Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.02.2015 у справі №665/2341/14-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою в м. Києві та знаходиться на її повному утриманні. [PERSON] навчається та здобуває середню загальну освіту у ліцеї «Голосіївський»№241 в м. Києві. У звязку з тим, що позивачка не в змозі узгодити із відповідачем мінімальні витрати на дитину, вона змушена самостійно оплачувати навчальний заклад для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, придбавати одяг, речі необхідні для її навчання, розвитку та гідного її існування, забезпечувати нормальне харчування. Так, позивачкою було придбано для дитини мобільний телефон та ноутбук. При цьому, мобільний телефон було придбано позивачкою у звязку із необхідністю постійно тримати із дитиною зв'язок, а також для можливості екстрених викликів при виникнення надзвичайних ситуацій; необхідність придбання ноутбуку зумовлена необхідністю дитини у навчанні, зокрема для можливості виконувати домашні завдання у разі пропуску занять вдома та освоювати компютерну техніку. 14.11.2015 року дитина занедужала, тому позивачка звернулася до медичного закладу, де було проведено медичний огляд дитини, взято необхідні аналізи та залишено на одну добу для спостереження в стаціонарі. У квітні 2016 року, виникла необхідність відвести дитину на професійний огляд до стоматолога та офтальмолога, де було проведено додаткове обстеження, після чого, за результати стоматологічного обстеження проліковано зуби, а після офтальмологічного огляду виписано окуляри. При цьому, відповідач постійного місця роботи немає, тому має мінливий дохід. Окрім того, відповідач є власником юридичних фірм: ТОВ «Ракун» та ТОВ «Перша українська експортна компанія». Звернення до суду зумовлено тим, що відповідач взагалі не цікавиться неповнолітньою донькою, не бажає приймати участь у будь-яких фінансових питаннях щодо її розвитку, виховання, навчання та лікування дитини. Просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття, в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. Стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття, у сумі 1500.00 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок. Стягнути одноразово з [PERSON] на користь [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на утримання [PERSON] в розмірі 10428 (десять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 00 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати понесені за сплату судового збору у сумі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 28 копійок. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, завчасно. Представник позивачки [PERSON] подала до суду письмове клопотання, в якому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися,хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, завчасно; подали до суду письмові заперечення проти викладених позовних вимог та просили суд позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 02 серпня 2005 року, актовий запис №985, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно копії рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 лютого 2005 року, розірвано. З копії довідки від 20 квітня 2016 року №160, виданої ліцеєм «Голосіївський» №241 м. Києва слідує, що [PERSON], дійсно навчається в ліцеї «Голосіївський» №241 Голосіївського району,м. Києва, в 5-А класі. З довідки, виданої 26.05.2016 року №2080 Чаплинською селищною радою вбачається, що складі сімї [PERSON] є донька [PERSON], [INFO]. яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно копії договору №3675 від 14.11.2015 року про надання медичних послуг ТОВ «Боріс» та [PERSON] уклали цей договір про надання платних медичних послуг пацієнту [PERSON] Відповідно до розрахунку оплати та послуг медичної допомоги [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування в одномісній палаті з 14.11.2015 року по 15.11.2015 року, сума розрахунку складає 3679, 20 грн. Згідно квитанції №151114/046 від 14.11.2015 року, маніпуляційні процедури становлять 1538,84 грн. Відповідно до копій квитанцій ВАТ «Стоматологічний центр «Венеція» від 18.04.2016 року, 22.04.2016 року, 25.04.2016 року [PERSON] було проведено стоматологічне лікування на суму 1910 грн. Згідно квитанції оптики «Новий зір» від 19.04.2016 року [PERSON] були придбані лінзи на суму 1453 грн. Відповідно до копій квитанцій від 09.11.2015 року та 01.02.2016 року в магазині «Ельдорадо» та «Фокстрот» були придбані телефон-смартфон «SamsyngGalaxyS-3» та захисну плівку, на суму 4458,82 грн. та ноутбук НР255, компютерну мишку до нього на суму 7449,80 грн. З довідки про доходи від 13.11.2015 року, виданої [PERSON], слідує, що остання дійсно працює у ТОВ «ХРОНО24» з 05 лютого 2014 року на посаді директора з комерційних питань, посадовий оклад становить 10000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч.3 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], який є непрацюючою особою, як вказує в позовній заяві позивачка «фрілансером», тобто без постійного місця роботи, з мінливим доходом. При цьому є здоровою та працездатною особою, яка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Таким чином, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 28 квітня 2016 року і до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Таким чином, додаткові витрати - це витрати, які є незапланованими та не можуть бути враховані при вирішення питання щодо визначення розміру аліментів, що стягуються щомісячно. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину у зв'язку із стоматологічним, офтальмологічним лікуванням та надання останній послуг медичної допомоги лікувальним закладом ТОВ «Борис», то суд зазначає, що позивачкою надані копії відповідних квитанцій та розрахунків надання вказаних медичних послуг [PERSON], в яких зазначено обсяг та методи лікування. Так, відповідно до квитанцій про отримання стоматологічного лікування, позивачкою сплачені витрати на стоматологічні послуги доньки на загальну суму 1910 грн. Також відповідно до копії чеку оптики «Новий зір» [PERSON] було проведено офтальмологічний огляд та придбані лінзи на суму 1453 грн. Крім того, [PERSON] були надані медичні послуги у медичному закладі «Богдан» із проведення маніпуляційних процедур на суму 5218,04 грн., що підтверджується розрахунками оплати послуг. Також згідно позовних вимог позивачка просить стягувати з відповідача [PERSON] щомісячно додаткові витрати до досягнення дитиною повноліття на суму 1500 грн. Однак, у підтвердження понесення додаткових витрат на утримання дитини на вказану суму, позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема таких: які конкретно додаткові витрати будуть понесені, розрахунок цих витрат, обґрунтування необхідності цих витрат у майбутньому, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Окрім того, як зазначила в своїй позовній заяві позивачка, нею понесені додаткові витрати, пов'язані з розвитком та навчанням дитини, а саме придбання ноутбуку та телефону смартфону, на підтвердження чого надала чеки, однак суд зазначає що придбання даних технічних засобів не є додатковими та необхідними витратами на дітей, що викликані особливими обставинами, передбаченими ст.185 СК України. Таким чином, при визначенні розміру додаткових витрат на дитину, суд врахував стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, тобто відповідача по справі [PERSON], і вважає, що\~ позов [PERSON] слід задовольнити частково, оскільки виходячи з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що позивачкою понесені витрати на медичне обслуговування доньки [PERSON]: стоматологічне лікування 1910 грн., офтальмологічне лікування 1453 грн., і надання доньці медичних послуг на суму 5218,04 грн., а всього 8581,04 грн. Отже, з урахуванням того, що кожен з батьків повинен приймати участь у додаткових витратах на дитину, з [PERSON] підлягає стягненню фактично понесені додаткові витрати в розмірі 4290,52 грн. (8581,04 : 2). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial