Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнуто із [PERSON] на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. На момент винесення даного рішення її батько їздив на заробітки та допомагав їй фінансово, але останнім часом батько почав хворіти і не в змозі їй допомагати. Її матеріальне становище змінилось в гіршу сторону. Також піднявся прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, але не дивлячись на це відповідач ніякої більше матеріальної допомоги не надає, окрім 800 гривень які стягуються із нього за рішенням суду. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі 1500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. А також просить суд стягувати з [PERSON] на її користь на її утримання кошти у твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно, до досягнення [PERSON] трьох років. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала суду заяву вх. № 2046 від 27.03.2018 року про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву вх. № 2542 від. 17.04.2018 року про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву вх. № 2543 від. 17.04.2018 року. Зі змісту якого встановлено наступне: [PERSON] просить суд позовні вимоги [PERSON] задоволити частково, а саме: збільшити розмір аліментів, які стягуються із нього на корить позивача на утримання сина у твердій грошовій сумі 900 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позові просить суд відмовити. Вказує, що він не працює і додаткових джерел доходу для існування у нього немає, його заробіток є мізерний та не постійний і ледве вистачає для сплати аліментів, які стягуються із нього і для самостійного існування. Разом з цим, відзив відповідача суд не приймає до уваги, оскільки він поданий з порушенням вимог п.2 ч.5 ст. 178 ЦПК України, а саме [PERSON] не було додано до відзиву документ, що підтверджує його надіслання і доданих до нього доказів іншим учасникам справи( позивачу). Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, а саме з копії свідоцтва про народження серії І-АМ №329283 встановлено, що 16 жовтня 2015 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Із рішенням Ямпільського районного Вінницької області від 18 травня 2018 року у справі №153/347/16 та із виконавчого листа від 18 травня 2018 року у справі №153/347/16 встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, починаючи із 23 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. А також стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] утримання у твердій грошовій сумі 400 гривень, щомісячно, до досягнення сином трьох років (а.с.6-8). Дослідивши матеріали, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку: За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд констатує, що батьки дитини повинні забезпечити для сину утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для дитини певного віку, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Матеріальне становище платника аліментів, який має нерегулярний мінливий дохід, а також того, що він не має на утриманні інших дітей, так як ніхто із сторін про це не заявив, враховуючи його стан здоровя, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Те, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працевлаштований не може бути підставою для звільнення його від батьківського обовязку утримувати свого сина у розмірі, меншому половини прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Також по справі не встановлено наявність обєктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню на постійне місце роботи та належному виконанню батьківських обовязків по утриманню дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Вирішуючи питання про збільшення розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач, суд вважає помірним та адекватним, але дещо завищеним, і тому визначає розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача у сумі по 1000 гривень щомісячно, так як обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, і суд не може обмежувати відповідача, стягуючи аліменти лише із нього. Суд приходить до висновку, що й мати має нести певні витрати на утримання та розвиток своєї малолітньої дитини. І тому, саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну малолітню дитину. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі в сумі 1500 гривень позивач суду не надала. Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі 600 гривень, щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку, то суд зазначає наступне: Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина - проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо збільшення розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~є підстави для збільшення розміру утримання дружини. Суд вважає, що позивачем\~\~правомірно пред'явлено позов до відповідача з вимогою про збільшення її утримання до досягнення дитиною трьох років. Разом з цим заявлений позивачем розмір утримання, які вона просить стягувати із відповідача на її утримання на думку суду може обмежити у нормальному існуванні та проживанні відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Ухвалюючи рішення, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача на користь позивача утримання у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною - трирічного віку. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає частковому повному задоволенню. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial