Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

До Віньковецького районного суду надійшла позовна заява прокурора Віньковецького району до [PERSON] про стягнення збитків в розмірі 29947,50 грн. за безпідставне використання земельної ділянки. Прокурор заявляє позов в інтересах держави в особі Віньковецької селищної ради. Він повідомляє, що [PERSON] являється власником комплексу будівель, розташованих в смт Віньківці по вул. Б. Хмельницького, 30, згідно двох договорів купівлі продажу частин комплексу колишнього Віньковецького АТП №16848 . Приміщення розташовані на земельній ділянці площею 1702 м. кв. Після реєстрації приміщень відповідач як власник будинків не оформив договори оренди земельної ділянки під ними та прилеглу територію, хоча фактично нею користується. За користування цим нерухомим майном [PERSON] не вносить плату в бюджет Віньковецької селищної ради, на письмові звернення не реагує. Його бездіяльністю бюджету завдані збитки в розмірі 29947,50 грн., тобто дохід у виді орендної плати за 22 місяці, який селищна рада могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Розмір збитків визначено протоколом № 4 засідання комісії Віньковецької РДА з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі і землекористувачам.. Розрахунок проводився відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим Постановою КМУ №284 від 19.04.1993року № 284. Позивач посилається на ст. 124, 125, 211 ЗК України, які регулюють орендні відносини та відповідальність за порушення земельного законодавства. Прокурор вважає, що слід стягнути завдані селищній раді збитки згідно вимог ст. 22 ЦК України, п. «г» ч.3 ст.152, п. «д», ст.156 ЗК України, обчислені відповідно до зазначеного Порядку визначення та відшкодування збитків, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284. Повідомляє, що [PERSON] направлявся лист від 26.11.2014 року з копіями протоколу засідання комісії та актом визначення розміру збитків, який проігноровано. В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Звернув увагу суду на те, що [PERSON] купив майновий комплекс колишнього АТП 16848 з цільовим призначенням земельної ділянки під ним - землі промисловості, і фактично користувався всією земельною ділянкою по вул. Б. Хмельницького, 30. Повідомив, що згідно ст. 377 ЦК України до [PERSON] перейшло право власності на всю земельну ділянку після купівлі ним будівель, а збитки йому нараховано в мінімальному розмірі повноважною комісією. Представник Віньковецької селищної ради в судове засідання не зявився. Надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. [PERSON] також не зявився у судове засідання, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на відсутність правових підстав стверджувати, що відповідач користувався ділянкою розміром 1702,5 м.кв. Повідомив, що позивач не пропонував укласти [PERSON] договір оренди земельної ділянки взагалі, не врегулював це питання в досудовому порядку, а посилання на телефонні розмови безпідставні, як такі, що не передбачені діючим законодавством і суперечать вимогами ст. 19 Конституції України. Ділянка землі зазначеною площею [PERSON] не потрібна і вона ним не використовувалась, факт її використання не доведений доказами. Позовні вимоги позивача не відповідають приписам пунктів 4, 7 [PERSON] визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного заняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою КМУ № 963 від 25.07.2007 року. Розрахунок збитків, наданий позивачем суду, складений не уповноваженим органом та не відповідає формулі, затвердженій вказаною Методикою. Позивачем не надано суду належних доказів в підтвердження його дій для одержання доходів в розмірі 29947,50 грн. як спричинених збитків. Позивач також в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду належних доказів в розумінні приписів ст.ст. 125; 126 Земельного Кодексу України, які б підтверджували набуття відповідачем права власності, або права користування зазначеною земельною ділянкою. Крім того, вимоги позивача не відповідають приписам ст. 288 Податкового Кодексу України, ст. 21 Закону України "Про оренду землі", так як між відповідачем та Віньковецькою селищною радою не укладався договір оренди земельної ділянки площею 15000 кв.м., використання землі такою площею доказами не доведено, про це в порушенні ст. 119 ЦПК України не зазначено в позовній заяві, прийнятій судом, що говорить про упередженість суду. Заслухавши позицію представників, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Встановлено, не оспорюється сторонами і приймається судом, що [PERSON] являється власником нерухомого майна приміщень, розташованих в смт. Віньківці по вул. Б.Хмельницького, 30. Права на приміщення: гаражі площею 902,1 м.кв., склади площею 598,2 м.кв., адмінприміщення, мийку, прохідну, майстерню площею 202,2 кв.м. він набув на підставі ст. 331 ч.2 ЦК України після реєстрації двох окремих договорів купівлі - продажу. Згідно цих договорів позивач 30.12.2009 року купив частини комплексу ВАТ «Віньковецьке автотранспортне підприємство №16848» (далі - АТП), зареєструвавши права власності на 88/100 та 12/100 приміщень колишнього АТП 01 грудня 2010 року, згідно витягів із державного реєстру прав №28205301 та № 28205483. Згідно витягу з рішення №3, прийнятого 08.07.2008 року Віньковецькою селищною радою, площа земельної ділянки колишнього АТП становила 1,52 га. (а.с.7). В силу ст. 19.ч.1 п. «ж» ЗК України, вона віднесена до категорії земель промисловості, транспорту, звязку та іншого призначення. 11 грудня 2014 року [PERSON] селищною радою надіслано лист, отриманий ним 15 грудня 2014 року, в якому Рада повідомляє про купівлю ним будівель АТП, які розміщені на землі Віньковецької селищної ради. Просить до 22 грудня 2014 року надати документи на землю в розмірі 1.5 га, якою він незаконно користується. Вона попереджає про можливість звернення до суду, якщо він не надасть підтверджуючі оплату за користування землею документи.(а.с.28). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що з дозволу [PERSON] він з 2011 року орендує два приміщення. Зберігає в них автотранспорт на території колишнього АТП. Територія не є огородженою, не охороняється. Земельна ділянка не використовується відповідачем. На території наявна частина огорожі. Гуртожитком і пилорамою користується [PERSON] Допитаний свідок [PERSON] повідомив суду, що територія колишнього АТП частково огороджена металевим забором та плитами. Він працює у Ковальського, який займає шість боксів [PERSON] На цій території був магазин [PERSON] та СТО, які зараз не працюють. Лише частина приміщень [PERSON] використовується. Свідок там працює 4 роки. Інша частина приміщень належить [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що він виконує обовязки архітектора району. Згідно наявних в нього документів територія АТП є єдиний майновий комплекс. Земля під ним за цільовим призначенням відноситься до земель промисловості. Що саме купив [PERSON] він не знає, але згідно документації це майновий комплекс, автоколона. В нього технічна освіта , але такою інформацією він володіє в силу своєї посади архітектора. Свідок [PERSON] повідомив, що акт обстеження території АТП він підписав, але на місце обстеження не виїзжав. Свідок [PERSON] зазначив, що він, [PERSON] та [PERSON] оглядали територію колишнього АПТ і склали акт, який підписали. На місці він бачив робочі бокси і техніку перевізників. Ділянка охороняється, оскільки його зупиняла особа і запитувала, що він там робить, територія частково огороджена. Приміщення належать [PERSON], який не оформив земельні правовідносини з селищною радою, тому комісія райдержадміністрації, до складу якої входив і він, нарахувала збитки згідно постанови КМУ № 284. Із пояснень свідків слідує, що лише частина викуплених [PERSON] приміщень ним використовується, ці приміщення суцільно не обнесені огорожею. 19.12.2014 року складено акт, яким комісія у складі посадових осіб селищної ради та адміністрації району оглянула територію по вул. Б.Хмельницького, 30. Комісія рекомендувала відповідачу укласти договір оренди та сплатити орендну плату за користування ділянкою землі в 2013 році. Вона провела розрахунок збитків, нарахувавши відповідачу 29947,50 грн. (а.с.25) за користування вказаною земельною ділянкою площею 1,5 га. Із аналізу цих доказів встановлено, що [PERSON] набув право власності на комплекс за адресою: Хмельницька обл., Віньковецький р-н, смт. Віньківці, вул. Б. Хмельницького, 30. Право, набуте ним на підставі двох угод купівлі-продажу частин комплексу, укладених 30 грудня 2009 року між ним та ВАТ «Віньковецьке автотранспортне підприємство №16848» в особі директора [PERSON] Те, що він набув право на комплекс, а не на приміщення, оговорено в самій угоді купівлі продажу. Право власності на комплекс, а саме 88/100 та 12/100 приміщень колишнього АТП в нього виникло 01 грудня 2010 року - з моменту реєстрації прав згідно витягів із державного реєстру прав №28205301 та № 28205483. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Тобто, зазначена правова норма відсилає сторони для укладання договору для врегулювання питань власності земельної ділянки. [PERSON] після 01.12.2010 року не ставив перед селищною радою питання про отримання у власність 15000 м.кв. земельної ділянки. Згідно наданих суду доказів питання оренди, а не власності поставила Рада, повідомивши відповідача листом, який він отримав 15.12.2014 року (а.с.26-28). Він частково погодився з пропозицією, надіславши заяву, в якій просить Раду передати йому в оренду ділянку землі під приміщеннями площею 0,56 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту і дорожнього господарства. Рішенням 21 квітня 2015 року Рада йому надає у вказаному розмірі дозвіл на отримання в оренду земельної ділянки по вул. Б.Хмельницького, 30. Із волевиявлення сторін слідує, що вони дійшли згоди на оренду ділянки площею 0,56 га. Саме такий розмір потрібен [PERSON] для обслуговування будівель в частині з яких, починаючи з 2011 року, зберігається автомобільний транспорт. Відповідно до ст 1. Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З 1 грудня 2010 року до 21 квітня 2015 року [PERSON] самовільно використовував земельну ділянку, яка знаходиться під викупленими ним приміщеннями, без укладання угод з селищною радою. Відповідно до двох договорів купівлі- продажу частини комплексу площа викуплених ним приміщень, розташованих на ділянці по вул. Б.Хмельницького, 30, становить 1702,5 м.кв. (гаражі площею 902,1 + склади площею 598,2+ адмінприміщення, мийка, прохідна, майстерня площею 202,2 кв.м.). Згідно статті 12 Закону України « Про охорону земель» до повноважень селищної ради входить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності. Із надісланого [PERSON] листа слідує, що він повинен сплатити орендну плату за фактичне використання землі площею 1,5 га. Те, що він фактично використовував частину приміщень, які побудовані на зазначеній земельній ділянці з 2011 року, а, відповідно, і земельну ділянку, підтвердили всі свідки. Тобто, з 2011 року він являється землекористувачем. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону земель» він повинен дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України. Згідно статті 2 ч.1 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Позивачем не доведено розмір земельної ділянки, якою фактично користувався [PERSON] з 1.12.2010 року. Згідно показань свідків по території колишнього АТП проходить дорога, на її території є приміщення, викуплені іншою особою [PERSON]. Акт обстеження не містить площі ділянки, яку використовує [PERSON], але цей розмір не повинен бути меншим від 1702,5 м.кв, тобто розміру зайнятої під приміщеннями землі з урахуванням обслуговування вказаних вище приміщень, Виходячи з того, що сторони дійшли згоди про передачу землі в оренду площею 0,56 га, саме цей розмір із застосуванням засади справедливості, оговореної ст. 3 ЦК України, береться судом. При цьому суд виходить з того, що права селищної ради, оговорені ст.83 ЗК України, порушені самовільним зайняттям ділянки відповідачем. У звязку з порушенням прав Рада несла збитки. Суд погоджується з позицією відповідача, що розрахунок шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки проводиться на підставі [PERSON] «Про визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок...», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963, Методичних рекомендацій щодо застосування [PERSON], затверджених Наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року № 110. Проте висновок комісії про визначення розміру заподіяної шкоди не суперечить вказаній [PERSON], оскільки комісія взяла тільки одну із складових формули, за якою визначається розмір шкоди, а саме - Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням. Сама формула передбачає додатки до цього показника. Виходячи із зайняття [PERSON] земельної ділянки 0,56 га річна плата за її користування становить 5445 грн.. Грошова оцінка ділянки площею 1,5 га 544500 грн., а 0,56га. - 181500 грн. 3 відсотки від 181500 грн. становить 5445 грн. Місячна плата 453,75 грн.(5445:12). За 22 місяці оплаті підлягає 9982,5 грн. (453,75 х 22). Тобто, збитки, заподіяні самовільним зайняттям земельної ділянки, становлять 9982грн. 50 коп. Саме ці кошти, відповідно до вимог ст. 22 ч.2 п.2 ЦК України, слід стягнути з відповідача як доходи, які могла б одержати селищна рада. Суд не приймає посилання відповідача на ст. 623 ЦК України, оскільки збитки виникли не з договірних, а з деліктних правовідносин. У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача слід стягнути на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн..

Outcome: partial