Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, мотивуючи тим, що 03.05.2007 року відповідач уклала з ним кредитний договір б/н., і отримала кредит у розмірі 0,00 гривень з подальшим його збільшенням до 3700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки умови договору кредиту відповідач не виконує, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 16186 гривень 02 копійки та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила застосувати позовну давність. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Судом встановлено, що 03.05.2007 року [PERSON] уклала з публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" кредитний договір б/н. і отримала кредит у розмірі 0,00 гривень з подальшим його збільшенням до 3700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На теперішній час відповідач умови кредитного договору не виконала належним чином, згідно розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором б/н. від 03.05.2007 року станом на 31.10.2013 року становить 16186 гривень 02 копійки, з яких: 3699 гривень 23 копійки - заборгованість за кредитом; 11239 гривень 84 копійки - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 746 гривень 95 копійок - штраф (процентна складова). З кредитного договору вбачається, що штрафи це відповідальність, за один і той же вид правопорушення, тому позовна вимога в частині стягнення штрафу (процентна складова) у сумі 746 гривень 95 копійок - не підлягає задоволенню. Позивач при подачі позову до суду сплатив судові витрати у розмірі 229 гривень 40 копійок, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н. від 03.05.2007 року станом на 31.10.2013 року у розмірі 15439 гривень 07 копійок, а також 229 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Суд критично відноситься до вимоги відповідача про застосування позовної давності, оскільки згідно п.9.12 вказаний кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку одна з сторін не проінформує іншу про закінчення дії Договору, він автоматично лонгується на цей же строк. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial