Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року. Від шлюбу у подружжя 04.06.2010 року народився син - [PERSON]. В 2013 року відповідач покинув сім"ю і став проживати окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам та інтересам малолітньої дитини. Також позивач зазначає, що з вересня 2016 року відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб укладений між нею та позивачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в попередньому судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в частині розірвання шлюбу та в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, в іншій частині позову просив суд відмовити посилаючись на його необґрунтованість. Вислухавши сторони дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб сторонами укладено 17.04.2010 року та зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №104, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ №051849. Сторони не проживають однією сімєю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сімї. Майнового спору між сторонами немає. На думку суду подальше збереження сімї неможливе, тому шлюб повинен бути розірваний. Крім того, судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.06.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №353. Дитина знаходяться на утриманні позивача, проте як вбачається із наданих Відповідачем копій платіжних документів, то Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, Відповідач на даний час не працює, знаходиться на обліку як безробітний та отримує щомісячну соціальну виплату з безробіття, більше доходів не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України зазначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України викладені в п.17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначені розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, неповнолітніх дочки, сина, інші обставини що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, те, що обовязки батьків по утриманню дитини є рівними, та погоджується частково з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач, а саме щодо стягнення з [PERSON], аліментів на користь [PERSON] на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині стягнення аліментів слід відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Outcome: partial