Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 07 грудня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Костинецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], та син [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося, шлюб носить формальний характер та не відповідає своєму призначенню. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та буде негативно впливати на виховання малолітніх дітей. Позивач просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в сумі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 1/2 прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Необхідність стягнення аліментів обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від утримання дітей, а вона самостійно не може їх утримувати. Провадження у справі було відкрито 09.11.2018 року з призначенням підготовчого судового засідання на 07.12.2018 р. Ухвалою Сторожинецького районного суду від 07 грудня 2018 року справу призначено до розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала, у разі неявки до суду відповідача, справу прозглядати у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відзив на позов, у встановлений законом строк, суду не подав. Виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 07.12.2009 р. виконкомом Костинецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 14 (а.с.6). \~ \~ \~ \~Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю, відсутності порозуміння та не проживання подружжя спільно і не ведення спільного господарства протягом тривалого періоду часу, розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Судом також встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.10). Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, будучи зобов'язаним утримувати дітей до досягнення ними повноліття, участі в утриманні дітей ні в грошовій ні натуральній формах не надає, тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своїх дітей підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2019 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в сумі 1626 грн., для дітей віком від 6 років в сумі 2027 гривень. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення саме в такому хоча би мінімальному розмірі, яке їм зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Оцінюючи всі встановлені судом фактичні обставини, суд знаходить, що відповідач, будучи молодою, здоровою людиною працездатного віку може надавати встановлену законом матеріальну допомогу своїм дітям. При цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін і вважає за необхідним визначити розмір аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та Константинюк [PERSON] [INFO] по 1300 (одній тисячі триста) гривень, а на сина [PERSON] [INFO] в сумі 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того позивачкою судом не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти у вказаному у позові розмірі. Аліменти суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 12.10.2018 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та допускає рішення, згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, до негайного виконання. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що діти проживають з матірю, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обовязки. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial