Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - Позивач, ПАТ «Укрсоцбанк», Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач -1, Позичальник), [PERSON] (далі - Відповідач - 2, Поручитель) про солідарне стягнення з Відповідачів заборгованості за кредитним договором № 40.29-48/44 від 14.02.2007 року, а також судові витрати Заявлені вимоги мотивував тим, що 14.02.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем-1 був укладений Кредитний договір № 40.29-48/44 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 36287,00 дол. США строком до 13.02.2013 р. зі сплатою процентної ставки в розмірі 11 % та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку, що вказаний в п.п. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 цього Договору. 17.09.2009 р. між Позивачем та Відподвіачем-1 укладено Додаткову угоду № 1, за умовами якої змінено графік погашення основного боргу, який станом на 17.07.2009 р. становить 22173,93 дол. США, зі сплатою 13% відсотків з 05.11.2008 р. Повернення кредиту має здійснюватися згідно графіку погашення тіла кредиту на 10-те число кожного місяця. Свої зобов'язання за вказаним Кредитним договором Позивачем виконані в повному обсязі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором 17.07.2009 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем-2 було укладено Договір поруки № 02-10/368 (далі - Договір поруки), за умовами якого Поручитель зобов'язався відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених Кредитним договором№ 40.29-48/44. В зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем - 1 зобов'язань за Кредитним договором у Позичальника за кредитним договором № 40.29-48/44 від 14.02.2007 року, наявна заборгованість, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 21933,93 дол. США, заборгованості по відсоткам 15942,30 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11180,21 дол. США, 5215,23 дол. США, а в загальному розмірі 54271,67 дол. США, що еквівалентно 1256217,61 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості. Оскільки, Договором поруки встановлена повну солідарну відповідальність Поручителя, Позивач просить стягнути заборгованість за Кредитним договором солідарно з Відповідачів в примусовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник Відповідача-1 в судовому засіданні підтримав раніше подані письмові заперечення проти позову, в яких посилаючись на неналежне оформлення Позивачем розрахунку наявної заборгованості (відсутній підпис компетентної посадової особи банку), пропуск Позивачем строку позовної давності просив відмовити в задоволенні позову. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримав, просив її задовольнити. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також пред'явив зустрічний позов, в якому просив визнати поруку, що виникла згідно Договору поруки № 02-10/368 від 17.07.2009 р. припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки Банк протягом 6-місячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання вимоги до нього як поручителя не пред'явив. Також заявив про застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Позивач, та Відповідач-1 був укладений Кредитний договір № 40.29-48/44, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 36287,00 дол. США строком до 13.02.2013 р. зі сплатою процентної ставки в розмірі 11 % та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку, що вказаний в п.п. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 цього Договору. 17.09.2009 р. між Позивачем та Відподвіачем-1 укладено Додаткову угоду № 1 за умовами якої змінено графік погашення основного боргу, який станом на 17.07.2009 р. становить 22173,93 дол. США, зі сплатою 13% відсотків з 05.11.2008 р. Повернення кредиту має здійснюватися згідно графіку погашення тіла кредиту на 10-те число кожного місяця. Кредитні кошти надавались Банком шляхом видачі Позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті з позичкового рахунку Банку шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування Позичальником на цілі, визначені умовами Договору. Факт отримання коштів Відповідачем-1 не заперечується. В свою чергу Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором. Повернення кредиту здійснюється Позичальником у валюті кредиту на 10-те число кожного місяця згідно Графіку погашення заборгованості (п. 1.1). Сплата процентів здійснюється Позичальником у валюті кредиту на рахунок Банку в період з 1 по 10 число місяця, наступного за звітним (п. 2.4.1). За умовами Кредитного договору Позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором 17.07.2009 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем-2 було укладено Договір поруки № 02-10/368. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач -2 зобов'язався перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Кредитним договором № 40.29-48/44 (п. 1.1). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку Відповідачів є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а саме видав Відповідачу-1 кредит, але у порушення умов Кредитного договору Позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на дату звернення Позивача до суду з даним позовом - 13.01.2016 р., виникла заборгованість, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 21933,93 дол. США, заборгованості по відсоткам 15942,30 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11180,21 дол. США, 5215,23 дол. США, а в загальному розмірі 54271,67 дол. США, що еквівалентно 1256217,61 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості. В зв'язку з непогашенням Відповідачем-1 вказаної заборгованості в добровільному порядку, вона підлягає стягненню примусово. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Положеннями ст.. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Враховуючи, що Договір поруки встановлює повну солідарну відповідальність, заборгованість за Кредитним договором підлягає стягненню солідарно з Відповідачів в примусовому порядку. Разом з тим, Відповідачм-2 заявлено зустрічні вимоги про визнання поруки, що виникла на підставі Договору поруки № 02-10/368 від 17.07.2009 р. припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Згідно з п. 6.2. Договору поруки, укладеного з Відповідачем-2, визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою. Разом з тим, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Настання строку виконання основного зобов'язань має бути обумовлене в договорі, що обумовлює основне зобов'язання. Як було встановлено вище Відповідач - 1 взяв на себе зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів по ньому до 10-го числа щомісячно. Таких умов договору Позичальником не дотримано. Останній платіж згідно розрахунку заборгованості здійснено Позичальником 26.11.2013 р. в сумі 400,00 дол. США. Відтак, відлік строку виконання основного зобов'язання після спливу строку сплати наступної заборгованості та процентів за кредитом слід відраховувати з 11.12.2013 р. До суду з позовними вимогами до Відповача-2 як поручителя Банк звернувся 13.01.2016 р. Таким чином протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором Банк не пред'явив позову про стягнення заборгованості з Відповідача-2 , як поручителя за Кредитним договором. Відтак, встановлена за договором від 17.07.2009 № 02-10/368 порука Відповдіача-2 є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню. Твердження Позивача про те, що порука не припинилася і діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань, є безпідставними, оскільки суперечать вимог ст. 1050 ЦК України. Щодо доводів Відповідачів про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України ). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору (13.02.2013 р.), так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів (до 10-го числа кожного місяця). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Таким чином в даному випадку перебіг позовної давності за вимогами Банку, які виплавають з порушення Відподвіачем-1 умов договору (графіку погашення кредиту), про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулося це порушення. Позовна давність в даному випадку обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Як вбачається з наданого Позивачем розрахунку заборгованості останній платіж Відповідачем-1 було здійснено 26.11.2013 р. в сумі 400,00 дол. США. Як було встановлено вище відлік строку виконання основного зобов'язання після спливу строку сплати наступного платежу по кредиту та процентів за кредитом слід відраховувати з 11.12.2013 р. Враховуючи положення ст. 257 ЦК України строк позовної давності за останнім платежем спливає 11.12.2016 р. Згідно дати штемпелю поштового відділення на конверті з позовом Банк звернувся до суду 13.01.2016 р., тобто в межах строку позовної давності. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свою боргу або іншого обов'язку. Такими діями можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій, які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання. При цьому в тих випадках, коли передбачалось виконання зобов'язання частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник здійснив дії, які свідчать про визнання лише частини (періодичного платежу), такі дії не можуть бузи підставою для перерви перебігу строку позовної давності по іншим частинам (платежам). З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2011 р. та 23.02.2016 р. Відповідач -1 звертався до Позивача з власноруч написаними заявами, якими фактично визнав в цілому всю заборгованість та ставив питання про дозвіл на продаж заставленого майна та реструктуризацію заборгованості. Отже, доводи заперечень Відповідачів, що Позивачем вказані заяви по суті не вирішені, висновків суду про переривання строку позовної давності не спростовують. Враховуючи положення ст. 526 ЦК України, а також те, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що Відповідачем -1 порушено передбачений Кредитним договором від 14.02.2007 № 40.29-48/44 порядок погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, а укладений в забезпечення виконання Позичальником взятих на себе таких зобов'язань договір поруки є припиненим, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню за рахунок Відподвіача-1 в межах заявлених позовних вимог. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача-1 підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір у сумі 18844 грн.

Outcome: partial