Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.10.2016 р. звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «УПРАВ-ДОМ», в якому просить визнати недійсним Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між [PERSON] та ТОВ «УПРАВ-ДОМ» від 02.10.2014 р.; визнати недійсним Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між [PERSON] та ТОВ «УПРАВ-ДОМ» від 02.10.2014 р. та стягнути з ТОВ «УПРАВ-ДОМ» на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та судові витрати. Посилається в позові на те, що 02.10.2014 р. між позивачем [PERSON] та ТОВ «УПРАВ-ДОМ» було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Також 02.10.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач вказує, що зазначені вище договори не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують права позивача, а тому підлягають визнанню судом недійсними. Вважає, що порушені права позивача, як споживача на отримання якісних послуг від виконавця ТОВ «УПРАВ-ДОМ», а всі спроби позивача мирно врегулювати конфлікт, що виник, відповідач ігнорував. Недійсність договорів між позивачем та відповідачем про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.10.2014 р. підтверджується наступними обставинами. Оспорюваний договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення не містять деяких істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Договір по надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 02.10.2014 р. не містить положень щодо загальної вартості послуг у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядку перерахування розміру плати за житлово-комунальні послуги, згідно п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядку обслуговування мереж та розподілу повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту), згідно п. 10 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядку здійснення ремонту у відповідності п. 12 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, позивач вважає, що у вищезазначеному договорі невірно визначено порядок вимірювання обсягів наданих послуг, згідно п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки відповідним положенням цього Договору не конкретизовано дані щодо встановлених у квартирі лічильників, тобто відсутня характеристика засобів обліку води і теплової енергії. Фактично унеможливлює регулювання порядку вимірювання обсягів наданих послуг. До того ж, така істотна умова як предмет Договору (п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») не відповідає дійсності. Зокрема, п. 3 Договору, що визначає характеристику об'єкта надання послуг, фіксує опалювальну площу квартири в розмірі 86,10 кв. м., в той час як фона фактично складає 77,3 кв. м. Так, Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладений між позивачем та відповідачем 02.10.2014 р. не містить деяких істотних умов, передбачених чинним законодавством, а отже підлягає визнанню судом не дійсним. Оспорюваний Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення від 02 жовтня 2014 року містить посилання на неіснуючий Додаток до Правил та положення самого Договору. Так, п.п. 3 п.5 Договору закріплює наступне: «...порядок нарахування додатково вказується у п.п. 3.3.4. Договору», у той час як п. 3 даного договору містить лише 2 підпункти, а зазначений п.п.3.3.4. відсутній. Крім цього, у декількох пунктах Договору закріплені відсильні норми, відсилають до Додатку 1, Додатку 2, Додатку 3 Правил (п.15, п.п.5 п.16, п.27, п.29), яких не додано до Договору. Пунктом 15 Договору встановлено, що у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання або з перервами, що перевищують встановлену згідно з Додатком 1 Правил тривалість, виконавець здійснює перерахунок розміру оплати. Посилання на цей Додаток міститься також у п.п.5 п.16 Договору. Посилання на Додаток 2 (акт-претензія) та Додаток 3 (журнал реєстрації актів-претензій) до Правил містять положення п.п.27, 29 Договору. Втім, жодні Правила не є невід'ємною частиною даного Договору, навіть якщо відповідачем мався на увазі Додаток 1 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», то Додаток 1 до Правил було виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України 51 від 17.02.2010 року. Отже, оспорюваний Договір містить посилання на законодавство, що на момент його підписання втратило чинність. В п. 4 Договору характеристика засобів обліку води не відповідає дійсності і не заповнена на момент його підписання. Засоби обліку знаходяться в спеціально обладнаних шафах у коридорах будинку, причому такі шафи постійно зачинені на ключ, доступ до яких є лише у представників ТОВ «УПРАВ-ДОМ». Оскільки обладнання перебуває під контролем виконавця, у Споживача відсутня можливість доступу до таких засобів. Між тим, у Договорі, а саме в п. 17.5., зазначено, що Споживач зобов'язаний забезпечити цілісність квартирних засобів обліку води і теплової енергії та не втручатися в їх роботу. Таким чином, п. 17.11. Договору має дискримінаційний характер, адже фактично закріплює обов'язок шкодування вартості робіт Споживачем у разі встановлення факту несанкціонованого втручання в роботу засобів обліку води і теплової енергії, вказаний спосіб відповідач намагається перекласти відповідальність за забезпечення цілісності засобів обліку на Споживача, попри те, що за положеннями Типового договору Виконавець зобов'язаний контролювати встановлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. В п.п. 3 п.5 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення не зрозуміло для позивача прописаний тариф з централізованого опалення, вказано, що порядок нарахування додатково вказується у п.3.3.4 Договору. Втім, п.3.3.4 Договору містить лише формулу зі всіма невідомими, фактично споживач не має можливості проконтролювати вірність нарахування Відповідачем оплати за послуги з централізованого опалення, оскільки до договору не внесена навіть загальна опалювальна площа квартир, на які ведеться комерційний облік по теплопункту. Відповідно, самостійно розрахувати належну до сплати вартість за послуги з централізованого опалення з метою перевірки достовірності зазначених у рахунках на оплату сум, позивач не може. Також вищевказаний договір не містить жодних адрес, номерів телефонів аварійних та ремонтних служб, а також контролюючих органів, які відповідно до законодавства здійснюють контроль за дотриманням правил надання з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, попри те, що Типовою формою договору, затвердженою постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, передбачено зазначення у Договорі вказаної інформації. Також, пп.15 п.19 Договору, передбачає обов'язок відповідача проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) поживання, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному цим Договором. Також позивач просив звернути увагу на те, що позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про здійснення перерахунку у зв'язку з тим, що послуги не були надані, проте й досі такий перерахунок не проведений та відповідно до у мов оспорюваного Договору, споживач позбавлений можливості будь-яким чином вплинути на відповідача за невиконання зазначеного обов'язку. Також зазначає, що відповідно до п. 25 Договору, представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. Однак, жодного строку, протягом якого представник Відповідача повинен з'явитися до споживача, Договором не визначено. Також зазначає, п.п.2 п. 21 Договору, визначено, що у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема зниження їх кількісних та/або якісних показників Відповідач несе відповідальність шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт у розмірі, встановленому законодавством, 0,01 відсотків місячної плати за послугу за кожну добу її ненадання. При цьому, відповідальність споживача за несвоєчасну оплату послуг визначена у формі сплати пені в розмірі 0,1 відсотка від простроченої суми. Тому, оспорюваний Договір про надання послуг з реалізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не містить дієвого механізму перерахунку розміру плати, чим порушує права споживача житлово-комунальних послуг. Також, позивач в позовній заяві посилається на те, що невиконання умов Договору відповідачем проявляється також у тому, що на прохання позивача змінити умови Договору він отримав відмову, чим відповідач порушив вимоги пп.12 п. 16 Договору. Крім того, позивач звертався до виконавця на підставі пп.7 п.16 Договору з пропозицією зменшити розмір плати за послуги, що підтверджується заявами від 28.01.2016 року. Позивач вказує, що мало місце ненадання послуг відповідачем в порушення зобов'язань, взятих ним на себе за цим Договором, про що відповідач був належним чином повідомлений позивачем. На підтвердження цього просив врахувати, що 16.02.2016 року позивачем було подано заяву, зареєстровану за вих. № 59 від 16.02.2016 року, про невірне нарахування оплати за комунальні послуги за січень 2016 року у зв'язку з фактичним ненаданням послуг до 19.01.2016 року. На дану заяву надійшла відповідь від «УПРАВ-ДОМ» № 171 від 09.03.2016 року, якою Позивачу було неправомірно відмовлено в задоволенні його заяви. Також оспорюваний Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій містить положення, що не відають дійсності та чинному законодавству. Більше того, згідно п.26 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.10.2015 року, ціни та тарифи на житлово-комунальні послуги встановлюються рішенням місцевих органів влади. У TOB «УПРАВ-ДОМ» відсутні будь-які погодження встановлених тарифів, рішення чи інші документи, які би підтверджували правомірність нарахування тарифів за надані послуги. Звертає увагу суду також на п.7 даного Договору, де закріплено, що плата вноситься на розрахунковий рахунок вказаний Виконавцем у розділі»Реквізити сторін» даного Договору. У Розділі «Реквізити сторін» вказано п/рах [NUMBER], проте квитанції на оплату послуг містили п/рах [NUMBER]. Реквізити Отримувача коштів не співпадають, а отже позивача було введено в оману щодо порядку оплати наданих послуг та отримувача коштів, сплачених за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 11 цього Договору передбачені обов'язки споживача (позивача), п.п. 3 якого передбачений обов'язок одночасно із даним договором укласти із Виконавцем Договір про надання послуг консьєржа, водночас, в Типовому договору такий обов'язок відсутній. Тому покладення відповідного обов'язку, на переконання Позивача, є неправомірним та необгрунтованим. Отже, вищенаведене свідчить про протиправність укладеного Договору надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачем у зв'язку з чим просить суд визнати його недійсним. Також звертає увагу суду на те, що право власності позивача на квартиру [ADDRESS] 18.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 18.01.2016 року. Квитанція на оплату послуг №015660 на суму 12621,95 грн. отримана позивачем у грудні 2015 року та рахунок-фактура №СФ-12301 датована 28.12.2015 року за період з 02.10.2014 року по 30.11.2015 року. При цьому послуги, за які відповідач вимагав оплати, не надавалися - гарячої води і досі немає, постійне електропостачання організовано тільки в серпні 2016 року. З огляду на викладене, суми, зазначені у вищевказаних платіжних документах, які позивач передчасно сплатив, за деякі послуги мають бути перераховані відповідачем, а за деякі - взагалі повернені. Оскільки до моменту набуття позивачем права власності на квартиру, витрати на обслуговування будинку, інші витрати несе забудовник. Позивач зазначає, що відповідач своїми протиправними діями порушив законні права позивача та завдав йому моральної шкоди, оскільки позивач втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки є стороною Договору, положення якого мають для позивача дискримінаційний характер, не передбачають права змінити чи розірвати Договір, строк якого фактично може стати довічним. При цьому відповідачем ігноруються положення даних Договорів та не виконуються взяті на себе договірні зобов'язання. Також вказав, що внаслідок неправомірних дій зі сторони відповідача, позивач отримав стійке підвищення верхньої межі артеріального тиску - до 200 мм. рт. ст. Такі дії відповідача негативно вплинули на стан фізичного та душевного здоров'я позивача, підірваного інсультом та двома операціями. У зв'язку з чим, відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Таким чином, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, посилаючись на те, що оспорювані договори не містять істотних умов, передбачених чинним законодавством. Разом з тим, Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, водовідведення містить посилання на неіснуючі Додаток до Правил про положення самого договору. Також доповнив, що позивача було введено в оману та не виконано умови договору. Таким чином, права позивача, як споживача на отримання якісних послуг від виконавця було порушено. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні у зв'язку з тим, що позовні вимоги є необгунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представником позивача подано до суду письмові заперечення. 02 жовтня 2014 року між позивачем та ТОВ «УПРАВ-ДОМ» було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Укладення договорів про надання комунальних послуг підпадає під дію правових норм, які визначають загальний порядок укладення цивільних договорів, з урахуванням норм спеціального законодавства. Насамперед, це розділ VI «Порядок укладання договорів у сфері житлово-комунального господарства» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Проект договору повинен бути підготовлений виконавцем. Типовий договір має обов'язковий характер, тож сторони не можуть відступати від змісту типового договору: вони мають право лише конкретизувати умови. Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення повністю відповідає типовій формі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. В даному договорі лише конкретизовано деякі умови, зокрема умову договору щодо терміну його дії, не змінивши при цьому суть договору. Тому, твердження позивача про відсутність деяких істотних умов, передбачених законодавством є необгрунтованою. Загальну вартість послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання в будинку, який обладнано відповідними лічильниками, вказати наперед неможливо, тому в договорі зазначено тарифи, які діяли на момент укладення договору, та передбачено пунктом 7 Договору, що плата за надані послуги за наявності засобів води і теплової енергії справляється за їх показниками. Саме таким чином TOB «Управ-Дом» і нараховує оплату споживачам. Щодо опалювальної площі квартири, то в рахунку на оплату комунальних послуг, завжди вказується загальна площа квартири і неопалювальні площі. Тобто, за весь період дії відповідного договору, жодного разу права позивача не були порушєні при нарахуванні оплати за комунальні послуги. Також, Договір в такій редакції підписано позивачем без зауважень, та майже два роки, жодних претензій у позивача до управителя не було. Не відповідає дійсності також твердження позивача про відсутність у Договорі пункту 3.3.4. Цей пункт міститься у розділі «Інші умови», де досить детально вказаний порядок нарахування оплати за послуги центрального опалення. Отже, позивач навіть на момент звернення до суду, не уважно вивчив положення Договору, а тому його вимоги є необгрунтованими. Крім того, на підставі заяви позивача, 19 квітня 2016 року між управителем та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від «02» жовтня 2014 року, предметом якої є встановлення індивідуального засобу обліку теплової енергії (Лічильника), в якій конкретизовані умови розрахунків за спожиту теплову енергію, вказані всі параметри лічильника, номера пломб і т.ін. Тому необгрунтованими та незрозумілими є твердження позивача про неможливість проконтролювати вірність нарахування оплати за послуги з централізованого опалення, і яке значення має опалювальна площа квартири, якщо нарахування здійснюються за показниками індивідуального лічильника. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 р. № 151 затверджено Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. У зв'язку з цим, Додаток № 1 до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630, дійсно було виключено. Також представник відповідача не погоджується з вимогою позивача про відключення централізованого опалення, що міститься у заяві від 28.01.2016 та зазначає, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Повне припинення теплопостачання квартири категорично заборонено (ДБН В2.2-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки» затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 № 80, наказом Мінбуду України від 22.11.2005 р. № 4, зі змінами до нього від 06.11.2007 р. № 169.). Щодо різниці відповідальності сторін за неналежне виконання умов договору, зазначив, що будинок має індивідуальний теплопункт, а саме котельню, яка оснащена двома газовими котлами. TOB «Управ-Дом» здійснює виробництво та постачання теплової енергії мешканцям будинку на підставі відповідних ліцензій. Для забезпечення тепловою енергією споживачів, між відповідачем та HAK «Нафтогаз України» укладено договір на постачання природного газу, а також договір на сервісне технічне обслуговування котельні укладено з TOB «Дісаві». Відповідно до цих догорів, TOB «Управ-Дом», як споживач послуг, несе матеріальну відповідальність за прострочення платежів, що значно перевищує розмір відповідальності наших кінцевих споживачів. Враховуючи, що закупівля газу та інших складових здійснюється лише за рахунок оплати спожитої теплової енергії нашими споживачами, то у разі заборгованості їх споживачів, TOB «Управ-Дом» також не може оплатити товар та послуги вчасно, що призводить до нарахування штрафних санкцій їх контрагентами. Безпідставною є заява позивача про введення його в оману при підписанні договорів. Жодних істотних умов договорів не було змінено, а лише конкретизовано термін дії договору, це по-перше, а по-друге у позивача була можливість ретельно вивчити умови договорів. Також зазначив, що проекти договорів надавалися позивачу неодноразово (через його батька, який на даний час є його офіційним представником), а також, йому особисто. Отже вважає, заява про введення його в оману є необгрунтованою. Позивач вводить суд в оману, стверджуючи у позовній заяві, що відповідач вимагав оплати за гарячу воду. Це не відповідає дійсним фактам. В жодній з квитанцій отриманих позивачем не враховано оплату за гарячу воду. Щодо електропостачання зазначає, що прямий договір між TOB «Управ-Дом» та ПАТ «Київенерго» дійсно було укладено в серпні 2016 року. До цього періоду електропостачання будинку здійснювалось на підставі договору із забудовником. Тобто, і мешканці були забезпечені електроенергією з моменту вводу в експлуатацію будинку. Квартира № 149 передана позивачу за Актом приймання-передачі від 02 жовтня 2014 року. Відповідно до цього Акту Фізична особа (тобто позивач) зобов'язується нести всі витрати по утриманню Приміщення починаючи з 45 (сорок п'ятого) календарного дня з дати отримання повідомлення від Забудовника про введення Комплексу в експлуатацію, або з дати укладення даного Акту та укладення відповідних договорів на обслуговування Приміщення з TOB «Управ-Дом». Згідно п. 4 Акту, Приміщення передане Фізичній особі в належному технічному стані. Сторони щодо приймання-передачі Приміщення взаємних претензій не мають (п.9 Акту). Крім того, не погоджується з вимогою позивача про визнання недійсними правочинів (договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.10.2014 р. та договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 02.03.2014 р.) не відповідає нормам цивільного права та не підлягає задоволенню. Тому, позивач намагається уникнути свого обов'язку по утриманню нерухомого майна, який передбачено ст. 322 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №875-IV. Також представник відповідача не погоджується з вимогою позивача про відшкодування моральної шкоди та вважає, що вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено в чому йому заподіяна мольна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача заподіяно шкоду, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «УПРАВ-ДОМ» є управителем та надає житлово-комунальні послуги в житлово-офісному комплексі, що знаходиться по [ADDRESS], на підставі Договору від 25 листопада 2013р. № 25/11 на забезпечення введення в експлуатацію, утримання, обслуговування будинку та прибудинкової території, постачання комунальних послуг житлового комплексу за будівельною адресою: [ADDRESS], укладеного з забудовником та балансоутримувачем ТОВ «ГРАД ІНВЕСТ». Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.01.2016 р. встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Квартира [ADDRESS] передана позивачу за Актом приймання-передачі від 02 жовтня 2014 року. Відповідно до цього Акту позивач зобов'язується нести всі витрати по утриманню Приміщення починаючи з 45 (сорок п'ятого) календарного дня з дати отримання повідомлення від Забудовника про введення Комплексу в експлуатацію, або з дати укладення даного Акту та укладення відповідних договорів на обслуговування Приміщення з TOB «УПРАВ-ДОМ», зважаючи на те, яка з зазначених подій настане раніше. Згідно п. 4 Акту, Приміщення передане Фізичній особі в належному технічному стані. Сторони щодо приймання-передачі Приміщення взаємних претензій не мають (п.9 Акту). Відповідно до сертифікату ІУ № 165140980599 від 08.04.2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об»єкта житлово-офісного комплексу за адресою: [ADDRESS] проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, за положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (підстава заявленого позову). Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529. Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. При укладенні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але мають право конкретизувати його. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст.26 Закону істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов'язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору. Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 02.10.2014 р. між [PERSON] та ТОВ «УПРАВ-ДОМ» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення житлово-офісного комплексу за адресою: [ADDRESS]. Також 02.10.2014 р. між Житлово-обслуговуючою організацією ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS]. Управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами, вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Вбачається, що Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 02.10.2014 р. повністю відповідає типовій формі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. В даному договорі лише конкретизовано деякі умови, зокрема умови договору щодо терміну його дії, не змінивши при цьому суть договору. В договорі зазначено тарифи, які діяли на момент укладення договору, та передбачено пунктом 7 Договору, що плата за надані послуги за наявності засобів води і теплової енергії справляється за їх показниками. Пунктом 3.3.4. у розділі «Інші умови», зазначено порядок нарахування оплати за послуги центрального опалення. Крім того, 19 квітня 2016 року між управителем ТОВ «Управ-Дом» та позивачем було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від «02» жовтня 2014 року, у зв»язку з встановленням індивідуального засобу обліку теплової енергії (Лічильника), в якій конкретизовані умови розрахунків за спожиту теплову енергію, вказані всі параметри лічильника, номера пломб і т.ін. В пункті 1.2 договору зазначено опалювальна площа 77,4 кв.м. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 р. № 151 затверджено Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. У зв'язку з цим, Додаток № 1 до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630, дійсно було виключено. Повне припинення теплопостачання квартири категорично заборонено (ДБН В2.2-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки» затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 № 80, наказом Мінбуду України від 22.11.2005 р. № 4, зі змінами до нього від 06.11.2007 р. № 169.). Будинок має індивідуальний теплопункт, а саме котельню, яка оснащена двома газовими котлами. TOB «Управ-Дом» здійснює виробництво та постачання теплової енергії мешканцям будинку на підставі відповідних ліцензій. Для забезпечення тепловою енергією споживачів, між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та HAK «Нафтогаз України» укладено договір №2605/15-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 30.01.2015 р. на постачання природного газу, а також договір №14/11-01 сервісного технічного обслуговування котельні, який укладено 01.11.2014 р. між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та TOB «Дісаві». Відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 р. № 151, перерахунок за надання послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води здійснюється за відсутності квартирних засобів обліку (п.7; п. 9 порядку). Як уже зазначалося, квартира позивача обладнана відповідними лічильниками. Перерахунок за надання послуг з централізованого опалення здійснюється, якщо надання послуг з централізованого опалення розпочалося пізніше встановленого строку або опалювальний сезон достроково закінчився, а також за наявності перерв у наданні послуг, що перевищують допустимий строк (12 годин на добу один раз місяць). З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2016 року на диспетчерський пункт від позивача поступила заявка про відсутність центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання. Відповідно до наряду-замовлення на виконання сантехнічних робіт № 17 того ж дня проблему було усунуто. Щодо позовних вимог позивача про визнання Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення недійсним, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивач [PERSON] посилається на те, що Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення від 02 жовтня 2014 року містить посилання на неіснуючий Додаток до Правил та положення самого Договору. В декількох пунктах Договору закріплені відсильні норми, відсилають до Додатку 1, Додатку 2, Додатку3. Так, пунктом 15 Договору встановлено, що у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання або з перервами, що перевищують встановлену згідно з Додатком 1 Правил тривалість, виконавець здійснює перерахунок розміру оплати. Посилання на цей Додаток міститься також у п.п.5 п.16 Договору. Відповідно до п.п. 5 п. 16 даного Договору, споживач має право на усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг протягом строку, встановленого у додатку 1 до Правил. Додаток 1 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», було виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України 151 від 17.02.2010 року. Отже, оспорюваний Договір в цій частині містить посилання на законодавство, що на момент його підписання втратило чинність, суд приходить до висновку, що п.15 договору укладеному 02.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УПРАВ-ДОМ та [PERSON] про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в частині обов»язку здійснення перерахунку розміру плати виконавцем в разі надання послуг з перервами, що перевищують встановлену згідно з додатком № 1 до Правил тривалість та п.5.16 договору підлягають визнанню недійсними. Позивачем в судовому засіданні не доведено, що мало місце введення позивача в оману при укладання договору. Крім того позивач визнавав дійсним договір, 19.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору, позивач оплачував комунальні послуги. Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Вбачається, що Договір про надання послуг з договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових від 02.10.2014 р. відповідає типовій формі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529. Згідно з додатком № 1 до договору сторонами погоджено розмір плати за 1 кв. м. загальної площі житлового приміщення, визначено тарифи на базові послуги управителя, Договір та додатки до нього підписано сторонами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-94цс13 однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п.З постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я; протиправної поведінки щодо членів сім'ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди. Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку та вини заподіювана. При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З точки зору ч. 1 ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Будь-яких доказів вини відповідача, протиправної поведінки відповідача в завданні позивачу моральної шкоди та причинно-наслідкового зв'язку з діями відповідача, позивач суду не надав. Виходячи з матеріалів справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо відшкодування позивачу моральної кшоди в розмірі 20000,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «УПРАВ-ДОМ» підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial