Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Національного університету «Одеська [PERSON]» про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строку її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач [PERSON] в позовній заяві зазначив, що з 01 червня 2007 року по 25 лютого 2016 року працював у Національному університеті «ОДЕСЬКА [PERSON]» на посаді сторожа Криворізького факультету (до червня 2011 року - Криворізького навчального центру). 18.02.2016 року подав заяву про звільнення з роботи за частиною 3 статті 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням, у звязку з систематичним невиконанням Університетом законодавства про працю). 25 лютого 2016 року, наказом ректора Університету від 23.02.2016 року №644-5, [PERSON] був звільнений за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. Не погоджуючись з формулюванням причини звільнення, 09 березня 2016 року, [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги. 16 червня 2016 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Визнано неправильним формулювання причини звільнення [PERSON] з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON]» на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. Змінено формулювання причини звільнення, зазначеної в наказі № 644-5 від 23.02.2016, із «звільнити за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на запис «звільнити за власним бажанням 25.02.2016 за ч.3 ст.38 КЗпП України в звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю». Рішенням суду Національний університет «ОДЕСЬКА [PERSON]» зобовязаний внести зміни до трудової книжки [PERSON] в запис № 34 від 25.02.2016 про звільнення, щодо формулювання причини звільнення з роботи. Стягнуто з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON]» на користь [PERSON] вихідну допомогу в сумі 3 924 гривень 60 коп., заробітну плату за роботу в нічний час в сумі 13 189 гривень 45 коп., за роботу в святковий та неробочий день в сумі 1 387 гривень 12 коп., надбавку за складність та напруженість в роботі в сумі 3 583 гривні, судові витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 грн. 17 серпня 2016 року рішення суду в частині стягнення грошових коштів було виконане, університет виплатив [PERSON] вихідну допомогу в сумі 3 924,60 гривень, заборговану заробітну плату за роботу в нічний час в сумі 13 189,45 гривень, за роботу в святковий та неробочий день в сумі 1 387,12 гривень, надбавку за складність та напруженість в роботі в сумі 3 583,00 гривні, судові витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 гривень. Але повного розрахунку по заробітної платі зі своїм колишнім працівником Відповідач не провів. У звязку з чим він вимушений звернутися до суду. 27.01.2017 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву в якій просив суд стягнути заборгованість з виплати заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди; стягнути з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON]» на його користь заробітну плату за роботу понад встановлену норму робочого часу в сумі 26 680 (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень 20 копійок, індексацію заробітної плати в сумі 4 258 (чотири тисячі двісті пятдесят вісім) гривень 86 копійок, компенсацію втрати частини заробітної плати за роботу в нічний час в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 9 689 (девять тисяч шістсот вісімдесят девять) гривень 83 копійки,компенсацію втрати частини заробітної плати за роботу в святковий та неробочий день в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 664 (шістсот шістдесят чотири) гривні 92 копійки, компенсацію втрати частини заробітної плати у вигляді надбавки за складність та напруженість в роботі за травень - червень 2013 року, травень-червень 2014 року, січень-лютий 2015 року в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 1 930 (одна тисяча девятсот тридцять) гривень 09 копійки, компенсацію втрати частини суми вихідної допомоги при звільненні в звязку з порушенням строку її виплати в сумі 135 (сто тридцять пять) гривень 85 копійок, компенсацію втрати частини заробітної плати за роботу понад встановлену норму робочого часу в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 23 020 (двадцять три тисячі двадцять) гривень 28 копійок, компенсацію втрати частини індексації заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 3 707 (три тисячі сімсот сім) гривень 41 копійки. Стягнути з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON]» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26 лютого 2016 року по 07 лютого 2017 року, в сумі 18 747 (вісімнадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 26 копійок, стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої систематичним порушенням його трудових прав в розмірі 2000,00 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON] на користь [PERSON] заробітної плати за один місяць в сумі 1 859,11 (одна тисяча вісімсот пятдесят девять) гривень 11 копійок, а також стягнути судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі. Через канцелярію суду подали письмове клопотання, судове засідання призначене на 21.02.2017 року просили проводити без їх участі, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні 07.02.2017 року позовні вимоги не визнала в повному обсязі, про що надала письмові заперечення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивач [PERSON] працював з 01 червня 2007 року по 25 лютого 2016 року у Національному університеті «ОДЕСЬКА [PERSON]» на посаді сторожа Криворізького факультету (до червня 2011 року - Криворізького навчального центру)( а.с.37). Наказом ректора від 23.02.2016 року № 644-5, [PERSON] був звільнений за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, компенсація за відпустку належить за період з 02.10.2015 року по звільнення ( 9 календарних днів). 24.03.2015 року за Наказом ректора № 948а-79 встановлено надбавку в розмірі 20% за складність і напруженість в роботі з 01 квітня 2015 року працівникам Криворізького факультету Національного університету « Одеська юридична академія» ( а.с.39). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до Національного університету «Одеська юридична академія «Про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати , вихідної допомоги задоволено частково, а саме визнано неправильним формулювання причини звільнення [PERSON] з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON]» на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. Змінено формулювання причини звільнення, зазначеної в наказі № 644-5 від 23.02.2016, із «звільнити за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на запис «звільнити за власним бажанням 25.02.2016 за ч.3 ст.38 КЗпП України в звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю». Рішенням суду Національний університет «ОДЕСЬКА [PERSON]» зобовязаний внести зміни до трудової книжки [PERSON] в запис № 34 від 25.02.2016 про звільнення, щодо формулювання причини звільнення з роботи. Стягнуто з Національного університету «ОДЕСЬКА [PERSON]» на користь [PERSON] вихідну допомогу в сумі 3 924 гривень 60 коп., заробітну плату за роботу в нічний час в сумі 13 189 гривень 45 коп., за роботу в святковий та неробочий день в сумі 1 387 гривень 12 коп., надбавку за складність та напруженість в роботі в сумі 3 583 гривні, судові витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 грн.( а.с.32-35). Ці обставини встановлені вищевказаним судовим рішенням. Сторонами не оспорюється, що 17 серпня 2016 року рішення суду в частині стягнення грошових коштів було виконане. Університет виплатив [PERSON] вихідну допомогу в сумі 3 924,60 гривень, заборговану заробітну плату за роботу в нічний час в сумі 13 189,45 гривень, за роботу в святковий та неробочий день в сумі 1 387,12 гривень, надбавку за складність та напруженість в роботі в сумі 3 583,00 гривні, судові витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 гривень. Проте, повний розрахунок по заробітної платі зі своїм колишнім працівником Відповідач не провів. Залишається не виплаченою: - заробітна плата за роботу понад встановлену річну норму робочого часу за період з червня 2007 року по серпень 2015 року, включно; - частина індексації заробітної плати в звязку зі зростанням споживчих цін за період з квітня 2008 року по серпень 2015 року, включно; компенсація втрати частини заробітної плати за роботу в нічний час в звязку з порушенням строків її виплати; компенсація втрати частини заробітної плати за роботу в святковий та неробочий день в звязку з порушенням строків її виплати; компенсація втрати частини заробітної плати у вигляді надбавки за складність та напруженість в роботі за травень - червень 2013 року, травень-червень 2014 року, січень-лютий 2015 року в звязку з порушенням строків її виплати; компенсація втрати частини суми вихідної допомоги при звільненні в звязку з порушенням строків її виплати; компенсація втрати частини заробітної плати за роботу понад встановлену норму робочого часу в звязку з порушенням строків її виплати; компенсація втрати частини індексації заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати. Суд погоджується з обставинами викладеними позивачем для обґрунтування позовних вимог, а саме: У відповідності до п.4.1, 4.8 Колективного договору Одеської юридичної академії на 2003-2008 роки, 2009-2014 роки та Колективного договору Національного університету «Одеська юридична академія» на 2015-2020 роки тривалість робочого часу адміністративно-господарчого персоналу складає 40 годин на тиждень. Сторожі працюють позмінно - 24 години через 3 доби. Графіки роботи складаються на місяць. За графіком роботи загальна кількість змін, відпрацьованих сторожем за місяць, складає, по черзі, 7 змін (168 годин) та 8 змін (192 години) наступного місяця. Крім того, згідно з розпорядженнями директора Криворізького навчального центру№23 від 05.07.2007, №28 від 06.08.2007, №21 від 30.05.2008, №25 від 03.07.2008, №28 від 01.08.2008, №29 від 04.06.2009, №36 від 03.07.2009, №42 від 04.08.2009, №32 від 04.06.2010, №39 від 04.07.2010, №45 від 06.08.2010, декана Криворізького факультету №27 від 06.06.2011, №34 від 04.07.2011, №24 від 05.06.2012, №33 від 02.07.2012, №49 від 29.08.2012, №25 від 03.06.2013, №32 від 09.07.2013, №39 від 02.08.2013 на [PERSON] покладалося виконання обовязків відсутніх працівників. У звязку з чим, у зазначений в розпорядженнях період, кількість змін, відпрацьованих Позивачем за місяць, складає 10 змін, а сумарна тривалість робочого часу за місяць відповідно складає 240 годин (10 змін х 24 години = 240 годин). Факт роботи [PERSON] саме за таким графіком, з обліковим періодом - місяць, встановлений рішенням по цивільної справи №212/1368/16-ц (а.с. 32- 35). За таким графіком роботи позивачем фактично відпрацьовано: у 2007 році: червні - 240 год., липні - 240 год., серпні - 207 год., вересні - 192 год., грудні - 192 год.; у 2008 році: січні - 168 год., лютому - 192 год., березні - 168 год., квітні - 192 год., травні - 168 год., червні - 192 год., липні - 240 год., серпні - 240 год., вересні - 240 год., жовтні - 240 год., грудні -192 год.; у 2009 році: січні - 168 год., лютому - 192 год., квітні - 192 год., травні - 168 год., червні - 192 год., липні - 240 год., серпні - 240 год., вересні - 240 год., жовтні - 192 год., грудні - 192 год., у 2010 році: січні - 168 год., лютому - 192 год., квітні - 192 год., травні - 168 год., червні - 192 год., липні - 240 год., серпні - 240 год., вересні - 240 год., грудні - 192 год., у 2011 році: січні - 168 год., лютому - 192 год., квітні - 192 год., червні - 192 год., липні - 240 год., серпні - 240 год., вересні -240 год., у 2012 році: січні - 168 год., лютому - 192 год., квітні - 192 год., червні - 192 год., липні - 240 год., серпні - 240 год., вересні - 240 год., грудні - 192 год., у 2013 році: січні - 192 год., лютому - 168 год., березні - 192 год., травні - 192 год., червні - 240 год., липні - 240 год., серпні - 251 год., жовтні - 192 год.; у 2014 році: січні - 192 год., лютому - 237 год., березні - 200 год., квітні - 205 год., травні - 213 год., червні - 186 год., липні - 204 год., серпні - 177 год., вересні - 250 год., листопаді - 167 год., У 2015 році: березні - 192 год., квітні - 184 год., травні - 200 год., червні - 192 год., липні - 216 год., серпні - 240 год. Час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі статтею 106 Кодексу законів про працю України, а саме: оплата провадиться в кінці облікового періоду за всі години надурочної роботи. За період, з червня 2007 року по серпень 2015 року, оплата часу відпрацьованого [PERSON] понад норму тривалості робочого часу, Відповідачем не проводилась. Згідно з довідками про заробітну плату Позивача оплата часу, відпрацьованого понад норму тривалості робочого часу, Відповідач почав проводити лише з вересня 2015 року. Заборгованість заробітної плати за роботу в надурочний час, з червня 2007 року по серпень 2015 року, з урахуванням виплаченої доплати за тимчасово відсутнього працівника та оплачених у подвійному розмірі годин за роботу в святкові дні, складає 26 680,20 гривень. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем, а відповідачем вказаний розрахунок не спростовано (а.с. 111-113). Відповідно до частини пятої статті 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Порядок та правила проведення індексації заробітної плати (оплати праці) працівників встановлені Законом України від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» і постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». За період роботи Позивача в начальному закладі індексація заробітної плати проводилась не в повному обсязі. Загальна заборгованість індексації заробітної плати складає 4 258,86 гривень. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем, а відповідачем вказаний розрахунок не спростовано (а.с. 113-118). У відповідності до норми ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р., Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. та Постанови КМУ від 21.02.2001р. №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток, підприємство зобовязане виплатить працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати. 17 серпня 2016 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2016 року по цивільній справі №212/1368/16-ц Відповідач виплатив [PERSON] наступні суми заборгованої заробітної плати: за роботу в нічний час в сумі 13 189,45 гривень за період з червня 2007 року по серпень 2015 року; за роботу в святковий та неробочий день в сумі 1 387,12 гривень за 2011 - 2016 роки, надбавку за складність та напруженість в роботі за травень - червень 2013 року, травень- червень 2014 року, січень-лютий 2015 року в сумі 3 583,00 гривні, вихідну допомогу в сумі 3 924,60 гривень за лютий 2016 року. Відповідач повинен сплатити [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати в місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості, а саме, в серпні 2016 року, відповідно до приросту індексу споживчих цін. Сума компенсації втрати частини заробітної плати за роботу в нічний час в звязку з порушенням строків її виплати складає 9 689,83 гривень. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем, а відповідачем вказаний розрахунок не спростовано (а.с. 119-122). Сума компенсації втрати частини надбавки за складність та напруженість в роботі за травень - червень 2013 року, травень-червень 2014 року, січень-лютий 2015 року в звязку з порушенням строків її виплати складає 1 930,09 гривень (а.с.123). Сума компенсації втрати частини вихідної допомоги в звязку з порушенням строків її виплати складає 135,85 гривень (а.с. 124-127). Крім того, Відповідач повинен сплатити [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати за час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу, в звязку з порушенням строку її виплати, компенсацію втрати частини суми індексації заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати, які не виплачені станом на січень 2017 року. Сума компенсації втрати частини заробітної плати за час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу, в звязку з порушенням строків її виплати складає 23 020,28 гривень (а.с. 7). Сума компенсації втрати частини індексації заробітної плати в звязку з порушенням строку її виплати складає 3 707,41 гривень (а.с. 126-127). Сума заборгованої заробітної плати, яка не виплачена Відповідачем станом на січень 2017 року, складає 70 087,44 гривень. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] звільнився 25 лютого 2016 року, станом на 07 лютого 2017 року, Відповідач не виплатив належні Позивачу суми заробітної плати. Затримка розрахунку при звільненні складає 238 робочих днів: 2016 рік - 213 днів (лютий -2 дні, березень - 22 дні, квітень - 21 день, травень - 19 днів, червень - 20 днів, липень - 21 день, серпень - 22 дні, вересень - 22 дні, жовтень - 20 днів, листопад - 22 дні, грудень - 22 дні, 2017 рік - 25 днів (січень - 20 днів, лютий - 5 днів). Згідно із довідкою середньоденна заробітна плата [PERSON] на день звільнення складає 78,77 гривень . 4 Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 78,77 гривень (середньоденна заробітна тата) х 238 днів (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) = 18 747,26 гривень. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371\~КЗпП України. Стаття 2371\~КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371\~КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~\~ 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371\~КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371\~КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 25.04.2012 року. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд згідно із характером та обсягом страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та взявши до уваги положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, в цій частині позовні вимоги задовольняє частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Щодо доводів представника відповідача слід зазначити наступне: Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності заборгованості з заробітної плати за роботу понад встановлену річну норму, через доплату за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Статтею 50 КЗпП України встановлюється, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Стаття 61 КЗпП України передбачає, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51). В статті 62 КЗпП України зазначається, що надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61). Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині третій цієї статті. Стаття 106 КЗпП України встановлює, що у разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, в подвійному розмірі годинної ставки. Відповідно до ст.\~22 Закону України «Про оплату праці», суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Щодо не нарахування індексації з січня 2015 року по червень 2015 року в зв'язку з реорганізацією, то суд не вважає, що це є підставою для не нарахування складових оплати праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 367 ППК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає: 1 859,11 гривень. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору (а.с. 1) в сумі 551,20 грн. Відповідно п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог , ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, на користь держави в сумі 551,20 грн. за позовні вимоги матеріального характеру. На підставі викладеного та

Outcome: partial