Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Подано позов [PERSON], в якому позивач просив визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом: на 1/4 (3/12) частин квартири [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], померлого 14 червня 2007 року; на 2/12 частин квартири [ADDRESS], після смерті брата [PERSON], померлого 22 серпня 2013 року; а всього визнати за ним право власності на 5/12 частин квартири [ADDRESS] та виділити [PERSON] в користування кімнату № 9 (12,1 кв.м) і кімнату № 6 (7,5 кв.м) загальною площею 19,60 кв.м., кімнати № 10 (20,1 кв.м), № 8 (9,6 кв.м) залишити в користуванні [PERSON], приміщення кухні площею 8,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 14,0 кв.м., вбудованої шафи 2,6; 0,6; 0,5 кв.м., тамбур 5,1 кв.м., залишити в спільному користуванні. Позов обґрунтовано тим, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 06 лютого 2007 року, виданого Новомосковською міською радою квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 86,4 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 03 січня 2007 року № 08018. Квартира № 16 по вул. Радянській в будинку № 19 в м. Новомосковську Дніпропетровської області зареєстрована в Новомосковському КП БТІ на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № Ер № 17730425. Частки співвласників квартири не визначені, внаслідок чого, на підставі ст.372 ЦК України частка кожного зі співвласників повинна становити 1/4 (3/12). 14 червня 2007 року помер батько позивача та один із співвласників квартири - [PERSON]. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в передбачений законом шестимісячний термін звернулись до державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] із відповідними заявами. При цьому [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, позивач подав заяву про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 14 червня 2007 року позивач не отримав. 02 листопада 2009 року померла сестра позивача - [PERSON]. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті стала її донька - [PERSON], [INFO], яка прийняла спадщину у розмірі 1/4 (3/12) частки після смерті [PERSON], померлої 02 листопада 2009 року, але свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом не отримала. 22 серпня 2013 року помер рідний брат позивача - [PERSON]. Спадкоємцями другої черги за законом після його смерті стали позивач - [PERSON], його рідна сестра [PERSON] та [PERSON], донька сестри позивача - [PERSON], померлої 02 листопада 2009 року. [PERSON] написала заяву в Державній нотаріальній конторі м. Новомосковська Дніпропетровської області про відмову від спадщини після смерті [PERSON], померлого 22 серпня 2013 року, на користь позивача - [PERSON]. Позивач прийняв 2/3 (3/12) частини спадкової квартири [ADDRESS], а [PERSON] 1/3 (1/12) частин квартири [ADDRESS], що належали [PERSON], померлому 22 серпня 2013 року. Згідно технічного паспорту загальна площа квартири [ADDRESS] - 86,4 кв.м., житловою площею - 49,3 кв.м., в тому числі 1-а кімната 7,5 кв.м., 2-а кімната 9,6 кв.м., 3-а кімната 12,1 кв.м., 4-а кімната 20,1 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 14,0 кв.м., вбудованої шафи 2,6; 0,6; 0,5 кв.м., тамбур 5,1 кв.м., квартира обладнана балконом 1,0 кв.м., лоджією 1,4 кв.м. 1/12 частка складає: 7,2 кв.м. загальної площі, в тому числі 4,10 кв.м. житлової площі. Частка позивача складає 5/12, тобто загальної площі 36,0 кв.м., в тому числі житлової площі - 20,5 кв.м. В квартирі [ADDRESS] можливо виділити в користування ізольовані кімнати кожному співвласнику згідно часток, в зв`язку з чим позивач просить виділити йому в користування житлові кімнати квартири. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Вказали, що спільне проживання з відповідачем є неможливим через протиріччя. Відповідач та її законний представник в судовому засіданні позов визнали в частині визнання права власності. В частині виділу в користування кімнат просили відмовити, посилаючись на те, що виділ кімнат у користування є неможливим в зв`язку з неможливістю відокремлення їх від всієї частини квартири, крім того зазначили, що позивач та відповідач є особи протилежної статі, відповідач є неповнолітньою особою і виділення кімнат, на якому наполягає позивач призведе до порушення її права. Відповідач в особі законного представника подала до суду зустрічний позов, який ухвалою суду від 04 листопада 2015 року об`єднано з первісним позовом, згідно з яким, з урахуванням уточнень просила: визначити частку [PERSON] в спільному майні - квартирі №16 площею 86.4 кв.м. в будинку №19 по вулиці Радянській в м.Новомосковську, Дніпропетровської області, як 1/4 частину; визначити частку померлої [PERSON] в спільному майні - квартирі № 16 площею 86.4 кв.м. в будинку № 19 по вулиці Радянській в м. Новомосковську, Дніпропетровської області, як 1/4 частину; визначити частку померлого [PERSON] в спільному майні - квартирі № 16 площею 86.4 кв.м. в будинку № 19 по вулиці Радянській в м. Новомосковську Дніпропетровської області, як 1/4 частину; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/4 частину квартири № 16, площею 86.4 кв.м. в будинку № 19 по вулиці Радянській в м.Новомосковську Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 02 листопада 2009 року; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/12 частину квартири №16 площею 86.4 кв.м. в будинку №19 по вулиці Радянській в м. Новомосковську Дніпропетровської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті дядька [PERSON], померлого 22 серпня 2013 року. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що [PERSON], згідно рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 80 від 25 лютого 2015 року, є піклувальником над онукою [PERSON], [INFO], і опікуном над її майном та житлом. 02 листопада 2009 року померла [PERSON] - мати неповнолітньої [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS]. Своє майно померла нікому не заповідала. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - дочка померлої, яка проживала разом із нею, а отже є такою, що прийняла спадщину. [PERSON] в інтересах [PERSON] подала заяву про прийняття нею спадщини після смерті матері до нотаріальної контори. Однак, приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав не визначеності частки померлої [PERSON] в спільному сумісному майні. 22 серпня 2013 року помер [PERSON] - дядько неповнолітньої [PERSON] Спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - рідний брат померлого, та [PERSON], - за правом представлення після смерті [PERSON] - рідної сестри покійного. В інтересах [PERSON] [PERSON] подала заяву про прийняття нею спадщини після смерті дядька до нотаріальної контори. Державний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок не визначеності частки померлого [PERSON] в спільному сумісному майні. Таким чином, неповнолітня [PERSON] не може скористатися своїм спадковим правом оскільки частки померлої матері та дядька не визначені в спільному майні, що змусило звернутися до суду за захистом спадкових прав. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги зустрічного позову визнали, відповідач та її законний представник зустрічний позов підтримали. Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради первісний позов підтримала в частині визнання права власності, в частині виділу в користування частини квартири просила відмовити з метою захисту прав неповнолітньої особи. Зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні первісний позов підтримав в частині визнання права власності, в частині виділу в користування частини квартири просив відмовити з метою захисту прав неповнолітньої особи. Зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі. Треті особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не з`явились, згідно заяв просили розглядати справу за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами та отримані судом письмові докази, матеріали спадкових справ, заслухавши учасників цивільного процесу суд доходить наступного. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 06 лютого 2007 року, виданого Новомосковською міською радою квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку /т.1 а.с.9/. Частки співвласників квартири не визначені. У відповідності до технічного паспорту, складеного 02 листопада 2011 року КП «НМБТІ», загальна площа квартири [ADDRESS] - 86,4 кв.м., житловою площею - 49,3 кв.м., в тому числі 1-а кімната 7,5 кв.м., 2-а кімната 9,6 кв.м., 3-а кімната 12,1 кв.м., 4-а кімната 20,1 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 14,0 кв.м., вбудованої шафи 2,6; 0,6; 0,5 кв.м., тамбур 5,1 кв.м., квартира обладнана балконом 1,0 кв.м., лоджією 1,4 кв.м /т.1 а.с.10-13/. 14 червня 2007 року помер [PERSON] /т.1 а.с.14/ - батько [PERSON] /т.1 а.с.7/, [PERSON] /т.1 а.с.76/, [PERSON] /т.1 а.с.75/, [PERSON] /т.1 а.с.76/. 15 листопада 2007 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] /т.1 а.с.75, 76/, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /т.1 а.с.75/. Постановою Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 24 квітня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів на підтвердження права власності померлого на частку у спадковому майні /т.1 а.с.22/. 02 листопада 2009 року померла [PERSON] /т.1 а.с.16/ - мати [PERSON] /т.2 а.с.9/ та сестра [PERSON] /т.1 а.с.7, 75/. 16 вересня 2013 року представником [PERSON] подано заяву до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] /т.1 а.с.55/. Також вбачається, що [PERSON] по день смерті постійно проживала із [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] /т.1 а.с.59/. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] від 15 квітня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав не визначеності частки померлої [PERSON] в спільному сумісному майні /т.2 а.с.8/. 22 серпня 2013 року помер [PERSON] /т.1 а.с.15/ брат [PERSON] /т.1 а.с.7, 76/ та дядько [PERSON] /т.1 а.с. 75, т.2 а.с.9/. 11 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] /т.1 а.