Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до Московського районного суду міста Харкова з позовом в якому зазначає, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач створює штучні перешкоди в його спілкуванні з сином, на теперішній час відповідач фактично ізолює сина від нього. 15.09.2017 року він звернувся до Служби у справах дітей Харківської райдержадміністрації Харківської області з заявою про визначення порядку його спілкування з дитиною, але відповідач ухиляється і від спілкування з представниками Служби у справах дітей. 27.10.2017 року він повторно звернувся до Служби у справах з питання спілкування з сином, але позитивних наслідків це звернення не принесло. Тому просив зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь в спілкуванні та вихованні сина - [PERSON], визначити наступний порядок його участі у вихованні сина: - побачення з 12 години 30 хвилин п'ятниці до 18.00 години неділі; - надати можливість в часи побачень особисто забирати сина зі школи (дома); - у разі коли святкові дні припадають на дні його спілкування з сином, проводити такі дні з дитиною; - спільний відпочинок у першій половині літніх канікул з сином; - необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька з сином. Також просив зобов'язати відповідача за добу до зустрічі з сином повідомляти його про фактичне місце перебування сина та про зміни, які можуть перешкоджати спілкуванню з дитиною. Ухвалою судді Московського районного суду міста Харкова від 15 січня 2018 року позов було направлено до Харківського районного суду Харківської області, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем мешкання відповідача. 07 березня 2018 року судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області були отримані відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено у підготовче судове засідання. 10 квітня 2018 року відповідачем було надано відзив на позов. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 червня 2018 року підготовче судове засідання по справі було закрито і справу було призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, було залучено Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. 02 жовтня 2018 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради був наданий висновок щодо встановлення порядку участі [PERSON] у виховнні дитини - [PERSON], [INFO], за №609. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Також просив при постановленні рішення по справі не враховувати висновок, наданий Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, оскільки при його наданні не були враховані його інтереси, як батька, спілкування з ним працівники Департаменту не проводили, думку щодо порядку участі у вихованні дитини не з'ясовували. Відповідач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали частково і не заперечували проти його задоволення. Одночасно просили встановити наступний порядок спілкування позивача з дитиною: - періодичні побачення з сином у будь-який день з понеділка по п'ятницю, з 13.00 години по 17.00 годину, з урахуванням розкладу занять у навчальному закладі; - у вихідні та святкові дні, з 10.00 години до 18.00 години, з урахуванням відвідування спортивних секцій, за домовленістю з відповідачем; - під час шкільних канікул, у будь-які дні, з 10.00 години до 18.00 години, з урахуванням відвідувань спортивних закладів і за погодженням з відповідачем. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Харківської райдержадміністрації Харківської області та Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб дітей Харківської міської ради у судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність та постановити рішення у відповідності з діючим законодавством. Заслухавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судвому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.18, 20). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.19), який зареєстрований разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.52). Судовим наказом, виданим 19 квітня 2018 року Харківським районним судом Харківської області, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів батька щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.94). Згідно з довідкою №197, виданою Харківським ліцеєм №141 Харківської міської ради 20 серпня 2018 року, [PERSON], [INFO], навчається у зазначеному навчальному закладі. Батько дитини - позивач по справі, спілкується з сином, відвідує його в ліцеї, допомагав в ремонті класу (а.с.96). Згідно з довідкою №63, виданою Харківським ліцеєм №141 Харківської міської ради 29 березня 2018 року, усі питання по навчанню та вихованню дитини - [PERSON], [INFO], вирішуються з його матір'ю, яка приводить сина до ліцею, забирає його, відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником (а.с.53). Згідно з довідкою, виданою 29 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], раз на тиждень - по суботам, о 12.00 годині, у супроводі [PERSON], відвідує індивідуальні заняття з плавання в басейні "Волна" (а.с.54). Як вбачається з висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №609 від 18.09.2018 року, Департаментом розглянуто питання щодо участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. При розгляді зазначеного питання комісією, в інтересах дитини, було визнано за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні сина, визначивши наступний час їх особистого спілкування: - перша та третя субота місяця, з 09.00 години до 13.00 години; - друга та четверта неділі місяця, з 13.00 години до 18.00 години; - щопонеділка та щосереди, з 17.00 години до 19.00 години; - два тижні літніх канікул (а.с.89-91). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з вимогами ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв'язку. Відповідно до частин 1, 2 ст.159 Сімейного Кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом до ст.ст.141, 150 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст. 8,19 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У п.54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п.78). Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору приорітет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. У той же час статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з вимогами ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Однак, ані позивачем ані відповідачем суду не надано переконливих доказів щодо того, чому судом при винесенні рішення не повинен враховуватися висновок Депратаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Суд, при вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує ставлення дітини до батька, що підтверджується наданими у судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила, що дитина не проти спілкування з батьком, але не бажає залишатися у батька на ніч, вік дитини, а також бажання батька на спілкування з дитиною та вважає за можливе встановити наступний порядок спілкування позивача з сином: - необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку; - особисті побачення з дитиною: перша та третя субота місяця з 15.00 години до 19.00 години; - друга та четверта неділі місяця з 09.00 години до 14.00 години; - щопонеділка та щосереди з 17.00 години до 19.00 години; - два тижні літніх канікул. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial