Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 22.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00064986, згідно з яким Відповідачу було надано кредит в сумі 11000,00 грн. строком до 22.08.2014 року зі сплатою 17,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Розділом 2 Кредитного договору передбачений порядок виконання грошових зобов'язань позичальника. Зокрема, відповідно до п.п. 2.5.2. Кредитного договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок, вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, які встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Кредитним договором, а саме п. 2 Спеціальної частини Кредитного договору передбачено термін користування Кредитом до 22.08.2014 року, проте, в порушення умов Кредитного договору та діючого законодавства, Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, що в свою чергу відповідно до договору та діючого законодавства є підставою для пред'явлення Позивачем вимоги про виконання Відповідачем боргових зобов'язань. Згідно статті 2 Закону України від 07.12.2000 р. № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»: «Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми». Відповідно до п.4 Спеціальної частини Кредитного договору встановлюється комісія за управління Кредитом в розмірі 1,75 % від суми Кредиту. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Так, з 2013 року виникла прострочена заборгованість, яка станом на 08.08.2015 року становить 42061,53 грн., з яких: 6813,40 грн. - заборгованість за кредитом; 1211,88 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 1993,06 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; 32043,19 грн. - сплата штрафних санкцій. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Як випливає з копії Договору банківського обслуговування № ВLаЖГА00064986 від 22.08.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11000,00 грн. строком до 22.08.2014 року зі сплатою 17,00 процентів річних за користування кредитними коштами. Всупереч ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умовам договору відповідач не перераховувала у встановлені строки щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом, в зв'язку з чим станом на 08.08.2015 року має заборгованість - 42061,53 грн., з яких: 6813,40 грн. - заборгованість за кредитом; 1211,88 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 1993,06 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; 32043,19 грн. - сплата штрафних санкцій. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем до теперішнього часу нічого не сплачено. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Що стосується стягнення штрафу, то суд виходить із наступного. Відповідно п. 4.2. Кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договору. Виходячи з п. 3.3.3. Договору, у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань за Договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Дослідивши надані позивачем письмові докази, в яких відсутнє підтвердження того, що [PERSON] надсилалась письмова вимога Банку, та враховуючи п. 4.2. та п. 3.3.3. Договору, суд приходить до висновку про те, що нараховані позивачем штрафні санкції в сумі 32043,19 грн. не підлягають до стягнення. В силу положень ст. 60 ЦПК України, яка передбачає обов'язок кожної із сторін довести свої вимоги або заперечення, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій є необґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. По вказаній справі не повернутий кредит складає: 6813,40 грн. - заборгованість за кредитом; 1211,88 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 1993,06 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом, тому з Відповідача слід стягнути 10018,34 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом,

Outcome: partial