Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.10.2016р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] (громадянина [PERSON]) про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків від усіх видів заробітку щомісячно, що складає 453\~532 грн. на обох, або по 217\~753 грн. на кожного, на двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 11 грудня 2005 року до їх повноліття, як проживають разом з нею на підставі ст.ст. 181,182 СК України. При цьому вона посилається на слідуючі обставини: що вона самостійно за власні кошти їх забезпечує та безпосередньо приймає участь у їх вихованні та розвитку. Проте відповідач по якимось причинах не надає дітям допомогу. Зазначений позов було подано позивачкою як зустрічний позов до позову [PERSON] до неї про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування батька з дітьми, який було судом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом згідно ухвали суду від. 08.11.2016р. Згодом ухвалою суду від 06.07.2017 року позови були розєднані на окремі справи. 13.07.2017р. від представника позивачка надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якими просили стягнути аліменти на обох дітей по 25\~000 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. (а.с.170). 02.11.2017р. позивачка подала до суду заяву про зміну позовних вимог (а.с.248-249), якими просила стягнути з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі ? частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісячно з дня подання позову і до їх повноліття. Ухвалою суду від 05.10.2017 року суд витребував з ПАТ «Приватбанк» інформацію щодо рахунків та руху коштів по ним [PERSON]. В судових засіданнях 13.07.2017р. та 13.12.2017р. представники сторін також зазначали що вони згодні обговорювати умови мирової угоди у звязку з чим по справі оголошувались перерви. В судове засідання 21.02.2018р. сторони та їх представники не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. В судових засіданнях позивачка разом зі своїм представником - адв. [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали та просили його задовольнити. При цьому підтвердили що шлюб між ними було укладено в 2006р. , який між ними розірваний та відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач та його представник адв. [PERSON] в минулому судовому засіданні з позовними вимогами не погодились в частині розміру аліментів, та зазначили, що у відповідача не має таких коштів щоб сплачувати аліменти в розмір-твердій грошовій сумі, яку зазначила позивачка. При цьому вони погодились на сплату аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача на двох дітей з врахуванням його стану здоровя до їх повноліття. Також пояснили, що відповідач є інвалідом на 74 % у звязку з певними захворюваннями, у звязку з чим він отримує від держави [PERSON] пенсію, він має в України посвідку на постійне місце проживання, проживає фактично на теперішній час в м. Києві, та є директором декількох підприємств в Україні. Відповідач також пояснив що позбавлений можливості бачитись з дітьми, яких він дуже любить і спілкуватись з ними, та приймати участь у їх житті, вихованні, хоча до того між ним та дітьми були добрі стосунки, він з ними спілкувався, оплачував за їх навчання, лікуванні, відпочинок та інші потреби, але у звязку з незрозумілою поведінкою позивачки, шлюб з якою розірваний, їх спілкування припинилося і тому він не мав можливості їм допомагати оскільки не міг достеменно пересвідчитись у їх потребах. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , громадянин [PERSON], та [PERSON] знаходились у шлюбі з 19.12.2006р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ,актовий запис №2278(а.с.3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] 24.11.2003р. народження та [PERSON] 11.12.2005р. народження, що підтверджується свідоцтвами про народження серія 1-БП №083889 (повторно 1-ЖД №072858 від 26.04.2007р.) та серія1-ЖД №019919(а.с.4-5). За рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2016р. шлюб за позовом [PERSON] між сторонами розірвано (а.с.19 т.2) яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.04.2017р. (а.с.20). [PERSON], [INFO], є громадянином [PERSON] та якому було видано посвідку на постійне проживання в Україні, видано ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області 16.01.2012р.№32286(а.с.6) та посвідку від 26.02.2016р. органом 5101 №1878521372 (а.с.3). Відповідач з 21.01.2005р. зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб (а.с.10-11). З копії посвідчення (переклад) встановлено, що відповідач є ветераном війни як солдат та має номер групи інвалідності: 069773000 (а.с.23), міра інвалідності : заміна лівого коліна, шрами на тілі та інше, та як солдат-інвалід інвалідність -74 %( а.с.24-27). Крім того судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрував 29.10.2017р. шлюб з [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб (а.с.2 т.2). З відповіді Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 21.12.2017р. на виконання ухвали суду від. 07.11.2017р. надана інформація, що відповідач у них не перебуває на обліку та пенсію не отримує. З відповіді Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 29.12.2017р. на виконання ухвали суду від. 08.11.2017р. надана інформація щодо нарахування заробітної плати застрахованій особі [PERSON] за період з 01.06.2016р., з якої вбачається, що він з червня 2016р. працював в ТОВ «Альфа Марітім 6», ТОВ «Золотий вік ЛТД» , ТОВ «Південна Рівєра» по грудень 2016р, з січня 2017 р. по жовтень 2017р. в ТОВ «Альфа Марітім 6», ТОВ «Золотий вік ЛТД» , ТОВ «Південна Рівєра», ТОВ «Талмер Агро» та отримував заробітну плату, тобто має постійний заробіток. Аналогічні відомості також були надіслані суду 29.01.2018р. на ухвалу суду ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області , в якому також зазначалось і працевлаштування в ЕУТАН СААДО, Зазначені відомості про наявність постійного заробітку в підприємствах також були підтвердженні в судовому засідання відповідачем. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобовязання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоровя та спроможний платити аліменти на утримання дитини, що підтверджується поясненнями його та його представника заявою на згоду щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів. З урахуванням пояснень сторін та ї представників, наявності у відповідача інвалідності, суд вбачає можливим задовольнити позов частко. А саме стягнути з відповідача на користь неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, таким чином аліменти підлягають стягненню з 19.10.2016р. Крім того з відповідача підлягає стягненню судовий збір згідно ст.. 133 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. Відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (частина перша статті 26 Конституції України). На підставі статті 55 Конституції Україникожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Частиною 2 ст.496 ЦПК України зазначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичнимиі юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцієюта законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст..497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Враховуючи вищенаведене суд вважає що позов є обґрунтованим, та підлягає частковому задоволенню в частині 1/3 частині аліментів, а в частині стягнення аліментів у розмірі ? частки слід відмовити враховуючи стан здоровя відповідача. Крім того ст..430 ЦПК України передбачено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial