Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач-відповідач в своїй позовній заяві ,змінюючи і уточнюючи предмет позову, просить визнати об'єктами права її та [PERSON] спільної суміс ної власності подружжя нежитлову будівлю «магазин» та земельну ділянку площею 0,0441 га земель житлової та громадської забудови, комерційного використання, кадаст ровий номер 7410400000:03:009:0005, які знаходяться в [ADDRESS],автомобіль MERCEDES-BENZ С 180, 2002 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], нежитлову будівлю гаража [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор», який знаходиться в м. Ніжин, вул. Брюховця, №? 6, поділити в натурі у рівних частках між нею та [PERSON] майно, що є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя: автомобіль MERCEDES-BENZ С 180, 2002 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], нежитлову будівлю гаража [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор», який знаходиться в м. Ніжин, вул. Брюховця, №? 6, нежитлову будівлю «магазин» та земельну ділянку площею 0,0441 га земель жит лової та громадської забудови, комерційного використання, кадастровий номер 7410400000:03:009:0005, які знаходяться в [ADDRESS],та визнати право власності за нею на 1/2 частину вказаного майна, посилаючись на такі обставини : 05 серпня 1989 року за актовим записом № 393 відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ніжинської міської ради між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У 1992 році вона звернулася до Ніжинського районного суду з позовом до відповідача про розірвання цього шлюбу. Суд рішенням від 31 березня 1992 року по справі № 2-38 її позов задовольнив. Але безпосередньо після ухвалення судом такого рішення стосунки між нею та відповідачем налагодилися і вони продовжували спільно проживати у шлюбі та вести спільне господарство, як подружжя. На той час вона вже була вагітна від відповідача. До органу реєстрації актів громадянського стану з вказаним рішенням суду для реєстрації розлучення вони не зверталися. [INFO] у них з відповідачем народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08 вересня 1992 року. Їх з відповідачем шлюб фактично тривав до вересня 2010 року. Лише 30 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 228 про розірвання їх з відповідачем шлюбу на підставі вищевказаного судового рішення та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 30 вересня 2010 року. Відповідно до ст. 44 КпШС України, який був чинним на час ухвалення Ніжинським районним судом рішення від 31 березня 1992 року про їх з відповідачем розлучення, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, фактично і юридично шлюб між нею та відповідачем тривав з 05 серпня 1989 року по 30 вересня 2010 року. У період цього шлюбу на ім'я відповідача було набуте наступне майно: на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 21 жовтня 2006 року - автомобіль ВАЗ 21061, 1992 року виготовлення, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 01 жовтня 2009 року - автомобіль ВАЗ 21099, 2005 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08 жовтня 2009 року - автомобіль MERCEDES-BENZ С 180, 2002 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; на підставі договору купівлі-продажу від 18 липня 1994 pоку, посвідченого Ніжинською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2043 - гараж [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор» в м. Ніжин, вул. Брюховця, №? 6; на підставі договору дарування житлового будинку від 02 жовтня 2003 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2340 - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 441 кв. м. (0,0441 га), зазначений в плані літ. «А», житловою площею 55,7 кв. м., загальною площею 77,1 кв. м. Згідно договору дарування земельної ділянки від 02 жовтня 2003 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2343 - земельну ділянку площею 0,0441 га, розташовану в [ADDRESS], зазначену в плані літ. А, Б, В, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. На підставі цього договору відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку № 2131 від 22 грудня 2003 року. На даний час між нею та відповідачем спору стосовно автомобілів ВАЗ 21061 та ВАЗ 21099 немає. Вони не можуть дійти згоди щодо належності права власності на нежитлову будівлю «магазин» і земельну ділянку по [ADDRESS] та що до автомобіля MERCEDES-BENZ С 180 і гаража [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор», Відповідач вважає, що будівля магазину та земельна ділянка первісно були набуті ним у власність, як подарунок, то вони є його особистою приватною власністю відповідно до ст. 24 КпШС України та ст. 57 СК України. З такою позицією відповідача категорично погодитися не може, оскільки ч. 1 ст. 62 СК України встановлено: якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, після укладення на ім'я відповідача вищезазначених договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, у встановленому порядку житловий будинок по [ADDRESS] був виведений із житлового фонду, перебудований та переобладнаний у нежитлову будівлю «магазин» загальною площею 93,6 кв. На ім'я відповідача виконавчим комітетом Ніжинської міської ради взамін договору дарування було видане свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 137700 від 10 серпня 2005 року, і це право власності було зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8023425 від 10 серпня 2005 року. У 2008 році до вказаної будівлі магазину з дотриманням всіх дозвільних та будівельних норм були здійснені нові прибудови, у зв'язку з чим його площа збільшилася до 207,3 кв. м., а на ім'я відповідача взамін свідоцтва серія ЯЯЯ № 137700 від 10 серпня 2005 року виконавчим комітетом Ніжинської міської ради було видано нове свідоцтво про право власності б/н від 22 січня 2009 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21681009 від 27 січня 2009 року. На підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності від 22 січня 2009 року за відповідачем зареєстроване право власності на нежитлову будівлю «магазин», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 207,3 кв. м. Внаслідок здійснених у період з 02 жовтня 2003 року по 30 вересня 2010 року будівельних робіт та переобладнань загальна площа будинку збільшилася з 77,1 кв. м. до 207,3 кв. м. (майже на 169%). Він переведений із житлового фонду у нежитловий та став об'єктом комерційного нерухомого майна, внаслідок чого, безсумнівно, його вартість істотно зросла. На момент укладення договору дарування цього будинку від 02 жовтня 2003 року його вартість становила 25910 грн., на що вказує зміст цього договору. У зв'язку з перебудовою та переобладнанням житлового будинку по [ADDRESS] в нежитлову будівлю «магазин» на підставі рішення XXIV сесії IV скликання Ніжинської міської ради від 13 травня 2005 року цільове призначення земельної ділянки по [ADDRESS] змінено - для розміщення магазину, державний акт на право власності на земельну ділянку № 2131 від 22 грудня 2003 року анульований та виготовлений і виданий на ім'я відповідача державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 012899 від 26 травня 2005 року. Згідно зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку від 26 травня 2005 року за відповідачем зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,0441 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка має цільове призначення: землі житлової та громадської забудови, комерційне використання. Перебудова та переобладнання житлового будинку в нежитлову будівлю «магазин» по [ADDRESS], значне збільшення загальної площі цієї будівлі та, відповідно, її вартості, зміна цільового призначення земельної ділянки площею 0,0441 га, на якій ця будівля розташована, з будівництва та обслуговування житлового будинку на комерційне використання, які були здійснені у період їх з відповідачем шлюбу, значно збільшили і вартість самої земельної ділянки. На день укладення договору дарування цієї земельної ділянки від 02 жовтня 2003 року її грошова оцінка згідно довідки № 254, виданої 08 вересня 2003 року Ніжинським міським відділом земельних ресурсів, становила 4921,47 грн. На даний час, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24 березня 2011 року № 03-14/1546, виданого управлінням Держкомзему у м. Ніжині, нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 253172,59 грн. Тобто, вартість земельної ділянки у зв'язку зі зміною її цільового призначення внаслідок розташування на ній нежитлової будівлі «магазин» зросла на 5044%. Більшість питань щодо перебудови, переобладнання та переоформлення житлового будинку в нежитлову будівлю «магазин» на підставі наданих їй відповідачем нотаріально посвідчених довіреностей від 01 листопада 2004 pоку та від 28 січня 2008 pоку вирішувала вона. З 27 серпня 2001 року вона зареєстрована, як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність. Від імені відповідача вона здавала частину магазину в оренду, а також сама здійснювала підприємницьку діяльність у його приміщеннях, що підтверджується погодженням державних контрольних органів м. Ніжина для отримання дозволу на розміщення об'єкта торгівлі, дозволами на розміщення об'єкта торгівлі № 1905 від 23 червня 2006 pоку, № 1912 від 06 липня 2006 pоку. Вона займалася і займається торгівельною діяльністю та наданням послуг з ксерокопіювання. Доходи, отримані нею від підприємницької діяльності, спрямовувалися в сімейний бюджет та витрачалися на здійснення перебудови та переобладнання будівлі по [ADDRESS]. Відповідач з моменту придбання майна офіційно в Україні ніде не працював, як фізична особа - підприємець зареєструвався вже після реєстрації розірвання їх шлюбу 16 лютого 2011 року та отримав свідоцтво серії [NUMBER], що підтверджується витягом з ЄДРПОУ від 22 березня 2011 pоку. Таким чином вважає, що нежитлова будівля «магазин» та земельна ділянка площею 0,0441 га по [ADDRESS] істотно збільшилися у своїй вартості внаслідок їх спільних з відповідачем трудових та грошових затрат, а тому наявні всі підстави для визнання цього майна судом спільною сумісною власністю подружжя відповідно ч. 1 ст. 62 СК України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частина 1 ст. 70 СК України передбачає рівність часток дружини та чоловіка у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя. У зв'язку з цим вважає, що вона має право на 1/2 частину нежитлової будівлі «магазин» та земельної ділянки площею 0,0441 га по [ADDRESS], а також - на 1/2 частину автомобіля MERCEDES-BENZ С 180, 2002 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та 1/2 частину гаража [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор», який знаходиться за адресою м. Ніжин, вул. Брюховця, №? 6.В задоволенні зустрічного позову просить відмовити в повному обсязі,оскільки вони після рішення суду про розірвання шлюбу проживали спільно і за весь час придбали вказане майно,яке вона просить розділити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у ньому та просив їх задовольнити,просить поділити нежитлову будівлю «магазин» та земельну ділянку площею 0,0441 га земель житлової та громадської забудови, комерційного використання, кадаст ровий номер 7410400000:03:009:0005, які знаходяться в [ADDRESS],згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1249-1253/13-24 від 26 вересня 2013 року,виділивши [PERSON] ? частину вказаного майна як другому співвласнику за другим варіантом.В задоволенні зустрічного позову просить відмовити повністю. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов [PERSON] не визнали. В своєму зустрічному позові [PERSON] просить встановити факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 31.03.1992р. по 30.09.2010р. у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визвати особистою приватною власністю [PERSON] наступне майно: нежитлову будівлю «магазин» та земельну ділянку розміром 0,441 га земель житлової та громадської забудови, комерційного використання, які знаходяться за адресою [ADDRESS], гараж [NUMBER] (кооператив «Авіатор», вул. Брюховця 6, м. Ніжин), автомобіль MERCEDES-BENZ С 180, 2002 року випуску, сірого кольору , державний номерний знак [NUMBER], посилаючись на те, що 05.08.1989р. між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується актовим записом № 393, зробленим відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ніжинської міської ради. Рішенням Ніжинського районного суду від 31.03.1992р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], зазначений шлюб було розірвано. На той час шлюбні відносини між ним та його колишньою дружиною вже фактично припинилися через непорозуміння, постійні сварки, і на цьому ґрунті між ними склалися неприязні стосунки. Їхня сім'я перестала існувати, спільне господарство вони вже не вели, жодних обов'язків подружжя вони не мали, кожен почав жити своїм особистим життям. Ці обставини встановлені даним рішенням. Державна реєстрація розірвання шлюбу відбулась 30.09.2010р. Aлe починаючи з 1992 року шлюбні відносини між ним та [PERSON] були припинені, вони окремо проживали, не вели спільного господарства, він вважав що згідно рішення суду їх шлюб припинений. Він не є фахівцем у галузі права і тому напис у рішенні суду про те, що шлюб розірвано і що рішення набуло законної сили для нього було достатньою підставою, щоб правомірно вважати, що шлюб припинений та і він може почати створювати свою нову родину та почати нове життя окремо. Шлюбних відносин з колишньою дружиною в період з 1992р. по 30.09.2010р. він не підтримував, проживав окремо, сам себе забезпечував та утримував, займався підприємницькою діяльністю. Вони зустрічалися з нею, виключно, коли він повертався відпочити на якийсь час в Україну і проживав у їхньому спільному будинку по вул. Дзерджинського, 23, м. Ніжин, де відповідно жила і відповідач з дітьми. А з 1994 року він проживав у окремій кімнаті у квартирі [ADDRESS], де у його колишньої дружини та дітей також були окремі кімнати. Проживали вони окремо, кожен вів своє особисте господарство, свій особистий бюджет. Його кошти були лише на утримання дітей. Він не втручався в особисте життя відповідача і, відповідно, вона не цікавилась його. Бюджет коштів був розподілений: у кожного з них були свої доходи, до того ж, у 2006р. між ним та Промінвестбанком був заключний договір на користування індивідуальним сейфом, в якому зберігав і зберігає усі свої цінності та гроші. Починаючи з червня 1992 року він майже не перебував на території Україні. З цього часу, маючи свідоцтво видане на його ім'я міжнародним медичним центром «Кандиба» він постійно працював в Червоному Хресті на території Республіки Польща: проводив лікувально-оздоровчі сеанси серед населення, а також займався індивідуальним лікуванням методом гіпнозу і мануальної терапії. Починаючи з 17.03.1995р. по 2009р. проживав та працював на території Російської Федерації. З листопада 2004 року по 31.03.2008 року у м. Брянськ, Брянської області Російської Федерації, він працював у приватного підприємця [PERSON] на посаді екстрасенса міжнародної категорії. За весь час перебування у Росії та Польщі його колишня дружина з ним не проживала, до нього ніколи не приїздила в гості, ніколи не цікавилася, питаннями: де він працював, скільки коштів отримував і куди їх витрачав. Відповідач ніколи не цікавилася куди він їде, коли він повернувся додому, що є доказом окремого проживання та ведення окремого господарства та окремого сімейного бюджету. Його обов'язок з виховання та утримання дітей були основною причиною через яку він приїздив до Ніжина 18.07.1994р. він за свої власні кошти придбав гараж в автогаражному кооперативі «Авіатор», який знаходиться за адресою м. Ніжин, вул. Брюховця, №? 6, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18 липня 1994 року, посвідченого Ніжинською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1- 2043. 02.10.2003 року між ним та [PERSON] був укладений договір дарування житлового будинку від 02 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2340, він отримав в дар житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і розташований на земельній ділянці площею 441 кв. м. (0,0441 га), зазначений в плані літ. «А», житловою площею 55,7 кв. м., загальною площею 77,1 кв. м. Згідно договору дарування земельної ділянки від 02 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2343, він отримав в дар земельну ділянку площею 0,0441 га, розташовану по [ADDRESS], зазначену в плані літ. А, Б, В, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. На підставі цього договору він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку № 2131 від 22 грудня 2003 року. На початку 2003 року в м. Брянськ, в якості пацієнта до нього звернулася приватний підприємець [PERSON], якій лікувальна установа призначила операцію на спині. Після неодноразових проведених сеансів вона видужала і при повторному обстеженні операцію відклали, у зв'язку з повним видужанням. В двадцятих числах листопада 2003 року він розповів їй, що 02 жовтня 2003 року йому подарували в центрі м. Ніжина земельну ділянку розміром 0,0441 га та житловий будинок, який запланував перебудувати та переобладнати під магазин, зробити добудови для масажу та урології, а коштів немає. В знак вдячності вона, володіючи великими доходами, 28 листопада 2003 року передала йому в дар кошти в сумі 1 500 000 рублів, для перебудови та переобладнання даного житлового будинку в нежитлову будівлю «магазин». Після отримання ним коштів, він розпочав замовляти проектну документацію на переобладнання житлового будинку під магазин промислових товарів, масажний та урологічний кабінет з прибудовою додаткових приміщень. У встановленому порядку житловий будинок по [ADDRESS], був виведений із житлового фонду, перебудований та переобладнаний у нежитлову будівлю «магазин» загальною площею 93,6 кв. На його ім'я виконавчим комітетом Ніжинської міської ради взамін договору дарування було видане свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 137700 від 10 серпня 2005 року, і це право власності було зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8023425 від 10 серпня 2005 року. У 2008 році до вказаної будівлі магазину з дотриманням всіх дозвільних та будівельних норм були здійснені нові прибудови, у зв'язку з чим його площа збільшилася до 207,3 кв. м., а на його ім'я взамін свідоцтва серія ЯЯЯ № 137700 від 10 серпня 2005 року виконавчим комітетом Ніжинської міської ради було видано нове свідоцтво про право власності б/н від 22 січня 2009 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21681009 від 27 січня 2009 року. На підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності від 22 січня 2009 року за ним зареєстроване право власності на нежитлову будівлю «магазин», яка знаходиться по [ADDRESS]. На момент укладення договору дарування цього будинку від 02 жовтня 2003 року його вартість становила 25910 грн., на що вказує зміст цього договору.Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1249-1253/13-24, на сьогоднішній день його ринкова вартість складає 558057.00 грн. У зв'язку з перебудовою та переобладнанням житлового будинку по [ADDRESS] в нежитлову будівлю «магазин» на підставі рішення XXIV сесії IV скликання Ніжинської міської ради від 13 травня 2005 року цільове призначення земельної ділянки по [ADDRESS] змінено - для розміщення магазину, державний акт на право власності на земельну ділянку № 2131 від 22 грудня 2003 року анульований та виготовлений і виданий на його ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 012899 від 26 травня 2005 року. Згідно зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку від 26 травня 2005 року за ним зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,0441 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка має цільове призначення: землі житлової та громадської забудови, комерційне використання. На день укладення договору дарування цієї земельної ділянки від 02 жовтня 2003 року її грошова оцінка згідно довідки № 254, виданої 08 вересня 2003 року Ніжинським міським відділом земельних ресурсів, становила 4921,47 грн. На даний час, згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1249-1253/13-24, ринкова вартість земельної ділянки складає 41851.00 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2014 року № 466/467/14-24, дійсна ринкова вартість зазначеної земельної ділянки і будинку у тому стані в якому вони перебували 02.10.2003 року, якби в такому стані вони збереглися на даний час складає 408204,00 грн. Усі будівельні роботи замовляв, контролював, оплачував особисто він, коли його не було на місці просив друзів приглядати за процесом. Колишня дружина ніякої участі у будівництві не брала, матеріально не допомагала. У жовтні 2009 року за кошти, одержані від приватної підприємницької діяльності та з метою полегшити собі пересування для здійснення своєї діяльності, він придбав у аварійному стані автомобіль Мерседес, 2002 року випуску, відремонтував та пізніше використовував його для здійснення підприємницької діяльності. В теперішній час у зв'язку з первісним позовом він не може реалізувати своє право власності на магазин, земельну ділянку, автомобіль та гараж, фактично придбані на власні кошти, оскільки при укладенні угоди купівлі-продажу вказаного майна, у нотаріальних конторах нотаріуси вимагають згоди на продаж від колишньої дружини на підставі того, що майно формально було придбане до розірвання шлюбу. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги позивачки-відповідачки [PERSON] не визнав і просив відмовити в задоволенні позову з викладених в зустрічній позовній заяві підстав.Свій позов підтримав і просив його задовольнити,оскільки він отримав у дарунок житловий будинок,який реконструював у нежитлову будівлю за власні кошти і кошти,які йому для даних цілей подарувала [PERSON]. Крім того, після рішення суду про розірвання шлюбу вони спільно не проживали і тому він вважає,що все майно,що є предметом спору є його особистим власним майном. Представник відповідача-позивача [PERSON] адвокат [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову [PERSON],а зустрічний позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі з вказаних в позові підстав,оскільки дані вимоги підтверджуються доказами. