Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстрації за місцем проживання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши думку представника позивача, покази свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 28 лютого 1995 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , виготовленим 17.08.2012 року, інвентаризаційна справа №9075, реєстраційний №26-104-1994, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04.09.2012 року. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 25 від 09.04.2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована донька позивача [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач понад 1 рік без поважних причин у квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, квартирою не цікавиться, виїхала за кордон. Даний факт підтверджується актами про відсутність (не проживання) [PERSON] за місцем проживання, які складались представниками ОСББ «Аптечний», починаючи з 03.05.2018 року та кожного наступного місяця. Крім того, свідок [PERSON] в судовому зсіданні пояснив, що знає відповідача [PERSON] , де вона знаходиться зараз йому не відомо. Однак, підтвердив, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше 1 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач поїхала за кордон, де вона знаходиться зараз не відомо. Вона складала акти про відсутність (не проживання) відповідача за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] та підтвердила, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації близько півтора роки. Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Позивач просить захистити її право, як власника квартири, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі належній позивачу, перешкоджає користуванню останній належним їй майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратила право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3.1. Наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012 р. № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на житло є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Закон України №888-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг", передбачає, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється органами місцевого самоврядування. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що Костопільською міською радою позивачу було відмовлено у знятті відповідача з вказаної реєстрації. Отже, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації не підтверджена доказами про порушення їх права, заявлена передчасно та не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. Разом з тим, ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачами органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial