Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась 18.12.2019 року звернулась до суду з заявою, вказуючи, що з 1986 року вона і [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, та вести спільне господарство. Жили вони у спільно орендованому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Потреби у реєстрації шлюбу у них не було. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] у них народився син [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Вона з синами спільно ховали його. Однак при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , їй було рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. [PERSON] просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 1986 року до [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини). Заявниця у судове засідання не з`явилась. Її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Вказував, що дійсно [PERSON] є його батьком. Його мати спільно із [PERSON] жили однією сім`єю як чоловік і жінка, вели спільне господарство. [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність. Заяву просив задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявниці та заінтересованої особи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з такого. Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 65 років в м. Подільську Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №886), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14.11.2018 року. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на житлове приміщення у гуртожитку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належне йому на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л. В., зареєстровано у реєстрі за №40. Заявник вказувала, що вона з [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 1986 року до [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини). Згідно довідки ПП «Курінь-2» від 28.11.2019 року, [PERSON] разом з цивільним чоловіком [PERSON] з 1995 року проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , як жінка та чоловік. Під час сумісного проживання народилися діти: [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали взаємні права та обов`язки, які існують в звичайній сім`ї. [PERSON] помер [INFO] у квартирі [ADDRESS] . У [PERSON] народились двоє дітей: [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Батько дітей записаний зі слів матері як « [PERSON] ». На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачем також подано до суду наступні письмові докази: - копію трудової книжки [PERSON] від 11.07.1974 року; - копію трудової книжки [PERSON] від 04.02.1983 року; - копію трудової книжки [PERSON] від 22.07.2002 року; - копію технічного паспорту на житлове приміщення [ADDRESS] , виготовленого КП «Інвентаризатор» на ім`я [PERSON] ; - копію договору купівлі-продажу житлового приміщення від 14.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л. В., зареєстровано у реєстрі за №40; - копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №16127362 від 14.01.2014 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що є сусідами [PERSON] . Вони багато років знали сім`ю [PERSON] та [PERSON] , які проживали за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю як чоловік і жінка приблизно з 1990-х років по день смерті останнього, мають двох синів [PERSON] та [PERSON] , вели спільне господарство. Іншої сім`ї у [PERSON] не було, за весь час він проживав лише з [PERSON] . Про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу дізнались лише нещодавно. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Відповідно до роз`яснень наданих у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала з [PERSON] однією сім`єю, була пов`язана з ним спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, що підтверджено письмовими доказами та показами свідків, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована. В той же час, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. КпШС Української РСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Разом з тим згідно із загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Отже, не можна встановити факт спільного проживання заявника разом з [PERSON] до 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення. При таких обставинах, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial