Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 3386,00 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та компенсацію за затримку виплати розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 02.08.1995 року вона перебувала в трудових відносинах з ДЗ «Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці» на посаді медичної сестри маніпуляційного кабінету, 09.01.2003 року переведена на посаду медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету. 27.03.2015 року була звільнена за згодою сторін, однак, при звільненні та видачі трудової книжки з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 3386,00 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Крім того, просить стягнути компенсацію за затримку розрахунку та моральну шкоду. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідач у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним закладом «Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці» та працювала на посаді медичної сестри маніпуляційного кабінету та медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету, що стверджується записами в трудовій книжці позивача серії БТ-ІІ № 7606246 та була звільнена з роботи 27.03.2015 року (а.с.3-5). Так, ст. 1 Законом України від «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача Державного закладу «Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці», з яким позивач і перебувала у трудових правовідносинах, заборгованості по заробітній платі з є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що відповідачем допущено порушення законних прав позивача щодо своєчасного отримання заробітної плати, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості заподіяних моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 500 грн. моральної шкоди. Відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача Державного закладу «Вузлова поліклініка станції Житомир Південно-західної залізниці» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 551,20 грн. та вимоги немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial