Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації. Ухвалою Горохівського районного суду від 18.02.2021 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації на орган опіки та піклування Горохівської міської ради. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Зважаючи, що малолітня [PERSON] проживає із дідусем - позивачем у справі, та бабусею по лінії матері, а відповідач усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, її місцезнаходження невідоме, з 2017 року вона не допомагає матеріально та не займається вихованням дитини, не цікавиться станом її здоров`я, та не підтримує жодних зв`язків, то позивач просить позбавити її батьківських прав та призначити його опікуном. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позов суду не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Із повторного свідоцтва про народження, переклад якого з азербайджанської мови на українську мову зроблено перекладачем [PERSON] , вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Агдаш Азербайджанська Республіка, її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом наведених правових норм ухилення від виконання зобов`язань батьків по вихованню дитини означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов`язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із довідки про склад сім`ї та проживання № 628, виданої 12.06.2020 року Скобелківською сільською радою Горохівського району (а.с.11) вбачається, що до складу сім`ї позивача, які зареєстровані, але не проживають в [ADDRESS] , зокрема й дочка [PERSON] . Згідно довідки Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області № 625 та № 626 (а.с.10), [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] . Із акту обстеження умов проживання від 03.06.2020 року, складеного працівниками служби у справах дітей Луцької міської ради (а.с.13), вбачається, що на підставі заяви позивача проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання задовільні. Санітарно-гігієнічний стан житла в нормі, в квартирі зроблено ремонт, наявні необхідні меблі та побутова техніка. [PERSON] проживає в кімнаті з дідусем та його дружиною, має місце для відпочинку та ігрової діяльності, забезпечена сезонним одягом, продуктами харчування, засобами особистої гігієни відповідно до вікових потреб. Крім того, задовільні умови для навчання, виховання та розвитку дитини. Стосунки у сім`ї доброзичливі. Із характеристики, виданої Скобелківською сільською радою 10.06.2020 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але не проживає, громадського порядку не порушувала, заяв та скарг від жителів села не поступало, поведінка на раді профілактики правопорушень і злочинів при виконкомі сільської ради не розглядалась. Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 13 січня 2021 року стверджується, що орган опіки і піклування Горохівської районної державної адміністрації Волинської області вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитину мають, за їхньою згодою, баба, дід, повнолітні брати, сестри, інші родичі дитини. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ст..64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Згідно із ч. 1 ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 244 СК України не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу, тобто: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути опікуном , а також особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведені правові норми та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, хоча має реальну можливість їх виконувати, матеріально дитину не забезпечує, не піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, самоусунулася від своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, згідно висновку органу опіки та піклування позбавлення її батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, то її слід позбавити батьківських прав відносно дитини, так як для цього є законні підстави, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Однак, суд не вбачає можливості, при даному розгляді справи, призначити позивача [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , так як в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування та позивачем не надано письмових доказів можливості такого призначення опікуном, тому з метою вирішення даного питання, позивачу необхідно звернутися до органу опіки та піклування. Зважаючи на дані обставини, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним по справі судові витрати в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial