Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, зазначивши, що відповідач є його батьком. В даний час він досяг повноліття та є студентом 1 курсу денної форми навчання Державного економіко-технологічного університету транспорту. Батько не надає йому жодної матеріальної допомоги, хоча працює. Просить рішенням суду стягувати з відповідача аліменти на його користь на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним 23 річного віку. Сторони до суду не з`явились, письмово повідомили про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, відповідач позов визнав, третя особа проти позову не заперечує. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, на підставі поданих доказів, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач у справі є сином відповідача, [PERSON]. В данний час він досяг повноліття та є студентом 1 курсу денної форми навчання Державного економіко-технологічного університету транспорту IV рівня акредитації за спеціальністю «Транспортні технології», період навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що стверджується даними довідок з навчального закладу (а.с.5-7). Навчається він в іншій місцевості і додатково несе витрати на проїзд додому, проживання, придбання підручників, зошитів, тощо. Крім того, навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а тому він фактично перебуває на утриманні своєї матері, яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має незначний дохід та є багатодітною матір`ю (а.с.12,31,33). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, він працездатного віку, працює, отримує стабільну заробітну плату, стягнень за виконавчими листами не має, позов визнав, доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору суду не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров"я та матеріального становища дитини; стану здоров"я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на час його навчання, тому позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів, які стягуються на повнолітню особу (мінімальний розмір аліментів передбачений на утримання лише дитини). За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial