Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Представник ПАТ «СК «Провідна» Дмітрієв Р.І. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10.09.2012 р. страховою компанією було виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4651,56 грн., за шкоду, заподіяну його автомобілю забезпеченим автомобілем за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водієм якої та винуватцем ДТП був відповідач [PERSON] Позивачем заявлена вимога стягнути з відповідача виплачену суму страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки ним не було повідомлено страховика про ДТП у визначені строки та умови. Судом, за клопотанням представника позивача, в якості співвідповідача залучено СФГ «Кузьминці». Відповідач [PERSON] у своєму письмовому запереченні позовних вимог не визнав, оскільки на нього не може бути покладена відповідальність за шкоду, заподіяну під час керування ТЗ у зв'язку з виконанням своїх трудових обов'язків на підставі трудового договору з СФГ «Кузьминці». Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлені, в судове засідання не з'явилися. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно ст.ст. 6, 22 Закону, в разі настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого, страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В разі настання такого ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, згідно п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Невиконання даної вимоги, згідно п.п. «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону, дає право страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. При цьому неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року N 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 лютого 2014 року (справа № 6-1ЦС14), яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. [PERSON], який керував автомобілем ГАЗ-САЗ 2504 ([NUMBER]), визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 15.06.2012 р. о 14 год. по вул. Курчатова, 8/4 в м. Хмельницький, внаслідок чого було пошкоджено капот та передній бампер автомобіля TOYOTA Avensis ([NUMBER]), яким керував [PERSON], що підтверджується довідкою ВДАІ з обслуговування м. Хмельницького та АТІ УДАІ УМВС України в Хмельницькій обл. та постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08.08.2012 р. про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП. Цивільно-правова відповідальність СФГ «Кузьминці», як власника ГАЗ-САЗ 2504 ([NUMBER]), яким керував [PERSON], застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № АВ/5988404 від 13.03.2012 р., страхова сума на одного потерпілого становить 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну. [PERSON], якого власник пошкодженого автомобіля уповноважив користуватися та розпоряджатися даним автомобілем, в т.ч. отримувати кошти на відшкодування заподіяної автомобілю шкоди, згідно довіреності від 01.07.2011 р., посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького райнотокругу [PERSON] за № 784, звернувся до позивача з заявою № 2301/39/2702 від 18.06.2012 р. про виплату страхового відшкодування. Позивачем, після первинного огляду пошкодженого автомобіля 18 червня 2012 р., що підтверджено відповідним актом, проведено калькуляцію дефектів (ремонт) № 1493В від 28.08.2012 р. за допомогою програми Audatex та визначено суму матеріального збитку в розмірі 5151,56 грн. 29 серпня 2012 р. страховою компанією складено страховий акт по справі, згідно якого прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 4651,56 грн. без урахування франшизи в сумі 500 грн., яке було виплачене 10 вересня 2012 р., що підтверджується платіжним дорученням № 045059 від 10.09.2012 р. та відомістю № ВПТ-003817 від 29.08.12 р. для виплати коштів страхових відшкодувань одержувачам за період 27.08.12 - 29.08.12 р. Таким чином вбачається, що жоден з відповідачів не повідомив страховика про страховий випадок у 3-денний строк, встановлений п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону, оскільки ними не спростовані доводи позивача про наявність такого повідомлення або існування поважних причин, які б позбавили можливості виконати зазначай обов'язок. Відповідачами не надано доказів на спростування тверджень позивача. Разом з тим, судом не знайдено підстав для стягнення страхового відшкодування з [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з вимогами частин 2 та 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким є пов'язана з використанням транспортних засобів діяльність, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Преамбулою Закону визначені відносини, які ним врегульовані, - відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Таким чином, водій забезпеченого ТЗ, який є найманим працівником страхувальника цивільно-правової відповідальності, як власника даного ТЗ, не являється учасником відносин за договором страхування і не може нести відповідальність ні перед потерпілим, ні в порядку регресу перед страховиком, який виплатив страхове відшкодування. Зазначена позиція визначена в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». З постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП та довідки управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі вбачається, що [PERSON] станом на 15 червня 2014 р., в день вчинення ДТП, був найманим працівником СФГ «Кузьминці», тому з нього не може бути стягнуто виплачене страхове відшкодування в порядку регресу.

Outcome: partial