Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.10.2008 року він та [PERSON] уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 5336 згідно якого позивач надав відповідачці в позику грошові кошти в сумі 100 000 грн. з терміном повернення 22.10.2010 року. Відповідачка [PERSON] свої зобовязання за договором позики не виконала. Зведений індекс інфляції за період з 22.10.2010 року 23.11.2015 року складає 184,72, втрати від інфляції становлять 84 720грн. Станом на 23.11.2015 року термін прострочення становить 1859 днів. Сума 3 % річних складає 15 279,45 грн. Проценти в розмірі облікової ставки НБУ за період з 22.10.2010 року 23.11.2015 року складають 57,068 %, що становить 57 068 грн. Таким чином, позивач має право на стягнення основного боргу в сумі 257 067,45 грн. 22.10.2008 року позивач та відповідачі уклали договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 5348, згідно якому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] її зобовязань за договором позики від 22.10.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 5336. Згідно договору поруки поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і боржник [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед позивачем, при цьому поручителі відповідають перед позивачем в тому ж обсязі, що і боржник. Виконання зобовязань [PERSON] перед [PERSON] було також забезпечено договором іпотеки серії ВМА № 515332 від 22.10.2008 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] з іншого боку, посвідченим приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 5350. 25.01.2012 року Новокаховським міським судом Херсонської області було відкрито провадження у справі № 2117/440/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, визнання права власності на предмет іпотеки та зняття з реєстрації. Заочним рішенням Новокаховського міського суду від 26.03.2012 року позов [PERSON] було задоволено частково, проте ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області рішення суду було скасовано. Ухвалами суду від 07.08.2014 року, 11.03.2015 року провадження у вказаній цивільній справі зупинялося, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17.07.2015 року було визнано недійсним договір іпотеки серії ВМА № 515332, укладений 22.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] з іншого боку, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 5350. Визнання договору іпотеки недійсним унеможливлює задоволення позовних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок боргу за договором позики, тому позивач звертається з позовом про стягнення боргу. Вважає причину пропуску строку позовної давності зупинення судом розгляду справи за позовом [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки поважною, та він підлягає поновленню. Просив суд визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку позовної давності для звернення до суду з позовом та поновити його. Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. основного боргу за договором позики, втрати від інфляції в сумі 84 720 грн., 3% річних в сумі 15 279,45 грн. та 57 068 грн. процентів за користування позикою, а всього 257 067,45 грн. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору позики від 22.10.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5336 та поруки від 22.10.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5348, вказавши, що відповідно до п.5 договору позики від 22.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення зобовязання буде вважатися розписка позичальника, котра знаходиться у позикодавця. В ксерокопії розписки, на яку посилається представник позивача зазначено, що [PERSON] зобовязується повернути борг в сумі 100 000 грн. за договором позики ВМА №0515327 від 22.10.2002 року зареєстрованого в реєстрі № 5336, дата написання розписки 21.09.2011 року. Однак договір позики був укладений 22.10.2008 року. Підписання договору позики до отримання грошових коштів було здійснено на прохання [PERSON], бо він запевнив, що передасть гроші після закінчення формальностей у нотаріуса. Поручителі уклали договір поруки до отримання грошових коштів на прохання [PERSON] 04.12.2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання договору іпотеки від 22.10.2008 року недійсним, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17.07.2015 року позов був задоволений, договір іпотеки від 22.10.2008 року визнаний недійсним. Вважає, що перебіг строку позовної давності починається з дати подачі [PERSON] заяви про перегляд заочного рішення від 26.03.2012 року, а саме 28.03.2014 року, яким [PERSON] порушував права [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо користування майном квартирою № 29 в будинку № 4 по вул. І.Франка в м. Таврійську Новокаховської міської ради Херсонської області. Просив суд поновити строк позовної давності для звернення до суду з позовом. Визнати недійсним договір позики ВМА № 515327 на суму 100 000 грн., укладений в м. Нова Каховка Херсонської області 22.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5336. Припинити зобовязання поруки [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором поруки ВМА № 515330, укладеним в м. Нова Каховка Херсонської області 22.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] від імені якого діяла [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 5348. В судовому засіданні позивач та його представник збільшили позовні вимоги, просили суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. основного боргу за договором позики, втрати від інфляції в сумі 90 670 грн., 3% річних в сумі 16 347,95 грн. та 64 893 грн. процентів за користування позикою, а всього 271 910, 95 грн., судові витрати в сумі 2750 грн. Зустрічного позову не визнали, пояснивши, що договір позики був укладений [PERSON] та [PERSON] 22.10.2008 року, договір викладений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] на спеціальному бланку для вчинення нотаріальних дій серії ВМА № 515327 та посвідчений за реєстровим № 5336, тому без предявлення розписки він є дійсний. Позивач [PERSON] не повинен доводити того, що 22.10.2008 року [PERSON] отримала від нього грошові кошти в сумі 100 000 грн., про що написала розписку, оскільки ці факти вже встановлені рішенням Новокаховського міського суду від 25.11.2014 року по справі № 661/3375/14-ц. Вважають, що позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки вони звернулися до суду через 7 років та 3 місяці після укладення спірних договорів позики та поруки. Хоча [PERSON] про те, що вона не отримувала грошові кошти від [PERSON] могла дізналася відразу після укладення договору позики, а не 28.03.2014 року в день подачі заяви про скасування заочного рішення від 26.03.2012 року, як вона зазначає в позові. Відповідачка [PERSON] допитана в якості свідка в судовому засіданні позову не визнала, пояснивши, що займалася з [PERSON] підприємницькою діяльністю, він їй давав великі суми грошей. В черговий раз він приїхав до м. Нова Каховка, щоб передати їй гроші на ведення бізнесу, але попросив укласти договір позики в нотаріальній конторі, вона погодилася. Вони домовилися, що [PERSON] передасть їй гроші після укладення договору позики, але потім йому зателефонували і він терміново поїхав, не передавши гроші, договори поруки та іпотеки її діти підписували на її прохання, бо необхідно було отримати гроші для роботи. Розписку про отримання грошей вона не писала, а розписка, датована 2011 роком немає до зазначеного договору позики ніякого відношення. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги, просив суд поновити строк для звернення до суду із зустрічним позовом, вважає, що договір позики від 22.10.2008 року є недійсним, оскільки грошові кошти в сумі 100 000 грн. не були одержані [PERSON] від [PERSON], недійсність правочину не створює для сторін юридичних наслідків, тому і зобовязання за договором поруки укладеним між [PERSON], [PERSON] та іншими відповідачами є припиненими. Відповідачі [PERSON], [PERSON], допитані в якості свідка в судовому засіданні позову не визнали, пояснивши, що [PERSON] був партнером їх матері [PERSON], між ними були дружні відносини, вони займалися закупівлею горіха, [PERSON] довіряв їх матері великі суми грошей. На прохання [PERSON] вони підписали у нотаріуса договори, але їх не читали, при передачі грошей присутні не були, від матері дізналися, що [PERSON] грошей в сумі 100 000 грн. не передавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, просив справу розглядати в його відсутність. Приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні зустрічного позову не визнала, пояснивши, що до неї звернулася [PERSON] з приводу укладення договору позики та іпотеки, потім вони прийшли разом з [PERSON], вона підготувала проект договору, вони його перечитували, узгодили, вирішити, що договір буде безпроцентним, при ній гроші не передавалися, але сторони запевнили, що гроші отримали та вказали, що передача грошей підтверджується розпискою. Того ж дня, на прохання сторін був укладений договір поруки та договір іпотеки, який підписали сторони, зміст укладених договорів відповідав їх намірам. Положення в договорі позики про розписку було зазначено для безспірного списання грошових коштів шляхом виконавчого напису нотаріусу, тобто розписка слугувала фактом передачі грошових коштів для вчинення нотаріальних дій, відсутність розписки не є підставою для визнання договору позики недійсним. До того ж [PERSON] зверталася до неї на консультацію з приводу повернення грошових коштів [PERSON] частинами в 2009 році, при цьому показувала їй розписку, в якій зазначено було про отримання нею грошових коштів від [PERSON] в сумі 100 000 грн. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. Судом встановлено. 22.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за яким позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 100 000 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі грошей. Зазначену суму грошей позичальник зобовязується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 22.10.2010 року. В разі, якщо позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку. Документом, що підтверджує безспірність заборгованості позичальника та встановлює прострочення зобовязання буде вважатися розписка позичальника, котра знаходиться у позикодавця. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. (п.1,2,5,7 зазначеного Договору). Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту передання грошей. Вказаний договір посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу. 22.10.2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]А.(від імені та в інтересах якого діє [PERSON]М.) та [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручителі поручаються перед кредитором за виконання боржником зобовязань за договором позики від 22.10.2008 року, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 5336, за яким останній зобовязаний до 22.10.2010 року повернути кредит в розмірі 100 000 грн. П. 2,3 цього Договору передбачено, що відповідальність поручителів настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за Договором позики. Поручителі і Боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручителі відповідають перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення позики. У випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за договором позики Кредитор повідомляє про це Поручителів шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручителі зобовязані сплатити заборгованість. П.10 Договору поруки визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань по Договору позики Боржником та Поручителями. Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.02.2012 року задоволено позов [PERSON] та звернуто стягнення за договором позики від 22.10.2008 року на предмет іпотеки квартиру, сума заборгованості за договором позики 109 253,1 грн., визнано за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 09.04.2014 року вказане заочне рішення скасоване за заявою [PERSON] В подальшому ухвалами суду від 07.08.2014 року, 11.03.2015 року провадження у вказаній справі зупинялося до розгляду інших цивільних справ за позовами [PERSON] про визнання договору позики удаваним, договору іпотеки недійсним. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17.07.2015 року визнано недійсним договір іпотеки серії ВМА № 515332, укладений 22.10.2008 року в м. Нова Каховка Херсонської області між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за № 5350., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.10.2015 року. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25.11.2014 року в задоволенні позову [PERSON], що діяла в інтересах [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору позики, договору поруки та договору іпотеки удаваними, відмовлено. Вказане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17.12.2014 року. Вказаним рішенням судом встановлено, що до підписання оспорюваних договорів [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 100 000 грн., про що власноручно написала розписку, уклавши після цього договір позики від 22.10.2008 року, договір поруки від 22.10.2008 року та договір іпотеки квартири, діючи при цьому добровільно, розуміючи значення своїх дій, будучи ознайомленою нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладені нею правочини. З розписки наданої представником позивача суду від 21.09.2011 року слідує, що [PERSON] зобовязується повернути борг 100 000 грн. взятий за договором позики ВМА № 0515327 від 22.10.2002 року, зареєстрований в реєстрі № 5336, вказана розписка підписана [PERSON] 18.02.2011 року представником [PERSON] [PERSON] були направлені вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про повернення протягом 5 робочих днів [PERSON] 100 000 грн. основного боргу за договором позики від 22.10.2008 року, 3% річних в сумі 2 187,50 грн., 133 349,67 грн. інфляції за весь час прострочення та 25 000 грн. штрафу від загальної суми заборгованості відповідно до п.9 за договором іпотеки від 22.10.2008 року, що підтверджується чеками про відправку поштової кореспонденції адресатам. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 599 ч.4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно ст. 215 ч.3, 216, 261 ЦПК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що 22.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 100 000 грн. і зобовязалася їх повернути в строк до 22.10.2010 року. В договорі позики не визначено розмір процентів за користування грошовими коштами та передбачено відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання грошового зобовязання в строк визначений в договорі позики. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] оспорюють договір позики, з підстав неодержання [PERSON] грошових коштів в сумі 100 000 грн. від [PERSON], посилаючись на відсутність розписки, написаної [PERSON] власноручно 22.10.2008 року про одержання грошей, на яку є посилання в Договорі позики від 22.10.2008 року. Проте суд вважає, що відсутність розписки про отримання грошових коштів не є підставою для визнання недійсним договору позики від 22.10.2008 року, оскільки договір позики укладений сторонами в нотаріальному порядку та посвідчений нотаріусом, є за своєю природою реальним, оплатним та диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим, тому письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана позиція викладена Верховним судом України в правовому висновку по справі № 6-50 цс16 від 24 лютого 2016 року. Посилання відповідачів на те, що факт отримання позичальником грошових коштів за договором позики обовязково повинен бути підтверджений складанняим розписки є безпідставним, інших доказів стосовно неотримання грошових коштів за договором позики позичальником не надано. До того ж рішенням Новокаховського міського суду від 25.11.2014 року встановлено факт отримання [PERSON] грошових коштів у [PERSON] в сумі 100 000 грн., про що вона власноручно написала розписку, уклавши після цього договір позики від 22.10.2008 року, договір поруки від 22.10.2008 року та договір іпотеки квартири, тому вказаний факт не підлягає доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України. Суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] не отримувала грошові кошти в сумі 100 000 грн. від [PERSON] за договором позики, оскільки вони не є належними доказами в розумінні ст. 1051 ЦК України при оспорюванні договору позики з підстав неодержання грошових коштів позичальником. Їх показання також спростовуються розпискою, написаною [PERSON] 21.09.2011 року, в якій вона вказує про існування боргу в сумі 100000 грн. перед [PERSON], позивач зазначив, що окрім вказаного боргу в сумі 100000 грн., інших договірних відносин з [PERSON] в нього немає. Договір поруки від 22.10.2008 року укладений між сторонами є способом забезпечення виконання зобовязання [PERSON] за договором позики від 22.10.2008 року. Оскільки підстав для визнання договору позики від 22.10.2008 року недійсним суд не вбачає, тому і договір поруки є чинним та його дія не може бути припиненою з підстав зазначених позивачами в зустрічному позові. Також слід зазначити, що позивачі звернулися до суду із зустрічним позовом лише в 2016 році, тоді коли про порушення їх права їм стало відомо ще після укладення договору позики 22.10.2008 року, тому ними пропущено строк для звернення до суду з відповідним позовом, і підстав для його поновлення суд не вбачає. Таким чином, суд вважає, що наявність грошових зобовязань між [PERSON] та [PERSON] підтверджується договором позики від 22.10.2008 року, підстав для визнання якого недійсним суд не вбачає. Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] лише 23.11.2015 року, тобто по закінченню 3 річного строку давності, визначеного ст.257 ЦК України, проте суд вважає, що вказаний строк пропущений ним з поважної причини, підлягає поновленню, оскільки він звертався до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах 3 річного строку, передбаченого для подачі позову, в подальшому рішенням суду договір іпотеки було визнано недійсним і [PERSON] не зміг задовольнити вимоги за договором позики в передбачений спосіб шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тому звернувся з позовом про стягнення боргу з позичальника [PERSON] та поручителів за договором поруки від 22.10.2008 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до цього часу грошові кошти в сумі 100 000 грн., одержані від [PERSON] за договором позики від 22.10.2008 року, не повернула, тому у суду є підстави для стягнення позики в сумі 100 000 грн. на користь позивача. Оскільки в договорі позики від 22.10.2008 року не зазначено про розмір процентів за користування грошима, договір позики в розумінні ст.1048 ЦК України не є безпроцентним, тому позивач має право на отримання процентів за вказаним договором до часу повернення позики, проте в межах позовних вимог, виходячи з облікової ставки НБУ, що встановлювалася в період з 22.10.2010 року до 01.04.2016 року, щомісячно. Зазначена правова позиція викладена в правому висновку ВСУ в справі № 6-79 цс 14). Розрахунок процентів за договором позики від 22.10.2008 року : За 2010 рік = 100 000 грн. Х 7,75 % : 100 : 365 днів Х 70 днів = 1486,30 грн. За 2011 рік = 100 000 грн. Х 7,75 % : 100 = 7 750 грн. За 2012 рік =100 000 грн. Х 7,75 % : 100 : 366 дн. Х 82 дн. + 100 000 грн. Х 7,5 % : 100 Х 284 дн. = 7555,9 грн. За 2013 рік = 100 000 грн. Х 7 % : 100 Х 160 дн. + 100 000 грн. Х 6,5 % : 100 Х 205 дн. = 6719, 17 грн. За 2014 рік = 100 000 грн. Х 6,5 % : 100 : 365 дн. Х 104 дн. + 100 000 грн. Х 9,5 % : 100 : 365 дн. Х 93 дн. + 100 000 грн. Х 12,5 % : 100 : 365 дн. Х 119 дн. + 100 000 грн. Х 14 % : 100 : 365 дн. Х 49 дн. = 10 227,38 грн. За 2015 рік = 100 000 грн. Х 14 % : 100 : 365 дн. Х 36 дн. + 100 000 грн. Х 19,5 % : 100 : 365 дн. Х 26 дн. + 100 000 грн. Х 30 % : 100 : 365 дн. Х 177 дн. + 100 000 грн. Х 27 % : 100 : 365 дн. Х 28 дн. + 100 000 грн. Х 22 % : 100 : 365 дн. Х 98 дн. = 25 295,87 грн. За 2016 рік =100 000 грн. Х 22 % : 100 : 366 дн. Х 91 днів = 5469,94 грн. 1486,30 грн.+ 7 750 грн. + 7555,9 грн. + 6719, 17 грн. + 10 227,38 грн. + 25 295,87 грн. + 5469,94 грн. = 64 504,56 грн. Окрім того, п. 7 Договору позики та ст. 625 ЦК України, передбачена відповідальність позичальника за невиконання грошового зобовязання, тому на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми боргу, а також борг з урахуванням індексу інфляції : 3 % річних = 100 000 грн. Х 3 % : 100 : 365 Х 1987 днів прострочки = 16 331,50 грн. Інфляційні втрати 100 000 грн. Х100,3Х100,8 (індекс інфляції за 2010 рік)Х 104,6Х99,8Х100,5Х124,9Х143,3 (річні індекси інфляції за 2011-2015 роки)Х 100,9Х99,6Х101,0 = 192 423,24 грн.- 100 000 грн. = 92 423,24 грн., підлягають стягненню в сумі 90 670 грн. в межах заявлених позовних вимог. Позивач просить стягнути заборгованість за договором позики з відповідачки [PERSON] солідарно з іншими відповідачами поручителями за договором поруки від 22.10.2008 року, проте суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки зобовязання за договором поруки від 22.10.2008 року є припиненими, бо договором позики визначено строк виконання зобовязання 22.10.2010 року, в договорі поруки не визначено строку його дії, тому відповідно до ст. 559 ЦК України строком предявлення вимоги до поручителя є 6 місячний строк з моменту настання строку для виконання зобовязання, який сплив на час подачі позову до поручителів. Суд вважає, що письмова вимога від 18.02.2011 року спрямована на адресу поручителів [PERSON] не є предявленням вимоги в розумінні ст.559 ч.4 ЦК України, а розцінюється судом як повідомлення їх про невиконання позичальником своїх зобовязань за договором поруки від 22.10.2008 року, а з позовом про стягнення боргу за договором поруки [PERSON] раніше не звертався, позов [PERSON] був заявлений до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] як до майнових поручителів, відповідальність яких відрізняється від відповідальності поручителів за договором поруки.Вказана правова позиція викладена в правовому висновку Верховного суду України 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. З цих підстав суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 100 000 грн., інфляційні втрати в сумі 90 670 грн., 3 % річних в сумі 16 331,50 грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі та судовий збір в сумі 2715,06 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору позики недійсним не підлягає задоволенню за недоведеністю. За таких обставин, на підставі ст. 215 ч.3, 216, 261, 257, 267 ч.3, 599 ч.4, 625, 1046, 1048, 1051 ЦК України,

Outcome: partial