Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів Державного підприємства «Шахта № 4-21», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське вугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, стягнення її індексації. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що їх син [PERSON] працював на підприємстві вугільної промисловості - ДП «Шахта № 4-21», з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці. [INFO] при виконанні своїх трудових обов'язків їх син загинув, про що було складено акти розслідування нещасного випадку. Відповідно до акту форми Н-5 винними у смерті [PERSON] є працівники відповідачів, які не забезпечили йому належні та безпечні умови праці. Смерть сина заподіяла позивачам фізичні, душевні та моральні страждання, внаслідок чого вони змушені здійснювати додаткові зусилля для організації свого життя. У позивачів пропала можливість вести повноцінне сімейне життя, були частково порушені відносини з людьми, близькими, друзями, були порушені плати на подальше життя. Позивачі просили суд стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта № 4-21» на їх користь відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю сина в сумі 250000 грн. та її індексацію, згідно ст. 1208 ЦК України, на кожного. Також просили суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське вугілля» на їх користь відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю сина в сумі 250000 грн. та її індексацію, згідно ст. 1208 ЦК України, на кожного. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися по невідомій для суду причині, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON] (а.с.7). Їх син працював на підприємстві вугільної промисловості - ДП «Шахта № 4-21», з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці. [INFO] при виконанні своїх трудових обов'язків їх син загинув, про що було видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 07.02.2014 року (а.с.18). Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку, який відбувся [INFO], на державному підприємстві «Шахта № 4-21» ТОВ «Українське вугілля» виконувало роботи по погашенню гірничих виробок та демонтажу лебідки ОЛЗ 2000-100 в лебідочній камері східного польового похилу горизонту 575 м. Під час виконання трудових обов'язків загинув працівник ТОВ «Українське вугілля» [PERSON] (а.с.8-13). Відповідно до акту № 1 від 21.02.2014 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків. Відповідно до акту причиною смерті [PERSON] стали: незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, а також особиста необережність працівника. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, є: [PERSON], який загинув, та інші працівники ДП «Шахти № 4-21» та ТОВ «Українське вугілля» (а.с.14-16). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 424 від 07.02.2014 року [PERSON] помер в результаті нещасного випадку у зв'язку з виробничою травмою (а.с.17). З матеріалів справи встановлено, що смерть сина заподіяла позивачам фізичні, душевні та моральні страждання, внаслідок чого вони змушені здійснювати додаткові зусилля для організації свого життя. У позивачів пропала можливість вести повноцінне сімейне життя, були частково порушені відносини з людьми, близькими, друзями, були порушені плати на подальше життя. Трагічна та передчасна смерть сина призвела до того, що вони зазнали важкої психологічної травми, назавжди втратили потенційний зв'язок з близькою їм людиною. Зі смертю близької людини змінився звичайний спосіб їх життя, зменшився розмір доходів, адже загиблий постійно допомагав їм, зазначені обставини змусили позивачів змінити образ та спосіб свого життя: втрата нормальних життєвих зв'язків через самотність, відсутність сина в сім'ї. Втрата сина, як надії на підтримку у житті для позивачів, стали значним психологічним потрясінням. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи. Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, виникає з настанням юридичного факту смерті, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Оскільки судом встановлено, що позивачі є батьками померлого, то вони мають право на відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 1167, 1168 ЦК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керується тим, що позивачі зазнали душевних страждань у зв'язку зі смертю сина, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; позивачі позбавлені можливості матеріальної та моральної підтримки сина у подальшому своєму житті та в старості; відновити попередній стан життя позивачів неможливо. Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідачів ДП «Шахта № 4-21», ТОВ «Українське вугілля» на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди по 125000 грн., на кожного, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Однак, позовні вимоги про індексацію відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 1208 ЦК України, задоволенню не підлягають, так як відшкодування моральної шкоди не підлягає зазначеній індексації. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial