Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати автомобіль, Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на її користь вартість ? частки автомобіля у розмірі 48000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 200,00 грн. та судовий збір у розмірі 480,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період з 10.10.2002 року по 26.11.2014 року. На теперішній час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі придбано майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, автомобіль марки Daewoo Lanos, 2006 року випуску. Оскільки автомобіль є річчю неподільною та відповідач фактично володіє та користується вказаним майном, [PERSON] просила стягнути з нього вартість її частки у спільній сумісній власності подружжя. Позивач та його представник до судового засідання не з*явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності вказаних осіб, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2002 року. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. В період перебування у шлюбі, а саме 20.10.2006 року сторонами придбано автомобіль Daewoo Lanos, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], право власності на який оформлено за відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що спірне майно було придбано сторонами під час шлюбу - 20.10.2006 року, і відповідно до положень ст. 60 СК України воно є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначений вище автомобіль є об*єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому кожному з подружжя належить 1/2 частина вказаного майна. Згідно ч.1 2, 4 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п.25 даної Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно звіту №26 про оцінку транспортного засобу від 06.02.2015 року, складеного спеціалістом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області [PERSON], середня ринкова вартість автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER], складає 68220,00 грн. За такого, виходячи із засад рівності часток подружжя у праві власності на автомобіль частка кожного зі сторін у вартісному вираженні складає 34110,00 грн. (68220,00 грн./2 = 34110,00 грн.). На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 341,10 грн.

Outcome: partial