Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 12 листопада 2013 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ виробничо-наукове підприємство «Матеко» укладено Кредитний договір № 01-1583/Т, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 13\~700 доларів США зі сплатою 11,5% річних на строк до 11 листопада 2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 12 листопада 2013 року укладено Договір поруки № 01-1583/Т/1, відповідно до якого поручитель зобовязався перед кредитором за належне виконання позичальником зобовязань, що випливають з кредитного договору. Окрім того 12 листопада 2013 року між банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 01-1583/Т/2. В звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 21 травня 2015 року виникла заборгованість в сумі 189\~676, 53 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ВНП «Матеко» в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та просила зменшити розмір пені до 1\~000 грн., посилаючись на те, що розмір пені перевищує розмір строкової заборгованості за відсотками та простроченої заборгованості за відсотками. Окрім того представник відповідача просив взяти до уваги скрутне матеріальне становище товариства. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надані письмові заперечення, відповідно до яких останній платіж за кредитним договором був здійснений 31 липня 2014 року, отже строк припинення поруки встановлений кінцевим строком виконання боржником окремих зобов*язань, (внесення щомісячних платежів), а саме: 11 березня 2014 року, 11 квітня 2014 року, 11 травня 2014 року, 11 червня 2014 року, 11 липня 2014 року, 11 серпня 2014 року, 11 вересня 2014 року, 11 жовтня 2014 року, 11 листопада 2014 року. Враховуючи, що останній платіж за кредитним договором було здійснено 31 липня 2014 року, то черговий строк протягом якого кредитор має звернутися до суду з вимогою до поручителя про виконання ним солідарного з боржником, зобовязання, закінчився 31 січня 2015 року, а останній строк цього звернення має бути відрахований від останньої дати платежу, встановленого договором, тобто з 11 листопада 2014 року та закінчується 11 травня 2015 року, оскільки позивач звернувся до суду лише 02 червня 2015року то порука [PERSON] та [PERSON] вважається припиненою. Вислухавши представників позивача та відповідача ТОВ «ВНП «Матеко», дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено в судовому засіданні, 12 листопада 2013 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ВНП «Матеко» було укладено Кредитний договір № 01-153/Т, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 13\~700 доларів США, зі сплатою 11,5% річних на строк до 11 листопада 2014 року /а.с.9-12/. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 12 листопада 2013 року між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 01/1583/Т/1, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за належне виконання боржником зобовязань, що випливають з Кредитного договору № 01-1583/Т від 12 листопада 2013 року. Поручитель несе солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за виконання боржником умов основного зобовязання. /а.с.15-16/ Окрім того 12 листопада 2013 року між банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 01-1583/Т/2 /а.с.19-20/ Банк виконав взяті на себе зобовязання за Кредитним договором № 01-153/Т та надав позичальнику кредитні кошти в сумі 13\~700 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку /а.с.7-8/ В подальшому 10 лютого 2014 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ ВНП «Матеко» було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 01-1683/Т, якою сторони змінили графік надання кредиту /а.с.13/. Додатковою угодою № 2 до Кредитного договору № 01-1683/Т від 02 квітня 2014 року сторони встановили новий порядок погашення заборгованості за кредитним договором /а.с.14/. Окрім того 02 квітня 2014 року між банком та поручителями було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 01-1583/Т/1 та Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 01-1583/Т/2 /а.с.17,21/ В звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за Кредитним договором № 01-1583/Т від 12 листопада 2013 року, станом на 21 травня 2015 року виникла заборгованість в сумі 189 676, 53 грн. /а.с.5-6/, яка складається з: - прострочений кредит 6\~090 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 126\~749, 11 грн. - строкова заборгованість за відсотками 140, 16 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 2\~917, 10 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками 1\~586, 70 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 33\~023, 45 грн.; - пеня 26\~986, 87 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~\~ Згідно\~з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. ТОВ ВНП «Матеко», а відтак і поручителі, первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 11 листопада 2014 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Останній платіж за кредитним договором був здійснений 31 липня 2014 року, то черговий строк протягом, якого кредитор мав звернутися до суду з вимогою до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання, закінчився 31 січня 2015 року, а останній строк цього звернення має бути відрахований від останньої дати платежу, встановленого договором, тобто 11 листопада 2014 року, і закінчується через шість місяців, тобто 11 травня 2015 року. Проте банк звернувся до суду з позовом 02 червня 2015 року. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази,\~суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача ТОВ ВНП «Матеко» на користь позивача\~необхідно стягнути заборгованість за Кредитним договором № 01-153/Т від 12 листопада 2013 року у розмірі 189 676, 53 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial