Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. 18.09.2017 року провадження у справі відкрито. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 16.03.2017 року працівниками ПАТ «Харківгаз» було проведено огляд газового обладнання в домоволодінні, яке розташоване за адресою: с. Кашпурівка Первомайського району Харківської області, вул. Сахновщанська, б.13, абонент [PERSON] Під час огляду працівниками виявлено підозру на втручання в роботу газового лічильника, а саме: порушення цілісності конструкції лічильника газу типу Gallus-G-4, заводський номер 01063624. Даний факт правопорушення зафіксовано в [PERSON] про порушення № 288 від 16.03.2017 року, який засвідчений підписами представників ПАТ «Харківгаз» та [PERSON]. Причому жодних-претензій до даного [PERSON] не вказано, при цьому робітниками ПАТ «Харківгаз» було роз'яснено [PERSON] про можливість скористатися правом внести свої зауваження до акту, якщо такі є. Після складання акту лічильник було демонтовано та направлено до лабораторії ПАТ «Харківгаз» для проведення експертизи, про що складено протокол про демонтаж, в якому, також [PERSON] запропоновано зявитися та бути присутнім при проведенні експертизи 24.03.2017 року для участі. Засідання комісії з розгляду актів про порушення Зміївського відділення ПАТ «Харківгаз», про яке [PERSON] було повідомлено, відбулося у вказану дату з прийняттям рішення щодо проведення донарахування згідно вищезазначеного [PERSON] про порушення по особистому рахунку абоненту [PERSON] за наявність порушень п.1 гл.3 розділу ХI Кодексу ГРМ (несанкціонований втручання в роботу лічильника газу) за період з 28.10.2016 р. по 15.03.2017 р., у сумі 22 989,53 грн. У добровільному порядку зазначену суму відповідач сплатити відмовляється. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Харківгаз" збитки в сумі 22 989,53 грн., суму вартості робіт, повязаних з проведенням експертизи, демонтажу, транспортуванням та монтажем і встановленням нового лічильника газу в розмірі 2166,17 грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір 1600,00 грн. Представник позивача, [PERSON], в судовому засідання підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні повністю заперечували проти задоволення позову. Заперечення обґрунтували безпідставністю вимог та просили відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, сторона відповідача пояснила, що 15.03.2017 року відбулося випадкове пошкодження газового лічильника. Так, у вказану дату [PERSON] попросила свого співмешканця [PERSON] полагодити дах будинку над кухнею, оскільки він протікав. [PERSON] у сусіда взяв важку металеву драбину, аби зверху подивитися де протікає дах. Вказану драбину приніс до домоволодіння разом із сусідом [PERSON] та притулили до даху будинку. Коли [PERSON] почав лізти на драбину, шматки шиферу, яким був встелений дах, репнули та драбина накренилася вбік та впала. Падаючи, драбина зачепила лічильник газу, який знаходився на зовнішній стіні будинку, та пошкодила його, в результаті чого, почав витікати газ. При даній події присутніми були чотири людини: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] одразу почала телефонувати на № 104 та визвала аварійну службу, яка приїхала через певний проміжок часу. Працівником м. Первомайський Зміївського віддаленого територіального підрозділу ПАТ «Харківгаз» складено [PERSON] про відключення газоспоживаючих приладів від 15.03.2017 року. Наступного дня до оселі приїхали представники ПАТ «Харківгаз». Вони демонтували лічильник, оглянули його та упакували для направлення його на експертизу. Замість пошкодженого лічильника встановили інший з резервного фонду та опломбували його, про що складено протокол від 16.03.2017 року. Таким чином, сторона відповідача вважає, що в діях споживача не було несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, лічильник пошкоджено не навмисно, про що одразу повідомлено аварійну диспетчерську службу, виток газу перекрито, збитків позивачеві не спричинено. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Зокрема, встановлено судом та не оспорюється сторонами те, що відповідач у справі є абонентом Зміївського відділення ПАТ «Харківгаз» відповідно до типового договору розподілу природного газу та заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.7-13). 15.03.2017 року в домоволодінні [PERSON] за адресою: с. Кашпурівка Первомайського району Харківської області, вул. Сахновщанська, б.13 сталося пошкодження корпусу газового лічильника [PERSON], який знаходився знадвору на стіни будинку. Судом встановлено з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] той факт, що одразу ж після падіння драбини, яка зачепила газовий лічильник, його корпус було пошкоджено і відбувся виток газу. Так, у вказану дату [PERSON] попросила свого співмешканця [PERSON] полагодити дах будинку над кухнею, оскільки він протікав. [PERSON] у сусіда взяв важку металеву драбину, аби зверху подивитися де протікає дах. Вказану драбину приніс до домоволодіння разом із сусідом [PERSON] та притулили до даху будинку. Коли [PERSON] почав лізти на драбину, шматки шиферу, яким був встелений дах, репнули та драбина накренилася вбік та впала. Падаючи, драбина зачепила лічильник газу, який знаходився на зовнішній стіні будинку, та пошкодила його, в результаті чого, почав витікати газ. Виток газу саме 15.03.2017 року також підтвердила свідок [PERSON], яка є сусідкою відповідачки і яка відчула запах газу на вулиці, а після приїзду аварійної газової служби показала газовикам, де проживає відповідачка. Також свідки показали, що [PERSON] одразу викликала аварійну газову службу. На виклик приїхало двоє її працівників. З заявки № 163 (а.с.60) встановлено, що виклик здійснено 15.03.2017 року о 18-37 год., а прибуття відбулося 0 19-02 год. Представником служби [PERSON] складено акт про відключення газоспоживаючих приладів від 15.03.2017 року (а.с.32), а саме, встановлено заглушку на вводі. Другий працівник аварійної служби [PERSON] інженер з метрології, допитаний як свідок, показав, що, дійсно, 15.03.2017 року з адреси відповідачки надійшов виклик аварійної диспетчерської служби. Наступного дня він приїхав до домоволодіння відповідачки та оглянув газовий лічильник. Під час огляду працівниками виявлено підозру на втручання в роботу газового лічильника, а саме: порушення цілісності конструкції лічильника газу типу Gallus-G-4, заводський номер 01063624. Даний факт правопорушення зафіксовано в [PERSON] про порушення № 288 від 16.03.2017 року (а.с.15-16), який засвідчений підписами представника ПАТ «Харківгаз» та [PERSON]. Причому жодних-претензій до даного [PERSON] не вказано, при цьому робітниками ПАТ «Харківгаз» було роз'яснено [PERSON] про можливість скористатися правом внести свої зауваження до акту, якщо такі є. Після складання акту лічильник було демонтовано та направлено до лабораторії ПАТ «Харківгаз» для проведення експертизи, про що складено протокол про демонтаж, в якому, також [PERSON] запропоновано зявитися та бути присутнім при проведенні експертизи 24.03.2017 року для участі (а.с.14). Засідання комісії з розгляду актів про порушення Зміївського відділення ПАТ «Харківгаз», про яке [PERSON] було повідомлено, відбулося у вказану дату з прийняттям рішення щодо проведення донарахування згідно вищезазначеного [PERSON] про порушення по особистому рахунку абоненту [PERSON] за наявність порушень п.1 гл.3 розділу ІI Кодексу ГРМ (несанкціонований втручання в роботу лічильника газу) за період з 28.10.2016 р. по 15.03.2017 р., у сумі 22 989,53 грн. У добровільному порядку зазначену суму відповідач сплатити відмовляється. На проведення експертизи та засідання комісії відповідачка не прибула, проте, на думку суду, її присутність ніяким чином не вплинула би на їхні результати. Так, свідок [PERSON], який є інженером метрології, і який з іншими членами комісії проводив експертизу, показав, що для комісії не є обовязковою участь споживача на експертизі, комісія оглядає лічильник і тільки констатує його стан, зокрема, щодо цілісності відлікового механізму встановлено його механічне пошкодження корпусу (розбитий), інших пошкоджень немає, про що складено 24.03.2017 року [PERSON] № 186 та зроблено висновок про несанкціоноване втручання в газовий лічильник. Таким чином, суд робить висновок, що для експертної комісії не має значення причини пошкодження лічильника, значення має сам факт такого пошкодження з вини [PERSON], що само по собі становить таке порушення, як несанкціоноване втручання в роботу лічильника. Суд бере до уваги пояснення сторони відповідача, яка з цього приводу не заперечувала факту пошкодження лічильника, проте, з необережності. Згідно Рахунку на оплату вартості не облікованого (донарахованого) обєму природного газу від 25.04.2017 року, Акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості від 25.04.2017 року (а.с.19-20,22) з приводу виявленого порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, а саме: п.1 гл.3 розділу ХI Кодексу ГРМ виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок обєму необлікованого природного газу здійснюється за граничними обємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення, [PERSON] нарахована сума вартості не облікованого (донарахованого) об'єму на суму 22989,53 грн. Математичну правильність проведеного розрахунку сторона відповідача не оскаржувала. Відповідно до абз. 37 п.4 гл.1 розд.І Кодексу ГРМ несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора обєму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Відповідно до абз.5 п. 7.4 розд. VII Типового договору розподілу природного газу [PERSON] зобовязується не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У статті 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків міститься «заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі». Таким чином, заподіяння шкоди може породити цивільно-правове зобов'язання, де потерпілий виступає як кредитор, а заподіювач шкоди - як боржник. Проте, цього факту недостатньо. Необхідним є приєднання так званих «юридичних умов», які схожі на юридичні факти, але відрізняються від них за своєю сутністю і правовою природою. Юридичні умови - це обставини, які внаслідок припису цивільно-правової норми мають певне значення для виникнення, зміни тощо цивільних правовідносин, але безпосередньо не породжують їх і не тягнуть за собою трансформацій та не припиняють правові відносини. Отже особливість юридичних умов полягає у тому, що правові наслідки пов'язані з ними не прямо, а через проміжні ланки, які створюють сукупність умов для формування юридичного факту. За загальним правилом цивільна відповідальність за завдану майнову чи моральну шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірності дії заподіювача шкоди; негативного наслідку таких дій (шкоди); причинного зв'язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Таким чином, зобов'язання у зв'язку із завданням шкоди виникає за наявності трьох умов (крім наявності підстави виникнення - завдання шкоди), з яких дві мають об'єктивний характер і одна - суб'єктивний. У сукупності вони складають «генеральний делікт» за формулою: хто завдав іншому шкоди, зобов'язаний її відшкодувати. Відшкодування шкоди, заподіяної несанкціонованим втручанням в роботу лічильника газу, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України. Майнова шкода у розумінні ч.1 ст. 1166 ЦК України - це зменшення майнової сфери потерпілого в наслідок пошкодження чи знищення його майна або внаслідок порушення його особистих немайнових прав. Знищення або пошкодження предметів матеріального світу спричиняє майнову шкоду, грошове вираженні якої називається збитками. Термін «збитки» за своїм юридичним значенням, встановленим у ст. 22 ЦК України, вужчий за поняття «шкода», оскільки включає тільки реальні збитки і упущену вигоду, а вони відшкодовуються, як правило за наявності майнових відносин у грошовому вираженні. Збитки за своєю природою є неоднорідними та можуть складатися з двох частин. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене( упущена вигода). Неотримані потерпілим доходи складають його упущену вигоду. Тільки у такому розумінні складу збитків буде реалізований принцип повного відшкодування збитків, закріплений у ч. 2 ст. 22 ЦК України. Норма ЦК, що міститься у ЦК, про поняття, види і зміст збитків поміщена в розділі І «Основні положення» і є універсальною, оскільки терміном «збитки» законодавець оперує в усіх інститутах цивільного права, у тому числі при застосуванні норм про власність, юридичних осіб, відшкодування недоговірної шкоди тощо. Шкода в деліктних зобов'язаннях не тільки є обов'язковою умовою відповідальності, а й виступає як її міра. Значення шкоди в деліктних зобов'язаннях залежить від їх цільового призначення, яке полягає в усуненні майнових наслідків правопорушення, відновлення майнової сфери потерпілого в тому стані ( до того рівня у вартісному вираженні), в якому він знаходився до завдання йому шкоди. Ця мета досягається , якщо завдана шкода буде відшкодована в повному обсязі. Обов'язковою підставою деліктної відповідальності є протиправність поведінки заподіювача шкоди. Делікті зобов'язання гуртуються на принципі генерального делікту, згідно з яким кожному забороняється завдавати шкоди майну чи особі. Отже, будь-яке завдання шкоди іншій особі вважається протиправним, якщо особа не уповноважена на це. При цьому слід урахувати, що для права мають значення лише ті людські дії чи бездіяльність, що, виражають волю людини, втілюються у її вчинках. Вольова дія (чи бездіяльність) людини завжди припускає наявність конкретної мети в її свідомості, що й визначає спрямованість її волі, яка виражається в тому чи іншому вчинку. Для притягнення особи до відповідальності необхідно, аби її дія була протиправною. Протиправність звичайно визначається як суперечність поведінки вимогам норми права з одночасним порушенням суб'єктивного права іншої особи. Протиправність є юридичним вираженням шкідливості дій (бездіяльності) правопорушника. Ці дії є шкідливими (суспільно небезпечними), тому що посягають на визначений інтерес, і протиправними тому, що порушують правову охорону цього інтересу. Необхідною умовою відповідальності за завдання шкоди, є причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. Насамперед треба виходити з того, що причинний зв'язок виражає обумовленість одного явища іншим. Протиправною поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана з цією шкодою. Наявність непрямого (опосередкованого) зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою означає, що така поведінка лежить за межами конкретного випадку, а отже, і за межами юридично значущого причинного зв'язку Із цього випливає, що відповідальність за наслідками, які настали, можлива лише тоді, коли вони були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов'язані з ним внутрішнім необхідним зв'язком, є лише мотивом, але не причиною наслідків, які настали. Для встановлення причинного зв'язку слід довести, що : протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювача шкоди. Під виною у зобов'язанні відшкодування шкоди мається на увазі негативне психічне ставлення деліктоздатної особи до її протиправної поведінки і її наслідків. Вина можлива у формі умислу або необережності. Умисел означає що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій, передбачала їх негативні наслідки та бажала настання шкоди. Необережність може бути грубою або простою. Груба необережність - це недотримання елементарних вимог обачливості, відсутність передбачливості, якої можна вимагати від пересічної людини. Проста необережність - це недотримання високих вимог, які ставляться до так званого «доброго господаря». Так, частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, стаття встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. У деліктних зобов'язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявністю вини заподіювача шкоди. В ухвалі від 15.01.2014 р. за справою № 6-3249св 13 ВССУ прямо підкреслив, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відшкодовує шкоду особа, яка її завдала. Суд має точно встановити особу заподіювача шкоди та підстави її відшкодування. Суб'єктом у зобов'язання з відшкодування шкоди, за загальним правилом можуть бути будь-які учасники цивільних відносин. Разом з тим боржником (особою, зобов'язаною відшкодувати шкоду) може бути лише дієздатна фізична особа, юридична особа, держава або інше соціально - публічне утворення. У разі, коли охоронні правовідносини відшкодування шкоди є одночасно правовідносинами цивільно-правової недоговірної відповідальності, боржником у них може бути лише деліктоздатна особа або соціально-публічне утворення. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення збитків, які завдані ПАТ «Харківгаз» Зміївське відділення, розмір відшкодування яких розраховано позивачем відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 щодо порядку донарахування обєму та обсягу приробного газу у разі виявлення порушень споживачем за період з 28.10.2016 р. по 15.03.2017 р. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об'єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Судом навмисного втручання в роботу лічильника газу у діях відповідача не встановлено, оскільки показаннями допитаних свідків зясовано, що між пошкодженням лічильника та перекриттям газопроводу часовий відтинок дуже невеликий, а доказів того, що відповідачка нібито протягом невизначеного часу не санкціоновано відбирала газ стороною позивача не надано. Також, позивач не звернув уваги на те, що система опалення в будинку відповідачки не працює, а в приміщенні є тільки газова плита. Отже, судом встановлено вину відповідачки у пошкодженні газового лічильника з необережності, а спричинення збитків за несанкціонований відбір газу у відповідності до цивільного законодавства позивачем і матеріалами справи не доведено, в той час, як відсутність хоча б однієї складової частини цивільного правопорушення, потрібної закону для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, унеможливлює відповідальність відповідача. Суд вважає, що покладення на споживача газу обов'язку відповідати за обставини, яких не було у минулому, до випадкового пошкодження газового лічильника, за відсутності наявності реальних збитків чи упущеної вигоди, відсутністю жодних письмових доказів на підтвердження будь-яких обставин, що можуть документально підтвердити обставини несанкціонованого відбору газу, порушує базові принципи цивільного законодавства, в тому числі, справедливість, добросовісність та розумність сторін. Посилання сторони позивача на те, що споживач не звернувся до постачальника письмово про пошкодження лічильника, а це дає повне право позивачеві здійснити нарахування необлікованого обєму газу за 6 місяців, судом з вище наведених підстав до уваги не береться. Суд встановив, що відповідачка звернулася до відповідача у телефонному режимі одразу після необережного пошкодження лічильника, оскільки в той же момент стався виток газу, а представники рятувальної бригади замість того, щоб розяснити споживачеві про можливість звернутися до ПАТ «Харківгаз» в порядку пункту 13 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС з метою не проводити донарахування не облікованого обєму газу. Суд вважає, що відповідачка вчасно повідомила позивача про аварійну ситуацію з її лічильником і пункт 13 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС в частині письмового повідомлення не є імперативною нормою в конкретних даних правовідносинах, оскільки повідомлення все-таки було, воно було своєчасне, тобто до виявлення, нібито, порушення представником Оператора ГРМ. Останній провів перевірку лише за вказівкою аварійної диспетчерської служби, яку повідомив про виток газу сам [PERSON]. Тому, оскільки наявність збитків позивачем не доведено, суд дану позовну вимогу задовольнити не може. Стосовно стягнення сум вартості робіт, повязаних з проведенням експертизи, демонтажу, транспортуванням та монтажем і встановленням нового лічильника газу в розмірі 2166,17 грн. суд може зазначити, що ця вимога підлягає задоволенню, оскільки ці витрати позивачем доведені і підтверджені розрахунком (а.с.21). Судові витрати з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті згідно ст. 141 ЦПК України, тобто, відповідно до пропорційності задоволених вимог, а саме, у сумі 137,78 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial