Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.10.2007 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Добряк» та ВАТ «[PERSON] Аваль», яке змінило своє найменування на ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено кредитний договір № 010/08-11/9082 про відкриття кредитної лінії у сумі 2075300,00 грн. строком до 11.10.2017 р. зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами. Кредитні кошти буди надані позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Добряк». З метою забезпечення виконання зобовязань між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02-07/1-2-158 та № 12/02-07/1-2-159 від 15.10.2009 р., відповідно до яких поручителі несуть повну солідарну відповідальність за виконання усіх зобовязань позичальника за договором. У звязку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивач звернувся до суду і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.05.2013 р., яке залишено без змін постановою Верховного Суду України від 08.10.2014 р. стягнуто солідарно заборгованість, яка склалася станом на 18.10.2012 р.: 1652266,98 грн. заборгованість за тілом кредиту, 138652,80 грн. заборгованість за відсотками; 10928,32 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 5326,07 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, останній діє до повного погашення позичальником заборгованості за договором (заборгованості, процентів, комісій, штрафів та пені, відшкодування витрат та збитків кредитора). Згідно із п. 3.5 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з процентної ставки, встановленої договором, на залишок фактичної заборгованості за кредитом з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредиту. Нарахування та сплата процентів за користування кредиту здійснюється щомісяця за фактичне число календарних днів користування кредитом. Станом на 14.03.2016 р. позивач не здійснив погашення заборгованості за тілом кредитом, а тому банк має право вимагати повернення нарахованих процентів, які станом на 14.03.2016 р. становлять 1124986,16 грн. за період з 28.10.2012 р. по 14.03.2016 р. Відповідно до п. 10.2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, за кожен день прострочки. В період з 29.10.2012 р. по 14.03.2016 р. позичальнику нарахована пеня в сумі 1637355,05 грн., яка складається з: 796254,98 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 841100,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. За невиконання зобовязань, передбачених п. 6.5 кредитного договору позичальнику відповідно до п. 10.4 кредитного договору нараховано штраф у сумі 5400,00 грн. Позивач просить стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/08-11/9082 від 12.10.2007 р. в сумі 2767741,21 грн., яка складається з наступного: 1124986,16 грн. заборгованість за відсотками; 796254,98 грн. - пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту; 841100,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 5400,00 грн. штраф. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/08-11/9082 від 12.10.2007 р. в сумі 2767741,21 грн., яка складається з наступного: 1124986,16 грн. заборгованість за відсотками; 796254,98 грн. - пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту; 841100,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 5400,00 грн. штраф. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідачів - товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON], [PERSON] у судовому позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та застосувати у справі позовну давність. Вказує, що вимоги про дострокове повне погашення заборгованості були надіслані на адресу ТОВ «Добряк» 12.07.2012 р. та 03.08.2012 р., що свідчить про зміну позивачем умов кредитування в частині строку виконання зобовязань з повернення кредиту та процентів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.05.2013 р. стягнуто з відповідачів на користь позивача достроково суму боргу за кредитним договором. В даній справі банк звернувся до суду з позовом 12.03.2016 р., хоча мав звернутися 20.08.2012 р., тобто з пропущенням строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, серед іншого, укладення договорів та інших правочинів. Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а також інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)\~припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.10.2007 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Добряк» та ВАТ «[PERSON] Аваль», яке змінило своє найменування на ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено кредитний договір № 010/08-11/9082 про відкриття кредитної лінії у сумі 2075300,00 грн. строком до 11.10.2017 р. зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами. Кредитні кошти буди надані позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Добряк». З метою забезпечення виконання зобовязань між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 12/02-07/1-2-158 та № 12/02-07/1-2-159 від 15.10.2009 р., відповідно до яких поручителі несуть повну солідарну відповідальність за виконання усіх зобовязань позичальника за договором. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ч.2 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, зокрема, в постанові від 06.07.2016 року (справа № 6-1047цс16). Судом встановлено, що п. 3.5 кредитного договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з процентної ставки, встановленої цим договором, на залишок фактичної заборгованості за кредитом з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредиту. Нарахування та сплата процентів за користування кредиту здійснюється щомісяця за фактичне число календарних днів користування кредитом. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, останній набуває чинності з дати його укладенні і діє до повного погашення позичальником заборгованості за цим договором (заборгованості, процентів, комісій, штрафів та пені, відшкодування витрат та збитків кредитора). Оскільки відповідач після ухвалення рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.05.2013 року продовжує користуватися наданим кредитом, виходячи із положень погодженого сторонами кредитного договору, який не суперечить вимогам ч. 1 ст. 1048 ЦК України, нарахування банком процентів до дня фактичного повернення позики є правомірним. Щодо заявленого відповідачами клопотання про пропуск позивачем строку позовної давності, то суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 256, 257, ч.1 і п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.05.