Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що з вини відповідача [PERSON] відбулася ДТП, якою спричинено матеріальну та моральну шкоду позивачу, тому позивач просив стягнути з відповідача, як з особи яка винна в ДТП, на його користь матеріальні збитки, які складаються з 6008 гривень 19 копійок втраченої товарної вартості автомобіля (ВТВ), 2000 гривень - послуги адвоката, 700 гривень товарознавчі дослідження, моральну шкоду в сумі - 10000 гривень та судові витрати в сумі - 243 гривні 60 копійок. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився про час і місце повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 року близько 18-00 годин в м.Дніпропетровську по вул.Запорізьке шоссе, відповідач керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] зіткнувся із автомобілем «Кіа-ріо», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження № 068/13 від 17 грудня 2013 року про оцінку вартості матеріальної шкоди загальна сума завданої позивачу майнової шкоди, становить 47554 гривні 18 копійки, з якої втрачена товарна вартість дорівнює 6008,19 гривень, що підтверджується копією зазначено висновку, що міститься в матеріалах справи (а.с.7-10). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 22, 1187, 1188 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди": розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В даному випадку має місце взаємодія (зіткнення) двох автомобілів, тобто джерел підвищеної небезпеки, тому застосуванню підлягає саме норма ст.1188 ЦК України, і відповідальність повинна нести особа винна в спричиненні збитків, якою, згідно постанови суду від 14 листопада 2014 року є відповідач. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача втраченої товарної вартості автомобіля в розмірі 6008,19 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування коштів за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, суд приходить до наступного. Відповідно до п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, є витратами, пов'язаними з розглядом справи. У даній справі заяви про призначення експертизи сторонами не подавалися, експертиза не призначалася. Проведена позивачем оцінка майна не є судовою експертизою, тому витрати на її проведення не є витратами, пов'язаними з розглядом справи, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, які б підлягали відшкодуванню у даній справі, оскільки нормами діючого ЦПК України не передбачена компенсація витрат на правову допомогу, якщо ці витрати сплачені за правову допомогу надану сторонам поза межами судового розгляду. Вирішуючи вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволені позовних вимог у цій частині відмовити, позивачем не надано належних та достатніх доказів наявності на розміру такої шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial