Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення режиму побачень, мотивуючи його тим, що 21.03.2017 року Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON] розірвано. Малолітнього сина, [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матір'ю - [PERSON] З моменту розлучення почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідачка зі своєї сторони почала створювати штучні перешкоди зустрічам позивача із сином. Виходячи із аналізу статей 150, 153, 157 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», брати участь у вихованні сина є як і правом, так і обов'язком позивача, а тому [PERSON] не має права перешкоджати спілкуванню батька із сином та брати участь у його вихованні. На підставі наведеного, просив суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином, [PERSON], [INFO] та визначити наступні способи його участі у вихованні сина:- тричі на тиждень, а саме вівторок з 17:00 год. до 20.00 год., четвер з 18:00 до 21:00 год.; неділя з 10:00 до 16:30 год. у відсутності відповідачки; - зимові канікули - 5 днів; спільний відпочинок під час літніх канікул - 30 днів; святкування родинних свят за участю [PERSON]; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку. У судовому засіданні позивач усно заявив про зміну позовних вимог, частково погодившись із висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо встановлення порядку участі батька у вихованні сина, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.11.2018 року №1284 та просив визначити наступні способи участі у вихованні сина [PERSON]: - вівторок з 18:00 год. до 20:00 год., четвер з 16:00 год. до 18:00 год., субота з 15:00 до 18:00 год., один день із зазначених в присутності матері, а інші без її присутності. В судових дебатах сторона позивача вже наполягала на зустрічах без присутності матері. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов заперечили частково, посилаючись те, що насправді вона зі своєї сторони не чинить жодних перешкод батькові [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON], це підтверджується листом Івано-Франківського ДНЗ №4 «Калинова сопілка», де зазначено, що за період від початку року у Івано-Франківському ДНЗ №4 «Калинова сопілка» дитиною опікувались обоє батьків та фото фіксаціями, які свідчать про відсутність перешкод в спілкуванні позивача з дитиною. Таким чином, після розлучення і до недавнього часу батько бачився з хлопчиком регулярно. Однак, [PERSON] постійно скандалив в присутності дитини, морально принижуючи її, використовуючи при цьому нецензурну лайку, що негативно відбилось на психологічному стані дитини. Дана обставина підтверджується відповіддю НПУ Департаменту патрульної поліції від 10.10.2018 року, де зазначено про те під час виїзду на місце конфлікту за викликом [PERSON], син заявника повідомив, що боїться батька і не хоче йти з ним на прогулянку. Як вбачається із психологічних характеристик від 14.11.2018р. та від 15.01.2019р., [PERSON] боїться зустрічей з татом, переживає за власне життя та не вірить у щирість його намірів, але його змушують йти на зустрічі із батьком, оскільки в противному випадку родина буде мати проблеми. Теперішній стан дитини є тривожним, дитина вибіркова у спілкуванні, оскільки син був неодноразово свідком сварок та психологічного насилля матері від тата. Відповідач та її представник, зазначили що розуміють той факт, що це є як і правом, так обов'язком батька брати участь у вихованні сина і не заперечують проти цього. Однак, приймаючи до уваги малолітній вік [PERSON], його графік навчання у дошкільному навчальному закладі, графік відвідуваних гуртків та занять, вікові особливості та психоемоційний стан пропонують встановити порядок участі позивача у вихованні дитини, такий же який встановлений висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а саме четвер з 16:00 год. до 18:00 год., субота з 15:00 до 18:00 год. ; день народження - за бажанням дитини, канікули за згодою між батьками. Проте, усі зустрічі мають проходити за обов'язкової присутності матері для того, щоб не травмувати сина і дати йому можливість звикнути до присутності батька у його житті. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Грабар О.В., в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі батька у вихованні сина, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.11.2018 року №1284, а після оголошеної в судовому засіданні перерви подала письмову заяву про подальший розгляд справи без її участі. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Статтями 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21.03.2017 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області розірвано. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], якого рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.03.2017 року залишено на проживанні із матір'ю - [PERSON]. Згідно договору оренди житла від 19.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідачка проживає за адресою [ADDRESS]. Згідно акту обстеження умов проживання від 14.11.2018 року, складеного працівниками служби у справах дітей спільно з працівниками ДНЗ №4 «Калинова сопілка», умови проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] є задовільні: дитина має місце для сну, особисті речі та іграшки. Як вбачається із довідки від 04.05.2018 року №24 [PERSON] працює у ТОВ «Мові Хелс» з 06.02.2018 року на посаді менеджера зі збуту. [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад «Калинова сопілка» з 01.09.2015 року, що підтверджується листом ДНЗ «Калинова сопілка» від 16.05.2018 року №01-29/42. Згідно довідки ГО «Івано-Франківська обласна федерація Зендокай будо карате» [PERSON] з 01.10.2018 року тренується в секції Зендокай карате-до. Із пояснень [PERSON], наданих службі в справах дітей вбачається, що заняття у даній спортивній секції відбуваються у понеділок, середу та п'ятницю з 17:00 год. до 18:00 год. Як вбачається із довідки Технічної студії «Винахідник» [PERSON] відвідує курс «Винаходи людства» у ТС «Винахідник» по вівторках о 17:10. Крім цього, відповідачка вказала, що [PERSON] займається приватно у логопеда та вчителя з питань підготовки дитини до навчання в школі в четвер з 18 до 19 год та дві години в неділю. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо встановлення порядку участі батька у вихованні сина, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.11.2018 року №1284, встановлено наступний порядок участі батька - [PERSON] у вихованні сина - [PERSON] четвер з 16:00 год. до 18:00 год., субота з 15:00 до 18:00 год. ; день народження - за бажанням дитини, канікули за згодою між батьками. За частинами першою та другою ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Позивач в позові зазначив, що відповідачка перешкоджає йому у вільному спілкуванні з дитиною, створюючи для цього штучні перешкоди. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як вбачається із листа Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківської області від 04.06.2018 року №8514/108/46/04-2018 Івано-Франківським ВП ГУНП України в Івано-Франківській області було розглянуто звернення [PERSON] відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Із [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення домашнього насильства у майбутньому. Як вбачається із листа НПУ Департаменту патрульної поліції від 10.10.2018 року №94Н3/41/20/01-2018 в ході проведення перевірки було опитано інспекторів взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області, які опрацьовували звернення [PERSON] 15.09.2018 року щодо протиправних дій [PERSON] Вони повідомили наступне: «близько 13:00 год. спільно із заявником направились до місця проживання колишньої дружини і сина, які проживають на [ADDRESS]. Двері відчинила дружина, яка вийшла із сином на сходову клітку. Зі слів обох сторін конфлікту чоловік та жінка в той день домовились про спільну прогулянку сина з батьком, але в день прогулянки син сказав матері, що він не хоче йти гуляти з батьком. Під час розмови з обома сторонами, чоловік намагався навмисно словесно принизити дружину в присутності поліцейських, а саме почав розказувати їм про інтимні подробиці з життя дружини. Поліцейські порекомендували звернутися сторонам до суду, оскільки дане питання відноситься до сфери цивільно-правових відносин. Також, поліцейські наодинці поспілкувалися із сином заявника, який повідомив, що він боїться батька і не хоче йти з ним на прогулянку.» Як вбачається із листа ДНЗ №4 «Калинова сопілка» від 16.05.2018 року №01-29/42 за період 2017-2018 навчального року [PERSON] опікувалась мати - [PERSON] та брала активну участь у житті дитини. Батько [PERSON] батьківських зборів не відвідував, на святкових ранках був присутній один раз (на Новорічному святі), забирав дитину 3 рази протягом зазначеного періоду. У психологічній характеристиці сімейних відносин [PERSON] від 14.11.2018 року визначено, що [PERSON] зазначає про постійні сварки та бійки у родині, внаслідок чого батьки розлучились. На разі стосунки з батьком неоднозначні, оскільки він хоче бачитись з сином, намагається відвідати з ним різні місця, не залякує, але при цьому дитина боїться цих зустрічей, переживає за власне життя та не вірить у щирість намірів тата, прослідковується негативні дії батька щодо матері під час цих зустрічей. [PERSON] вказує що не бажає зустрічатися з батьком, однак його змушують йти на ці зустрічі, оскільки в протилежному випадку родина буде мати проблеми. Таким чином, дитина часто перебуває у стані тривоги та стресу, що проявляється в поганому самопочутті та зміні поведінки. З огляду на психоемоційний стан дитини зустрічі з батьком за відсутності матері категорично не рекомендуються. Психологічною характеристикою внутрішньосімейних стосунків [PERSON] від 15.01.2019 року також встановлено факт тривожності та емоційного відторгнення рідного батька. Негативної налаштованості матері щодо батька не спостерігається. Рекомендовано зустрічі з батьком хлопчика лише при згоді сина [PERSON]. Якщо не буде враховуватись його думка, то це може призвести до серйозного травмування психіки дитини та спровокувати емоційний бар'єр у спілкуванні з рідним батьком. Як вбачається із відповіді ДНЗ №4 «Калинова сопілка» на запит від 24.01.2019р. №24-01/19 за період від початку 2018-2019 навчального року дитиною опікувалися обоє батьків. За результатами психодіагностичного обстеження встановлено, що загальний розвиток дитини відповідає її віковим особливостям, зазначено, що загальний розвиток дитини відповідає її віковим особливостям, емоційний стан дитини стабільний, дитина врівноважена, спокійна, життєрадісна. Щоденні спостереження вихователів і психолога за емоційним станом дитини не виявила жодних тривожних тенденцій - дитина спокійна, врівноважена, життєрадісна, вміє встановлювати стосунки з ровесниками та дорослими, коректно спілкуватися, має друзів серед однолітків. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.11.2018 року № 1284, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради визначив такий порядок участі батькові [PERSON] у вихованні сина - [PERSON] четвер з 16:00 год. до 18:00 год., субота з 15:00 до 18:00 год. ; день народження - за бажанням дитини, канікули за згодою між батьками Суд вважає, що орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень, передбачених СК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, запросивши на засідання комісії сторони, повно дослідивши обставини, що мають істотне значення, та склав висновок. Підстав для визнання висновку недостатньо обґрунтованим або таким, що не відповідає інтересам дитини не вбачає. Отже, із врахуванням віку малолітньої дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.08.2018 року № 908 такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини. Однак, вищенаведеним висновком не визначено щодо можливості бачитись із сином без присутності матері, а тому суд після дослідження даних суду доказів, а саме листа Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківської області від 04.06.2018 року №8514/108/46/04-2018, листа НПУ Департаменту патрульної поліції від 10.10.2018 року №94Н3/41/20/01-2018, , психологічної характеристики сімейних відносин [PERSON] від 14.11.2018 року, психологічної характеристики внутрішньосімейних стосунків [PERSON] від 15.01.2019 року, відповіді на запит від 24.01.2019р. №24-01/19 суд прийшов до висновку про неможливість зустрічей батька із сином без присутності матері. Відповідачем по справі подано належні, достовірні та достатні докази, після дослідження яких можна прийти до висновку, що у [PERSON] наявний тривожний стан через зустрічі з батьком, він не бажає з ним зустрічатись та проводити час. А тому, задля збереження психологічного здоров'я , уникнення серйозного травмування психіки дитини та емоційного бар'єру у спілкуванні з рідним батьком, що викликано як і тривалим роздільним проживанням дитини з батьком, так і його поведінкою, суд прийшов до висновку щодо необхідності зустрічей батька із сином у присутності матері лише кожний четвер з 16:00 год. до 18:00 год. протягом перших двох місяців після постановлення рішення в справі, щодо чого і не заперечував позивач надаючи свої пояснення по даній справі. З цього приводу суд вважає, що такого перехідного періоду буде достатньо для того, аби дитина поступово звикала до самостійного спілкування з батьком. На переконання суду самостійне спілкування сина з батьком, враховуючи постійне перебування і проживання сина сторін з матір'ю, є необхідним для виховання хлопчика, адже моральні принципи батька, його модель соціальної поведінки, звички і манери будуть прикладом для наслідування. Оскільки матір завжди асоціюється з турботою, теплотою і ніжністю, а батько із захистом, силою, міцністю та характером, то саме такий порядок проведення зустрічей на думку суду відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та повноцінному її вихованню, виходячи з обставин даної справи. Щодо зустрічей із сином по вівторках 3 18:00 год. по 20:00 год. варто зазначити, що враховуючи графік відвідування дошкільного навчального закладу та гуртку ТВ «Винахідник» у цей день, вік дитини та пізній час визначений позивачем, дана вимога не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Таким чином, враховуючи рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, малолітній вік [PERSON], вікові особливості його психоемоційного розвитку, те, що дитина тривалий час проживає з матір'ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. У разі зміни обставини, пов'язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. Щодо стягнення судових витрат, які спочатку представником позивача були заявлені в розмірі 5000 грн., а згодом зменшені до 3009,00 грн. то слід зауважити таке. На переконання суду вказаний розмір витрат є невиправдано завищеним з огляду на наступне. Враховуючи, що дана справа не відноситься до категорії складних справ, а є по своїй суті справою не значної складності, то надання правової допомоги не потребувало від адвоката надзвичайних розумових зусиль та/або матеріальних затрат для підготовки та супроводження справи в суді. Окрім того з представлених відповідних квитанцій на підтвердження понесення стороною заявлених витрат вбачається певна розбіжність. Так, з наданого договору вбачається лише, що в день укладення договору із захисником, останнім було отримано грошові кошти, проте не зазначено що це за кошти і в якій сумі, проте розписано з чого складатимуться витрати. При цьому з договору вбачається, що вартість консультації становить 500,00 грн., а з квитанції до прибуткового касового ордеру вартість консультації вже складає 736,40 грн. за 1 год. З того-таки ж договору вартість складання правових висновків становить 500,00 грн., а підготовка заяв, скарг позовних заяв тощо - 1000,00 грн., в той же час з квитанції до прибуткового касового ордеру вартість підготовки та написання додаткових пояснень до справи та судових дебатів становить 736,40 грн. за 1 год. Надіслання запитів в договорі обумовлено сторонами в розмірі 1500,00 грн. при супроводженні справи в суді першої інстанції, а з квитанції до прибуткового касового ордеру вартість такої послуги оцінено вже в 300,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 3009,00 грн. не підлягають до стягнення в повному обсязі. Враховуючи, що адвокат безумовно надавав стороні позивача правову допомогу, враховуючи не значну складність справи та її типовість, кількість судових засідань, що відбулися за участю адвоката та застосовуючи засади справедливості та співмірності суд вважає, що 1000,00 грн. є достатньою компенсацією понесених стороною витрат на правову допомогу. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial