Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

у грудні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що підприємство "Полтаватеплоенерго" надає послуги з централізованого теплопостачання квартири № 34 по вул. І.Мазепи (Калініна), 59 у м.Полтава, загальною опалювальною площею 61, 9 кв.м. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідачі зобов'язані вносити плату за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця: за послуги централізованого опалення в розмірі 14,86 грн./кв.м. за місяць протягом опалювального періоду, за послугу з централізованого постачання гарячої води -39,49 грн./куб.м. Свої зобов'язання по оплаті послуг теплопостачання відповідачі належним чином не виконують, внаслідок чого за період з 01.07.2014 року по 01.02.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 1939, 51 грн. Станом на 01.07.2017 року при показниках лічильника гарячої води в розмірі 1110 м.куб., з урахуванням здійснених оплат в розмірі 2271,62 грн. від 07.02.2017 року та 1955, 47 грн. від 17.03.2017 року, заборгованість за послуги теплопостачання відсутня. За період часу із 01.09.2012 року по 01.10.2016 року інфляційні втрати становлять 1936, 83 грн., 3 % річних 278, 32 грн., які відповідач, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку на свою користь. У судове засідання представник позивача [PERSON] з'явився, позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, так як на час розгляду справи відсутня заборгованість за послуги теплопостачання. Одночасно до спірних правовідносин просить застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: взаємовідносини між позивачем та відповідачем врегульовано Житловим кодексом України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 76 від 17.05.2005 року. З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що за період з 01.07.2014 року по 01.02.2017 року за послуги з теплопостачання у квартиру № 34 по вул. І.Мазепи (Калініна), 59 у м.Полтава, загальною опалювальною площею 61, 9 кв.м. була наявна заборгованість у розмірі 1939, 51 грн. Станом на 01.07.2017 року при показниках лічильника гарячої води в розмірі 1110 м.куб., з урахуванням оплат в розмірі 2271,62 грн. від 07.02.2017 року та 1955, 47 грн. від 17.03.2017 року, заборгованість за послуги теплопостачання відсутня. Згідно наданого розрахунку, за період часу із 01.09.2012 року по 01.10.2016 року нараховано інфляційні втрати, які становлять 1936, 83 грн., 3 % річних 278, 32 грн. Таким чином заборгованість за послуги теплопостачання була погашена відповідачами в ході розгляду даної справи, тобто після надходження позову до суду, а саме в розмірі 2271,62 грн. від 07.02.2017 року та 1955, 47 грн. від 17.03.2017 року. Сторонами не заперечується, що відповідач [PERSON] являється власником квартири № 34 по вул. І.Мазепи (Калініна), 59, загальною опалювальною площею 61, 9 кв.м. Відповідач [PERSON] має право користування даною квартирою як член сімї власника. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник несе тягар утримання належного йому майна, а тому з урахуванням обставин справи суд приходить до висновку, що власник [PERSON] зобовязана сплачувати послуги з теплопостачання, а тому із останньої підлягає стягненню на користь позивача інфляційні втрати, які становлять 1936, 83 грн., 3 % річних 278, 32 грн. за період часу із 01.09.2012 року по 01.10.2016 року. З цих підстав не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із відповідача [PERSON], який не являється власником майна. Згідно ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності - три роки. За визначенням ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Із наданого розрахунку вбачається, що починаючи із серпня 2012 року було здійснено оплату послуг з теплопостачання у розмірі 253, 78 грн., що свідчить про переривання строку позовної давності. Окрім цього, після серпня 2012 року було частково здійснено інші проплати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду строк позовної давності пропущено не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн. Таким чином, сплачена сума судового збору позивачем у розмірі 1378 грн., виходячи із ставок судового збору, визначених Законом України «Про судовий збір», підлягає стягненню із відповідача [PERSON]

Outcome: partial