overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

в листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на свою користь аліменти у сумі 800 гривень щомісячно на утримання дитини, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, не повідомив про поважні причини неявки. У зв'язку з чим, за згодою позивачки, на підставі ст.ст.224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторони одружились 15 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Як убачається з свідоцтва про народження, позивачка та відповідач є батьками дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитині сторін на час розгляду справи виповнилось 6 років. Закон України "Про державний бюджет України на 2014 рік" встановив, що з 01 жовтня 2014 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлює 1373 гривні. Тобто розмір аліментів на дитину сторін не може бути меншим, ніж 411 гривень 90 копійок на місяць (1373 грн.: 100 х30). З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України суд визначає аліменти на утримання дитини у сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з 14 листопада 2014 року, до повноліття дитини, тобто до 03 квітня 2026 року. Вимоги позивачки про стягнення аліментів в іншій частині не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі двісті сорок три гривні 60 копійок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 08 липня 2015 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 85744,50 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 08 липня 2015 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.11-27, 34-35). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9-10) станом на 21 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 85744,50 грн., з яких 33318,10 грн. заборгованість за кредитом, 24813,76 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 23053,38 грн. пеня, 4559,26 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 81185,24 грн., з яких 33318,10 грн. заборгованість за кредитом, 24813,76 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 23053,38 грн. пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 25 травня 2017 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 25 541,06 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 25 травня 2017 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.9-25, 32-33). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8) станом на 23 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 25 541,06 грн., з яких 7853,73 грн. тіло кредиту, 8324,53 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7670,37 грн. пеня, 1692,43 грн. судові штрафи. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 848,63 грн., з яких 7853,73 грн. тіло кредиту, 8324,53 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7670,37 грн. пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 08 травня 2015 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 21 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 108217,32 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 08 травня 2015 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.10-26, 32-33). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 21 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 108217,32 грн., з яких 42765,02 грн. заборгованість за кредитом, 17047,38 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 42775,52 грн. пеня, 5629,40 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 102\~587,92 грн., з яких 42765,02 грн. заборгованість за кредитом, 17047,38 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 42775,52 грн. пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 11 вересня 2009 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 21 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 103287,93 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 11 вересня 2009 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями заяви, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.13-29, 35-36). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.10-12) станом на 21 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 103287,93 грн., з яких 41062,42 грн. заборгованість за кредитом, 20046,67 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 36784,18 грн. пеня, 5394,66 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 97\~893,27 грн., з яких 41062,42 грн. заборгованість за кредитом, 20046,67 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 36784,18 грн. пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 05 грудня 2016 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 15003,51 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 05 грудня 2016 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви, генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.8-33, 39-40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7) станом на 16 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 15003,51 грн., з яких 4635,82 грн. заборгованість за кредитом, 2027,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3523,17 грн. заборгованість за пенею та комісією, 4817,32 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10186,19 грн., з яких 4635,82 грн. заборгованість за кредитом, 2027,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3523,17 грн. заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхнього сина [PERSON] [INFO]. В даний час сину виповнилося 18 років, він продовжує навчання на ІІ курсі Чернівецького національного університету, денна форма навчання, на державному замовленню. Син [PERSON] знаходиться на повному утриманні [PERSON], крім того на утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина, додаткових джерел фінансування немає, фактично позивач живе лише на заробітню плату та доходів з присадибної ділянки. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В судове засідання позивач не з'явилася, однак від неї надійшла заява згідної якої просить позовні вимоги задовольнити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.2008 року. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Син проживає разом з матір'ю, знаходиться на повному її забезпечені. В даний час синові виповнилось 18 років і він навчається в Чернівецькому національному університеті на 2 курсі денної форми навчання та термін завершення навчання - червень 2016 року, що підтверджується довідкою виданою Чернівецьким національним університетом імені Ю.Федьковича № 1465 від 05.09.2013 року та згідно до довідки про доходи від 27.02.2014 року № 1541 видана [PERSON], про те, що він з липня 2013 року по січень 2014 року стипендію не отримував. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 199 СК України "якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років." Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, та те, що [PERSON], працює в ТзОВ «Оболонь Агро» з 19.01.2011 року на посаді тракториста та його дохід з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року склав 33807, 93 грн, суд приходить до висновку, що аліменти що підлягають стягненню на період навчання з відповідача, слід визначити у процентному відношенні до заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення [PERSON] 23-х років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В лютому 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], 2011 р.н. Дитина проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні, оскільки матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.01.2011 р. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач регулярно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 23.02.2016 р. до досягнення ним повноліття, з урахуванням індексу інфляції, допустивши негайне виконання рішення суду в частині місячного платежу. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial