Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до укладеної 23.09.2012 року між позивачем та відповідачем угоди, відповідачка отримала кредит у розмірі 300\~грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 31.05.2018\~року у відповідачки виникла заборгованість в сумі 111\~485,89 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 7705,39 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 97\~495,46 грн.; - заборгованості по пені та комісії - 500 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 5285,04 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою судді від 03.08.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не зявився, але, відповідно до позовної заяви, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, проти позову не заперечує. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеної 23.02.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк» та відповідачкою угоди, остання отримала кредит у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 31.05.2018\~року у відповідачки виникла заборгованість в сумі 105\~700,85 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 7705,39 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 97\~495,46 грн.; - заборгованості по пені та комісії - 500 грн. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, відповідачка порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Отже, суд вважає, що вина відповідачки у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, відповідно до\~ст.549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пеня, як вид неустойки, нараховується у відсотках за несвоєчасно виконане зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, Згідно \~ст.61 Конституції України\~зазначено, ніхто не може двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У даному випадку, за одне й те саме порушення зобов'язання (порушення строків виконання зобов`язання, несвоєчасне виконання зобов`язання) Банк накладає подвійну відповідальність одного виду. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України, штраф і пеня - є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року під час розгляду іншої аналогічної справи. Тому, суд вважає, що одночасно застосовувати і штрафу і пеню, в даному випадку, є неправомірним. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити АТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів: штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 5285,04 грн. Відповідно до\~ст.81\~ \~ ЦПК\~України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, укладеним 23.02.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк» та [PERSON] в сумі 105\~700,85 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 7705,39 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 97\~495,46 грн.; заборгованості по пені та комісії - 500 грн. Відповідно до\~ст.ст.133,\~141\~ЦПК України,\~з відповідачки\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові\~витрати \~зі сплати\~судового збору\~ за\~подачу позову\~в сумі\~ 1670,55\~грн.\~ (105\~700,85\~ \~грн. *100: 111\~485,89 грн. = 94,81 %; 1762 грн. х 94,81\~ %= 1670,55 грн.), згідно платіжного доручення, яке є в матеріалах справи, пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial