Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житлом. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . Окрім нього у зазначеному будинку також зареєстрований його син [PERSON] , який з 20 січня 2014 року в будинку не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Реєстрація відповідача в будинку позивача створює перешкоди позивачу в розпорядженні майном. Крім того, позивач вимушений сплачувати за відповідача комунальні платежі. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] , а також усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.\~\~ Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до копії договору купівлі-продажу будинку від 12 березня 1997 року, [PERSON] придбав будинок [ADDRESS] . Рішенням Української міської ради від 20.11.2015 № VII/2-11 вул. Калініна в м . Українськ перейменовано на вул. Праці. Згідно з копією довідки виконкому Української міської ради Донецької області № 171 від 18 вересня 2020 року, за вищезазначеною адресою, окрім позивача, також зареєстровані дочка позивача [PERSON] , та син [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Згідно з актом про непроживання від 15 вересня 2020 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 20 січня 2014 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач за вищезазначеною адресою не проживає, і це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням,що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, а отже вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою в примусовому порядку є передчасною та не підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання, є та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial