Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 02 червня 2001 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин ще 12 років тому. Оскільки син проживає з нею і відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячною. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що з відповідачем уже не проживають 12 років. Вона проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з яким мають спільних двоє дітей. Крім того, вона в даний час вагітна. Батьком зачатої дитини є [PERSON] Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він більше 10 років не проживає з [PERSON], він не є батьком дитини, якорю вагітна позивачка. На розлучення погоджується, просить йому відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Не погоджується на сплату аліментів, так як не працює і коштів не має. Підтвердив, що на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців не має, має тимчасові заробітки, по 20-30 гривень на день, утримує підсобне господарство. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 2003 року. Він є батьком дитини, якою вагітна позивачка. Просить позов про розлучення задовольнити для того, щоб він міг бути записаний батьком дитини. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 02 червня 2001 року виконкомом Милославської сільської ради Бердичівського району зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після одруження чоловікові присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с. 4). З паспорта відповідача - [PERSON], виданого 13 березня 2001 року вбачається, що він фактично не замінив паспорт у зв'язку зі зміною прізвища при одруженні. Позивачка проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] ( а.с. 25). Позивачка вагітна ( а.с.26 ). Батьківство зачатої дитини у судовому засіданні визнано [PERSON] Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з матір'ю ( а.с. 6). Відповідно до частини третьої статті 110 СК, дружина має право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не проживають разом більше 10 років, у позивачки інша сім'я, вона вагітна і батьківство дитини визнане іншим чоловіком, суд вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 113 СК особа вправі відновити своє дошлюбне прізвище при розлучені. Відтак слід відновити дошлюбне прізвище відповідача - "[PERSON]". Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 ЦПК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка у судовому засіданні підтвердила, що дитина не має хвороб. Відповідач підтвердив, що він на обліку у лікарів не перебуває, проживає один та не має інших утриманців. Зважаючи, що відповідач не працює, але має тимчасові заробітки, допомагаючи людям, та утримує господарство, як він пояснив, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне стягувати аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 229, 40 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: partial