Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 93 241, 04 грн.; моральну шкоду у розмірі 35 000 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 5 260 грн. та судові витрати у розмірі 1 217, 36 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 березня 2018 рок о 09 годині 50 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки RENAULT DUSTER д.н.з. [NUMBER] в с. Демидів по вул. Київська Вишгородського району Київської області, в порушення п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки у результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] оцінена в 114 101, 34 грн. 14.03.2018 року автомобіль марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] був доставлений на станцію технічного обслуговування, де була здійснена підготовка автомобіля до огляду, за послуги якого [PERSON] сплатила 1 564, 92 грн. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі договору страхування АМ № 0754952 від 22.08.2017 року у НАСК «ОРАНТА», який визначив розмір стразового відшкодування у сумі 43 717, 37 грн. та здійснив страхове відшкодування вказаної суми. [PERSON] зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією врегулювання даного питання мирним шляхом, однак відповідач не здійснив жодної виплати. У зв`язку з тим, що тривалий час [PERSON] не мала змоги користуватися належним їй транспортним засобом, вона була вимушена орендувати транспортний засіб за експлуатацію якого нею було сплачено 18 290 грн. Крім того, вказала, що оскільки страховою компанією було сплачено лише частину від фактичного розміру шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, а тому просить стягнути з відповідача на її користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у сумі 70 259, 63 грн. матеріальної шкоди. Також позивач зазначила, що оскільки після ДТП на її організм збільшилося фізичне навантаження, її стан здоров`я погіршився, також у зв`язку з психологічним станом, було необхідно змінити встановлений уклад життя, вона постійно перебувала у стресовому стані, тому виникла необхідність звертатися до лікарів та проходити курс лікування, на придбання ліків, для відновлення здоров`я нею було витрачено кошти у розмірі 3 126, 49 грн. Отже, вважає, що відповідач, як особа що на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, порушив ПДР України та здійснив наїзд на належний їй транспортний засіб, що призвело до завдання матеріальної шкоди у розмірі 93 241, 04 грн. З урахуванням тривалості її душевних страждань викликаних порушенням її майнових прав, погіршенням стану здоров`я, яке має прямий причинний зв`язок з втратою автомобіля, стану постійної тривоги, емоційних переживань, які вплинули на її стосунки з рідними та друзями, а тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в 35 000 грн. На підставі викладеного, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.03.2019 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта». Ухвалою суду від 16.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, під час розгляду справи надавали письмову відповідь на відзив [PERSON] та додаткові письмові пояснення по справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти позовних вимог позивача, під час розгляду справи надали письмовий відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог та надавали заперечення на відповідь на відзив [PERSON] Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він 22 роки працює механіком, а також він є знайомим позивача. В день ДТП йому зателефонувала позивач та просила оглянути її транспортний засіб, який потрапив в цей день в ДТП. Потім вони поїхали на СТО та провели огляд автомобіля марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] в присутності відповідача. Експерт оглянув автомобіль, пошкодження якого були великі. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.03.2018 року приблизно о 09 год. 50 хв. гр. [PERSON] в порушення п. 13.1 ПДР України, в с. Демидів по вул. Київська, керуючи автомобілем RENAULT DUSTER д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з автомобілем марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом вищевказаної транспортної пригоди. Постанова набрала законної сили 24.04.2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 14 березня 2018 року автомобіль марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] був доставлений [PERSON] на станцію технічного обслуговування, де була здійснена підготовка автомобіля до огляду, за послуги якого [PERSON] сплатила 1 564, 92 грн. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі полісу АМ № 0754952 від 22.08.2017 року обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ НАСК «ОРАНТА» з страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в сто тисяч гривень та за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в двісті тисяч гривень. Строк дії вказаного полісу з 00.00 год. 25.08.2017 року до 24.08.2018 року. 15 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір передачі у тимчасове користування транспортного засобу Ssang Yong д.н.з. [NUMBER] та відповідно до актів приймання - передачі транспортного засобу у користування за договором передачі у тимчасове користування транспортного засобу від 15 березня 2019 року [PERSON] прийняла від [PERSON] у користування автомобіль марки Ssang Yong д.н.з. [NUMBER] . 26 березня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] була оцінена ТОВ «ПРОМАВТОТЕХСЕРВІС» в 114 101, 34 грн. 07 травня 2018 року ПАТ НАСК «ОРАНТА» визначило розмір стразового відшкодування автомобіля марки CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] у сумі 43 717, 37 грн. 11 червня 2018 року на підставі страхового акту № ОЦВ -18-32-3298/1 від 08.06.2018 року та відповідно до поданої [PERSON] заяви про страхове відшкодування, ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило страхове відшкодування [PERSON] на рахунок ОЩАДБАНК ВАТ в м. Києві у розмірі 39 679, 89 грн. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі. Якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини. У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адмін..відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП і, відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірним (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку відсутні. Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно приписів ст. 1166 та ст.1192 ЦК України потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи, зокрема має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту. При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. У справі № 6-954цс16 Верховний Суд України надав такі висновки: Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком виключно в межах страхової суми і виключно у відповідності до умов договору. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку, якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15: право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, деліктне зобов`язання заподіювача шкоди виникло з факту завдання шкоди й буде припинено належним виконанням відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі. Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного: Відповідач не заявив клопотання про призначення експертизи для визначення розміри завданої шкоди і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність. Тому суд бере до уваги надані позивачем докази. Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля). Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі. Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи , матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищую дійсне. Встановлено, що позивач отримав страхове відшкодування в сумі 43717,37 грн. Страховиком шкоду визначено і страхове відшкодування виплачено у відповідності до вимог Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено відшкодування шкоди страховиком з урахуванням зносу автомобіля, без урахування втрати товарного вигляду. Разом з тим, право потерпілого на повне відшкодування завданої йому шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, і таке право не може бути обмежене законом про страхування та/або умовами договору про страхування, оскільки потерпілий не є стороною такого договору і не є безпосереднім учасником вказаних правовідносин, хоча і наділений у таких правовідносинах певними правами щодо отримання відшкодування, тому він має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування. З другої сторони заподіювач шкоди має деліктне зобов`язання по повному відшкодуванню шкоди потерпілому, незалежно від того, чи виконав страховик свої зобов`язання по відшкодуванню. І деліктне зобов`язання заподіювача шкоди залишається у нього до повного і остаточного відшкодування завданої шкоди та не може бути зменшене внаслідок того, що страховик за вимогами спеціального закону та за умовами договору страхування виплатив відшкодування у меншому розмірі. За приписами статті 1194 ЦК України різницю між виплаченою сумою на відшкодування шкоди і дійсним розміром завданої шкоди має сплатити заподіювач шкоди (відповідач). Оскільки отриманою позивачем страховою виплатою шкоду відшкодовано не у повному розмірі, то деліктне зобов`язання відповідача перед позивачем не припинилось, існує і відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму, не покриту страховим відшкодуванням. При оцінці шкоди в сумі 113977 грн. і сумі страхового відшкодування 43717,37 грн., стягненню з відповідача підлягає різниця в розмірі 70259,63грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного: Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч.2.Моральна шкодаполягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. ч. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ч. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Ч.5.Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Протиправними діями відповідача пошкоджено майно позивача, тому є передбачені законом (ст.1167 та п.3 ч.2 ст.23 ЦК України) підстави для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із суттєвим (враховуючи розмір пошкоджень і вартість ремонту) пошкодженням майна. Очевидним і таким, що не підлягає окремому доказуванню (крім підтвердження і встановлення самого факту заподіяння майнової шкоди та її розміру і характеру), є факт заподіяння позивачу суттєвих побутових незручностей і необхідності додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, і дані обставини мають істотне значення. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд розмір відшкодування моральної шкоди визначає в сумі 3000грн. Суд, виходячи з обґрунтувань позивачем даних вимог, не вбачає підстав для відшкодування в більшому розмірі. Крім того, долучені до матеріалів справи [PERSON] письмові докази, а саме договір від 15.03.2018 року про передачу у тимчасове користування позивачу транспортного засобу Ssang Yong д.н.з. [NUMBER] та акти приймання - передачі вказаного транспортного засобу у користування за договором передачі у тимчасове користування транспортного засобу від 15 березня 2019 року не стосуються предмета доказування в розумінні ст. 77 ЦПК України, а тому у задоволенні позовної вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 18 290 грн. за експелуатацію вказаного транспорного засобу слід відмовити. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5 260 грн. судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Оскільки, [PERSON] не доведено та не надано відповідні докази, які підтверджують здійснення нею витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а лише надано до позову погодинну розшифровку та вартість виконаних робіт (наданих послуг) між адвокатом Стальмахович В.І. та [PERSON] на загальну суму 5 260 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 260 грн. Таким чином, стягненню з відповідача за даним позовом підлягає: 70259 грн. 63 коп. на відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля і 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно від розміру задорволенних позовних вимог у сумі 768, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial