Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на її утримання, оскільки вона продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком. Позивач з 2020 року, згідно договору № 3-046-КН-ШКІД, продовжує навчається на денному відділенні Харківського національного університету радіоелектроніки, на контрактній основі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що її батько [PERSON] працює сервіс-менеджером у ТОВ «КРАФТ», отримує заробітну плату з 01.01.2021 року у розмірі 6000 грн. та має можливість надавати їй допомогу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. У судовому засіданні позивач зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на контрактній основі, їй необхідні гроші на проїзд, харчування, канцелярські прилади. Навчання коштує 18 000 грн. на рік, за навчання сплачують її мати та відповідач по 9 000 грн. Мати має свій бізнес - зоотовари. Також позивач має молодшу сестру - доньку матері від другого шлюбу. Крім того, позивач бажає піти на курси англійської мови, але сплачувати за них не має можливості, оскільки не має доходу. Працювала, коли були канікули, але тепер не має часу у зв`язку із навчанням. Відповідач заперечував проти задоволення позову та зазначив, що він отримує мінімальну заробітну плату, нещодавно переніс операцію та витрачає багато грошей на реабілітацію. Крім того вказав, що сплачує половину необхідної суми за навчання доньки в університеті за домовленістю з її матір`ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.01.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції в м. Харкові. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано 04.07.2007 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 11.07.2007 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану харківського міського управління юстиції, актовий запис № 280). Згідно довідки № 48/881 від 18.022021 року [PERSON] є студентом 1-го курсу факультету КН денної форми навчання Харківського національного університету радіоелектроніки, строк навчання - з 15.09.2020 року по 30.06.2021 року. З договору про навчання у Харківському національному університеті радіоелектроніки № 3-046-КН-Шікд вбачається, що законний представник [PERSON] - [PERSON] та Харківський національний університет радіоелектроніки уклали договір про те, що [PERSON] пройде підготовку за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «штучний інтелект» за спеціальністю «122 комп`ютерні науки» для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавр», фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні та позбавлена можливості працювати. Відповідно дост.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно дост.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 цього Кодексу. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки № 0504-4 від 05.04.2021 року, відповідач [PERSON] працює у ТОІ «КРАФТ СИСТЕМС» з 18.02.2013 року до теперішнього часу на посаді головного фахівця з програмного забезпечення, за період з 01.01.20211 року по 31.03.2021 року його дохід становить 18600 грн., тобто по 6200 грн. на місяць. Таким чином, відповідач офіційно працює, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має та може надавати допомогу своїй доньці - [PERSON] , яка продовжує навчання. У судовому засіданні відповідачем не було надано суду доказів того, що йому була зроблена операція та він перебуває на лікуванні. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з п.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ч. 3ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в розмірі 1 000 грн. на місяць, починаючи з 02.03.2021 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення нею навчання, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Такий розмір стягнення буде розумним і справедливим щодо обох сторін по справі. Положенням ст.191СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial