Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», начальника виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства Укрзалізниці Немченка Г.В. в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця № 1387 від 16.12.2019 року «Про створення комісії Виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з додатками; визнати незаконним та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця № 1452 від 28.12.2019 року «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзда [PERSON] »; визнати незаконними та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця № 92 від 27.01.2020 р. про «Внесення змін до наказу начальника Харківської вагонної дільниці від 8.12.2019 року № 1452»; визнати незаконним та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця № 7/ДЗ від 27.01.2020 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзда [PERSON] »; визнати накази начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця та додатки до них № 1387 від 16.12.2019 року «Про створення комісії Виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» № 1452 від 28.12.2019 року «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзда [PERSON] », № 92 від 27.01.2020 р., про «Внесення змій до наказу начальника Харківської вагонної дільниці від 8.12.2019 року № 1452» дискримінаційними. В обґрунтування позову зазначено, що 02.11.2001 року позивача було прийнято на посаду начальника пасажирського поїзду з роботою по контракту згідно наказу Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці № 218 від 02.11.2001 року. 20.02.2014 року наказом відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця № 1» ДП «Південна залізниця» № 240/ос [PERSON] було переведено на посаду Начальника пасажирського поїзду резерву провідників пасажирських вагонів 1 групи». Відповідно до вказаного наказу позивача було переведено на роботу постійно за безстроковим трудовим договором з 20.04.2014 року на посаду Начальника пасажирського поїзду на вакантну посаду. У 2019 році на посаду начальника Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» було призначено [PERSON] , який, на думку позивача, розпочав «кадрову чистку». Так, начальникам пасажирського поїзду, які були пенсіонерами, особами предпенсійного віку та декільком іншим особам було направлено листи за підписом начальника Виробничого підрозділу [PERSON] , з інформуванням про те, що начебто Наказом директора філії «Пасажирська компанія» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» від 19.11.2018 року № 347 було введено в дію Порядок згідно якому працюючих постійно начальників пасажирських поїздів не будуть допускати до обслуговування фірмових поїздів, якщо вони не отримають повну чи базову середню освіту. Лист такого змісту під № 1074 від 07.11.2019 року було вручена позивачу 26.11.2019 року, на якому він зазначив про непогодження з ним. 20.02.2020 року з інформації та документів, наданих Виробничим підрозділом на адвокатський запит, позивачу стало відомо, що 16.12.2019 року згідно наказу начальника Виробничого підрозділу [PERSON] № 1387 від 16.12.2019 року було створено комісію Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» з підтвердження відповідності зайнятій посаді «Начальник пасажирського поїзду» працівників, які були прийняті на посаду до введення в дію ДКХП 66:2016, не мають відповідної освіти, встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та працюють на займаній посаді тривалий термін та було затверджено Додаток 1 (Положення про таку комісію), Додаток 2 (Порядок проведення засідання такої Комісії). У першому абзаці вказаного наказу зазначено, що начальник підрозділу [PERSON] керується наказом в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 13.12.2017 року № 763, наказом директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 05.01.2018 року , п.11 випуску ДКХП. Наказом в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 13.12.2017 року № 763 було введене в дію Положення про постійно діючу комісію з відбору кандидатів на посаду «начальник поїзду пасажирського» та Порядок проведення професійного відбору кандидатів на вказану посаду. Дана комісія, відповідно до Положення, утворена з метою удосконалення організації роботи філії «Пасажирська компанія» по підбору кандидатів на посаду «начальник поїзду пасажирського»; комісія скликається та проводиться за необхідністю, при надходженні документів від кандидатів. Розділом 3 Положення визначені виключні завдання та функції комісії, до яких не входить підтвердження відповідності занятій посаді «начальник поїзду пасажирського» працівників, які були прийняті на посаду до введення в дію ДКХП 66:2016, не мають відповідної освіти, встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та працюють на займаній посаді тривалий термін. Порядок до наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 13.12.2017 року № 763 не передбачає проведення обов`язкового без згоди співробітника проведення професійного відбору підтвердження відповідності зайнятій посаді «начальник поїзду пасажирського» працівників, які були прийняті на посаду постійно за безстроковим трудовим договором. При цьому, в наказі Філії «Пасажирська компанія» № 2 від 05.01.2018 року, на який йде посилання у наказі № 1387 від 16.12.2019 року начальника підрозділу, зазначено склад комісії Філії, яка повинна здійснювати підбір працівників на посаду «начальник поїзду пасажирського» на виконання наказу Укрзалізниці від 13..12.2017 року № 763. Таким чином, з урахуванням того, що згідно п.п.5.1, 5.3.16 Положення про Підрозділ, затвердженого наказом філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 29.12.2018 року № 413, начальник підрозділу видає розпорядчі документи (накази) з поточних питань діяльності підрозділу обов`язкові для всіх працівників, які не повинні суперечити рішенням, наказам Філії, Товариства та законодавству України, тому, на думку позивача, наказ № 1387 від 16.12.2019 року є незаконним, таким, що не відповідає наказам Філії, Товариства, є дискримінаційним за ознакою віку, наявності вищої освіти та підлягає скасуванню. Окрім того, 28.12.2019 року начальником Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» [PERSON] було видано наказ № 1452 «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзду [PERSON] », згідно якому було призначене проходження навчання та складання іспитів на визначення кваліфікаційного рівня начальника поїзда [PERSON] в період з 08.01.2020 року по 14.01.2020 року за графіком проведення навчання. На час проходження навчання відсторонено начальника поїзду [PERSON] від поїзної роботи зі збереженням середньої місячної заробітної плати; наказано проведення теоретичного і практичного навчання згідно Додатку до наказу директора філії від 05.01.2018 року № 02 «Про проведення відбору кандидатів на посаду «начальник поїзду пасажирського»; наказано на початку та наприкінці навчання провести профтестування [PERSON] ; 14.01.2020 року - по закінченню навчання Комісією Харківської вагонної дільниці, створеної за окремим наказом, провести перевірку знань [PERSON] за заліковою системою з використанням білетів та наданням письмових відповідей. 08.01.2020 року вказаний наказ було доведено до відому [PERSON] , який письмово зазначив про своє непогодження із вказаним наказом. Даний наказ позивач вважає незаконним, оскільки позивач працює на посаді начальника поїзду більше 18 років, останнє переведення позивача відбулося у 2017 році, останній запис у трудовій - у 2018 році, тобто відповідачу та третій особі було відомо про відсутність вищої освіти у позивача. У наказі № 1452 не зазначено та не наведено достатніх підстав та доказів того, що [PERSON] через недостатню кваліфікацію неналежним чином виконував покладені на нього трудові обов`язки. За таких же обставин, на думку позивача, є незаконним та підлягає скасуванню й наказ № 92 від 27.01.2020 року Окрім того, наказ начальника Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзду [PERSON] № 7/Д3 від 27.01.2020 року є незаконним, на думку позивача, та підлягає скасуванню, оскільки обов`язку начальника поїзду пасажирського щодо отримання касового апарату перед рейсом не передбачено в посадових інструкціях, положеннях Філії та Товариства, діючому законодавству. Позивач зазначив, що не з його вини, як начальника пасажирського поїзду, а саме з вини його керівництва 18.12.2019 року не працювали розетки у вагонах поїзду № 78, було прийнято рішення про заміну вагонів поїзду, що спричинило додаткові роботи та втрату зайвого часу для співробітників поїзду на підготовку безпеки руху поїзду, що й стало причиною того, що начальник поїзду [PERSON] не мав можливості під час виконання ним своїх посадових обов`язків за місцем роботи відлучитися для отримання несправного не з його вини касового апарату, який би він не зміг використовувати під час рейсу. Ухвалою Фрунзенського районного суду від 02 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 05 березня 2020 року недоліки позовної заяви усунуто. Провадження у справі відкрито 10 березня 2020 року. 27 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача АТ «Укрзалізниця». Позовні вимоги відповідач вважає такими, що не підлягають задоволенню. Наявність факту дискримінації та так званої «кадрової чистки» відповідач заперечив. На підставі наказу голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 13.12.2017 року № 763 «Про деякі питання професійного відбору на посаду начальник пасажирського поїзду», Положення та Порядку, затверджених вказаним наказом та на підставі наказу директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 05.01.2018 року № 02 «Про проведення професійного відбору кандидатів на посаду начальника поїзда пасажирського, враховуючи, що залізничний транспорт є об`єктом підвищеної небезпеки, відповідач вирішив, що кваліфікаційні вимоги, визначені Довідником кваліфікаційних характеристик професій 66:2016 мають безумовно дотримуватися на залізничному транспорті. Начальник пасажирського поїзду виконує, у тому числі, і організаційно-розпорядчі функції, є представником АТ «Українська залізниця» на шляху прямування пасажирського потягу тощо. Наказом голови правління АТ «Укрзалізниця» № 763 від 13.12.2017 року встановлено, що особи, прийняті на посаду ЛНП до введення в дію ДКХП 66:2016, які не мають відповідної освіти, встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та успішно виконують у повному обсязі покладені на них завдання та обов`язки, після закінчення терміну дії контракту, можуть бути, як виняток, залишені на займаній посаді за рекомендацією атестаційної комісії виробничого підрозділу філії ПК. Для даних працівників є обов`язковим проходження професійного відбору. Тобто рішенням Товариства надані повноваження комісії виробничого підрозділу філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», яким і є виробничий підрозділ Харківська вагонна дільниця, визначити відповідність працівника займаній посаді при відсутності освіти та наявності практичного досвіду. Узгодження даного наказу з Товариством, Філією, не встановлено вказаним наказом, враховуючи, що відповідно п. 5.2.14 Положення про виробничий підрозділ Харківська вагонна дільниця АТ «Укрзалізниця», затверджений наказом директора філії № 413 від 29.12.2018 року, начальника виробничого підрозділу є роботодавцем і йому надані повноваження приймання, звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності та заохочення працівників Харківської вагонної дільниці. На думку відповідача начальник виробничого підрозділу діяв у відповідності до чинного законодавства України, на підставі внутрішніх нормативних актів АТ «Укрзалізниця», мав усі повноваження для видання вказаних вище наказів. Наказ № 1387 від 16.12.2019 року, який видано у відповідності до наказу голови правління АТ «Укрзалізниця» № 763 від 13.12.2017 року. Останній наказ позивачем не оскаржується. Посилання позивача на те, що питання проведення такого професійного відбору не стосується його бо він працює за безстроковим трудовим договором, є необґрунтованим, оскільки відповідач визначив за основу професійного відбору особи, яка працює на посаді та не має відповідної кваліфікації. Довідник кваліфікаційних характеристик професій має застосовуватися до освіти за професією, а не формою трудового договору. 27 березня 2020 року до суду надійшов спільний відзив на позовну заяву начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» Немченка Г.В. та представника за довіреністю виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» - заступника начальника виробничого підрозділу Рижка О.Р. Даний відзив аналогічний відзиву відповідача АТ «Укрзалізниця». 29 квітня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив АТ «Укрзалізниця», від представника позивача - адвоката Чехової О.О., в якому зазначено, що позивач та його представник мали можливість ознайомитися із відзивом АТ «Укрзалізниця», підписаним представником АТ «Укрзалізниця» Кисельовою В.С. та представником АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , які діють за довіреністю від 17.02.2020 р. № 81. Позивач та його представник вважають, що вказані представники АТ «Укрзалізниця» не є належними представниками, не мають права підписувати відзив, завіряти копії документів та представляти АТ «Укрзалізницю» як відповідача у цивільній справі № 645/1190/20 на підставі лише тільки довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М. від 17.02.2020 р. за реєстровим номером №81 та нотаріальної довіреності від 06.02.2020 р. №850 (на Міняйло М.Б. та Іванова В.В. ). Окрім того з зазначеними у відзиві запереченнями та обґрунтуваннями відповідача таких заперечень не згодні, вважають їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Стосовно заперечень відповідача у своєму відзиві про оскарження позивачем наказу начальника Виробничого підрозділу [PERSON] № 1387 від 16.12.2019 року «Про створення комісії виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця з підтвердження відповідності займаній посаді «начальник пасажирського поїзда» працівників, які були прийняті на посаду до введення в дію ДКХП 66:2016. не мають відповідної освіти встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та працюють на займаній посаді тривалий термін» та щодо не доведення позивачем, яка саме норма була порушена відповідачем виданням цього наказу, позивач зазначає, що АТ «Укрзалізниця» є державним підприємством, у своїй діяльності керується діючим законодавством України, статутом. Жодним нормативно-правовим документом України, статутом, локальним актом АТ «Укрзалізниця», довіреністю не передбачено право начальника структурного підрозділу АТ «Укрзалізниця», який не є юридичною особою, створювати комісію з підтвердження відповідності займаній посаді працівників АТ «Укрзалізниця», які є працюючими постійно за безстроковим трудовим договором, яким є позивач; затвердження окремого нормативного порядку для Підрозділу відмінного від нормативно-правових документів, якими керується підприємство у своїй діяльності та проведення згідно до такої процедури професійного атестування співробітників такого підрозділу; встановлювати категорії працівників підрозділу, які підлягають або не підлягають професійній атестації. Нормативно-правові акти, на які містяться посилання у тексті наказу Підрозділу № 1387 від 16.12.2019 р., як на підстави його прийняття та затвердження Начальником підрозділу (наказ в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 13.12.2017 р. № 763, наказ директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 05.01.2018 р., п.11 випуску 1 ДКХП) є внутрішніми нормативно-правовими документами АТ «Укрзалізниця», які встановлюють підстави для проведення професійного відбору кандидатів на посаду «начальник пасажирського поїзда» й не стосуються працівників залізничного транспорту, які вже працюють постійно за безстроковим трудовим договором. Окрім того відповідач 1, третя особа вимагаючи у грудні 2019 р. - лютому 2020 році від позивача проходження додаткових (позачергових) професійних атестацій (іспитів) порушили вимоги наказу Укрзалізниці від 26.02.2015 р. № 058/Ц/0д «Положення про професійне тестування працівників залізничого транспорту» щодо періодичності 1 раз на 3 роки проходити професійне тестування в системі багатопрофільного тестування (СБТ). Положення Наказу Підрозділу № 1387 від 16.12.2019 р. та його додатки не відповідають Порядку проведення атестації, затвердженому Положення Мінтранспорту № 127. Наказ начальника Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] № 1452 від 28.12.2019 року «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзда [PERSON] » згідно до якого було призначено проходження навчання та складання іспитів на визначення кваліфікаційного рівня начальника поїзда [PERSON] у період з 08.01.2020 року по 14.01.2020 року за графіком проведення навчання не було погоджено із профспілковими органами, не було доведено до відома позивача не пізніше ніж за місяць до початку проведення атестування. Процедура дій атестаційної комісії, яка була визначена у наказі Підрозділу № 1387 від 16.12.2019 р. та його додатках взагалі не відповідає положенням розділу III Порядку проведення атестації, затвердженому Положення Мінтранспорту № 127, який встановлює єдиний в Україні встановлений порядок проведення атестації працівника залізничного транспорту. Наданих відповідачем 1 до відзиву документів та документів які надавалися позивачу за адвокатським запитом не було надано доказів того, що наказ начальника Підрозділу [PERSON] № 1387 від 16.12.2019 р. було погоджено із Філією «Пасажирська компанія» або з АТ «Українська залізниця», тому вважали, що окрім того, що начальник Підрозділу діяв незаконно, він також діяв із перевищенням своїх повноважень, що є порушенням ст. 241 ЦК України. Порядок та процедура з професійного навчання та прийняття іспитів, які були запроваджені відповідачем 1, в особі начальника Виробничого підрозділу [PERSON] , не відповідають вимогам до стандартам до вищої освіти, вимогам щодо ліцензування такої діяльності, рівня кваліфікації спеціалістів, які здійснюють навчання та перевірку знань кваліфікаційним вимогам згідно до Закону України «Про вищу освіту», тому й проходження працівником такого профтестування у виробничому підрозділі підприємства може бути тільки за згодою працівника й не може бути визнане альтернативою наявності вищої освіти у співробітника Підрозділу (Наказ Підрозділу № 1387 від 16.12.2019 р. не відповідає ст.5, ч.1 ст.6, ст.7, ст.9, ст.10, ст.16, ст.24 ЗУ «Про вищу освіту). Також Позивач вважає що наказ Підрозділу № 1387 від 16.12.2019 р. та його додатки є дискримінаційними, а відтак є такими, що порушують вимоги Протоколу № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 24 Конституції України, ст. 2-1 КЗпП України, ст.1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні". Позивач вважає, що дискримінація відносно нього здійснюється з боку АТ «Укрзалізниця» в особі начальника Виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства Укрзалізниця [PERSON] проявилася у формі непрямої дискримінації шляхом вимоги згідно до листа № 1074 від 07.11.2019 року отримання повної чи базової вищої освіти для обслуговування фірмових поїздів на посаді начальника пасажирського поїзду. При цьому відповідач 1, в особі начальника Підрозділу [PERSON] та інших співробітників відповідача достеменно знали, що позивач не має вищої освіти й отримання їх та надання у 2019-2020 роках є неможливим для позивача, вимога відповідача про вступ позивача до ВУЗу була направлена на створення для нього такої ситуації, за якої [PERSON] [INFO] у віці 59 років за ознакою віку зазнав обмеження у визнані за ним права працювати за посадою на якій він бездоганно відпрацював 18 років свого життя. Крім того, дискримінація відносно позивача проявилася з боку відповідача 1, в особі [PERSON] , у формі утиску. Відповідачем 1 у відзиві не надається належних пояснень та доказів на підтвердження того, що дії про які зазначає позивач у позовних вимогах, як дискримінаційні мали правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої були належними та необхідними. Щодо обґрунтувань відповідача 1 відносно наказу начальника підрозділу [PERSON] від 27.01.2020 № 7/ДЗ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач у своєму відзиві зазначив, що наявність 436, 00 гривень від продажу чаю та солодощів у начальника поїзда [PERSON] під час рейсу не є фінансовим порушенням, адже реалізація товару відбувалася за квитанціями встановленого зразку МД4 -3, що не заперечується відповідачем 1. Ці кошти надавалися начальнику поїзда провідниками після продажу зазначених товарів для зберігання відповідно до посадових обов`язків провідників встановлених у їх посадових інструкціях, про що [PERSON] зазначив у Акті перевірки та надав пояснення на оперативній нараді у Начальника відділу після рейсу 20.12.2019 р. Кошти у розмірі 436, 00 гривень були передані відповідно до встановлених правил на залізничному транспорті до бухгалтерії АТ «Укрзалізниця» одразу після прибуття поїзду з рейсу, тобто 20.12.2019 р. У бухгалтерській документації відповідача 1 не було відображено факт того, що [PERSON] вчинив якісь фінансові порушення, які призвели до порушення бухгалтерського обліку або негативних наслідків для відповідача 1 та його структурних підрозділів матеріального характеру. Не здійснювалася ревізія або інвентаризація у Відповідача 1, немає актів інвентаризації, які б мали бути підставами для звинувачення [PERSON] у фінансових порушеннях. Немає жодного офіційного документа, який би міг засвідчити, що [PERSON] під час своєї роботи на посаді будь-коли вчинив хоч який проступок, а тим паче фінансового характеру, або спричинив відповідачу 1 чи будь-якій особі матеріальну шкоду. Таких документів немає, адже такої події як скоєння позивачем фінансового порушення не було. Пояснення відповідача 1 щодо того, що незастосування позивачем при надані послуг пасажирам реєстратору розрахункових операцій могло призвести до застосування штрафних фінансових санкцій з боку фіскальних органів до відповідача у випадку проведення ними перевірки у поїзді взагалі не витримує жодної критики. Адже, по-перше, позивач використовував замість касового апарату квитанції встановленого зразку, по-друге, сам відповідач зазначає, що застосування касового апарату здійснюється на залізничному транспорті для внутрішнього контролю розрахункових операцій, в-третіх, до посадових обов`язків позивача не входить отримання касового апарату (тим паче не діючого) та ведення касових розрахунків під час рейсу, по-четверте, не можна притягувати до відповідальності невинну особу за дії, які не призвели до негативних наслідків й за які не передбачена така відповідальність. У своєму заперечені на відзив позивачем окремо зазначено щодо судових витрат. 14 травня 2020 року від представників АТ «Укрзалізниця» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях представники вказують, що чинне цивільне процесуальне законодавство України чітко передбачає, що представники в трудових, соціальних та інших малозначних спорах можуть бути юрисконсульти з повноваженнями визначеними довіреністю на представництво інтересів сторони у встановленому порядку. Спір, що розглядається судом є трудовим спором і розглядається судом першої інстанції. Крім того, зміни до чинного законодавства дають право юрисконсультам, іншим працівникам юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування бути представниками юридичних осіб, з якими вони знаходяться у трудових правовідносинах, у судах без обмеження категорії спорів. Представники відповідача Кисельова В.С. , [PERSON] підписали відзив на позовну заяву з дотриманням вимог чинного законодавства України на підставі виданої їм довіреності, засвідчену копію якої додали до відзиву. Довіреність є чинною на час підписання відзиву та розгляду справи. Твердження представника позивача, що відповідач не мав повноважень створювати комісії за наказом, тому, що не є юридичною особою, не мав права видавати накази і таке інше, є безпідставним і спростовується доказами наданими позивачем до суду. Так, Пунктом 5.3.16 Положення про виробничий підрозділ Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», затвердженого наказом директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 29.12.2018 №413 начальник виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця видає розпорядчі документи (накази) з поточних питань діяльності підрозділу, обов`язкові для всіх працівників підрозділу, які не повинні суперечити рішенням, наказам Філії Акціонерного товариства «Українська залізниця» та законодавству України. Довідник кваліфікаційних характеристик професій випуск 66:2016 «Залізничний транспорт і метрополітен» введений в дію 20.05.2016 визначає необхідним критерієм для начальника пасажирського поїзда наявність повної вищої освіти відповідного напрямку. Наказ начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 16.12.2019 № 1387 «Про створення комісії виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» видано на підставі наказу голови правління ПАТ «Українська залізниця» від 13.12.2017 №763 «Про деякі питання професійного відбору на посаду начальник пасажирського поїзда», Положення та Порядку, затверджених вказаним наказом та на підставі наказу директора філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» від 05.01.2018 №02 «Про проведення професійного відбору кандидатів на посаду начальника поїзда пасажирського», враховуючи, що залізничний транспорт є об`єктом підвищеної небезпеки, відповідач визначив, що кваліфікаційні вимоги визначені Довідником кваліфікаційних характеристик професій 66:2016 мають безумовно дотримуватися на залізничному транспорті. Проте в той же час з метою створення рівних умов для працівників, які уже обіймають вказану посаду та не мають відповідної освіти, забезпечення їх конституційного права на роботу за обраною професією пунктом 1.6 Порядку проведення професійного відбору кандидатів на посаду начальника поїзда, затвердженого наказом голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 13.12.2017 року №763 встановлено, що особи, прийняті на посаду до введення вище вказаного обмеження, які не мають відповідної освіти, встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та успішно виконують у повному обсязі покладені на них завдання та обов`язки, після закінчення терміну дії контракту, можуть бути, як виняток, залишені на займаній посаді за рекомендацією атестаційної комісії виробничого підрозділу філії ПК. Для даних працівників є обов`язковим проходження професійного відбору. І вказане узгоджується з нормами діючого законодавства. Проведення тестування не є дискримінацією позивача відповідачем, виконується всіма начальниками поїздів, що працюють у відповідача, за виключенням позивача. Окрім того, відповідач вважає безпідставним твердження представника позивача, що позивачу мало було проведено атестацію відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 16.04.1996№ 127. Обґрунтовуючи це тим, що Товариство визначило вказане питання наступними документами: наказами від 13.12.2017 №763, від 05.01.2018 №02, від 26.02.2015 №058/Ц/од і відповідно до Статуту Товариства вони є обов`язковими для виконання як працівниками так і підрозділами Товариства. А Довідник кваліфікаційних характеристик професій є стандартом, який повинні дотримуватися юридичні особи незалежно від форми власності. Сторона відповідача не погодилася з твердженням позивача, що відповідач дискримінує позивача за віком, що є хибною, суб`єктивною думкою представника позивача та не відповідає дійсності. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем дотримані вимоги ст.