Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої дочки [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає, хоча має таку змогу, оскільки є особою працездатного віку, їздить на заробітки, ухиляється від своїх прямих батьківських обовязків, а тому вона звертається в суд з позовом в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000 грн, щомісячно, з урахуванням інфляції, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданнія позивач зявилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не явився, однак від нього надійшло заперечення на позов, згідно якого визнає частково позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 900 грн, щомісячно, та вказує що наданий час є безробітній, надавши при цьому копію трудової книжки. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що, позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що у зареєстрованому шлюбі у сторін по справі народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується, свідоцтвом про народження серії І-БВ № 226243 від 21.08.2014 року. Дитина проживає разом з матірю, знаходиться на її забезпеченні, що підтверджується довідкою виданою Чемеровецькою селищною радою Чемеровецького району Хмельницької області № 1751 від 30.11.2017 року. Рішенням Чемеровецького районного суду від 26.04.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітньої дитини як її батько не надає. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Одним із способів виконання батьками обовязку утримувати дитину, відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частинами першою ст. 184 СК України \~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривень; Згідно абз.2 ч.2ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 грудня 2017 року не може бути меншим, ніж 746 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial