Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Тячівська міська рада Тячівського району Закарпатської області, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги (уточнені) мотивує тим, що їй на праві власності належить дворогосподарство разом із земельною ділянкою, що знаходяться в [ADDRESS]. По сусідству з нею, в будинку [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] самоправно розібрав частину її огорожі, тим самим пошкодивши її, чим завдав їй матеріальну шкоду на суму 8 150 грн. 40 коп.. Окрім цього, в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] щодо знищення її огорожі, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, пов'язаних з приводу пошкодження майна та неодноразовими викликами до міліції та прокуратури з цього ж приводу. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн.. Також зазначає, що відповідачі самовільно встановили паркан на належній йому земельній ділянці, площею 0,0017 га.. Просить суд зобов'язати відповідачів звільнити самовільно захоплену ними частину належної їй земельної ділянки, площею 0,0014 га, шляхом знесення встановленого ними паркану, позначеного літерами Б1-В1 згідно плану схеми земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], стягнути з відповідача [PERSON] в її користь 8 150 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, 2 000 грн. витрат за надання правової допомоги та судові витрати. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак пояснив, що між ним та позивачем тривалий час триває конфлікт з приводу огорожі між їх житловими будинками, і він дійсно розібрав частину огорожі позивача та з дружиною поставив нову огорожу. Зазначив, що дозвіл на демонтаж огорожі йому надано рішенням Тячівської міської ради. Пізніше, в ході розгляду справи пояснив, що металеві листи від паркану повідривав вітер, а інші частини паркану за допомогою перфоратора демонтував він. Крім цього зазначив, що демонтує і іншу частину огорожі позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що огорожу [PERSON] демонтував [PERSON], а листи метал, що були прикріплені до неї, повідривало вітром. Представник третьої особи - Тячівської міської ради в судовому засіданні зазначив, що вважає даний позов безпідставним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 25 березня 2009 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с.4). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 листопада 2011 року зобов'язано [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом демонтажу прикріпленої до вказаного будинку частини металевої огорожі висотою близько трьох метрів, яка закриває вікно спальної кімнати належної [PERSON] квартири [ADDRESS] і яка розділяє земельні ділянки, що прилягають до квартири [ADDRESS] та до належної на праві власності [PERSON] квартири [ADDRESS] (а.с. 5-12). Згідно акту державного виконавця від 20 березня 2012 року, перешкоди в користуванні [PERSON] належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] усунуто, металева огорожі висотою близько 3-х метрів, що закривала вікна спальної кімнати належної стягувачу, демонтовано (а.с.24). Із фототаблиці та акту обстеження стану огорожі при домоволодінні [ADDRESS] (станом на 20 вересня 2014 року) вбачається, що огорожа виконана з сталевого оцинкованого профільованого листа висотою 200 см. по металевому каркасу, стійки - сталеві труби діаметром умовного проходу 40 мм, рігелі - труба профільна 20х40 мм, цоколь - бетонний, середня ширина 23 см., середня висота над поверхнею землі 92 см.. На ділянці довжиною 15 м. зруйновано металеві елементи огорожі (відбито заповнення каркасу, зірвано елементи каркасу), розбито цоколь огорожі на ділянці довжиною 6,8 м. та окремому місці довжиною 1 м. (а.с. 29-33). Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню огорожі при домоволодінні [ADDRESS], станом на 20 вересня 2014 року, становить 8 400 грн. (а.с.34-43). Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об'єкта будівництва по відновленню огорожі при домоволодінні [ADDRESS], станом на 11 березня 2015 року, становить 8 150 грн. 40 коп. (а.с.148-149). Із рішення виконкому Тячівської міської ради № 170 від 19 серпня 2014 року "Про вирішення земельного спору щодо недодержання [PERSON] правил добросусідства у відносинах з власником сусідньої земельної ділянки сусідкою [PERSON] по [ADDRESS]" вбачається, що [PERSON] встановлено обов'язок демонтувати частину огорожі (в т.ч. цоколь) західної межі належної їй земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS] на відрізку довжиною чотирнадцять метрів в північному напрямку, починаючи від дирекційного кута № 8 за кадастровим планом цієї земельної ділянки. Цим же рішенням встановлено наступний порядок його виконання, а саме: демонтування частини огорожі повинно бути виконаним до 30 серпня 2014 року, а якщо [PERSON] до цього часу не виконає покладеного на неї обов'язку, звернутися у встановленому законодавством порядку до суду із відповідним позовом про вирішення спірного питання (а.с.64-65). Згідно довідки Тячівської міської ради № 4985 від 24 листопада 2014 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS], однією сім'єю з [PERSON], ведуть разом спільне господарство, пов'язані спільним побутом (а.с.72). Із акту перевірки дотримання вимог земельного господарства від 09 грудня 2014 року вбачається, що металева огорожа земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON], зі сторони земельної ділянки [PERSON] частково зруйнована та переставлений тимчасовий паркан, чим обмежено право [PERSON] у використанні та обслуговуванні частини власної земельної ділянки, площею 0,0017 га (а.с. 93). У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25 серпня 2010 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0433 га., яка розміщена в [ADDRESS] і яка була їй надана на підставі рішення Тячівської міської ради від 21.05.2010 року за №1984 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 119). Згідно плану-схеми земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] вбачається, що спірна земельна ділянка є площею 0,0014 га, та позначена літерами Б1-В1 (а.с.145). Із розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вбачається, що адвокату [PERSON] за надану правову допомогу були сплачені кошти в сумі 2 000 грн. (а.с.157). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачі були переселені в м. Тячів після паводку, через знищення останнім їх майна. Житловий будинок позивачам в м. Тячів був куплений за рахунок держави. Вважає, що відповідачі не захоплювали земельну ділянку позивача і встановили огорожу по існуючих межах. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до вимог ст. 96 ЗК України землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] про те, що відповідачі поставили огорожу відповідно до визначених меж, оскільки дані покази спростовуються державними актами серії [NUMBER] та серії [NUMBER], які є чинними та не скасованими. Судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самовільно використовують земельну ділянку, площею 0,0014 га, що належить позивачу [PERSON], яка є загородженою разом із земельною ділянкою [PERSON]. Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позову докази, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самовільно використовують земельну ділянку позивача [PERSON], площею 0,0014 га, яка є пригородженою до земельної ділянки [PERSON], чим позбавили [PERSON] правом вільно користуватися своєю власністю, а тому позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою слід задовольнити та зобов'язати [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS], усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою площею 0,0014 га, що розташована в [ADDRESS], шляхом знесення встановленої ними огорожі, позначеної літерами Б1-В1 згідно плану схеми земельної ділянки (огорожа між земельною ділянкою [ADDRESS] та земельною ділянкою суміжного землекористувача [PERSON]). Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ч.1.ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом достовірно встановлено, що між сторонами виник тривалий конфлікт з приводу огорожі між земельними ділянками позивача [PERSON] та відповідача [PERSON]. Крім цього, в судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав, що дійсно ним було пошкоджено, а саме, демонтовано, огорожу позивача [PERSON]. Суд критично ставиться до пояснень відповідачів в частині того, що металеві листи з огорожі позривав вітер, оскільки сама огорожа (в тому числі і відірвані металеві листи) є пошкодженою лише в тій частині земельної ділянки, саме щодо якої виник спір. А тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення, і з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 8 150 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження огорожі. Також відповідачем [PERSON] має бути відшкодована і моральна шкода, яка мала вираз у негативних психічних переживаннях позивача, викликаних неправомірними діями [PERSON], тривалому дискомфорті, порушенні нормального, звичного способу життя, необхідності вживати суттєвих зусиль з відновлення стану, що існував до вчинення неправомірних дій відповідача, відволікання матеріальних ресурсів сім'ї від нагальних потреб, що також негативно позначилось на психологічному стані позивача. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує характер правопорушення, яке відзначається умисною формою вини, ступінь вини відповідача, суттєвість порушення нормального, звичного способу життя позивача. Також, судом враховуються вимоги справедливості та розумності, визначені ч.3 ст.23 ЦК України. З врахуванням всіх обставин справи та на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди частково і визначає розмір відшкодування у сумі 300 грн.. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: partial