Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР, в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (загальною площею 44,0 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., яка складається з 2 (двох) кімнат), за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (код ЄДРПОУ 36799749), винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], індексний номер: 31797154 від 10.10.2016 р., номер запису про право власності 16826454, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1050791763101, стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по ? частині з кожного. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перереєстрацію спірної квартири було вчинено неправомірно з порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та Закону України «Про охорону дитинства». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що 21 грудня 2006 року між позивачем та ВАТ «Кредобанк» було укладено споживчий валютний кредитний договір № Ф2084/12-06. На забезпечення вказаного кредитного договору 21.12.2006 року позивачем було укладено з ВАТ «Кредобанк» договір іпотеки. Предмет іпотеки: квартира за адресою: [ADDRESS], що перебувала у власності позивача. У 2010 році ВАТ «Кредобанк» на підставі договору, відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредекс Фінанс», та 12.04.2011 року ВАТ «Кредобанк» відступило право вимоги за іпотечним договором ТОВ «Кредекс Фінанс», відповідно до Договору про відступлення прав за Іпотечним договором, про що позивачу було невідомо. 20.10.2016 року позивачу стало відомо, що 07.10.2016 року ПН КМНО [PERSON]за заявою ТОВ «Кредекс Фінанс» було здійснено державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «Кредекс Фінанс». На думку представника позивача, при зверненні стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ТОВ «Кредекс Фінанс» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] і відповідної реєстрації зазначеного права, відповідачами були порушені вимоги Закону України «Про іпотеку» щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, та не дотримані вимоги Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 № 1127. Вважає, що порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому що спірна квартира загальною площею 44.0 кв.м. є єдиним житлом позивача, де постійно проживає вона та її малолітня дитина, та своєї згоди на відчуження спірної квартири ТОВ «Кредекс Фінанс» не давала. Представник позивача посилався, що відповідачами порушено вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та Закону України «Про охорону дитинства», так як на час перереєстрації в спірній квартирі була зареєстрована малолітня дитина, також відповідачами порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки на момент проведення оцінки відчужуваної квартири відповідач ТОВ «Кредекс Фінанс» не був її власником та діяв без жодного доручення тодішнього власника квартири. Оцінка майна проводилась без фактичного доступу до предмета оцінки, наслідком чого, ціну спірної квартири занижено майже у 2 рази від ринкової. Відповідач - ПН КМНО [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, власних міркувань щодо позовних вимог не надав, однак, на вимогу суду надав копії усіх документів, на підставі яких було зареєстровано право власності ТОВ «Кредекс Фінанс» на спірну квартиру. Представник відповідача ТОВ «Кредекс Фінанс» позовні вимоги не визнав і надав суду письмові заперечення, згідно з яких вважає дії нотаріуса законними і такими, що відповідають нормам Закону України «Про іпотеку». В частині дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті» пояснила, що на думку ТОВ «Кредекс Фінанс» норми даного закону поширюються виключно на випадки примусового звернення стягнення на іпотечне майно за рішеннями судів і має поширюватися виключно на органи примусового виконання таких рішень. Стосовно права користування предметом іпотеки малолітньою особою представник ТОВ «Кредекс Фінанс» зазначила, що при укладенні іпотеки дитина в квартирі зареєстрована не була і для вчинення реєстраційної дії нотаріус не був зобов'язаний отримувати згоду органів опіки та піклування. Щодо заявлених порушень при проведенні оцінки представник відповідача зазначив, що на його думку, оцінка була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства. Також вважав, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, та оскільки позивач оскаржує дії нотаріуса, який діяв як реєстратор, то позивач, на її думку, повинен був звертатися за захистом своїх порушених прав до адміністративного суду. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що 21.12.2006 року між позивачем та ВАТ «Кредобанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті № Ф2084/12-06. На забезпечення вказаного кредитного договору позивачем було укладено з ВАТ «Кредобанк» договір іпотеки № 2438 від 21.12.2006 року. 06.10. 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2084/12-06 від 21.12.2006 року. 12.04.2011 року між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права за іпотечним договором. Відповідно до інформаційної довідки №70164082, 10.10.2016 року ПН КМНО [PERSON] було прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31787154, яким зареєстровано право власності ТОВ «Кредекс Фінанс» на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], виникло у ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору іпотеки серія та номер 2438 від 21.12.2006 року, акту оцінки, договору про відступлення права за іпотечним договором, серія та номер 839 від 12.04.2011 року. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що повідомлення від ТОВ «Кредекс Фінанс» про відступлення прав за іпотечним договором № 2438 від 21.12.2006 року позивач не отримувала, докази направлення такого повідомлення суду не надано. Судом встановлено, що відступлення права вимоги на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» було здійснене 06.10.2010 р. та відступлення прав за іпотечним договором було здійснено 12.04.2011 року без згоди іпотекодавця, чим порушено вимоги ст. 24 Закону України «Про іпотеку»; відомості про відступлення прав за іпотечним договором не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку. 25.12.2015 року Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під № 1127, діючий на момент перереєстрації відповідачем права власності. Відповідно п.9 Порядку державної реєстрації, разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, згідно п. 10 . З поданих оригіналів або копій (у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 9 цього Порядку) документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа субєкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв. П. 61 Порядку державної реєстрації передбачено Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Згідно п. 57 того ж Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Таким чином, при реєстрації права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» нотаріус повинен був дослідити документи, що підтверджують права ТОВ «Кредекс Фінанс», зокрема, іпотечний договір, та договір про відступлення права вимоги за відповідним іпотечним договором, відповідність форми та змісту цих документів вимогам законодавства, а також дотримання процедури встановленої ст.35 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з документів, наданих відповідачем ПН КМНО [PERSON], перереєстрацію права власності ним було здійснено на підставі: копії договору про відступлення права за іпотечним договором номер 839 від 12.04.2011 року, копії окремих сторінок висновку про вартість майна від 06.10.2016 року, повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 16.02.2016 року, та поштового повідомлення про вручення від 26.02.16 року. Дослідивши вказані документи судом встановлено, що надані нотаріусом копії сторінок про відступлення права за іпотечним договором від 12.04.2011 року не надають можливості встановити, що ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права вимоги за іпотечним договором № 2438 від 21.12.2006 року, так як відомості про відступлення права вимоги за іпотечним договором не було зареєстровано у Державну реєстрі іпотек у встановленому законодавством порядку відповідно до до ч.3 ст.24 Закону України "Про іпотеку" Відповідно до інформаційної довідки № 70164082 у державному реєстрі прав та їх обтяжень відсутні відомості про реєстрацію договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Зокрема, в графі «Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.» наявна інформація лише про реєстрацію обтяжень - 4293573, 26.12.2006 р. - за іпотечним договором з ВАТ «Кредобанк». Таким чином, нотаріусом при реєстрації права власності не було дотримано п. п. 57 та 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під № 1127, зокрема, не було досліджено відповідність документів про перехід прав до ТОВ «Кредекс Фінанс» на відповідність вимогам щодо реєстрації у Державному реєстрі іпотек, та письмовому повідомленню позивача про відступлення прав за Договором іпотеки. Відсутність копії Договору іпотеки від 21.12.2006 р., у наданих нотаріусом копіях документів, на підставі яких було зареєстровано право власності ТОВ «Кредекс Фінанс» на спірну квартиру доказує, що цій документ не досліджувався нотаріусом, та не надана оцінка тому, що Договір іпотеки укладався в забезпечення виконань зобовязань по наданому споживчому кредитному договору в іноземній валюті. Крім того, судом встановлено, що серед документів, які подавались нотаріусу для реєстрації права власності відсутнє підтвердження надсилання позивачу вимоги в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, при наявності повідомлення про вручення поштового відправлення, відсутній опис вкладення у таке поштове відправлення, що не дає можливості з'ясувати, що саме було відправлено, і отримано позивачем. Таким чином, нотаріусом при реєстрації права власності не було дотримано п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під № 1127 зокрема було зареєстровано право власності за відсутності документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Крім того, на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредекс Фінанс» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири. З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 44,0 кв.м., в матеріалах справи наявні докази, що дане майно використовується позивачем як місце постійного проживання іпотекодавця та його малолітньої доньки, у власності позивача не знаходилося інше нерухоме житлове майно, згоду на звернення стягнення позивач не давала, то суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно статті 16 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до п.п. 1.9, 1.10 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання. Відповідно до довідки ЖЕК, в квартирі за адресою [ADDRESS] на момент відчуження була зареєстрована та проживала малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Попри те, що станом на 07.10.2016 року малолітній дитині належало майнове право (право користування) спірною квартирою, ПН КМНО [PERSON] не витребував і не мав в своєму розпорядженні ні довідку про склад сім'ї ні дозвіл органу опіки та піклування на переоформлення права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно ст. ст. 10, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. На момент проведення оцінки відчужуваної квартири відповідач ТОВ «Кредекс Фінанс» не був її власником та діяв без жодного доручення тодішнього власника квартира. Оцінка майна проводилась без фактичного доступу до предмета оцінки. Крім того, висновок про вартість спірної квартири у розмірі 388\~500 грн. не відповідає дійсній ринковій вартості квартири. Суд не погоджується з запереченнями представника ТОВ «Кей-Колект» щодо того, що Позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права. Так, в силу положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено що, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Верховним Судом України у Постанові від 14 червня 2016 року у справі № 826/4858/15, реєстраційний номер судового рішення в ЄДР судових рішень 59205451 зроблено висновок, що дана категорія спорів не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, тоді як обставини справи підтверджені певними належними та допустимими засобами доказування. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Стосовно залучення позивачем у якості відповідача приватного нотаріуса КМНО [PERSON], суд вважає за необхідне зазначити наступне. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичною вірогідності. Нотаріус не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають із цих відносин. Процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі позову відсутня. Державну реєстрацію права власності було здійснено нотаріусом відповідно до норм Цивільного кодексу України, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та інших законів та підзаконних нормативних актів. Аналогічна позиція висловлена в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.12.2007 року у справі №6-16344св07, Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Тому, аналізуючи зазначене, нотаріус\~\~[PERSON] має виступати в даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, та позовні вимоги в частині стягнення 1/2 частини судових витрат на користь позивача, задоволенню не підлягають.\~ Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial