Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що в період з 02.03.2012 року до 26.08.2014 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи слюсарем електриком з ремонту електрообладнання 4 розряду. 26.08.2014 року його було звільнено на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. На день звільнення та видачі трудової книжки відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі за травень-серпень 2014 року в сумі 12084 гривень 19 копійок. З 09.09.2014 року до 11.12.2014 року всю заборгованість відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача. В зв"язку з затримкою сплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь за 77 днів прострочення виплати середній заробіток в розмірі 10809 гривень 26 копійок, компенсацію (індексацію) за кожен місяць затримки виплати в розмірі 1045 гривень 78 копійок, моральну шкоду 5000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі , показала, що, дійсно, позивач працював на їхньому підприємстві в період з 02.03.2012 року до 26.08.2014 року, з 26.08.2014 року звільнений за згодою сторін. Не заперечувала, що на день звільнення підприємство заборгувало позивачеві суму 12084 гривень 19 копійок. Однак продовж майже трьох місяців сплатило борг. Заборгованість виникла не звини підприємства, а через складну ситуацію в регіоні. До того ж діяльність ОКП є збитковою. Сертифікатом ( висновком) про настання обставин непереборної сили № 3067/05-4 від 12.09.2014 року , виданим Торгово-промисловою палатою України, засвідчено настання обставин непереборної сили в зв»язку з АТО на території Волноваського району, при здійсненні господарської діяльності Виробничою одиницею «Волновахаміжрайтепломережа» на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов»язкових платежів. Надала суду наказ від 10.04.2014 року про скорочення робочого тижня за період з 16.04.2014 року до 15.10.2014 року до чотирьох робочих днів. Також представник зазначила, що виплата компенсації (індексації) застосовується тільки до періоду роботи на підприємстві при не нарахуванні індексації на заробітну плату, зазначила, що позивач не обґрунтував спричинення йому моральної шкоди. В задоволенні позову просила відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та це не заперечували сторони, що позивач з 02.03.2012 року до 26.08.2014 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи слюсарем електриком по ремонту електрообладнання 4 розряду. 26.08.2014 року його було звільнено на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. ( а.с. 4-5) На день звільнення 26.08.2014 року підприємство мало борг з виплати заробітної плати позивачеві 12084 гривень 19 копійок. ( а.с. 7) Зазначену суму боргу 12084,19 гривень частками впродовж трьох місяців до 11.12.2014 року включно було перераховано на картковий рахунок позивача. Даний факт підтвердила представник відповідача в судовому засіданні. З наданої позивачем довідки ( а.с. 6) про середню заробітну плату від 26.08.2014 року № 000000000177 судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складала 140 гривень 38 копійок. З наказу № 103 від 10.04.2014 року судом встановлено, що на підприємстві ОКП «Донецьктеплокомуненерго» Виробничій одиниці «Волновахаміжрайтепломережа» встановлено з 16.04.2014 року до 15.10.2014 року чотириденний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа, четвер. ( а.с. 18) Таким чином встановлено, що відповідач фактично не розрахувався у повному розмірі\~\~перед позивачем при його звільненні, і строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не спливли. Між тим, з\~\~визначеним\~\~позивачем розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь позивача,\~\~\~погодитися не можна. Згідно із положеннями\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 233 КЗпП України\~передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності із роз'ясненнями, викладеними у п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж положення викладені і у Правових позиціях\~\~\~\~Постанов Верховного Суду\~\~України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39 цс11 та\~\~від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11.\~\~ Таким чином, в серпні 2014 року затримка складала 2 дні, в вересні 18 робочих днів , в жовтні 21 день, в листопаді 20 днів, в грудні 9 днів, всього 70 робочих днів. Середній заробіток складає 70 робочих днів х 140,38 гривень = 9826 гривень 60 копійок. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживачів товарів та послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість та за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 цього Закону\~передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно ст. 3 Закону компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати і у разі порушення законодавства про її виплату, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 29.01.2014 року\~до абзацу 3 пункту 3 зазначеного Порядку внесені зміни, якими визначено, що\~\~до об'єктів індексації не відносяться виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є штрафною санкцією і відповідно до\~ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»\~\~індексації не підлягає. З наданої представником відповідача довідки № 238 від 02.03.2015 року судом встановлено, що за період затримки виплати заробітної плати під час праці на підприємстві до звільнення йому було сплачено в липні 2014 року компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі - 22.04 гривень, в серпні 2014 року - 634 гривень 37 копійок, всього - 656 гривень 41 копійок. Тому суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити в задоволенні. \~Визначаючи розмір моральної шкоди, суд\~\~ враховує вимоги\~ст. 237-1 КЗпП України\~та\~\~роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової / шкоди", згідно з якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~\~ визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір спричиненої моральної шкоди позивачеві в сумі 200 гривень. На підставі статті 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі ст.ст. 10,11,57,64,88,209, 212-215,218 ЦПК України,

Outcome: partial