Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року у справі №756/12390/16-ц. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року у справі №756/12390/16-ц з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн. щомісячно з 29.09.2016 та до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час розмір аліментів, який стягувався за вказаним рішенням суду, є недостатнім для утримання дитини. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярний дохід, який дозволяє останньому сплачувати аліменти у сумі, що перевищує 1500,00 грн. Таким чином, у зв`язку зі збільшенням матеріальних витрат на дитину, які пов`язані зі стрімким ростом цін, з метою забезпечення потреб дитини у збалансованому харчуванні, вітамінах, одязі та взутті, ліках, тощо, позивач просить стягувати з відповідача аліменти щомісця у розмірі 3000 грн. Ухвалою від 12.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що згоден сплачувати щомісяця аліменти у сумі 2000,00 грн., оскільки на роботу він влаштувався лише з червня 2021 року, заробітна плата складає близько 7000,00 грн., при цьому щомісяця здійснюється відрахування у сумі 2500,00 грн. в рамках іншого виконавчого провадження. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони з 27.02.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн. щомісячно з 29.09.2016 та до досягнення дитиною повноліття. З Довідки №11 від 16.09.2021 вбачається, що позивач [PERSON] працює в ТОВ «Мілтонія Ортопедія» та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі близько 8000,00 грн. Відповідно до Наказу №32 від 22.06.2021 [PERSON] прийнято на роботу з 23.06.2021 до ТОВ «Євроімпекс Україна» та призначено оклад у сумі 7100,00 грн., що також підтверджується Довідкою №1/05/07/2021 від 05.07.2021. З наданих відповідачем документів вбачається, що 03.07.2021 постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса А.М. відкрито виконавче провадження №62461456 на підставі виконавчого листа №756/15418/17 від 24.06.2020, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди в розмірі 341866,48 грн. Згідно з наданих відповідачем чеків, [PERSON] здійснює щомісячні перерахування у розмірі 2500 грн. в рамках вказаного виконавчого провадження. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня у розмірі 2395 грн. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Приписами статті 26 Закону України «Про оплату праці» встановлені обмеження розміру відрахувань із заробітної плати. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Приписами статті ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків. Частина 3 цієї статті встановлює, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500,00 грн. значно менший, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, у свою чергу, збільшується щокварталу, відповідач працездатний, не надав доказів того, що не може працювати та отримувати відповідну заробітну плату, зокрема, у більшому розмірі, ніж отримує на час розгляду даної справи, з урахуванням закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи той факт, що у відповідача наявне виконавче провадження, в рамках якого останній здійснює щомісячні платежі у сумі 2500,00 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, що, також, дорівнює мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину. Стягнення почати з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial