Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

В жовтні 2018 року відкрите провадження за позовом [PERSON], в якій вона просила: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], інд. 09100 та позбавити права користування ним. В обґрунтування позову зазначала, що їй належить житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], інд. 09100. Відповідач не проживає у приміщенні з 2008 року. Позиція відповідача на час розгляду справи не відома. 27.11.2018 року судове засідання відкладене у звязку із неявкою відповідача, який про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 18.01.2019 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності відповідача, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: він повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а позивач не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Із письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що згідно свідоцтва про право власності (а.с. 6) позивач володіє 1/4 частиною квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки про місце проживання та склад сімї № 4735 від 02.08.2018 року виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради у\~ квартирі, окрім неї зареєстрований відповідач та інші особи. Згідно акту від 03.08.2018 року відповідач не проживає у [INFO] з 20.05.2008 року. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Будь-які докази, що спростовують встановлені судом обставини в матеріалах справи відсутні. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчать про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Водночас, в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартирою № 17 по вул. Леваневського, буд. 68 у м. Біла Церква суд відмовляє, оскільки позивачем фактично заявлено дві тотожні за своїм змістом позовні вимоги, а визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням достатньо для ефективного захисту порушених прав позивача. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial