Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.07.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 900 гривень у вигляді встановленого ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідач підтвердив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань по укладеному кредитному договору станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 15206,95 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати. Представник позивача письмово повідомив про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач,\~будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується оголошенням про виклик відповідача в судове засідання та про час і місце розгляду справи, розміщеним на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua), про причини неявки не повідомив, будь - яких клопотань або заперечень з приводу предявлених вимог суду не подав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, за згодою позивача розгляд справи можливо провести в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.07.2014 року останній став клієнтом ПАТ комерційний банк "ПриватБанк", на його імя було відкрито рахунок на який надано кредит в сумі 900 гривень. Базова процентна ставка за даним кредитом становить 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів, строк дії лимиту відповідає строку дії картки. Сторони обумовили здійснення погашення кредиту по кредитному договору щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Зі змісту Умов і Правил надання банківських послуг слідує, що при порушенні позичальником строків платежу з будь-якого із зобовязань передбачених даним договором більше ніж на 30 діб позичальник зобовязаний уплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову, з урахуванням нарахованих прострочених процентів та комісій. Оскільки в порушення взятих на себе зобовязань відповідач не вживав заходів щодо повернення кредитних коштів, тому станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 15206,95 гривень, з яких: 829,47 гривень заборгованість за кредитом; 10477,15 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700,00 гривень заборгованість по пені та комісії; 1200,33 гривень штрафи. Правильність нарахувань відповідачем розміру заборгованості на час розгляду справи не оспорена та не спростована. В той же час, проаналізувавши проведений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування кредиту, суд дійшов висновку про те, що він не відповідає умовам укладеного договору оскільки проценти нараховувались не лише на заборгованість за тілом кредиту, а одночасно нараховувались проценти на весь розмір простроченої заборгованості з урахуванням вже нарахованих відсотків. Так, відповідно до підписаної відповідачем заяви про отримання кредиту, довідки про умови кредитування була встановлена базова відсоткова ставка в місяць 2,5%. Умов щодо зміни обумовленої сторонами відсоткової ставки підписана відповідачем вищевказана заява не містять. Посилання позивача на положення Умов та правил надання банківських послуг є безпідставним, оскільки ним не представлено доказів того, що такі Умови узгоджувались з відповідачем та ним підписувались. Крім того, відповідно до положень\~ ст.1056-1 ЦК України \~фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4), У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6). Подані позивачем докази не містять будь-яких даних про узгодження з відповідачем зміни процентної ставки або повідомлення відповідача про таку зміну. За таких обставин розмір заборгованості за процентами судом розраховують відповідно до погоджених з відповідачем умов щодо розміру процентної ставки 30,0% на рік на суму залишку. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість виникла з 26.08.2014 року, період заборгованості становить 3 роки. Враховуючи період заборгованості по кредитному договору (36 місяць), розмір встановлених позивачем відсотків за використання кредитними коштами на місяць (30,0% : 12 місяців = 2,5%), розмір процентів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, становить 746,52 грн.\~(тіло кредиту 829,47 грн. : 100% х 2,5% х 36 місяців прострочення сплати). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст.509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання ст.510 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.ст.610, 611ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048, ч.2 ст.1050 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання. Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003 цс15. Умовами та правилами надання банківських послуг сплата пені та штрафу передбачені за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто за одне й те саме порушення. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача 1200,33 гривень штрафу не підлягає задоволенню. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 15.09.2017 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 гривень, тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial