Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

До Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про розподіл майна подружжя. \~Позивач у позовній заяві зазначила, що між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, про що 18 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області зроблений відповідний актовий запис №49. На даний час шлюб між ними розірвано. За час спільного життя у шлюбі ними було набуто (придбано) спільне майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,0568 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121210100:02:003:0373; - транспортний засіб, автомобіль марки DAEWOO, модель SENS, 2006 року випуску. На согоднішній день сторони не домовились про порядок поділу нерухомого майна. Оскільки вказане вищевказане майно придбано позивачем та відповідачем під час перебування їх у шлюбі, а також враховуючи, що на вихованні у позивача перебуває їх спільний малолітній син, то у зв`язку з цим вона просить виділити її у приватну власність будинок з земельною ділянкою, а за відповідачем визнати право власності на автомобіль, так як він перебуває у його постійному користуванні. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~наказу \~№26-од\~від 07.12.2020\~року про\~організацією Березівського\~районного суду\~Одеської області\~на час\~дії карантину,\~постанови\~ Кабінету\~Міністрів України\~№211\~від 11.03.2020\~року «Про\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 та відповідно до статті 29 Закону України\~«Про захист населення від інфекційних хвороб\~з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2020 року на усій території України карантин.\~ Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України. Ухвалою суду від 28.09.2020 року зарито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розглядяу. \~\~ У судове засідання 17.12.2020 року позивач разом зі своїм представником у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання 17.12.2020 року також не з`явився, 28.01.2020 року подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами та просить залишити їх без задоволення, виділивши усе майно в рівних частинах кожному з подружжя. \~ \~ \~ \~За приписами ч. 2\~ст.\~247\~Цивільно-процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України)\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач 18.06.2015 року сторони зареєстрували шлюбу (а.с.9). Судом також встановлено, що 30 січня 2020 року на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області - шлюб між сторонами розірваний. За час їх спільного проживання ними набуто спільне майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.12.2020 року зареєстрований на [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,0568 га, що розташована за адресом: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121210100:02:003:0373, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.12.2020 року зареєстрована на [PERSON] та транспортний засіб, автомобіль марки DAEWOO, модель SENS, 2006 року випуску, зеленого кольору д/н [NUMBER] , який згідно ЄДР ТЗ зареєстрований на [PERSON] . Відповідно до\~ст.60 Сімейного Кодексу України(далі СК України)\~вважається, що «кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб». Згідно\~ст.63\~СК України «дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 68 СК України\~передбачає, що «розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу». Згідно\~ст.69 СК України, «дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу».\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування. Виходячи із приписів\~ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Згідно зі\~ст.65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Як встановлено в судовому засіданні періодом перебування сторін в шлюбі є саме період з 18.06.2015 року по січень 2020 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~Будинок,\~земельна ділянка\~та автомобіль\~були придбані\~у період\~шлюбу сторін,\~а тому вказане нерухоме та рухоме майно є їх спільною сумісною власністю. У відповідності до п.1\~ст. 70 СК України\~вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Окрім того як передбачено\~ч.3\~ст.368\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~, майно , набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю ч.2\~ст. 372 ЦК України\~передбачено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що фактично між сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу майна їх спільної сумісної власності. Водночас,\~ч.2\~та ч.3\~ст.70\~СК України\~передбачено:\~при вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Проте будь-яких доказів, щодо вищевказаних обставин позивачем або відповідачем суду не надано, а лише зазначається у поясненнях. Як стверджує позивач та відповідач у своїх поясненнях, дитина проживає кожен з ним, проте жодна сторона не надала доказів цього. Факт народження дитини та призначення інвалідності не може свідчити про те, що дитини проживає з кимось із батьків. Згідно ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Таким чином, враховуючи, що спірне нерухоме та рухоме майно : житловий будинок, земельна ділянка та транспортний засіб набуті сторонами за час шлюбу, обставини, які передбачені ч.2 та ч.3 ст.70 СК України щодо відступу від засади рівності часток подружжя - судом не встановлено, оскільки не надані докази сторонами , а тому суд вважає задовольнити позов частково та виділити вищевказане майно у рівних частках подружжя в спільному майні. \~\~\~\~ Крім того, з відповідача відповідно до\~статті 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у відповідному розмірі, а саме:\~425 грн. 54 коп., сплачений [PERSON] при зверненні з позовом до суду. На підставі наведеного ст.ст.\~60,\~69-72 СК України\~ст. ст.183, 368, 370\~ЦК України\~та

Outcome: partial