Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Жовтневого районного відділу м. Кривого Рогу в якій просив визначити розмір належної йому [PERSON], частку в спільному сумісному майні - квартирі [ADDRESS] в розмірі 1/5 частини, зазначивши, що іншим співвласникам, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також належить по 1/5 частці у вказаній квартирі, також просив усунути перешкоди в користуванні ним квартирою [ADDRESS] шляхом реєстрації його у вказаному житлі. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON]. у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не сповістили. Відповідач в особі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 1994 році приватизували квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва № Ж-3822 про право власності на житло від 07.09.1994 року( а.с.7). При проведенні приватизації вищевказаної квартири не були вказані розміри часток, належні всім співвласникам в спільному майні і тому квартира стала їх спільною сумісною власністю. У вказаній квартирі вони всі проживали та були зареєстровані для проживання. Через життєві обставини позивач на деякий час з реєстрації в квартирі знявся і мешкав за межами м. Кривого Рогу, на теперішній час він повернувся до м. Кривого Рогу та звернувся до Державної міграційної служби України з проханням зареєструвати його проживання в належній йому та співвласникам квартирі [ADDRESS], але отримав відмову, на підставі того, що квартира є його та відповідачів спільною сумісною власністю. [PERSON] разом з відповідачами володіють квартирою на праві спільної сумісної власності , він бажає зареєструвати своє проживання в належній йому частці спільної сумісної власності - квартирі, оскільки через відсутність реєстрації в м. Кривому Розі не може отримувати пенсію, регресні виплати. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. ст. 391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що дані у п. 14 постанови від 22.12.95 N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Заслухавши сторони, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений позивачем, визнаний відповідачами, це визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], в частині його реєстрації суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права»(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, вирішення питання про реєстрацію особи залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 107,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин та

Outcome: partial