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] вона знає зі школи, а [PERSON] після її одруження з [PERSON] Він добре відносився до своєї колишньої дружини. Як їй відомо вони розлучилися в 2011 р. [PERSON] бував у від'їздах, але коли він бував дома та вона приходила до них в гості то підстав які б вказували на те, що вони розлучились не було. В 2010 р. вони сім'ями разом [PERSON], [PERSON] та їхньою дитиною відпочивали на р. Десні та в цьому ж році разом зустрічали новий рік. В 2009 р. [PERSON] їздили відпочивати в будинок відпочинку. Свідок [PERSON] суду показала, що вона знає сторони з 1987 р. Вона дуже часто бувала в них дома. [PERSON] бував на заробітках в іншій країні. Він турбувався про свою сім'ю. [PERSON] та [PERSON] тільки останні років зо два проживають окремо. За три роки до цього вони їздили у м. Трускавець на відпочинок. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом сторін. Сторони він знає давло. Як йому казав [PERSON] по закону вони були розлучені. Коли він виїзджав у м. Брянськ на заробітки то він його просив наглядати за будівництвом спірного майна. Свідок [PERSON] суду показав, що він знає [PERSON] з 1987 р. Він дуже тривалий час перебував в Росії. В 2005 р. він був у [PERSON] в гостях у м. Брянську. Він з 1992 р. був розлучений. Сімейного життя у нього з [PERSON] не було, так як він сам собі готував їсти та ін. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її рідним братом. З 1995 р. по 2009 р. він працював у м. Брянськ РФ та там в основному й проживав. Коли він приїздив у м. Ніжин то жив в окремій кімнаті від [PERSON] Як одна сім'я сторони не проживали, так як мали окремий бюджет та ін. [PERSON] ніякої участі у будівництві спірного магазину не приймала. Їхня сім'я розпалася з 1992 р. Суд вислухавши пояснення сторін,допитавши свідків , дослідивши та оцінивши надані суду докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 серпня 1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 05 серпня 1989 року зроблено запис № 393. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. В копії рішення Ніжинського районного суду Чернігівської області від 31 березня 1992 року по справі № 2-38,1992 року зазначено про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 серпня 1989 року Ніжинським відділом ЗАГС, актова запис № 393 між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . В ст.44 КпШС України, яка діяла на час винесення зазначеного рішення Ніжинським районним судом Чернігівської області від 31 березня 1992 зазначено, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. В копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції 30 вересня 2010 року зазначено, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 228 від 30 вересня 2010 року. Свідоцтво видано [PERSON] 30 вересня 2010 року. Згідно договору дарування житлового будинку від 02 жовтня 2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Згідно договору дарування земельної ділянки від 02 жовтня 2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0.0441 га, розташовану по [ADDRESS]. Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 012899, виданого 26 травня 2005 року [PERSON] зазначено, що він виданий на підставі рішення Ніжинської міської ради від 13 травня 2005 року ХХІV сесії ІV скликання, є власником земельної ділянки площею 0.0441 га у межах згідно з планом, яка розташована [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови, комерційного використання. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Згідно довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2011 року № 01556 гараж [NUMBER] в м. Ніжині, вул. Брюховця , в кооперативі «Авіатор» зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] в цілому, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ніжинською держнотконторою 18.07.1994 року р.№ 1-2043 і записано до реєстрової книги за реєстровим № 47. У витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської області від 27.01.2009 року № 21681009 зазначено, що власником нежитлової будівлі «магазин» в [ADDRESS] є [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності без номера від 22.01.2009 року виконавчого комітету Ніжинської міської ради. У довідці комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2011 року № 01556 зазначено, що магазин, який знаходиться в [ADDRESS], зареєстрований на праві особистої власності [PERSON] в цілому, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 22.01.2009 року і записано до реєстрової книги за реєстровим номером № 1039. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ЧнВ КНДІСЕ № 1249-1253/13-24 від 26.09.2013 року дійсна ринкова вартість нежитлової будівлі « магазин» по [ADDRESS] -становить 558057грн 00 коп. Згідно висновку експерта ЧнВ КНДІСЕ від 29.05.2014 р. Дійсна ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0441 га та розташованого на ній житлового будинку в [ADDRESS] у тому стані в якому вони перебували 02.10.2003 р., якби в такому стані вони збереглися на даний час складає: 408204,00 грн. Нежитлова будівля «магазин» площею 207,3 кв.м. по [ADDRESS] переобладнаним та реконструйованим будинком, що існував станом на 02.10.2003 р., перелік ремонтних робіт відноситься до реконструкції жилого будинку,тобто нежитлова будівля «магазин» не є новоствореним майном,а є лише реконстукцією подарованого [PERSON] житлового будинку,власником якого він є особисто і тому з дотриманням вимог чинного законодавства він має право,як власник,робити реконструкцію,переобладнання і з таких підстав не може бути позбавлений права власності на відповідну частку належного йому майна. Вартість подарованого і реконструйованого житлового будинку в спірну нежитлову будівлю з моменту дарування [PERSON] збільшилась із 408204,00 грн до 558057,00 грн, тобто на 149853,00 грн, що становить 26,85 %. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Збільшення у своїй вартості спірної нежитлової будівлі «магазину» на 26,85 % не можна вважати істотним, а тому не може бути визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя вказане майно. Оскільки вказана нежитлова будівля і земельна ділянка була [PERSON] реконструйована, а не новостворена, з набутого у власність [PERSON] згідно договору дарування житлового будинку , вона не підлягає поділу, так як відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, або на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Крім того, [PERSON] судовому засіданні посилається на договір дарування грошових коштів [PERSON], яка 28.11.2003 року в місті Брянськ Російської Федерації подарувала йому 1500000 руб. 00 коп., за які він придбав долари США, ввіз їх в Україну частинами без порушення митних правил і за вказані кошти був реконструйований придбаний ним в дар житловий будинок [ADDRESS] в нежитлове приміщення "магазин" . Ці пояснення [PERSON] підтверджуються не тільки договором дарування 1500000 російських рублів, подарованих 28.11.2003 року громадянкою Російської Федерації [PERSON],.а й її показаннями і дані доводи позивачкою-відповідачкою.не спростовані жодним доказом . Також нею не спростовано ніякими належними і допустимими доказами твердження відповідача-позивача [PERSON] про те,що ним для ремонту та реконструкції спірного нерухомого майна були використані подаровані [PERSON] кошти,які він частинами в законному порядку привозив на Україну. За таких обставин суд приходить до висновку,що позовні вимоги [PERSON] про визнання особистою приватною власністю нежитлової будівлі «магазин» та земельної ділянки розміром 0,0441 га земель житлової та громадської забудови, комерційного використання, які знаходяться по [ADDRESS],підлягають задоволенню в повному обсязі,оскільки дані вимоги підтверджені дослідженими в суді допустимими і безспірними доказами,які не спростовані позивачкою-відповідачкою [PERSON] З цих же підстав вимоги позивачки-відповідачки [PERSON] про визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ,поділ майна в натурі та визнання права власності на 1/2 частину нежилової будівлі «магазин» та земельної ділянки розміром 0,0441 га земель житлової та громадської забудови, комерційного використання, які знаходяться по [ADDRESS] не можуть бути задоволені. Відповідно довідки Ніжинського ВРЕР ДАІ УМВС України в Чернігівській області від 24.02.2011 року № 8/7-319 за [PERSON], [ADDRESS], [INFO] зареєстрований транспортний засіб: MERCEDES -BENZ 180, 2002 року виготовлення, сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER] на підставі технічного паспорту серії [NUMBER] від 08.10.2009 року. Гараж згідно довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2011 року № 01556 гараж [NUMBER], який знаходииться в м. Ніжині, вул. Брюховця ,6 в кооперативі «Авіатор» зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] в цілому, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ніжинською держнотконторою 18.07.1994 року р.№ 1-2043 і записаного до реєстрової книги за реєстровим № 47. Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до висновку експерта ЧнВ КНДІСЕ від 26.09.2013 року поділ в натурі гаража [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор», який знаходиться в м. Ніжин, вул. Брюховця, 6 на ? та ? частки, виконати неможливо. Суд ,виходячи з вимог чинного законодавства та висновку експертизи,вважає, що поділ в натурі спірного автомобіля MERCEDES -BENZ 180, 2002 року виготовлення на ? та ? частки виконати неможливо, оскільки він втратить своє цільове призначення. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Оскільки спірні гараж [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор», який знаходиться в м. Ніжин, вул. Брюховця, 6 та автомобіль MERCEDES -BENZ 180, 2002 року виготовлення, які позивач-відповідач [PERSON] просить поділити в натурі у рівних частках між нею та відповідачем-позивачем [PERSON], є неподільними в розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України ,то суд вважає,що дана вимога не може бути задоволена. В силу ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Жодна сторона не обрала спосіб захисту свого права відповідно до ст. ст. 364,365 ЦК України та не внесла на депозитний рахунок суду вартість часток спірного майна, що позбавляє суд можливості застосувати вказані норми закону, оскільки суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставідоказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). В ст.63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В ч.1 ст.70 СК України зазначено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено,що вказані гараж і автомобіль набуті сторонами за час спільного проживання і вони є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,а тому слід визнати гараж [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Авіатор» в м. Ніжин, вул. Брюховця, 6 та автомобіль MERCEDES -BENZ C 180, 2002 року виготовлення об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати право власності на ? та ? частки вказаного майна за [PERSON] і [PERSON].В задоволенні вимог про поділ вказаного майна між сторонами в рівних частках і визнання вказаного майна особистою приватною власністю відповідно [PERSON] і [PERSON] відмовити. Суд вважає,що вимоги [PERSON] про встановлення факту окремого проживання у зв'язку з припиненням шлюбних відносин не підлягають до задоволення,оскільки про встановлення факту окремого проживання у зв'язку з припиненням шлюбних відносин ,так як доводи [PERSON] про фактичне припинення з 1992 року шлюбних відносин з [PERSON] спростовуються доказами про спільне проживання однією сім'єю,спільний відпочинок, спільну участь у приватизації квартири у 1994 році, неодноразовою видачею довіреностей на представлення дружиною інтересів чоловіка та розпорядження його майном та іншими доказами, що маються в матеріалах справи. Посилання [PERSON] на ту обставину, що за характером роботи він тривалий час перебував за межами України- Польщі,Росії, на підтвердження окремого проживання з [PERSON], не підлягають врахуванню, оскільки наведені обставини не свідчать про припинення шлюбних відносин між подружжям. Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не ґрунтуються на об'єктивних твердженнях та не містять обставин, які б підтверджували факт окремого проживання сторін у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами. Крім того,сам відповідач-позивач [PERSON] не заперечував у суді, що він разом з позивачем-відповідачем [PERSON] ще близько років три тому разом їздили відпочивати в м. Трускавець, що вказує на існування в той час між сторонами шлюбних відносин. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ,визнання права власності на 1/2 частину майна та поділ майна в натурі та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання у зв'язку з припиненням шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю слід задовольнити частково. Розподіл судових витрат між сторонами суд присуджує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] задоволено на 12,73 % (43748,46 грн. х 100% : 343702,46 грн. = 12,73%), а її витрати пов'язані з розглядом справи становлять 12514,5 грн (1828,5 грн судовий збір та 12514,5 грн витрати за проведення судових експертиз), тому підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1593,09 грн судових витрат у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 12514,5х 12,73 % :100%). Приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] задоволено на 87,55 % ( 601805,46 грн. х 100% : 687404,92 грн. = 87,55%), а його витрати пов'язані з розглядом справи становлять 7590,00 грн (3654,00 грн судовий збір та 3936,00 грн витрати за проведення судової експертизи), тому підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6645,04 грн судових витрат у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( 7590,46х 87,55 % :100%).

Outcome: partial