Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона та відповідач перебували в шлюбі з 30.11.2007 року по 31.07.2017 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2017 року (справа № 686/24560/16-ц) даний шлюб було розірвано. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . У період перебування у шлюбі ними була придбана за договором про сплату пайових внесків квартира загальною площею 85,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно Договору №18 від 15 вересня 2014 року, укладеного між ЖБК «Будсервіс» та [PERSON] , вартість квартири становить 510 060 грн. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] .. Право власності на квартиру зареєстровано 27.05.2016 року на підставі довідки 289-Д, виданої ЖБК «Будсервіс» 02.11.2015р. Після розлучення вони з колишнім чоловіком не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Відповідач не погоджується визнавати її власницею частини квартири. Оскільки, майно було придбане нею та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності. Із врахуванням інтересів дитини має намір поділити вказану квартиру шляхом визначення за нею 2/3 частки квартири. Їх дочка, [PERSON] проживає з нею, навчається у 8 класі НВК № 10 м.Хмельницького та потребує забезпечення щодо фізичного та духовного розвитку, оскільки відвідує школу танців та поглиблено вивчає англійську мову, що потребує значних матеріальних видатків. На підставі викладеного позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 85,4 кв.м.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснила, що відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, тому з врахуванням інтересів дитини просить визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири. Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач позов не визнає, так як кошти на придбання квартири його. Він надає допомогу на утримання дитини, позивач з позовом про стягнення аліментів не зверталась, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.11.2007 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №669, розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки НВК №10 м.Хмельницького №01-38/423 від 21.11.2019 року навчається в 8-Г класі НВК №10 в м.Хмельницького. 15.09.2014 року [PERSON] уклав договір №18 про сплату пайових внесків у ЖБК «БУДСЕРВІС», згідно якого ЖБК зобов`язалось організувати будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудинковими приміщеннями громадянського призначення по [ADDRESS] , здати його в експлуатацію, передати у власність квартиру обумовлену цим договором учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок (п.1.1. Договору). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №213655772 від 23.06.2020 року, за [PERSON] 27.05.2016р. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі довідки №289-Д від 02.11.2015р., видавник ЖБК "Будсервіс". Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.07.2017 року; Договором №18 від 15.09.2014 року про сплату пайових внесків у ЖБК «БУДСЕРВІС»; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №213655772 від 23.06.2020 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; довідкою НВК №10 м.Хмельницького №01-38/423 від 21.11.2019 року. Згідно ч.ч.3,4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, при розділі майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, але за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відтак, положеннями ст. 60 СК України визначено презумпцію, відповідно до якої, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов`язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього. У той же час, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що спірна квартира була придбана ним за його особисті кошти. Доводи позивача за про наявність підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя на увагу не заслуговуть, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами. Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя, передбачених в тому числі ч.3 ст.70 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , іншу 1/2 частини квартири [ADDRESS] залишити у власності [PERSON] .. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі - 3680,67 грн. (5100,60+420,40=5521/3х2). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial