Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В березні 2018 року представник позивачів [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась до суду із позовом до військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області про визнання права власності за кожним позивачем окремо на 1/10 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,8 м2, з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. В обґрунтування позову зазначає наступне. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є повнорідними сестрами та братом. Батькам позивачів [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року батько позивачів [PERSON] помер. Спадкове майно, що залишилось після його смерті, складалось з Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Його успадкували у рівних частках кожний, діти померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також дружина [PERSON] Таким чином кожному зі спадкоємців перейшло право власності на 1/10 частину спірного будинку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Де знаходяться документи, позивачам не відомо. Оскільки нотаріальний архів знаходиться на тимчасово окупованій території, позивачі не мають змоги повторно отримати свідоцтво про право на спадщину, яким підтверджувалось їх право власності. Відсутність правовстановлюючих документів позбавляє їх можливості вільно володіти і розпоряджатися своєю власністю. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила визнати в порядку спадкування за законом 1/10 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 66,8 м2, у зв'язку з втратою документів за кожним з позивачів. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила вирішити спір за відсутності відповідача відповідно до вимог закону. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що батькам позивачів [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності по Ѕ частині належав житловий будинок [ADDRESS]. Це підтверджується документами з інвентаризаційної справи на домоволодіння за адресою [ADDRESS], витребуваної з Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації м.Торецька" Торецької міської ради, та оглянутої у судовому засіданні. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS], яку успадкували у рівних частинах по 1/10 частині [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також його дружина [PERSON], що підтверджується наявою у матеріалах справи копією свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1979 року, зареєстровано в реєстрі під №3321.(а.с.22) Оригінал примірника цього свідоцтва було також досліджено в оглянутій судом інвентаризаційній справі на домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» Торецької міської ради від 22.03.2018 року №71, будинок за адресою: [ADDRESS] належить: Ѕ частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності надане Дзержинською нотаріальною конторою від 22.12.1979 року, реєстр 3323, а також 1/10 частка [PERSON], 1/10 частка [PERSON], 1/10 частка [PERSON], 1/10 частка [PERSON], 1/10 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Дзержинською нотаріальною конторою від 22.12.1979 року, реєстр 3321 (а.с.23) Факти зміни прізвищ позивачів [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копіями свідоцтв про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, дослідженими в судовому засіданні. (а.с.9-13, 26-33). Частина 1 ст. 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Судом встановлено, що оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.1979 року, виданого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Черкашиною Л.М. (реєстр № 3321), згідно якого 1/10 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], в рівних долях належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], був втрачений, а без правовстановлюючого документа позивачі не можуть користуватися своїм правом володіти та розпоряджатись належним їм майном. Іншим шляхом, окрім як звернення до суду, позивачі не мають змоги відновити втрачені документи. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги представника позивача про визнання права власності кожного із позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/10 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів слід задовольнити. Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/10 частку житлового будинку в порядку спадкування, суд зазначає, що право на спадщину на частки житлового будинку позивачами було реалізовано у 1979 році, коли вони отримали у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Наразі, підставою звернення до суду із позовом стала втрата документів, які посвідчують право власності, а не заперечення чи невизнання права на спадщину, реалізованого у 1979 році. Відтак, визнання права власності в порядку спадкування не є належним способом захисту у даному випадку, і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині визнання права також на надвірні споруди, суд констатує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.1979 року, виданого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Черкашиною Л.М. (реєстр № 3321), позивачі мали право власності кожен на 1/10 частку будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], без згадки про надвірні чи господарські споруди. Тому в цій частині позовні вимоги неможливо задовольнити, інакше це б спричинило виникнення нових відносин з приводу права власності на інші об'єкти, не передбачені у втраченому документі.

Outcome: partial