Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного казначейства України на його користь 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. В позові пояснив, що його 25.01.2012 року було затримано приблизно о 05.00 годині ранку, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. З того ж часу він знаходився під вартою, йому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2012 року кримінальна справа № 0827/2674/2012 пр. 0827/1-380/2012 за обвинуваченням [PERSON] була направлена на додаткове розслідування. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2012 року по справі № 11-сс-1/2012 було задоволено апеляційну скаргу захисника позивача, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2012 року про відмову зміни запобіжного заходу, скасовано. Постановлена нова ухвала, якою звільнено з-під варти [PERSON], та обрано йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. Таким чином, він перебував під вартою по даній кримінальній справі з 25.01.2012 року по 10.12.2012 року - 10 місяців 16 днів. Постановою слідчого СВ Шевченківського ЗМУ ГУМВС України в запорізькій області від 18.12.2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину в діях [PERSON], передбаченого ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України. Таким чином, утримання його під вартою впродовж усього часу було незаконним. Крім того, перебування під слідством також було незаконним. Час перебування під слідством склав 10 місяців 24 дні. У судовому засіданні позивач [PERSON], його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Позивач вважає, що незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності йому було спричинено моральнук шкоду, яка полягає в тому, що його шлюб розпався внаслідок цієї події, він позбавлений можливості вільного спілкування з дитиною, яку йому колишня дружина не надає, втратив роботу (працював неофіційно) його будинок під час його перебування під вартою розграбували та розруйнували невідомі особи, внаслідок чого він позбавлений житла, в теперішній час проживає у знайомих. Моральну шкоду оцінив у 100 000 грн., тому що вважає, що за цю сумму може відновити свій будинок. Представник позивача уточнила, що строк перебування позивача під незаконним слідством дорівнює 10 місяців 24 дні, просить позов задовольнити. В судове засідання представник Державного казначейства України не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, будь-яких клопотань до суду не надсилали. Суд розглянув справу без участі відповідача на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи прокуратури Запорізької області за довіреністю - Дядюшева К.Є. в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги можуть бути задоволені частково, оскільки позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає моральна шкода, а також її розмір, тому вважає за можливе задоволення позову лише в мінімальному розмірі - однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. Представник третьої особи ГУМВС України в Запорізькій області за довіреністю - Коваленко І.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. за їх недоведеністю позивачем. Представник третьої особи ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, надав суду заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі., оскільки позивач не обґрунтував в чому полягає запричинена йому моральна шкода та хх розмір. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази в матеріалах цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Матвєєвою Ю.М. від 25.01.2012 року порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (матеріал № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012 а.с.2). Як вбачається з протоколу затримання 25.01.2012 року [PERSON] в порядку ст. 115 КПК України був затриманий за підозрою у скоєнні злочину за ч.2 ст. 185 КК України (матеріал № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012 а.с.7-9). Підстави та порядок затримання у встановленому КПК України порядку не оскаржувалися. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2012 року продовжено строк затримання [PERSON], підозрюваному в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, до десяти діб (матеріал № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012 а.с. 17). Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Матвєєвою Ю.М. від 01.02.2012 року [PERSON] притягнуто в якості обвинуваченого та пред'явлено йому обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (матеріал № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012 а.с. 18). Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2012 року обрано відносно обвинуваченого [PERSON], обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі № 10 (матеріал № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012 а.с. 45). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2012 року апеляція обвинуваченого [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2012 року, якою відносно [PERSON], обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без змін (матеріал № 0827/1275/2012 пр. № 0827/4-33/2012 а.с. 50-51). Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2012 року кримінальна справа відносно [PERSON] в порядку ст. 281 КПК України (1960 р.) повернута прокурору Шевченківського району м. Запоріжжя для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід відносно [PERSON] тримання під вартою залишений без змін. Дана постанова оскаржена не була. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2012 року по справі № 11-сс-1/2012 було задоволено апеляційну скаргу захисника позивача, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2012 року про відмову зміни запобіжного заходу, скасовано. Постановлена нова ухвала, якою звільнено з-під варти [PERSON], та обрано йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. Постановою слідчого СВ Шевченківського ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 18.12.2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину в діях [PERSON], передбаченого ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України. Відповідно ч.1,2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. П. 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Як вбачається з п. 5 ч.1 ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність у [PERSON] права на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Моральною шкодою за визначенням ст. 4 вищезазначеного Закону визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Враховуючи, що [PERSON] був звинувачений та засуджений за скоєння злочину середньої тяжкості, перебував під вартою по кримінальній справі 10 місяців і 16 днів, під слідством - 10 місяців 24 дні, був позбавлений волі та перебував під слідством та судом, незважаючи на те, що позивач не зміг сформулювати, в чому саме полягає особисто йому причинена моральна шкода, суд вважає, що він, безумовно, зазнав моральних страждань, які полягали в тому, що він вимушений був захищатися від необґрунтованого обвинувачення, його нормальні життєві зв'язки з родиною та друзями були порушені, після звільнення позивач був вимушений фактично заново організовувати своє життя. Оцінюючи розмір шкоди, яка спричинена позивачеві, суд виходить з мінімального розміру, що передбачений законом, оскільки позивачем не доведено, що йому спричинена моральна шкода в більшому розмірі. Таким чином, встановивши обставини справи та оцінивши в сукупності докази, враховуючи норми ст. 13 ч. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яка визначає мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць, суд дійшов висновку про розумність, виваженість та справедливість відшкодування моральної шкоди позивачеві у розмірі 13122, 65 грн. (10 місяців 24 дні х 1218 грн.) Відповідно до ст. 4 ч. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та п. 1.3 Порядку виконання Державним казначейством рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Держказначейства від 04.02.2008 № 39 відшкодування провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Outcome: partial