Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач в червні 2020 року звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.03.2013 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між нею та відповідачем розірвано, дітей залишено на проживанні з позивачем та з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 28.01.2013 року. Вказала, що на момент подання даної заяви з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2218 гривень. Розмір аліментів, який стягується з відповідача не забезпечує донькам гармонійного розвитку. Тому, просила суд стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач подав заяву, в якій вказав, розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.10.2001 року, сторони зареєстрували шлюб 12.10.2001 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, запис №1316 (а.с.6). Встановлено, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с. 5-7). З наведеного вбачається, що на цей момент аліменти з відповідача стягуються у твердій грошовій сумі, і дана тверда сума не була за рішенням суду визначена у співвідношенні до відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач, яка є одержувачем аліментів просить суд змінити спосіб стягнення аліментів і призначити їх у частці від доходу батька дитини але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. При цьому, нормами ст.183 СК України врегульовано визначення розміру аліментів саме від частки заробітку працюючого платника аліментів, а за ст..184 СК України суд визначає розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі яка не може бути меншою від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з даних норм, поєднання позивачами в позові розміру аліментів від частки заробітної плати до розміру відсотків прожиткового мінімуму на дитину, є суперечливим, таке роз`яснюється судом при участі позивача в судових засіданнях. В даному спорі позивач участь в судових засіданнях не брала. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст.184 цього кодексу мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину у твердій грошовій сумі не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 01 грудня 2395 гривень. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд матеріальний стан відповідача визначити був позбавлений, оскільки останній не брав участь у жодному судовому засіданні, позивач не надала жоден доказ того, що відповідач є працюючим з метою дослідження судом заробітку відповідача при розгляді вимоги про можливість стягнення аліментів від частки заробітку. Позивач в позовній заяві, одночасно поєднала зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей із вимогою про збільшення стягнення аліментів твердої грошової суми, яка не може бути застосовано одночасно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо дитини. За таких обставин суд вважає за правильне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та призначити їх та стягувати у твердій грошовій сумі у розмірі - 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в частці від заробітку та те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у цьому розмірі, позивач суду не надала, як і не визначала іншу тверду суму для стягнення. Згідно п. 23 постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів і присудити їх у частці від доходу відповідача, однак в цій частині позовні вимоги до задоволення як вже зазначено вище не підлягають, оскільки, відповідач за адресою вказаної в позовній заяві виписаний за рішенням суду 04.02.2015 року, та сторони не брали участі в судових засіданнях і суду не надано належних та допустимих доказів, що у відповідача змінився матеріальний стан, що відповідач працює, та також не надано довідки з місця його роботи. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial