Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобовязання. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість, та судові витати. Представник ПАТ Родовід Банк позов підтримав а пояснив суду про обставини, що описані вище. Просить суд врахувати, що банком не були пропущені строки звернення до суду, оскільки вони були перервані сплатою відповідачем грошових коштів в 2010 році. За таких умов просить суд позов задовольнити. Відповідач та його представник на початку судового засідання позов не визнали та подали заяву про застосування строків позовної давності. В послідуючому надійшла заява про зменшення розміру пені, зважаючи на обєктивні причини: на незадовільний стан здоровя відповідача, що утруднювало сплату боргу Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 01 квітня 2008 року Відкрите акціонерне товариство РОДОВІД БАНК, що згідно з наказом тимчасового адміністратора від 05.06.2009 р. № 215 (з наступними змінами), було перейменовано на Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК" (надалі - Позивач/Банк) та [PERSON] [INFO] (надалі Відповідач/Боржник/Позичальник) уклали договір № Ск-70-000103/4-2008 (надалі - договір). У відповідності до п. 1.1 договору банк на підставі отриманої заяви, цього договору та інших документів відкриває відповідачу картковий рахунок №26253001579048 в гривнях, надає держателю споживчий кредит у розмірі 16363,50 (шістнадцять тисяч триста шістдесят три грн. 50 коп.) гривень строком дії до 01 квітня 2010 року (включно) зі сплатою 7 (сім) відсотків річних. Забезпеченням виконання держателем зобов'язань за договором за споживчим кредитом, а також пені та відсотків за користування грошовими коштами споживчого кредиту є застава майнових прав на грошові кошти у сумі 17999,85 грн. (сімнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять грн. 85 коп.), що надходять щомісячно на картковий рахунок у рамках договору (п. 1.5. договору). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, зокрема позичальнику було емітовано та надано платіжну картку та надано кредит у розмірі 16363,50 (шістнадцять тисяч триста шістдесят три грн. 50 коп.) гривень. Згідно з п.п. 2.2, 2.4, 2.5, 4.1.9, 4.1.25 договору відповідач зобов'язався щомісяця не пізніше останнього дня місяця частково погашати суму заборгованості за споживчим кредитом та сплачувати банку нараховані проценти за користування грошовими коштами споживчого кредиту та плату за обслуговування споживчого кредиту, згідно із встановленим графіком (додаток №1 до договору), шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування чи переказу грошових коштів на картковий рахунок держателя. Крім того, відповідач зобов'язувався здійснювати щомісячну плату за обслуговування споживчого кредиту у розмірі 2,65% від суми наданого споживчого кредиту, що нараховується банком в останній робочий день місяця, а також 01 квітня 2010 р. та в день повного погашення споживчого кредиту (пункт 2.14 договору). Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачем не виконане зобов'язання щодо повернення суми заборгованості по кредиту, сплати відсотків та плати за обслуговування споживчого кредиту в строк, передбачений договором (01 квітня 2010 р.). З відповідачем проводились неодноразово переговори щодо погашення заборгованості по договору, однак жодних дій зі сторони відповідача по виконанню умов договору вчинено не було. Пунктом 6.1.4 договору передбачено, що у випадку непогашення заборгованості за картковим рахунком у строки, визначені п.п. 4.1.8, 4.1.9 договору, відповідач гарантує її погашення всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо, а також сплачує банку пеню, розмір якої встановлено тарифами та/або договором. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р., нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У відповідності до п.п. 4.1.23 та 5.2.16 договору за порушення відповідачем строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, сплати відсотків, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту, банк має право стягувати з відповідача пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу, якщо інший розмір пені не встановлений тарифами. Станом на 14.03.2013 р., наявна заборгованість за кредитним договором складає: 154 309,67 грн., в тому числі: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ кредит - 13 740,35 грн. (тринадцять тисяч сімсот сорок грн. 35 коп.), - нараховані відсотки за користування кредитом 1 363,48 грн. (одна тисяча триста шістдесят три грн. 48 коп.), - плата за обслуговування кредиту 7 305,34 грн. (сім тисяч триста п'ять грн. 34 коп.), - нарахована пеня 131 228,1 грн. (сто тридцять одна тисяча двісті двадцять вісім грн. 10 коп.), - три відсотки річних від суми боргу - 672,40 грн. (шістсот сімдесят дві грн. 40 коп.). Суд вважає, що оскільки розмір пені в рази перевищує суму основної заборгованості, то в даному випадку розмір пені слід зменшити до суми 5000 грн. 00 коп. При цьому враховується положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналізуючи матеріали справи суд дійшов висновку, що заявлений позов є доведеним та обґрунтованим, підлягає до часткового задоволення на суму: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~кредит - 13 740,35 грн. (тринадцять тисяч сімсот сорок грн. 35 коп.), - нараховані відсотки за користування кредитом - 1363,48 грн. (одна тисяча триста шістдесят три грн. 48 коп.), - плата за обслуговування кредиту - 7305,34 грн. (сім тисяч триста п'ять грн. 34 коп.), - нарахована пеня 5 000 грн. (пять тисяч грн.), - три відсотки річних від суми боргу - 672,40 грн. (шістсот сімдесят дві грн. 40 коп.), а всього на суму 28 081 грн. 57 коп., виходячи з положень ч. 3 ст. 551, ст. ст. 525, 526, 530, 629, ч.1 ст. 1054 ЦК України. Суд не приймає до уваги заяву відповідачів про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж був здійснений 09.08.2010 року, а банк звернувся з позовом 22.03.2013 року. Таким чином, звернення до суду відбулося в межах строку позовної давності. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають до сплати судові витрати в сумі 280 грн. 82 коп.

Outcome: partial