Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 20239,55 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 04.09.2017 року в м. Києві за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮРОЛ-Т» на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «Санг Йонг», д.н.з. [NUMBER] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено Договір добровільного страхування №28-0101-11Р/0258, об'єкт страхування, транспортний засіб «Санг Йонг», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Директор ТОВ «ЮРОЛ-Т» звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 04.09.2017 року. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено страховий акт №ДКАА-58064 від 26 вересня 2017 року. На підставі вищезазначеного Страхового акту, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 60367,52 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобі «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Вусо», страхова компанія взяла на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третій особі під час ДТП. Оскільки, ДТП настало внаслідок сукупних дій декількох осіб, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 04.09.2017 року, ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» виплатила страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 17014,02 грн., за таких обставин, для відшкодування шкоди в повному обсязі, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 13169,74 грн.. 22 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно повідомлення про вручення поштового відправлення копія ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРОЛ-Т» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті за №28-0101-01Р/0258, за умовами договору об'єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 17) Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: «4 вересня 2017 року о 10 годині 10 хвилин, [PERSON] за адресою: вул. Старобориспільська, що в місті Києві, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» н/з [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], водій [PERSON], який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 04 вересня 2017 року директор ТОВ «ЮРОЛ - Т» звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER]. (а.с.6) Згідно страхового акту № ДККА-58064 від 26 вересня 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику ТОВ «ЮРОЛ-Т» в розмірі 60367,52 грн. (а.с.11) Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. На підставі страхового акту № ДККА-58064 від 26 вересня 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ТОВ «Інтехстандарт» страхове відшкодування в розмірі 55078,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28732 від 27 вересня 2017 року (а.с.13). Крім того, згідно страхового акту № ДККА-58064 від 26 вересня 2017 року суму у розмірі 5288,82 грн., зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу (а. с. 11) Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП, яке мало місце 04 вересня 2017 року, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». (а.с. 7) Відповідно до п. 22.1 ст.. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень. Як встановлено в мотивувальній частині постанови: «04.09.2017 року приблизно о 10.10 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул. Старобориспільській в м. Києві, в порушення п.13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, у зв'язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes», д.н.з. [NUMBER], водієм якого є [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.» 21 грудня 2017 року, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» направило на адресу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» заяву на виплату (страхового) відшкодування (вих.. №28794), з вимогою сплатити суму в розмірі 60367,52 грн. (а. с. 14). 28 лютого 2018 року, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу в розмірі 17014,02 грн., що підтверджується квитанцією №4579 від 28 лютого 2018 року (а. с. 16). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Виходячи з предмету позову та наведених позивачем правових підстав щодо звернення з цим позовом до суду, позивач зазначає, що на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку водієм та пасажирами на транспорті №28-0101-01Р/0258 від 16 лютого 2017 року, позивачем виплачено страхувальнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок СТО ТОВ «Інтехстандарт» страхове відшкодування в розмірі 55078,70 грн., тому у позивача виникло право звернутись до відповідача [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування фактично понесених витрат по виплаті страхового відшкодування, та враховуючи, що на момент вчинення дорожньої-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, страхова компанія мала право на вирахування коефіцієнту фізичного зносу, та враховуючи що ДТП сталося внаслідок сукупних дій двох осіб, тому сплачене нею страхове відшкодування складає 17014,02 грн.. Разом з тим, як вбачається зі змісту страхового акту № ДККА-58064 від 26 вересня 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ТОВ «Інтехстандарт» страхове відшкодування в розмірі 55078,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28732 від 27 вересня 2017 року, та суму у розмірі 5288,82 грн., яку зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, за таких обставин, враховуючи, що у розумінні ст. 993 Цивільного кодексу України, право вимоги до завдавача шкоди виникає у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, позивач мав право звернутись до страховика винної особи в межах суми виплачено на рахунок СТО в якості страхового відшкодування, за таких обставин, позовна заява підлягає частковому задоволенню в розмірі 10525,33 грн., яка розрахована наступним чином: 55078,70 грн. (підтверджене страхове відшкодування, сплачене на рахунок СТО) /2 (кількість осіб, винних у ДТП) - 17014,02 грн. (сплачене страхове відшкодування страховиком винної особи). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1408,23 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial