Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача про захист прав споживача шляхом визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2011 року було частково задоволено позов ПАТ «Дніпрогаз» до них про стягнення заборгованості у сумі 1502,23 грн. за надані послуги з газопостачання, яка утворилась станом на 31.03.2010 року. Суд задовольнив позов частково і стягнув з них солідарно 749,09 грн. заборгованості за останні три роки на користь ПАТ «Дніпрогаз», а також судові витрати відповідно до часткового задоволення позову. Рішення суду сторонами не оскаржувалося і набуло чинності. Позивачами повністю виконано рішення суду. Крім того, вони регулярно сплачують за газ і заборгованості перед даним підприємством у них немає. Однак 26 грудня 2014 року слюсар ПАТ «Дніпрогаз» Дяков В.Н. встановив заглушку на газову трубу в їх квартирі, чим відключив їх від постачання газу. У складеному акті він зазначив, що газ відключено у зв'язку з заборгованістю у сумі 1507 грн. На скаргу позивачів, вона отримали відповідь, що обов'язок списання заборгованості за даним рішенням суду чинним законодавством України не передбачено.У зв'язку з порушенням відповідачем чинного законодавства, позивачі просять визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування їм заборгованості в розмірі 1519,64 грн., а також щодо відключення газопостачання в їх квартирі [ADDRESS], зобов'язати відповідача відновити постачання газу в їх квартирі та стягнути на їх користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, зазначивши, що дії відповідача відповідають чинному законодавства та позов задоволенню не підлягає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS]. Позивачі користуються послугами з газопостачання, на [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» і позивачами оформлювались шляхом видачі відкриттям особового рахунку № [NUMBER] на ім'я [PERSON] Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2011 року було частково задоволено позов ПАТ «Дніпрогаз» до позивачів про стягнення заборгованості у сумі 1502,23 грн. за надані послуги з газопостачання, яка утворилась станом на 31.03.2010 року. Суд задовольнив позов частково і стягнув з позивачів на корить відповідача солідарно 749,09 грн. заборгованості в межах позовної давності, в іншій частині позову відмовлено.. Вказане рішення суду відповідачами виконано в повному обсязі, що підтверджується наданими копіями квитанцій № 35979.69.3 від 24.11.2011 року на суму 250 грн., № 35979.726.2 від 30.12.2011 року на суму 250 грн., № 32059.47.3 від 02.02.2012 року на суму 250 грн., № 15801.846.1 від 29.03.2012 року на суму 81,00 грн. Згідно з актом про припинення газопостачання від 26.12.2014 року, домоволодіння позивачів було відключено від газопостачання у зв'язку з наявною заборгованістю в розмірі 1507 грн. Відповідно до п. 3,4 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, постачання природного, а також скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, що затверджуються Держнаглядохоронпраці, та цих Правил. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. За п.36 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, газопостачальне та газорозподільне підприємство несуть відповідальність згідно із законодавством за безпідставне припинення газопостачання. У відповідності до ст.276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Листом від 29 січня 2015 року за №456/17-3 ПАТ «Дніпрогаз» відмовило [PERSON] у підключенні квартири до газопостачання у зв'язку із заборгованістю в розмірі 1519,64 грн., яка виникла внаслідок не виконання позивачем оплати. За положеннями ч.2 ст.16 ЦК України в числі способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивачі, зокрема, ставивлять питання про відновлення газопостачання у квартирі [ADDRESS], тобто, про відновлення становища яке було до відключення від газопостачання їх квартирі. Відповідно до п.19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання" №2246 від 09 грудня 1999 року, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. Забороняється відключати споживачів від газопостачання в останній робочий день перед вихідними та святковими днями, крім випадків аварійних ситуацій в системах газопостачання. Проте, в порушення вказаних вимог Правил за відсутністю аварійної ситуації в системі газопостачання відключення позивачів від газопостачання відбулось в останній робочий день перед вихідними, а саме в п'ятницю 26.12.2014 року, а також напередодні новорічного та Різдвяного свят. Крім того, відповідно до розрахунку суми нарахувань за спожитий газ, наданому відповідачем, який підтвердили і позивачі в частині зафіксованих відповідачем оплат послуг з газопостачання, борг позивачів станом на 17.12.2014 року складає 517,37 грн., оскільки інша частина заборгованості стягнута рішенням суду від 01.11.2011 року. Однак, вказана сума заборгованості є спірною між сторонами, оскільки у спірній квартирі значаться зареєстрованими три особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - з 13.12.2011 року, а нарахування вартості наданих послуг на трьох осіб відповідачем здійснено лише 01.05.2013 рок, а до цієї дати здійснювалась на чотирьох чоловік.. Крім того, суд бере до уваги, що на письмове звернення позивача [PERSON] до відповідача щодо зазначення їй періоду помісячно, за який у неї виникла заборгованість, відповідач у своєму листі від 29.01.2015 року на вказане звернення відповіді не надав. Таким чином, відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів тому, що позивачі не оплатили надані послуги з газопостачання в повному обсязі Отже, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно та безпідставно здійснив відключення квартири [ADDRESS] від газопостачання, так як жодних належних доказів щодо правомірності цього ним не надано. Аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання дій відповідача в частині відключення від газопостачання вказаної квартири протиправними та зобов'язання поновити газопостачання є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також позивачі зазначають, що відповідач своїми неправомірними діями, а саме, відключення від газопостачання завдав позивачам моральну шкоду. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язаня з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд, враховуючи норму ст. 42 Конституції України, де зазначено, що не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, а в даному разі ПАТ «Дніпрогаз» є монополістом на ринку з газопостачання, даний факт є загальновідомим, а тому в силу ст. 61 ЦПК України задоволенню не підлягає, а також держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів, важкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], викликаних порушенням їх прав, вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 400 грн. кожному, що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості. В частині позовних вимог щодо визнання незаконними дій відповідача щодо нарахування позивачам заборгованості за спожитий газ в розмірі 1519,64 грн. станом на 27.01.2015 року, то суд вважає вказані вимоги такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги не є способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. У частині позовних вимог [PERSON] то вони задоволенню не підлягають, оскільки вона зареєстрованою у вищевказаній квартирі не значиться, там фактично не проживає,а отже споживачем послуг відповідача не являється. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача, оскільки питання списання заборгованості споживачів є питанням господарської діяльності відповідача та не стосується правовідношень з позивачами, оскільки спір між сторонами з приводу стягнення заборгованості станом на 31.03.2010 року вирішено судом. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial