Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Спеціалізоване управління» Металургмонтаж - 207» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення сум які підлягають виплаті в день звільнення. В обґрунтування позову позивач посилався на ті обставини, що він в період з 01.09.2005 року по 30.11.2010 року працював на підприємстві на посаді монтажника 5 розряду по монтажу технологічного обладнання та пов'язаних з ним конструкцій. 30 листопада 2010 року він був звільнений з підприємства у зв'язку з переведенням в ТОВ «ПСП»Азовінтекс». В день звільнення він отримав трудову книжку, але заборгованість по заробітній платі він не отримав. На день звільнення підприємство заборгувало йому 3500 гривень які досі не виплачені. Вказана сума несплачена і на день розгляду справи в суді. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з ТОВ «СУ»Металургмонтаж - 207» на його користь заборгованість по несплаченим командировочним розходам за 2010 рік в сумі 3500 грн., а також середній заробіток за затримку розрахунку по день фактичного розрахунку в сумі 129 676 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «СУ»Металургмонтаж-207» до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про місце, день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно трудової книжки [NUMBER] від 17 січня 1987 року на ім'я [PERSON] з 01 вересня 2009 року був прийнятий на роботу в ТОВ «СУ»Металургмонтаж-207» монтажником 5 розряду по монтажу технічних установок та пов'язаних з ним конструкцій ( а.с. 4) [PERSON] був звільнений 30 листопада 2010 року за ст. 36 ч.5 КЗпП України у зв'язку з переведенням Механо-монтажне управління ТОВ «Азовінтекс» ( а.с. 4). Згідно довідки ТОВ «СУ»Металургмонтаж-207» № 06 від 11.02.2014 року, станом на 11 лютого 2014 року заборгованість по командировочним витратам [PERSON] складає 3360,00 гривень, а саме: грудень 2008 р. - 900 грн., лютий 2009 р. - 810 грн., березень 2009 р - 780 грн. , серпень 2009 р. - 870 грн., що також підтверджується копіями посвідчень про відрядження та звітами про використання коштів, наданих на відрядження. (а.с.39 - 47). Відповідно до ст.. 233 ч.1 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до ч.4 ст. 121 КЗпП України, працівникам які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції зі статистики заробітної плати, яка розроблена відповідно до Закону України "Про оплату праці", оплата праці за час перебування у відрядженні (за винятком відшкодування витрат у зв'язку з відрядженням: добових, вартості проїзду, витрат на наймання житлового приміщення) належить до складу фонду основної заробітної плати. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] в день звільнення був присутній на роботі та отримав трудову книжку, але з ним розрахунок проведено не було. Згідно ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24 грудня 1999 року суд, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення по справі, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Оскільки позивача було звільнено 30 листопада 2010 року, а підприємство на день розгляду справи не розрахувалося з [PERSON], то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за 680 днів прострочення виплати ( з 30 листопада 2010 року по 08 серпня 2013 року, тобто в межах заявлених вимог). Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по командировочним виплатам з урахуванням повернутих сум в розмірі 3360,00 гривень. Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Враховуючи той факт, що відповідачем не було надано довідку щодо розміру середньої заробітної плати, то суд приймає до розрахунку суму визначену позивачем в розмірі 190,70 гривень. Відповідно до п.2 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середня заробітна плата і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Враховуючи той факт, що відповідачем не було доведено суду той факт, що заборгованість по виплаті командировочних витрат сталася не по його вині, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 08 серпня 2013 року в розмірі: 190,70 х 680 дні = 129 676 гривні. Та заборгованість по командировочним витратам в розмірі 3360,00 гривень, а всього 133 036 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Таким чином, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави стягується судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 1330,36 грн. На підставі ст. ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року,

Outcome: partial