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду від 04.11.2013 р. та постановою Верховного Суду України від 08.10.2014 р. задоволено позов ПАТ «[PERSON] Аваль» до ТОВ «Добряк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з [PERSON] згідно з договором поруки від 15.10.2009р., та ТОВ «Добряк» на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором від 12.10.2007 року №010/08-11/9082 у розмірі 1807175 грн.17коп. з урахуванням сум, стягнутих солідарно з ТОВ «Добряк» та [PERSON] Стягнуто солідарно з [PERSON] згідно з договором поруки від 15.10.2009р., та ТОВ «Добряк» на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором від 12.10.2007 року №010/08-11/9082 у розмірі 1807175грн.17коп. з урахуванням сум, стягнутих солідарно з ТОВ «Добряк» та [PERSON] Стягнуто з ТОВ «Добряк», [PERSON], [PERSON] судові витрати у сумі по 1073 грн. з кожного. Відповідно до означеного рішення заборгованість була нарахована банком станом на 18.10.2012 р. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, новий строк перебігу позовної давності для банку в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами, розпочався з дати набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.05.2013р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду від 04.11.2013 р., тобто 04.11.2013 р. У звязку із цим строк звернення до суду із означеним позовом не пропущено. Також суд не бере до уваги посилання відповідачів на те, що у звязку із направленням 12.07.2012 р. та 03.08.2012 р. на їх адресу вимог про дострокове повне погашення заборгованості, відбулася зміна позивачем умов кредитування в частині строку виконання зобовязань з повернення кредиту та процентів, оскільки в даному випадку йдеться не про дострокове погашення заборгованості, а про стягнення заборгованості по відсотках, нарахованих з 28.10.2012 р. у звязку із неповерненням позичальником кредитних коштів, а також штрафу, пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та відсотків. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача відсотків за користування кредитом за період з 28.10.2012 р. по 14.03.2016 р. у сумі 1124986,16 грн., суд виходить з наступного. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-272цс16 від 29.06.2016 р., поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з пункту 3.5 кредитного договору, сторони встановлюють, що нарахування та сплата процентів за користування кредитом по договору здійснюється щомісяця за фактичне число календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у місяці та році. Згідно із п. 3.6 кредитного договору, позичальник зобовязаний щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих процентів № 206811562 в ХОД «[PERSON] Аваль» не пізніше останнього робочого дня кожного місяця шляхом перерахування позичальником коштів платіжним дорученням з поточного рахунку, а у випадку повного погашення кредиту не пізніше дня такого погашення. П. 2.2 договорів поруки № 12/02-07/1-2-158 та № 12/02-07/1-2-159 від 15.10.2009 р. передбачено, що сторони договору встановлюють, що поручитель бере на себе на добровільних засадах зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, строки, та у випадках, передбачених кредитним договором. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі по сплаті відсотків боржник повинен був здійснювати не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, а за договорами поруки поручителі поручилися сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, строки, та у випадках, передбачених кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що порука в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 28.10.2012 р. по 22.10.2015 р. є припиненою у звязку із пред'явленням банком вимог до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини зобовязання щодо сплати відсотків. Поручителі несуть солідарну відповідальність із боржником за несплату відсотків за користування кредитними коштами за період з 22.10.2015 р. по 22.03.2016 р., а тому слід стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за заборгованість за відсотками за період з 22.10.2015 р. по 22.03.2016 р. у сумі 151916,06 грн. (1283503,28 грн. 1131587,22 грн.). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк» на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за відсотками за кредитним договором № 010/08-11/9082 від 12.10.2007 р. в сумі 1124986,16 грн.; в тому числі солідарно з [PERSON] за період з 22.10.2015 р. по 22.03.2016 р. в сумі 151916,06 грн.; в тому числі солідарно з [PERSON] за період з 22.10.2015 р. по 22.03.2016 р. в сумі 151916,06 грн. За невиконання зобовязань, передбачених п. 6.5 кредитного договору позичальнику відповідно до п. 10.4 кредитного договору нараховано штраф у сумі 5400,00 грн., який підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. Відповідно до п. 10.2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, за кожен день прострочки. Шодо вимог банку про стягнення пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків, то у звязку із заявленням відповідачами вимоги про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» пеню за несвоєчасне повернення тіла кредиту у сумі 545166,10 грн. за період часу з 22.03.2015 р. по 14.03.2016 р.; та пеню за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 584712,06 грн. за період часу з 22.03.2015 р. по 14.03.2016 р.; стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк», [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» пеню за несвоєчасне повернення тіла кредиту у сумі 545166,10 грн. за період часу з 22.03.2015 р. по 14.03.2016 р.; та пеню за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 584712,06 грн. за період часу з 22.03.2015 р. по 14.03.2016 р. При розподілі судових витрат, суд виходить із принципу пропорційності задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 2767741,21 грн., та задоволено на суму 2260264,32 грн., тобто на 81,66 % (2260264,32х100:2767741,21). Таким чином з відповідачів слід стягнути на користь позивача 33902,06 грн. судового збору (41516,12 грн.х81,66:100), тобто по 11300, 68 грн. з кожного.

Outcome: partial