Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що з 20 листопада 2020 року вона знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем по справі. Мають четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми, у котрих [PERSON] вказаний біологічним батьком, а саме у [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти в даний час проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Батько [PERSON] та [PERSON] не надає підтримки матеріального характеру їхнім неповнолітнім дітям. Як зазначає позивачка, що відповідач немає офіційного місця роботи до карантину працював по найму, отримував певну суму доходу, однак їй на утримання дітей не виділяв грошових коштів, хоча згідно діючого законодавства зобов`язаний утримувати їхніх неповнолітніх дітей, крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для повноцінного розвитку дітей. Тому, позивачка в даний час вимушена самостійно піклуватися про синів, купувати необхідні для життєдіяльності дітей речі, такі як одяг, продукти харчування, а також оплачувати інші витрати, пов`язані із побутом, вихованням та навчанням [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до позовної заяви, в грудні місяці 2019 року відповідач надав позивачці 500 гривень на потреби синів, зі вказаного часу останній жодного разу більше не надав їй в якості аліментів грошових коштів на утримання дітей, котрі потребують матеріальної допомоги зі сторони батька. В ситуації, яка склалася позивачка змушена звернутись до суду з даною позовною заявою, так як її не влаштовує те, що всі витрати по утриманню їхніх дітей, фактично вона, як мати, несе самостійно, відповідач зі своєї сторони, взагалі не цікавиться матеріальним станом синів, не пропонує підтримку матеріального характеру. На думку позивачки, сам батько, він же відповідач по справі [PERSON] , несе особисту відповідальність за їхніх неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , в тому числі і за їх матеріальне забезпечення та добробуту. З урахуванням наведених в позовній заяві обставин позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою та просить в прохальній частині: - винести рішення, котрим стягнути аліменти з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, до повноліття дітей, починаючи з дня пред`явлення позову; - розглянути дану позовну заяву щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в порядку спрощеного позовного провадження.; - стягнути з відповідача по справі понесені нею витрати пов`язані із зверненням до суду з даною позовною заявою, згідно представлених документів. Ухвалою від 29 січня 2021 року було відкрито провадження у справі, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.33-34). При цьому, в ухвалі про відкриття провадження було вирішено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, що передбачено приписам пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві про його процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву разом з доданими до неї документами своїми процесуальними правами не скористався, котрі йому були роз`яснені в ухвалі від 29 січня 2021 року. У судове засідання 22 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 22 березня 2021 року позивачка подала через канцелярію суду письмову заяву (а.с.42), в якій просить справу розглядати у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач також надав через канцелярію суду 22 березня 2021 року письмову заяву (а.с.41), в якій просить справу розглядати у його відсутність, та як вбачається із заяви, що із позовними вимогами позивача він не погоджується. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05 березня 2002 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4-5), та довідкою про склад сім`ї виданої 09 березня 2020 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.11). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 1997 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-8), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої 26 січня 2021 року Ананьївською міською радою за №75 (а.с.32). Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей, а саме: - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2010 року Виконкомом Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.9); - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2005 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої 09 березня 2020 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області за №973 позивачка [PERSON] проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/осіб входять: - співмешканець [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] ; - донька [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] ; - опікаєма [PERSON] , [INFO] (а.с.11). З довідки №1188 виданої 03 вересня 2020 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що на утриманні [PERSON] перебувають діти [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2010 року народження. Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З позовної заяви вбачається, що в ситуації, яка склалася позивачка змушена звернутись до суду з даною позовною заявою, так як її не влаштовує те, що всі витрати по утриманню їхніх дітей, фактично вона, як мати, несе самостійно, відповідач зі своєї сторони, взагалі не цікавиться матеріальним станом синів, не пропонує підтримку матеріального характеру. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, на кожну дитину, щомісяця, з індексацією відповідно до закону. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в своїй заяві від 22 березня 2021 року відповідач зазначив, що він з позивачкою домовився про те, що вони не подають на поділ майна, а вона не подає до суду на аліменти. Крім того, в заяві відповідач зазначив, що він не працює, йому 51 рік, та важко працевлаштуватися на роботу. Проте, на підтвердження вищезазначеного відповідачем до заяви від 22 березня 2021 року не надано будь-яких доказів. Зокрема, позивачкою не доведено розмір аліментів в сумі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісяця, котрий підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до\~статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2021\~рік» установлено\~у 2021\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~з 1\~січня -\~2189\~гривень,\~з 1\~липня -\~2294\~гривні,\~з 1\~грудня -\~2393\~гривні,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення:зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» 50% прожиткового мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1197,50 грн. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та вважає, що цілком співмірним, обґрунтованим та розумним є призначення до стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1300 гривень, на кожну дитину, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 04 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 04 вересня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). З наведеного вбачається, що позовна заява була подана у 2020 році, ставка судового збору якого становила 840,80 грн. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (1300,00 грн.+1300,00 грн.), а саме у розмірі 86,66 % (2600,00 грн. позовні вимоги, що підлягають задоволенню *100% / 3000,00 грн. (1500,00+1500,00) загальний розмір позовних вимог). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі становить 728,64 грн., слід покласти на відповідача (840,80 грн.:100% х 86,66%). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір в прибуток держави, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 728,64 грн. Також, в прохальній частині позовної заяви позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені нею з надання їй професійно правничої допомоги в розмірі 850,00 грн., згідно наданих документів, які відповідають вимогам ст.137 ЦПК України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, судові витрати пов`язані з наданням професійно правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 736,61 грн., пропорційно розміру задоволених вимог (850,00 грн. :100% х 86,66%). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial