Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON], який вказав, що є іпотекодержателем [ADDRESS] 58 в м.Одесі, згоду на здачу квартири в найм не надавав, а тому просив після уточнення позовних вимог визнати протиправними дії іпотекодавця [PERSON] та [PERSON], визнати незаконною та скасувати реєстрацію [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] й [PERSON], зобовязати Суворовський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстрації та виселити [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] й [PERSON], визнати недійсним договір найму № 88 від 11.11.2013р., укладений між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку, посвідчений головою ОСББ «Одеська» [PERSON] та паспортистом [PERSON], стягнути понесені судові витрати. Представник позивача вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити, в останнє судове засідання не зявилась; в судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі та треті особи до суду не зявились, [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність та відмовити у задоволенні позову. До суду надійшли письмові заперечення [PERSON], в яких остання вимоги позову вважала необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають в повному обсязі у звязку з тим, що при укладенні договору порушень діючого законодавства допущено на її думку не було, та крім того, вона зі своїми дітьми не має іншого житла. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 23.09.2009р. приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] було посвідчено договір іпотеки між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], що є позичальником за основним зобов'язанням, і [PERSON], що є майновим поручителем [PERSON] з другої сторони (а.с. 7-9). Цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у позичальника [PERSON], на підставі договору позики, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23 вересня 2009 року за р. № 6980, на суму 48\~041 грн., що еквівалентно 6\~000 доларів США за курсом Національного Банку України на день посвідчення цього договору. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] 58 в місті Одесі, що належить [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожній, на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори 23 жовтня 2001 року, за реєстровим № 4682 та зареєстрованого в КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" в книзі № 108пр, на стор. № 25, за р. № 306, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 28308357. В кв. № 25, в будинку № 7, по вулиці Одеській 58 в місті Одесі були зареєстровані та проживали відповідачі та [PERSON] (а.с. 13). 13.08.2010р. й 01.11.2011р. до договору іпотеки вносились зміни щодо зобовязання, яке забезпечує цій договір та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки викладено в іншій редакції (а.с. 10, 11). Відповідно до п.1.4.1 договору іпотеки обовязком іподекодателя, зокрема, є не відчужувати предмет іпотеки у будь-якій спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (не передавати його в користування, в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування а. розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без тримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя. Але 11.11.2013р. відповідачі та третя особа [PERSON] уклали безоплатний договір оренди під № 88 кв. № 25, в будинку № 7, по вулиці Одеській 58 в місті Одесі, складом сімї останньої із трьох осіб (а.с. 6). Як вбачається з копії довідки про склад сімї та прописку, [PERSON], неповнолітні [PERSON] й [PERSON] зареєстровані та проживають в кв. № 25, в будинку № 7, по вулиці Одеській 58 в місті Одесі з 13.11.2013р. на підставі відповідної заяви (а.с .12, 14). За положеннями ч.3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином суд дійшов до висновку про те, що відповідачі при укладенні договору найму житла № 88 від 11.11.2013р., достовірно будучи обізнаними про необхідність отримання згоди [PERSON] на передачу житла в оренду, не отримавши такої, уклали договір оренди кв. № 25, в будинку № 7, по вулиці Одеській 58 в місті Одесі з [PERSON], а тому таки дії відповідачів є протиправними, а тому підлягає задоволенню відповідна позовна вимога [PERSON]. Стосовно решти позовних вимог, то суд виходить з того, що сторонами у справі є позивач та відповідач. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно положень ст. 11 ЦПК України право визначення предмета та підстав позову належить виключно позивачеві. Судом розяснювалось представнику позивача та позивачу відповідно до положень ч.4 ст. 10 ЦПК України про те, що заявлення позовних вимог до неповного кола осіб може стати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, але позивач наполягав на розгляді справи саме в цьому субєктному складі. Враховуючи викладене, оскільки позивачем заявлено вимоги про визнання договору найму жилого приміщення недійсним, скасування реєстрації та виселення, зобовязання вчинення певних дій (виселити) до осіб, статус яких позивачем визначений як треті особи, то у суду немає процесуальних підстав для задоволення вказаних позовних вимог. В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно частини задоволених позовних вимог в сумі 121,80 грн. в рівних частках з кожного.

Outcome: partial