Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини за період з дати звернення до суду та до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рідним батьком дитини є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що її матеріального становища не вистачає для утримання дитини, а відповідач не надає матеріальної допомоги в обсязі, який забезпечує нормальні умови життя і розвитку дитини. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно наданих письмових пояснень просить при визначенні розміру аліментів врахувати, що він є переміщеною особою, змушений винаймати житло та у нього на утриманні перебуває мати, яка знаходиться на території проведення АТО та не отримує самостійного заробітку. У зв'язку з тим, що відповідач не може контролювати цільове використання аліментів, просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. Вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та запереченні, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а. с. 6/ . Дитина проживає разом з позивачем. Вказана обставина визнана сторонами та у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Відповідач є працездатним, працює та має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати. Також суд приймає до уваги, що відповідач є переміщеною особою з району проведення антитерористичної операції у зв'язку з чим змушений орендувати житло. При цьому суд не приймає доводи відповідача про перебування у нього на утриманні матері [PERSON] з огляду на наступне. Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем за допомогою належних та допустимих доказів не було доведено, що [PERSON] доводиться йому матір'ю, що вона є непрацездатною та перебуває на утриманні відповідача. Також, суд не приймає посилання відповідача на неможливість контролювати цільове використання коштів як на підставу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення . З аналізу вказаних положень закону вбачається, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Внаслідок зазначеного стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку відповідач має постійну роботу та сталу заробітну плату, тому стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі не відповідає вище переліченим умовам. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходів відповідача. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог, в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial