Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем перебувала з 24 березня 2000 року до 29 липня 2013 року в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач уточнила, що не зважаючи на те, що відповідач на даний час офіційно не працює, однак періодично підзаробляє без офіційного працевлаштування, тому має дохід і має змогу платити аліменти. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, окрім того зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку про, що свідчить повернуте на адресу суду рекомендоване поштове повідомлення. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 березня 2000 року по 29 липня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Костопільського районного суду від 17 липня 2013 року (а.с.5). З дослідженого судом свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого повторно Підлужненською сільською радою Костопільського району Рівненської області 26 травня 2008 року, актовий запис № 23, встановлено, що його батьком є [PERSON] (а.с.6). Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги неповнолітній дитині, суд вважає доведеним, оскільки вказаний факт стверджується поясненнями позивача та матеріалами справи. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, офіційно не працевлаштований, однак має нерегулярний заробіток, на утриманні інших малолітніх дітей або непрацездатних осіб немає. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік", з 1 січня 2014 року затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1 ст. 141 СК України), суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити у розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведена з відповідача [PERSON] слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial