОВ «ФЛАГМАН АВТО» страхове відшкодування в розмірі 8957,34 грн. Не сплачену різницю в сумі 16288,22 грн. просив стягнути з відповідача - Миколаївської філії ПраТ «Українська пожежно-страхова компанія». З відповідача [PERSON] просив стягнути франшизу в розмірі 2000,00 грн., що передбачена умовами полісу № АО/3151151 та 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач позовні вимоги підтримав. У відзиві на позовну заяву від 03.12.2019 року відповідач звертає увагу на те, що Миколаївська філія ПраТ «Українська пожежно-страхова компанія», до якої пред`явлено позов, не є юридичною особою, а отже не є належним відповідачем у справі. З приводу незгоди позивача з розміром сплаченої суми страхового відшкодування відповідач зазначив, що вона визначена з урахуванням зносу та за мінусом франшизи. Відповідач [PERSON] не скористався правом надати відзив на позовну заяву, надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03 липня 2019 року о 20 год.15 хв. в м. Миколаєві в районі будинку № 35 по вул. Д. Самойловича відповідач [PERSON] , здійснюючи розворот ліворуч транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак [NUMBER] , не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався в безпеці напрямку руху та допустив зіткнення з транспортним засобом КІА СЕРАТО 2,9, державний номерний знак [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку під керуванням позивача. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини встановлені постановою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 06.09.2019 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час скоєння правопорушення автомобіль марки ВАЗ 21043, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в МФ ПраТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу № АО/3151151 терміном дії з 01.05.2019 року по 30.04.2020 року. Розмір франшизи згідно вказаного полісу складає 2000 грн. Позивач 25.07.2019 року звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 25245,56 грн., що складає вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу відповідно до розрахунку ТОВ «ФЛАГМАН АВТО» № ФЛА-000769 від 23.07.2019 року, де обслуговується автомобіль позивача. Страхова компанія перерахувала на рахунок ТОВ «ФЛАГМАН АВТО» страхове відшкодування в розмірі 8957,34 грн. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Згідно зі статтями 80, 91 ЦК юридичною особою, яка має цивільну правоздатність і може бути стороною в суді, є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. За ст. 95 ЦК філія не є юридичною особою, а тому не може бути стороною в судовому процесі. Про те, що відповідач є філією Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», свідчить наданий витяг з ЄДРПОУ, положення про МФ Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» від 16.05.2016 року. Процедурні питання заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача визначені ст. 51 ЦПК України. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При зверненні з позовом [PERSON] вказав відповідачем Миколаївську філію ПраТ «Українська пожежно-страхова компанія», клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову до зазначеного відповідача. Разом з тим слід зазначити, що відмова в задоволенні позову з наведених підстав не перешкоджає позивачу звернутися з позовом до належного відповідача. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення з нього франшизи та моральної шкоди. Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. В даному випадку це - 2000,00 грн. Позивач не вказує про отримання від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 2000 гривень під час розгляду справи не надав. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн., то згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Наведені умови відповідальності у справі, що розглядається, встановлені та доведені. Позивач зазначив, що йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] , пошкодженням його майна. У зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу він перебуває у пригніченому стані, відчуває певний емоційний та фізичний дискомфорт, пов`язаний з необхідністю проведення оцінки пошкодженого автомобілю, його ремонтом і відшуканню грошових коштів на це, позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль, звертатися до страхової компанії за страховою виплатою, звертатися до суду з позовною заявою. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що позивачу, як власнику транспортного засобу, який потрапив з вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортну пригоду завдано моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями з приводу пошкодження його майна - автомобіля КІА СЕРАТО 2,9, з необхідністю звертатися до страхової компанії, суду, що спричинило незручності у його житті та порушило нормальні життєві стосунки. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 30000,00 гривень є надто завищеним. Суд враховує, що тяжких наслідків для позивача не настало, а тому, доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (мінімальна ставка судового збору за вимогу майнового характеру, подана фізичною особою), які він просив стягнути з відповідача [PERSON] . Оскільки позов до [PERSON] в частині вимог майнового характеру задоволений повністю, понесені позивачем витрати відповідного ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. Крім того з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. у зв`язку із задоволенням вимог немайнового характеру - стягнення моральної шкоди. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» на відносини, що виникають з договорів страхування, поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір з позивача не дивлячись на те, що йому відмовлено в задоволенні позову, судом не стягується.

Outcome: partial