с.71/. 17 квітня 2015 року до Новомосковської державної нотаріальної контори звернулась представник [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] /т.1 а.с.72/. Також вбачається, що [PERSON] постійно проживав по день смерті із [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] /т.1 а.с.59/. Постановою Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 22 квітня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через не надання документів на підтвердження права власності померлого на частку у спадковому майні /т.1 а.с.21/. Постановою Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 13 травня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через не надання документів на підтвердження права власності померлого на частку у спадковому майні /т.2 а.с.7/. Розглядаючи по суті зустрічні позовні вимоги в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності суд виходить з наступного. Статтею 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відтак, з урахуванням доказів належності майна позивачу на праві спільної сумісної власності разом з іншими трьома власниками є такими, що підлягають задоволенню вимоги відповідача про визначення частки, яка їй належить на праві власності в розмірі 1/4 , виходячи з рівності часток у праві спільної сумісної власності. Водночас, щодо вимог про визначення частки померлих у праві спільної сумісної власності, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки померлі спадкодавці за життя не визначили часток у праві спільної сумісної власності, для встановлення розміру часток є необхідним встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що померлим за життя належала ? частка спільного сумісного майна, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Щодо визнання за позивачем та відповідачем права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.2 ст.1223 ЦК України встановлює, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Доказів наявності заповітів матеріали справи не містять, судом в матеріалах отриманих спадкових справ не встановлено. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ч.3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Ст.1267 ЦК України встановлює, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1273, частиною 2 статті 1274 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відтак, враховуючи відсутність заповіту після смерті [PERSON], позивач, з урахуванням подання заяви про прийняття спадщини, відмови від спадщини на його користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], враховуючи визначення судом часток у праві спільної сумісної власності має право на 1/4 (3/12) частки квартири [ADDRESS], загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., що за життя належала [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька, як спадкоємець першої черги. В свою чергу, відповідач, враховуючи визначення судом часток у праві спільної сумісної власності, має право на 1/4 (3/12) частини квартири [ADDRESS], загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., що за життя належала [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті матері. Також, після смерті [PERSON], з урахуванням відмови від спадщини на його користь [PERSON], відсутності заяви [PERSON] про відмову від спадщини за правом представлення та її постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, враховуючи визначення судом часток у праві спільної сумісної власності, позивач має право на 2/12 частки квартири [ADDRESS], загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті брата, як спадкоємець другої черги, а відповідач, як спадкоємець другої черги за правом представлення після смерті матері [PERSON], померлої на час відкриття спадщини має право на 1/12 частину спірної квартири. Таким чином, загалом в порядку спадкування, частка позивача у праві спільної часткової власності складає 5/12 (3/12 та 2/12), частка відповідача складає 4/12 (3/12 та 1/12). Крім того, як співвласник, відповідач є власником 3/12 часток після виділу часток у спільної часткової власності, внаслідок чого суд вважає за необхідне задовольнити первісний позов в цій частині, визнавши за позивачем право власності на майно та зустрічний позов в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вирішуючи позовні вимоги щодо виділу спільного часткового майна в користування, суд виходить з наступного. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі ст.ст. 364,367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки позивачем не доведено неможливості спільного користування квартирою, не можливості виділу в натурі спільного часткового майна, не обґрунтовано позов в цій частині посиланням на норми законодавства, заявлено вимоги про виділ в користування частки в спільній частковій власності, чого не передбачено нормами законодавства - в цій частині позову позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права і в задоволенні первісного позову в цій частині належить відмовити.

Outcome: partial