ст. 147-149 КЗпП України. Дисциплінарне стягнення застосовано правомірно. У зв`язку з чим просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 19 травня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення (заперечення) позивача на заперечення відповідача 1 на відповідь на відзив, у яких позивач та його представник не погодились з викладеною відповідачем 1 інформацією, оскільки вона не відповідає дійсним обставинам справи й має на меті ввести суд в оману. Так в своїх письмових поясненнях представник позивача вказує, що Кисельова В.С. та [PERSON] не є належними представниками, не мають права підписувати відзив, завіряти копії документів та представляти АТ «Укрзалізницю» як відповідача у цивільній справі на підставі лише тільки довіреності, оскільки в судовому процесі відбувається захист не тільки порушених трудових прав позивача, а й основоположних конституційних прав позивача на заборону від дискримінації, утиску та порушення права на працю та захист його честі та гідності від подальших незаконних дій. Відповідач не надає належних доказів того, що проведення професійної атестації, навчання співробітників є поточною діяльністю АТ «Укрзалізниця» відповідно до його статуту та видів діяльності, а тим паче, що це є поточною діяльністю його структурного підрозділу, як виробничий підрозділ. Окрім того, відповідач 1 не надав доказів, не здійснив порівняння оскаржуваного позивачем як незаконного наказу від 16.12.2019 року №1387 та будь - якому іншому нормативному акту. Щодо пояснень відповідача 1 з приводу відсутності дискримінації у його діях, то на думку позивача та його представника, жодного аргументу, факту, доказу, який би свідчив що відповідач 1 в особі його представника відповідача 2 діяв з легітимною метою під час утиску позивача, вчинення щодо нього незаконних дій та під час прийняття завідомо незаконних рішень направлених на утиск та дискримінацію позивача та інших співробітників не надано. У зв`язку з чим позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача - адвокат Чехова О.О., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення по суті спору так, як про це викладено у позові та відповіді на відзив, позов просила задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача - АТ «Укрзалізниця» Кисельова В.С., Дерев`янко Д.С . у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, надали пояснення по суті спору аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Представник позивача у відповіді на відзив АТ «Укрзалізниця» поставила під сумнів можливість здійснення представництва АТ «Укрзалізниця» Кисельовою В.С. та [PERSON] Д.С., які підписали відзив на позовну заяву . Дослідивши вказані доводи, суд визнає їх необґрунтованими. Так, у матеріалах справи міститься довіреність від 17 лютого 2020 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М., зареєстрована в реєстрі за № 81, на представників АТ «Укрзалізниця» Дерев`янко Д.С. та Кисельової В.С. ( а.с. т. 1 а.с. 156), яким надані повноваження на представництво інтересів АТ «Укрзалізниця» у суді, видана директором філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» Міняйлом М .Б. та заступником директора вказаної філії Івановим В.В., як таких, що діють від імені та в інтересах АТ «Укрзалізниця». При цьому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М. повноваження Міняйла М.Б. та Іванова В.В., якими підписана довіреність на представників, були перевірені, про що зазначено у наданій довіреності. До заперечення на відповідь на відзив представниками відповідача АТ «Укрзалізниця» долучено копію довіреності від 06 лютого 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 150, якою АТ «Укрзалізниця» в особі в.о. голови правління Марчека Желька, та члена правління Кушніра С. І . уповноважили директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» Міняйла М.Б. та/або заступника директора вказаної філії Іванова В.В. здійснювати дії в інтересах Довірителя, пов`язані з діяльністю «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», зокрема, представляти інтереси Довірителя у судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма правами, що надані відповідачу тощо (п. 13.1), видавати та скасовувати в установленому порядку довіреності від імені Довірителя працівникам філії, її структурних підрозділів, у порядку передоручення тощо (п. 18). Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи (п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Отже, ствердження представника позивача щодо відсутності у представників повноважень на здійснення представництва інтересів АТ «Укрзалізниця» спростовуються довіреністю від 06 лютого 2020 року. Відповідач - начальник виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» Немченко Г.В. у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності ( т. 2 а.с. 1-2). Представник третьої особи - Філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Судом встановлено, що 02.11.2001 року [PERSON] було переведено на посаду начальника поїзда з роботою по контракту згідно наказу Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці № 218 від 02.11.2001 року ( т. 1 а.с. 49). 20.02.2014 року наказом відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця № 1» ДП «Південна залізниця» № 240/ос [PERSON] було переведено на посаду начальника пасажирського поїзда резерву провідників пасажирських вагонів 1 групи (т. 1 а.с. 51). Наказом начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» № 1387 від 16.12.2019 року було створено комісію Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» з підтвердження відповідності зайнятій посаді «Начальник пасажирського поїзду» працівників, які були прийняті на посаду до введення в дію ДКХП 66:2016, не мають відповідної освіти, встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та працюють на займаній посаді тривалий термін ( далі - Комісія) та було затверджено Додаток 1 (Положення про Комісію), Додаток 2 (Порядок проведення засідання Комісії) (т. 1 а.с. 90-94). Згідно п.п.5.3.16 Положення про виробничий підрозділ Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», затвердженого наказом філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» № 413 від 29.12.2018 року, начальник виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця видає розпорядчі документи (накази) з поточних питань діяльності підрозділу, обов`язкові для всіх працівників підрозділу, які не повинні суперечити рішенням, наказам Філії, Товариства та законодавству України. Видаючи наказ № 1387 від 16.12.2019 року начальник виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» керувався наказом в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» № 763 від 13.12.2017 року «Про деякі питання професійного відбору на посаду начальник пасажирського поїзда», наказом директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» № 02 від 05.01.2018 року, яким затверджено Положення та Порядок «Про проведення професійного відбору кандидатів на посаду начальника поїзда пасажирського», п. 11 випуску 1 Довідника кваліфікаційних характеристик професій. Суд вважає, що даний наказ стосується поточної діяльності Підрозділу, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так, частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про організацію та здійснення управлінської діяльності підприємства, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємства. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його відсторонення від роботи та призначення йому проходження навчання та складання іспитів на визначення кваліфікаційного рівня начальника поїзда. Так, 28.12.2019 року начальником Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» [PERSON] було видано наказ № 1452 «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзду [PERSON] », згідно якому було призначене проходження навчання та складання іспитів на визначення кваліфікаційного рівня начальника поїзда [PERSON] в період з 08.01.2020 року по 14.01.2020 року за графіком проведення навчання. На час проходження навчання відсторонено начальника поїзду [PERSON] від поїзної роботи зі збереженням середньої місячної заробітної плати; наказано проведення теоретичного і практичного навчання згідно Додатку до наказу директора філії від 05.01.2018 року № 02 «Про проведення відбору кандидатів на посаду «начальник поїзду пасажирського»; наказано на початку та наприкінці навчання провести профтестування [PERSON] ; 14.01.2020 року - по закінченню навчання Комісією Харківської вагонної дільниці, створеної за окремим наказом, провести перевірку знань [PERSON] за заліковою системою з використанням білетів та наданням письмових відповідей. 08.01.2020 року вказаний наказ було доведено до відому [PERSON] , який письмово зазначив про своє непогодження із ним. При винесенні наказу начальник виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця керувався ст. 16 Закону України «Про транспорт», Статутом залізниць України (без конкретизації) та ст. 46 КЗпП. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 16 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати безпеку життя і здоров`я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища. Працівники, які безпосередньо забезпечують безпеку руху транспортних засобів, повинні мати відповідну професійну підготовку і за станом здоров`я бути здатними якісно виконувати свої обов`язки. Ці працівники, а також працівники, які зазнають впливу шкідливих і небезпечних умов праці, повинні проходити у встановленому порядку медичні обстеження. Згідно ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення від роботи - це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю. Усунення від роботи провадиться власником на підставі виявленого ним факту, через який власник має право усунути або зобов`язаний усунути працівника від роботи. За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Таким чином, оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення, які не підлягають вільному тлумаченню, таке відсторонення можливе лише в межах закону, який регулює відповідні правовідносини. Наказ № 1452 від 28.12.2019 року обґрунтований тим, що 20.12.2019 року при проведенні оперативної наради при начальникові виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» щодо порушень, виявлених фахівцями ЦВА Придніпровської залізниці 19.12.2019 року на дільниці Запоріжжя-Дніпро при перевірці складу поїзда № 78 Маріуполь-Харків, начальник пасажирського поїзда [PERSON] показав низький рівень знань своїх посадових обов`язків. Окрім того, враховуючи положення наказу Міністерства інфраструктури України від 20.05.2016 року № 181, яким введено в дію Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 66, [PERSON] , який не має вищої освіти, неодноразово повідомляли про необхідність отримати вищу освіту та пропонували вступити до навчальних закладів, проте до ВУЗу останній не вступив. У наказі зазначено про необхідність організувати проведення теоретичного і практичного навчання згідно Додатку до Наказу директора філії від 05 січня 2018 року за № 02 «Про проведення професійного відбору кандидатів на посаду «начальник поїзда пасажирського» (Додаток 1); на початку та наприкінці навчання провести профтестування [PERSON] ; по закінченню навчання Комісією Харківської вагонної дільниці створеної окремим наказом, провести перевірку знань [PERSON] за заліковою системою з використанням білетів та наданням письмових відповідей. При цьому, з інформації № 240 від 24.03.2020 року, наданої суду відповідачем виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» вбачається, що на виконання вимог наказу Укрзалізниці від 26.02.2015 року № 058/Ц/од «Положення про професійне тестування працівників залізничного транспорту» працівники повинні періодично, один раз на три роки (п. 3.3. Положення), проходити професійне тестування в системі багатопрофільного тестування (СБТ) тест за посадою, яку займає працівник. Посилання на вказаний наказ відсутнє у наказі № 1452 від 28.12. 2019 року «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзда [PERSON] », таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що відсторонення позивача відбулося у зв`язку з необхідністю проходження професійного тестування саме на підставі наказу Укрзалізниці від 26.02.2015 року № 058/Ц/од. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] склав періодичний іспит з нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневрової роботи та посадових обов`язків начальника пасажирського поїзду в комісії філії «Пасажирська компанія», про що зроблено відповідний запис в книзі РБУ-1- від 31.07.2018 р. № 275 (т. 1 а.с. 273). Що стосується наказу директора філії від 05 січня 2018 року за № 02 «Про проведення професійного відбору кандидатів на посаду «начальник поїзда пасажирського» на підставі якого прийнято рішення організувати проведення теоретичного і практичного навчання [PERSON] , то необхідно зазначити, що даний документ був винесений на виконання наказу Укрзалізниці № 763 від 13.12.2017 року «Про деякі питання професійного відбору на посаду «начальник поїзда пасажирського, для належної організації роботи з удосконалення підбору працівників на посаду начальника пасажирського поїзда (т. 1 а.с. 83). Згідно п.1.4. Порядку проведення професійного відбору кандидатів на посаду «начальник поїзда пасажирського», який є додатком до наказу № 763 від 13.12.2017 року, до професійного відбору підлягають наступні особи: вперше приймаються на роботу; переводяться з іншої посади (при попередньому переведенні з посади ЛНП); у яких закінчився термін дії контракту, якщо освіта не відповідає вимогам Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 66 «Залізничний транспорт та метрополітен», затвердженого та введеного в дію наказом Міністерства інфраструктури України № 181 від 20.05.2016 року та були прийняті на посаду ЛНП до його введення в дію. Відповідно п. 1.6. вказаного Порядку особи, прийняті на посаду ЛНП до введення в дію ДКХП 66:2016, які не мають відповідної освіти, встановленої кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та успішно виконують у повному обсязі покладені на них завдання та обов`язки, після закінчення терміну дії контракту, можуть бути, як виняток, залишені на займаній посаді за рекомендацією атестаційної комісії виробничого підрозділу філії ПК. Для даних працівників є обов`язковим проходження професійного відбору (т. 1 а.с. 86). З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено, що положення вказаного документу мають безпосереднє відношення до позивача [PERSON] , який працює на постійній основі на посаді «начальник поїзда пасажирського» з 20.04.2014 року (т. 1 а.с. 38). Матеріали справи містять копію Акту від 08.01.2020 року, згідно якого начальнику пасажирського поїзду [PERSON] було вголос зачитано порядок проведення професійного тестування, проте останній відмовився від проходження професійного тестування. (т. 1 а.с. 203). Слід відмітити, що дана ситуація мала місце вже після винесення наказу № 1452 від 28.12.2019 року, а до цього дня, матеріали справи не містять доказів того, що існували підстави для відсторонення позивача від роботи, передбачені у ст. 46 КЗпП, зокрема його відмова від проходження обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 1452 від 28.12.2019 року підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні відповідачами не доведено існування законних підстав для проходження начальником поїзда [PERSON] теоретичного і практичного навчання згідно Додатку до Наказу директора філії від 05 січня 2018 року за № 02 «Про проведення професійного відбору кандидатів на посаду «начальник поїзда пасажирського» (Додаток 1) з проведенням профтестування та перевірки знань [PERSON] за заліковою системою з використанням білетів та наданням письмових відповідей, та не доведено, що при прийнятті рішення про відсторонення позивача від роботи були дотриманні вимоги ст. 46 КЗпП України. Наказом № 92 від 27 січня 2020 року начальника виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» внесені зміни до наказу № 1452 від 28.12.2019 року. Згідно вказаного наказу, в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю начальника поїзда [PERSON] пункт 1 наказу № 1452 від 28 грудня 2019 року змінено та викладено в наступній редакції: «Призначити проходження навчання та складання іспитів на визначення професійного рівня кваліфікації начальнику поїзда [PERSON] у період з 27.01.2020 року по 31.01.2020 року за графіком проведення навчання, що є додатком № 1 до цього наказу. На час проходження навчання відсторонити начальника поїзда [PERSON] від поїзної роботи зі збереженням середньої місячної заробітної плати». Даний наказ є похідним від наказу № 1452 від 28 грудня 2019 року, в зв`язку із чим також підлягає скасуванню. Наказом № 7/Д3 від 27 січня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзда [PERSON] » позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог п. 1.4. «Інструкції начальнику пасажирського поїзда» та п. 12.5.1. Технологічної інструкції роботи резерву провідників виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» «Укрзалізниця», що виразилося у неотриманні перед відправленням в рейс касового апарату, нездійснення розрахункових операцій з пасажирами під час рейсу та реалізацію кондитерських виробів, води тощо, та оголошено догану. З вказаним наказом [PERSON] був ознайомлений 07.02.2020 року та зазначив про своє непогодження з ним. Згідно положень ст. ст. 139-142 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до положень статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Частиною 1 статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Згідно п. 1.4. «Інструкції начальнику пасажирського поїзда», затвердженої наказом Укрзалізниці № 158-ц від 27 квітня 2012 року начальник поїзда в межах своїх посадових обов`язків повинен знати і виконувати вимоги чинних нормативних актів, перелічених у вказаному пункті інструкції (т. 1 а.с. 57). Згідно п. 12.5.1. Технологічної інструкції роботи резерву провідників виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» «Укрзалізниця» касовий апарат призначено для обліку коштів під час здійснення розрахункових операцій з пасажирами під час рейсу (реалізація кондитерських виробів, води тощо), та для здійснення контролю керівництва та ревізуючих структур за обігом коштів протягом рейсу (т. 1 а.с. 96). На ВП Харківська вагонна дільниця застосовується електронний контрольно-касовий апарат ( ЕККА ) - реєстратор розрахункових операцій, який додатково забезпечує попереднє програмування найменування і ціни товарів (послуг) та облік їх кількості, друкування розрахункових та інших звітних документів. ЕККА отримує начальник поїзду у оператора з обробки перевізних документів перед рейсом разом з «Книгою обліку розрахункових операцій …». По закінченню рейсу начальник поїзду повинен здати ЕККА та Книгу обліку розрахункових операцій оператору з обробки перевізних документів. З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2019 року на дільниця Запоріжжя-Дніпро фахівцями ЦВА Придніпровської залізниці був перевірений склад пасажирського поїзда № 78 Маріуполь-Харків, начальником якого був [PERSON] . За результатами перевірки складено Акт форми ЛУ-4 серії Г № 005386 від 19 грудня 2019 року та виявлено, зокрема, що у складі поїзда відсутній касовий апарат та має місце надлишок грошових коштів у ксі на суму 436,00 грн (т. 1 а.с. 99). 20 грудня 2019 року [PERSON] були надані письмові пояснення на ім`я начальника Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» [PERSON] . У своїх поясненнях [PERSON] не заперечував факту неотримання касового апарату перед відправленням у рейс та зазначив, що не отримав касовий апарат, який через непрацюючі у поїзді розетки заряджався у бухгалтерії, оскільки не встигав це зробити, бо був зайнятий підготовкою поїзду до відправки. При собі [PERSON] мав квитанції за формою МД4-3, які використав під час рейсу. Згідно бухгалтерської довідки від 20 грудня 2019 року по відправленню поїзду № 77/78 «Харків-Маріуполь» начальник поїзда [PERSON] 18 грудня 2019 року касовий апарат не отримував. У бухгалтерію не звертався, апарат заряджався (т. 1 а.с. 103). 20 грудня 2019 року було проведено оперативну нараду при начальникові Виробничого підрозділу Харківської вагонної дільниці філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» за результатами якої прийнято рішення про притягнення начальника пасажирського поїзда [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани (т. 1 а.с. 104-107). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права й обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці. Отже, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, про які працівник не був проінформований належним чином. Позивач заперечує, що положення Технологічної інструкції роботи резерву провідників виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» «Укрзалізниця», невиконання вимог яких мало наслідком оголошення йому догани», доводилися до його відому у встановленому порядку. Відповідачами доводи [PERSON] з цього приводу не спростовані. Окрім того, в «Інструкції начальнику пасажирського поїзда», затвердженої наказом Укрзалізниці № 158-ц від 27 квітня 2012 року, відсутнє посилання на наявність такого обов`язку начальника поїзда, як отримання та використання під час рейсу касового апарату. Згідно п. 24.1 розділу XXIV Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства доходів і зборів України, для оформлення послуг, доплат і зборів, передбачених чинним законодавством, використовуються, в тому числі, такі форми бланків, як квитанція, код МД4 -3 - для оформлення оплати інших послуг, пов`язаних з перевезенням пасажирів, багажу та вантажобагажу. Квитанція видається пасажиру після оплати ним вартості послуги, а корінець залишається у касира (начальника поїзда, провідника) для звітності (п.24.4 Порядку). При цьому, підпис [PERSON] у Акт форми ЛУ-4 серії Г № 005386 від 19 грудня 2019 року та відсутність зауважень з його боку, не свідчить про визнання ним своєї провини, оскільки вину особи зобов`язаний доводити уповноважений суб`єкт із зазначенням конкретних доказів. Твердження представників відповідача про те, що не зазначення у Акті форми ЛУ-4 серії Г № 005386 про наявність квитанцій форми МД4 -3, не оскарження [PERSON] дій перевіряючих осіб свідчать про те, що на час ревізії поїзда надлишки виявлених нею коштів не були оформлені ні за касовим апаратом, ні за квитанціями форми МД4 -3, і про те, що невідомо чи були б ці кошти здані до каси, в разі непровдення ревізії, носить ймовірний характер та не обґрунтовані жодним доказом у справі. Відповідачі не заперечували, що кошти у розмірі 436, 00 гривень були передані відповідно до встановлених правил на залізничному транспорті до бухгалтерії АТ «Укрзалізниця» одразу після прибуття поїзду з рейсу, тобто 20.12.2019 р. Суду не надано доказів того, що у бухгалтерській документації АТ «Укрзалізниця» було відображено факт того, що [PERSON] вчинив фінансові порушення, які призвели до порушення бухгалтерського обліку або негативних наслідків матеріального характеру для відповідача та його структурних підрозділів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права й обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці. Роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України). ВС звернув увагу на те, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був поінформований належним чином (постанова від 29.05.2019 у справі № 452/970/17). Судом встановлено, що у наказі № 7/ДЗ від 27 січня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзда [PERSON] » при зазначенні наявності такого порушення, як відсутність в складі поїзда касового апарату, відповідач не зазначив, якими саме конкретними діями позивача було допущене порушення трудової дисципліни, в чому саме проявилося порушення, та не вказано (і не вбачається) в чому саме складається провина позивача, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами порушення та визначенням винних дій і конкретного порушення у вигляді дисциплінарного проступку. Крім того, суд приходить до висновку, що відсутність у складі поїзду касового апарату не потягла за собою та не могла потягти суттєвих наслідків, при тому, що начальником поїзду були оформлені квитанції форми МД4 -3. Наявність зазначених обставин, на думку суду, свідчить про відсутність вини позивача у порушенні трудової дисципліни. Всі викладені факти у сукупності, з огляду на їх ступінь тяжкості, попередню роботу позивача, відсутність будь-яких наслідків для відповідача та враховуючи положення ст. 149 КЗпП України, на думку суду не можуть бути визнані достатніми для застосування такого виду дисциплінарного стягнення як догана. Згідно ст.2-1 КЗпП забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників, зокрема, залежно від віку. Організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина визначено Законом України від 06 вересня 2012 року № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (далі - Закон № 5207-VI). Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. За приписами ст. 14 Закону № 5207-VI особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися зі скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом. Реалізація зазначеного права не може бути підставою для упередженого ставлення, а також не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, яка скористалася таким правом. Тобто, особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися зі скаргою, зокрема до суду. Згідно ч. 2 ст. 81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання дискримінаційними наказів Начальника виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та додатків до них, а саме: наказу № 1387 від 16 грудня 2019 року «Про створення комісії Виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», № 1452 від 28 грудня 2019 року «Про відсторонення від поїзної роботи начальника пасажирського поїзда [PERSON] », № 92 від 27 січня 2020 року «Про внесення змін до наказу начальника Харківської вагонної дільниці від 28.12.2019 № 1452». Судом прийнято рішення про скасування двох з цих наказів, з підстав їх невмотивованості, проте посилання позивача [PERSON] на його дискримінацію, на думку суду, є безпідставними, оскільки не підтверджені будь-якими доказами, а зі змісту позовних вимог не вбачається, що позивача обмежено у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, що відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» можна вважати дискримінацією. Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Інші доводи позивача та відповідачів висновків суду не спростовують. Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд стягує з відповідача -Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір в сумі 2522, 40 грн (840,80х3). Позивач просив суд стягнути з відповідачів витрати, понесені ним за послуги з колпіювання документів, що були подані до суду, і на підтвердження своїх вимог надав суду копію квитанції до прибуткового касового ордера № 3823 від 27 лютого 2020 року, підстава видачі - послуги ксерокопіювання, сума - чотириста сорок гривень (т. 1 а.с. 123). Проте, з даного документу не вбачається, що зазначені в ньому послуги ксерокопіювання, були надані позивачу саме у зв`язку із підготовкою копій документів, поданих до суду у вказаній справі. Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Необхідно зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Представник позивача - адвокат Чехова О.О. надала суду заяву про стягнення судових витрат з відповідачів, у якій зазначила, що витрати на правову допомогу складають приблизно 10 000,00 грн. На час виходу суду до нарадчої кімнати доказів того, що відповідач поніс витрати на правову допомогу саме у вказаній сумі, суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Outcome: partial