Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

АТ КБ ПриватБанк звернулося 21.02.2018 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За позовом, посилаючись на ст..ст.509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та умови договору б/н від 29.05.2013 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 65912 грн. 08 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 3960,47 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 56346,40 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1990,35 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процента складова) 3114,86 грн. Ухвалою судді від 15.03.2018 р. відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду на 05.04.2018 р. 05.04.2018 р. розгляд справи було відкладено на 17.05.2018 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.169 ЦПК України. 17.05.2018 р. розгляд справи відкладено на 19.06.2018 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 19.06.2018 р. у справі оголошено перерву до 29.08.2018 р. на підставі ч.1 ст.240, п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України. В судове\~засідання представник\~позивача не\~зявився,\~до суду\~подана заява\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~позов підтримує,\~просить задовольнити.\~В процесі\~розгляду справи\~представником була\~подана відповідь\~на відзив\~(а.с.70-83). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.52-54). Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.05.2013 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач не оспорює факт підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.05.2013 р. та одержання платіжної картки ПАТ КБ «Приватбанк». Судом встановлено, що своїм підписом в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, відповідач погодилась з тим, що Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку та анкета-заява складають договір про надання банківських послуг. Крім того своїм підписом в Анкеті-заяві [PERSON] підтвердила, що ознайомилась і згодна із Тарифами банку і Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовому вигляді (а.с.6). Відповідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а отже, підписавши анкету - заяву, відповідач підтвердила укладення договору про надання банківських послуг в належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов. Вказані обставини спростовують доводи відповідача про те, що вона кредитний договір з ПриватБанком не укладала та не була ознайомлена з тарифами та умовами надання кредиту. Згідно з положеннями ст.ст.634,638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналась до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві. Оскільки зміст укладеного між сторонами договору від 29.05.2013 року зафіксовано в окремих документах, то з огляду на приписи статей: 207, 634, 639, 642 ЦК України, суд приходить до висновку, що письмова форма правочину, укладеного між сторонами, дотримана. Твердження відповідача відносно того, що між сторонами укладено договір у неналежній формі, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не узгоджуються з приписами статті 634\~ЦК України («Договір приєднання»), за змістом якої, - Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стосовно виконання банком своїх зобовязань за укладеним між сторонами спору договором, то матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому умовами укладеного між сторонами договору. [PERSON] не зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» із відповідною письмовою заявою про закриття картрахунку. Відповідно до розрахунку позивача (а.с.4-5) та виписки по картковому рахунку (а.с.84-87), відповідач [PERSON] систематично користувалась кредитною карткою ПриватБанк та вносила кошти в рахунок погашення заборгованості за договором. Докази належного виконання відповідачем умов договору у справі відсутні. За таких обставини, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.05.2013 р. було укладено Договір про надання банківських послуг, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідачем належним чином не виконані. Станом на 31.12.2017 р. існує заборгованість за кредитним договором у сумі 65912,08 грн., з них: заборгованість за кредитом - 3960,47 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 56346,40 грн. Щодо стягнення пені та штрафів за порушення умов договору, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у виді пені у розмірі 1990,35 грн., штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3114,86 грн. (процентна складова). Відповідно до положень ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 3114,86 грн. (процентна складова) за прострочення виконання позичальником своїх зобовязань за договором від 29.05.2013 р. Щодо доводів представника відповідача про відсутність розрахунку заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок їх доказування.\~\~\~\~Крім того, суд не повинен безпосередньо брати участь у зборі доказового матеріалу. Згідно із ч. 1 ст.95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.4-5), який в процесі розгляду справи представником відповідача належними та допустимим доказами не спростований. Так, аргументованого контррозрахунку представник відповідача не надала, заяв про призначення у справі експертизи не заявляла, а тому при постановленні рішення у справі суд приймає до уваги розрахунок, наданий ПАТ «КБ «ПриватБанк». З наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial