Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У вересні 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття їх з місця реєстрації та виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 223337158, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 243 000 дол. США строком до 18.07.2027, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18.07.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання забезпеченого іпотекою зобовязання, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовільнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом, передбаченим чинним законодавством, у тому числі за рішенням суду. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2013 у цивільній справі № 753/1279/13 позовні вимоги банку було задоволено в повному обсязі, а саме у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 223337158 від 18.07.2008 року було звернуте стягнення на квартиру [ADDRESS] . В процесі примусового виконання вказаного рішення суду на підставі витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні банк дізнався, що у квартирі станом на 29.03.2018 р. зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки, банк вважає, що реєстрація відповідачів порушує умови цивільно-правового договору і зняття їх з реєстраційного обліку та виселення є захистом прав позивача як іпотекодержателя. Ухвало судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2018 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 20.11.2018 до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони у справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2018 клопотання задоволено та замінено позивача у справі Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо». 24.01.2019 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подав до суду уточнену позовну заяву, в якій вказав про те, що в процесі виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/1279/13, приватним виконавцем Татарченко В.Г., у присутності начальника ЖЕД № 7 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» - [PERSON] , та зі слів сусідів, було встановлено, що за адресою [ADDRESS] , раніше було розташовано хостел, а з кінця липня 2017 року взагалі ніхто не проживає, про що було складено Акт від 06.09.2018 року. Тому, позивач вважає, що відповідачі, які зареєстровані і не проживають у квартирі [ADDRESS] , що була предметом іпотеки, та наразі належить на праві власності позивачу, підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняттю з реєстрації. 04.03.2019 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідачі не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою реєстрації місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади, однак відзив на позов не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їхню відсутність до суду не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання також не прибув, подав до суду пояснення, в яких просив суд врахувати права та інтереси малолітніх дітей, винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства та з максимально можливим врахуванням інтересів дітей, справу розглядати без його участі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.07.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 223337158, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 243 000 дол. США строком до 18.07.2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а. с. 7 - 11). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18.07.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання забезпеченого іпотекою зобовязання, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовільнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки (а. с. 12 - 14). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2013 року у цивільній справі № 753/1279/13 позовні вимоги банку було задоволено в повному обсязі, а саме у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 223337158 від 18.07.2008 року було звернуте стягнення на квартиру [ADDRESS] (а. с. 15 - 16). 19.10.2018 АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором № 223337158 від 18.07.2008 та за договором іпотеки б/н від 18.07.2008 ПАТ «ОКСІ БАНК», які в свою чергу 19.10.2018 відступили право вимоги за вищевказаними договорами ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО", що підтверджується відповідними договорами (а. с. 65 - 77). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.01.2019, квартира [ADDRESS] належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (а. с. 97). В спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані: відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 29.03.2018 року (а. с. 17, 18). У відповідності до Акту від 06.09.2018, складеного приватним виконавцем Татарченко В.Г., у присутності начальника ЖЕД № 7 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» - [PERSON] , а також Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання/не проживання осіб від 18.01.2019 , складеного начальником ЖЕД № 7 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» - [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, квартира знаходиться у стані не придатному для проживання - зламана сантехніка, зрізані батареї, відсутня кухня (а. с. 98, 99). У відповідності до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У даному випадку ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги наявністю у нього права власності, що зареєстроване у встановлено законом порядку, на квартиру [ADDRESS] , набутого у встановленому порядку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно на підставі застереження у іпотечному договорі, предметом якого була вказана квартира. Враховуючи те, що відповідачі не являються власниками квартири [ADDRESS] , зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16.01. 2012 у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно. Окрім того визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачеві не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною. При цьому, у разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку на підставі даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, така відмова (бездіяльність) може бути оскаржена в адміністративному порядку. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У зв`язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 8 810 грн.

Outcome: partial