Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 21 липня 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він починаючи з 1998 року працював на ДП «Шахта М.С. ім. Сургая» на різноманітних посадах. Наказом № 840-к від 30.11.2020 року його було звільнено в зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. За останні роки роботи він почав відчувати погіршення стану свого здоров`я, почала виникати біль у спині, а тому був вимушений звернутися до лікарів та проходити стаціонарне лікування. 06 травня 2021 року за результатами обстеження в «Інституті медицини праці Ю.І. Кундієва Національної Академії Медичних Наук України», йому було встановлено діагноз: Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії тривалого загострення, з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом. В подальшому робота в умовах впливу фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату, шуму протипоказана. Згідно акта від 20 травня 2021 року, причиною виникнення професійного захворювання, являється фізичне перевантаження умов праці. 07 липня 2021 року за результатами обстеження в обласному центрі медико- соціальних експертиз м. Краматорськ йому вперше та безстроково встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 60%, з яких за професійними захворюванням Хронічна попереково-крижова Радикулопатія - 40%, та за травмою від 08.07.2003р. - 20 %. За результатами обстеження його визнано інвалідом третьої групи. Наявні наслідки професійних захворювань приводять до тяжких фізичних і моральних страждань, порушились нормальні життєві зв`язки. Його життєва діяльність обмежена. На даний час він має серйозні порушення здоров`я, у зв`язку з чим змінився звичайний спосіб життя, біль у спині спричиняє йому дискомфорт та приводить до фізичних, моральних страждань. Внаслідок погіршень здоров`я він змушений значний час витрачати на відвідування лікувальних закладів, проходження лікування, систематичні обстеження та консультації спеціалістів. Внаслідок професійного захворювання позивач зазнав моральну шкоду, яку він оцінює у 100 000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Позиція відповідача. 20 серпня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди позивачем має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, позивач не надав жодних доказів, які б саме свідчили про перенесення ним моральних страждань, та обґрунтування вимоги на виплату моральної компенсації у розмірі 100 000,00 гривень. Відповідно до судової практики Верховного суду, розмір морального відшкодування потерпілим, у разі втрати 10% працездатності по Донецькій області визначається в розмірі 3 000 гри. Таким чином позивач мав би право на відшкодування моральної шкоди в розмірі не більше 18 000,00 гри. Крім цього, позивачу повинна бути виплачена одноразова допомога відділенням Фонду застрахованих осіб, яка компенсує завдані моральні страждання (а.с. 35-37). У судове засідання з`явилися позивач та його представник. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленими в установленому порядку про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач та його представник позовну заяву підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, позивач зазначив, що має сім`ю, яку необхідно утримувати, однак через стан здоров`я працювати більше не може, постійно відчуває біль в спині та має оніміння ніг. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року за вказаною заявою відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 19 серпня 2021 року. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 21 вересня 2021 року. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Шахта імені М.С. Сургая" (ВАТ шахта «Південнодонбаська № 3») із 27.04.1998 по 09.04.2004, із 18.04.2005 по 28.08.2006, із 04.09.2006 по 25.02.2008, із 28.02.2008 по 30.11.2020 та працював машиністом підземних установок, гірником очисного забою 5 розряду підземним із повним робочим днем у шахті. 30.11.2020 був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с.8-10). 20 травня 2021 року комісією складено акт розслідування хронічного професійного захворювання, із якого вбачається, що хронічне професійне захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії тривалого загострення, з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом у [PERSON] виникло через фізичне навантаження умов праці, систематичне виконання робіт з перевищенням допустимих значень показників виробничого середовища та трудового процесу, недосконалість технологічного процесу, тривалого стажу [PERSON] в умовах шкідливих виробничих факторів на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та у зв`язку з недосконалістю технологічних процесів (систематичне перебування в умовах впливу шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань) (а.с. 17-18). Із акту № 25 про нещасний випадок на виробництві вбачається, що 08 липня 2003 року на підприємстві ВАТ «Шахта «Південнодонбаська № 3» стався нещасний випадок, потерпілим від нещасного випадку є працівник підприємства- гірник очисного забою [PERSON] (а.с. 19). З інформаційної довідки Східного міжрегіонального управління державної служби України з питань праці, затвердженої начальником управління [PERSON] 26 березня 2021року «Про умови праці працівника при підозрі хронічного захворювання» слідує, що [PERSON] має стаж роботи в підземних умовах 24 роки 4 місяці 12 днів, у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая»- 20 років 24 дні, у професії - гірник очисного забою 5 р з повним робочим днем ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» - 19 років 25 днів. Умови праці за період роботи в ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на посаді гірника очисного забою 5 р дільниці видобутку вугілля: за важкістю праці - до третього класу другого ступеню; за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до третього класу третього ступеню; за рівнем шуму - до третього класу другого ступеню; за параметрами мікроклімату - до третього класу першого ступеню; за рівнем локальної вібрації - до третього класу другого ступеню (а.с. 14-16). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №098631 [PERSON] встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 60% із 11.06.2021 безстроково (40 %- хронічна радикулопатія, 20 % травма отримана 08.07.2003 (а.с. 11). З довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 222761 [PERSON] із 11.06.2021 вперше встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково (а.с. 12). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя Відповідно до ст. 153 КЗпП Українина всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. За вказаних обставин, суд вважає, що професійне захворювання позивача, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, одержання повноцінного і своєчасного лікування, втрата працездатності призвела до порушення звичайного ритму життя, із урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд доходить до висновку, що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в санаторно-курортному лікуванні та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 60000,00 гривень є достатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, спричиненої йому стійкою втратою працездатності у розмірі 60 відсотків, внаслідок професійного захворювання та отриманої травми. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial