Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 22 травня 1999 року Ленінською сільською радою Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 2. Одруження виявилось невдалим, а тому на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка працює та отримує мінімальну заробітну плату. Коштів позивачки не вистачає на утримання сина. Відповідач кошти на утримання сина не надає. Відповідач ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не знаходиться та існує за рахунок тимчасових підробітків. Відповідач має задовільний стан здоров?я. Інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача не має. Домовленості про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З огляду на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3000,00 грн, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття; судові витрати покласти на відповідача. 18.09.2020 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У визначений судом строк відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач погодився щодо стягнення з нього на утримання сина аліментів в розмірі 1200,00 грн. Частково визнання позову обґрунтовував тим, що його матеріальне становище є незадовільним. Відповідач ніде не працює та перебуває в пошуку роботи. Коштів на сплату аліментів у розмірі визначеному позивачкою він не має. Проте, виходячи з розміру мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років 2318 грн, він погоджується сплачувати 50 % такого розміру, тобто 1200,00 грн. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись щодо стягнення з нього на утримання сина аліментів в розмірі 1200,00 грн. Частково визнання позову обґрунтовував, посилаючи на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд приймає до уваги часткове визнання позову відповідачем, проте вважає, що розмір аліментів визначений відповідачем є недостатнім для належного утримання неповнолітнього сина. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 22 травня 1999 року Ленінською сільською радою Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 2, що встановлено з свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с.7). Неповнолітній син проживає разом з позивачкою (довідка про склад сім`ї а.с.9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст.141\~\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позивачка [PERSON] працює оператором дистанційного пульта керування у водопровідно-каналізаційному господарстві КП «Згурівський комбінат комунальних підприємств» та отримує відповідну заробітну плату (довідка про доходи а.с.8). Доходів позивачки не вистачає для належного забезпечення сина всім необхідним. В ході судового розгляду відповідачем [PERSON] підтверджено, що він на даний час офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості він не знаходиться та має нерегулярні доходи. Відповідач має задовільний стан здоров`я. З нього не проводяться інші стягнення та інших утриманців він не має. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 р. № 294-IX, з 01.07.2020 р. прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2318,00 грн (в розрахунку на місяць на одну особу). Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~визначено,\~що вирішуючи\~питання щодо\~розміру аліментів,\~суд повинен\~ураховувати:\~стан здоров`я,\~матеріальне становище\~ дитини і\~платника аліментів;\~наявність у\~останнього інших\~неповнолітніх дітей,\~ непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~повнолітніх дочки,\~сина;\~інші обставини,\~ що мають\~істотне значення. Враховуючи всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, зокрема матеріальне становище відповідача, суд вважає, що розмір аліментів має бути визначений на рівні 2000,00 грн. Розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі, оскільки саме такий спосіб стягнення аліментів визначений позивачкою. З позовом до суду позивачка звернулась 18.09.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову 18.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, та на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. На підставі ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при\~\~подачі позову позивачка звільнена\~\~від сплати\~\~судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави\~\~судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial