Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ражжабаєва, [PERSON], [PERSON], третя особа Яготинський районний сектор Державної міграційної служби України, Служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації в котрому зазначено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться по вул. Миру, 50 в с. Капусинці Яготинського району Київської області. В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ражжабаєва, [PERSON], [PERSON], які з моменту прописки і по даний час в ньому не проживали жодного разу і не зявлялися. Таким чином, відповідачі з моменту прописки, тобто з 14.03.2014 року і по даний час у будинку без поважних причин не проживають, ним не цікавляться, витрат на його утримання не несуть. Місце їх перебування позивачу не відоме. Враховуючи викладене, позивач просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ражжабаєва, [PERSON], [PERSON] такими що втратили право на користування будинком № 50, який розташований в с. Капустинці Яготинського району Київської області по вул. Миру. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Яготинської РДА в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Представник Яготинського районного сектору Державної міграційної служби України, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника Служби у справах дітей Яготинської РДА, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копії паспорта та довідки, (а.с.4-6) видно, що Емчієв Зубахір Сулейманович є власником житлового будинку № 50, який розташований в с. Капустинці Яготинського району Київської області по вул. Миру. З копії довідки Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 7) вбачається, що в даному будинку зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ражжабаєва, [PERSON] та малолітній [PERSON], [INFO], які в ньому не проживають з часу реєстрації. З копії довідок (а.с.14-18) вбачається, що відповідачі зареєстровані у вказаному будинку з 14.03.2014 року. Згідно ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців... Згідно ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї вбудь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Так, позивач просить визнати неповнолітню дитину такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, проте не визначає особи, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини та є невідомим місце перебування неповнолітньої дитини та чи має вона інше житло. У розділі Х Декларації про державний суверенітет України, прийнятої Верховною Радою Української РСР 16 липня 1990 року № 55-ХІІ, Українська РСР визнає перевагу загальнолюдських цінностей над класовими, пріоритет загальновизнаних норм міжнародного права перед нормами внутрішньодержавного права. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції прав людини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення, вона повинна мати право на здоровий ріст і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй , так і її матері. Дитина повинна мати право на належне харчування, житло, розвиток і медичне обслуговування. Відповідно до ст.18 Закону України "Про охорону дитинства" Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року зобов'язання додержувати поваги до прав людини високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Врахувавши викладене, а також те, що на даний час невідомо чи неповнолітня дитина має інше житло та задля недопущення порушення прав дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial