Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору №CSІРGK00000322 від 30.09.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 61907,27 доларів США на термін до 01.10.2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязання за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нарахованої від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ Приватбанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме, - надав відповідачу кредит у розмірі, передбачену умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за вказаним договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 12.11.2014 року має заборгованість 239430,09 доларів США, яка складається з наступного: 48786,79доларів США заборгованість за кредитом (п.8.1 договору); 44295,68 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом (п.8.1 договору); 13578,86 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом (п.8.1 договору); 121367,32 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором (п.п. 5.1, 5.4, 5.5, 8,4 договору); штраф 250грн. (фіксована частина); 11401,43 доларів США штраф (процентна складова). На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 239430,09 доларів США та 250грн. штрафу, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача за дорученням [PERSON] не зявився. До початку судового засідання подав клопотання з проханням проводити судове засідання без його участі, повністю підтримав заявлені уточнені позовні вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення розгляду справи, про причини неявки не повідомив та не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що між сторонами по справі 30.09.2008 року укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 61907,27 доларів США на термін до 01.10.2018 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також винагороди (комісії) у розмірі 5,64% річних від суми зарезервованих ресурсів (п.8.1 договору). Відповідно до вимог п.5.1 договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожний день прострочки. При цьому, проценти за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250грн. + 5% від суми позову (п.5.3 договору). Нарахування неустойки за кожен випадок порушення хзобов»язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 договору здійснюється протягом 3 років з дня, колди відповідне зобов»язання повинен був виконати позичальник (п.5.4 договору). Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5 договору). Як визначено п.8.4 договору, при порушенні позичальником зобов»язань за погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1грн. Договором визначено, що кредит погашається щомісячно рівними платежами. Так, відповідно до Банківської ліцензії, зареєстрованій НБУ, ПАТ КБ Приватбанк має право на надання банківських послуг, які є валютними операціями, надаються на підставі генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, визначених ч.3 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність. Отже, за наданими позивачем розрахунками заборгованості, судом встановлено, що [PERSON] не в повному обсязі сплачуються кошти на погашення заборгованості (останній платіж здійснено 31.12.2013р.), що призвело до виникнення боргу 48786,79 доларів США борг за тілом кредиту, 44295,68 доларів США борг за процентами за користування кредитом, 13578,86 доларів США борг по комісії за користування кредитом, 250грн. 00коп. штраф (фіксована частина). Відповідно до даних службового розпорядження НБУ від 12.11.2014 року, станом на 12.11.2014 року - 1 долар США становить 1574,9624 грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суму, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.ч. 1,3 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 30.09.2008 року, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"\~від 19.02.1993 № 15-93\~валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). По справі встановлено, що банк як фінансова установа, мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Наявність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не передбачено діючим законодавством, в т.ч. на час укладання між сторонами по справі кредитного договору від 30.09.2008 року. Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. боргу по тілу кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93 та узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України (постанова у справі №6-145цс14 від 24.09.2014р.). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача пені, то відповідно до вимог зазначеного законодавства та умов кредитного договору від 30.09.08р. (п.5.1), вона підлягає до стягнення у гривневому еквіваленті щодо долару США. Крім того, враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України, а також ті обставини, що позивачем нарахований розмір пені, який становить 1910321грн. 62коп., тобто 121367,32 доларів США, що значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, відсотках та комісії за користування кредитом, то суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 767000грн. 00коп., який і слід стягнути з відповідача на користь позивача, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Також, за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Встановлено, що позивач банк просить застосувати до боржника відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки штраф на пеню не може нараховуватись, то процентна складова (штраф) повинна нараховуватись, враховуючи борг по тілу кредиту, процентах за користування кредитом і комісії та становити 83942грн. 47коп., що еквівалентно 5333,07 доларів США (по курсу НБУ станом на 12.11.2014р.), а не 11401,43 доларів США, як просить позивач. Крім того, штраф як різновид неустойки слід стягнути з відповідача у вказаному розмірі в національній валюті гривня. Таким чином, встановивши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за договором від 30.09.2008 року борг по тілу кредиту 48786,79 доларів США, борг по відсотках за користування кредитом 44295,68 доларів США, борг по комісії за користування кредитом 13578,86 доларів США, пеню в розмірі 767000грн. 00коп., штраф (фіксована частина) 250грн. 00коп., штраф (процентна складова) 83942грн. 47коп. На підставі ст. 88 ЦПК, ЗУ Про судовий збір необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк судовий збір в розмірі 3654 грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial