Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме: матерільної шкоди в сумі 11614,38 грн, моральної шкоди в сумі 100000 грн. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 10.06.2020. 25.06.2020 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.08.2020 відповідачем подано відзив на позов. 17.08.2020 позивачем подано відповідь на відзив. В судове засідання позивач подав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] надала письмову заяву в якій заперечила проти позову просила розглянути справу без її участі та участі відповідача. Зокрема, представник відповідача у відзиві вказував, що розрахунок сум витрат на лікування включає в себе непідтверджені витрати на придбання медикаментів, які не призначались лікарем, Визначений позивачем розмір моральної шкоди є надмірним і нічим не підтверджено. Просила відмовити в позові. Дослідивши письмові заяви по суті справи, та письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.03.2020 в кримінальній справі №556/199/20 визнаний винуватим за ст.122 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання. З вироку вбачається, що під час розгляду кримінального провадження потерпілим [PERSON] , не було заявлено цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Також сторони зазначили, що в добровільному порядку [PERSON] не відшкодовував позивачу будь-яких коштів. У відповідності до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається зі ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] 01.11.2019 року заподіяв позивачу [PERSON] тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого; також доведеною є вина [PERSON] , у вчиненні даного діяння. Згідно статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином позивач [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження та розлади здоров`я внаслідок даної події, має право на відшкодування за рахунок винної особи втраченого заробітку (доходу), а також додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. З приводу відшкодування витрат на лікування судом встановлено наступне. Позивачем в цій частині пред`явлено вимогу про стягнення витрати на лікування в розмірі 3114,38 грн., що підтверджується копіями квитанцій та чеків. Вказані витрати складаються з витрат на придбання ліків. Аналізом оригіналів платіжних документів (чеків та рахунків), наданих потерпілим, а також його медичних документів - епікризів, медичної карти, рецептів, встановлено, що за період стаціонарного лікування та в подальшому, у відповідності до рекомендацій при виписці, [PERSON] витратив на придбання ліків та медичних товарів у відповідності до лікарських призначень, 3114,38 грн., і вказані кошти підлягають відшкодуванню відповідачем. Також належно підтверджені письмовими доказами витрати позивача на проїзд до м.Рівне в період перебування на лікуванні на суму 906 грн, а також на придбання засобів особистої гігієни на суму 817,14 грн. Ці витрати на загальну суму 1723,14 грн. також підлягають стягненню з відповідача в користь [PERSON] . Таким чином, суд вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 4837,52 грн., і в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується стягнення коштів на додаткове харчування та на придбання пального на загальну суму 1764,56 грн, то на їх підтвердження позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. Зокрема, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано жодних доказів придбання ним додаткового харчування або доказів призначеннґя йому такого харчування лікарем. Що стосується придбання пального на автозаправочних станціях, то надані позивачем чеки суд не вважає належними та достатніми доказами, оскільки вони не містять інформації, з якою метою було придбано вказане пальне, ким і коли було використано, і чи пов"язано це з потребами потерпілого - позивача [PERSON] , які виникли внаслідок події злочину. З урахуванням викладеного, в даній частині позову про стягнення матеріальної шкоди в сумі 6776,86 грн. слід відмовити. З приводу стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Як вбачається зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом вказаних норм та судової практики, зокрема постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач зазначив, що отримані тілесні ушкодження негативно вплинули на все його подальше життя. Так, він тривалий час лікувався після отриманих тілесних ушкоджень, це негативно вплинуло на його загальний стан здоров`я. Все це пригнічує його, завдає моральних страждань, він відчуває тривогу, депресію, безсоння, з цього приводу звертався за медичною допомогою до лікарів, приймав призначені медикаменти. Як вже зазначалось, внаслідок вищезазначеної події позивач [PERSON] , отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого зазнав фізичного болю, моральних страждань, а також раптових та суттєвих змін у звичному укладі свого життя. Таким чином, судом встановлено, що неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача потерпілому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на психологічну реабілітацію, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Таким чином, внаслідок кримінального правопорушення, у вчиненні якого визнано винним [PERSON] , [PERSON] зазнав порушення фізичної та- психоемоційної сфер існування, які перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили потерпілому моральні страждання, істотно негативно вплинули на звичний порядок і спосіб його особистого та суспільного життя. Сукупність цих обставин, які в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, на думку суду, свідчить про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди, розмір якого, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд визначає в розмірі 5000 грн. З приводу стягнення судового збору суд прийшов до наступних висновків. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.2) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі, встановленому законом, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial