Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 130 від 27 травня 1993 року, належить квартира [ADDRESS] (вул. Леніна) в м. Хмільнику Вінницької області. Після смерті 29 липня 1994 року батька позивача [PERSON], спадщину прийняла мати позивача [PERSON]. 30 серпня 2017 року померла мати позивача [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на частку у праві спільної сумісної власності на спадкове майно. Являючись спадкоємцем першої черги за законом, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але в отримані свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено в звязку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло та у свідоцтві про право на спадщину за законом не визначені частки у спільній сумісній власності. Крім позивача спадкоємцем за законом являється [PERSON], яка до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, на частку спадщини у квартирі не претендує. З метою успадкування квартири, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони по справі не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Представник відповідача, третя особа не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 130 від 27 травня 1993 року (копія на а.с.8) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (вул. Леніна) в м. Хмільнику Вінницької області (а.с.10-12,13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 280174 (копія на а.с.17), 29 липня 1994 року помер [PERSON], батько позивача (а.с.6,7). Після смерті [PERSON] належну йому частку квартири успадкувала дружина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 1994 року (а.с.9). 30 серпня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 388329 (копія на а.с.15)., мати позивача (а.с.6,7). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50560637 від 16 січня 2018 року, після смерті 30.08.2017 року [PERSON] було заведено спадкову справу (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, частка позивача у спірній квартирі має становити 3/4 даної квартири, оскільки домовленості, рішення суду про інше не було. Частка спадкового майна після смерті [PERSON] становить 1/2 частину квартири. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.\~1\~ ст.3\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому ЦПК\~України,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином позов підлягає до часткового задоволенню та визнання права власності позивача в порядку спадкування, так як позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори протягом встановленого законом строку, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач проти позову не заперечував.

Outcome: partial