Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, звернувся [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено наступне. 09 вересня 2013 року о 07 год. 40 хв. у м. Одесі (Малиновський район), гр. [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Ніссан», д/н - [NUMBER], рухаючись по вул. Щорса, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Порше» (д/н [NUMBER]), що зупинився попереду. Автомобіль марки «Порше», д/н [NUMBER], належить позивачу. Внаслідок ДТП, яка була скоєна з вини гр. [PERSON], автомобіль позивача отримав суттєві механічні пошкодження, які відображені у висновку автотоварознавчого дослідження. Позивач просить стягнути завдану майнову шкоду, у розмірі 22888,70 грн., яка складається з: величини втрати товарної вартості у розмірі 22454,14 грн.; витрат на проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], у сумі 400 грн. та витрат на відправлення [PERSON] телеграм про проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], у сумі 34,56 грн. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також, сплачений судовий збір у розмірі 278,89 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2013 року о 07 год. 40 хв. у м. Одесі (Малиновський район), гр. [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Ніссан», д/н - [NUMBER], рухаючись по вул. Щорса, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем, що належить позивачу, марки «Порше», д/н [NUMBER], який зупинився попереду. Зазначене підтверджується довідкою та протоколом огляду транспортного засобу від 09.09.2013 року.(а.с.14, 11). Вказане ДТП було скоєно з вини водія [PERSON], який порушив п.13.1 Правила дорожнього руху, і здійснив зіткнення з автомобілем марки «Порше», д/н [NUMBER], що підтверджується постановою суду від 10.10.2013 року, якою накладено на [PERSON] стягнення в дохід держави в розмірі 340 грн.(а.с.4). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті зіткнення автомобілів позивача та відповідача, був пошкоджений автомобіль позивача - марки «Порше», д/н [NUMBER]. Внаслідок ДТП, яка була скоєна з вини гр. [PERSON], автомобіль позивача отримав суттєві механічні пошкодження, які відображені у висновку автотоварознавчого дослідження. Після ДТП, було проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], яким визначено розмір завданої позивачу майнової шкоди. Про проведення дослідження, позивачем телеграмою було повідомлено відповідача. Відповідно до наданої позивачем квитанції про відправлення телеграми, плата за відправлення телеграми складає - 34,56 грн. (а.с.12). Згідно наданого до суду позивачем Висновку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], матеріальна шкода, спричинена власнику автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], в результаті ДТП, складає - 44908,28грн., включаючи вартість відновлювального ремонту у розмірі 22454,14 грн. та величини втрати товарної вартості у розмірі 22454,14 грн., яка може бути стягнута безпосередньо з особи, винної у скоєнні ДТП.(а.с.5-10). Відповідно до Рахунку №1920, вартість експертного дослідження складає 400,00 грн. (а.с.15). Виходячи з викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати діяльність пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачає, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Проте, оскільки відповідальність власника транспортного засобу та заподіювача шкоди була застрахована відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року», то, відповідно до ст.22.ч.1 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Позивач в позові зазначив, що ним вимога щодо стягнення суми вартості відновлювального ремонту у розмірі 22454,14 грн. не заявляється, оскільки ця сума йому була оплачена страховою компанією.(а.с.2). Отже, страховик у межах страхових сум, відшкодував позивачу у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст.28 Закону від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Отже, виходячи з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача завданої майнової шкоди у розмірі 22888,70 грн., яка складається з: величини втрати товарної вартості автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], у розмірі 22454,14 грн.; витрат на проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], у сумі 400 грн. та витрат на відправлення відповідачу [PERSON] телеграм про проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Порше», д/н [NUMBER], у сумі 34,56 грн. Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч.2 ст.23 зазначеного Кодексу передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому лише у разі ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди. Суд враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначив позивач і того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 5000грн. та якими доказами це підтверджується. Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд позовні вимоги в цій частині визнає безпідставними необґрунтованими та недоведеними. Оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору у розмірі 278,89 гривень, суд зазначає наступне. Позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 278,89 гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з викладеного, вимога позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору, підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial