Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 09 грудня 2014 року, просить стягнути з [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 11819,80 грн., витрати на складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ в розмірі 1000,00 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000,00 грн., суму моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн., а також судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] вказував, що 11 серпня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номер [NUMBER], по вул. Херсонській в м. Люботин, Харківської області, внаслідок порушення правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], який належить позивачу, внаслідок чого [PERSON] було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку позивач просить стягнути з відповідача в повному обсязі. В судове засідання позивач не з'явився, але його представник, [PERSON], подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав лише в частині стягнення суми франшизи за полісом №АС/2571421, витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн., а також сплаченого судового збору; справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON], до початку судового засідання подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначив, що 01 червня 2013 року між ним та СТзДВ «Гарантія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ПОЛІС № АС/2571421), про наявність якого 11 серпня 2013 року після ДТП він повідомив позивача та працівників ДАІ, а страховик був повідомлений про страховий випадок. Зазначив, що у зв'язку з тим, що водії або власники транспортних засобів, які спричинили ДТП, не отримують відшкодування, натомість їх зобов'язання перед потерпілими по відшкодуванню шкоди приймає на себе страхова компанія, вимога про стягнення з нього відшкодування суперечить Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, до судового засідання відповідач подав заяву, в якій просив врахувати його письмові заперечення та розглянути справу за його відсутності. Треті особи, [PERSON] та СТзДВ «Гарантія», в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В судовому засіданні встановлено наступне. 11 серпня 2013 року по вул. Херсонській в м. Люботин, Харківської області з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номер [NUMBER], та порушив п.п. 2.10"А", 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями), сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], що підтверджується постановою Люботинського міського суду Харківської області від 04 вересня 2013 року. У зв'язку з зіткненням, автомобіль ВАЗ 2107 отримав пошкодження та, відповідно до звіту № 193/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, виготовленого ТОВ «Радар-1», вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу з ПДВ складає 11819,80 грн. Положеннями ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 01 червня 2013 року між [PERSON] та СТзДВ «Гарантія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 01 червня 2013 року по 31 травня 2014 року включно, що підтверджує ПОЛІС № АС/2571421. Відповідно до вищезазначеного Поліса ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, не може перевищувати 50000,00 грн., а розмір франшизи складає 1000,00 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З наведених норм вбачається, що у відповідача виникає обов'язок по відшкодуванню майнової шкоди лише в межах розміру франшизи, а отже в розмірі 1000,00 грн. У зв'язку з наявністю обов'язку у відповідача сплатити позивачу суму франшизи та наданою до суду заявою представника позивача, в якій вимогу щодо стягнення суми матеріального збитку він підтримав лише в частині стягнення суми франшизи, суд в цій частині задовольняє позов частково та стягує з відповідача суму франшизи в розмірі 1000,00 грн. В іншій частині позовних вимог щодо моральної шкоди та вартості складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди суд відмовляє в задоволенні, оскільки представник позивача в судовому засіданні їх не підтримав. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підтвердження понесених витрат представник позивача подав розрахунок вартості наданих послуг позивачу [PERSON], а саме: витрат на первинну консультацію в розмірі 200,00 грн. та витрат на підготовку і написання позовної заяви з добіркою нормативної бази та збиранням доказів у розмірі 1300,00 грн., які не перевищують граничних розмірів компенсації витрат пов'язаних з розглядом справи відповідно до Постанови КМУ від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Але, враховуючи, що позов задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 101,22 грн. (1000,00/14819,8*1500,00). Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно частково стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 16,44 грн. (1000,00/14819,8*243,60). На підставі викладеного,

Outcome: partial