Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У грудні 2019 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 400,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, та стягувати [PERSON] аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином - [PERSON] , трьох років, посилаючись на те, що діти проживають з нею, [PERSON] приймає участь в їхньому утриманні, але не регулярно. Ухвалою від 04.02.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. У березні 2020 р. [PERSON] подав зустрічний позов, у якому просить визначити місце проживання дітей - [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 24.03.2020 р. зустрічну позовну заяву повернуто [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що [PERSON] не виходить на контакт з ним, неналежним чином забезпечує достатній рівень життя дітей та їх розвиток, він приймає активну участь у вихованні дітей та сприяє їх розвитку, добровільно надає їм матеріальну допомогу, рівень його заробітку не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, у якому просить [PERSON] , він подав зустрічний позов про визначення місця проживання дітей з ним. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 22.02.2012 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2019 р. у справі № 274/3647/19, яке набрало законної сили, вони є батьками дітей: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , зареєстрованою адресою місця проживання [PERSON] та дітей є: [ADDRESS] , фактично [PERSON] та діти проживають у Республіці Польщі. Вказані обставини підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2019 р. у справі № 274/3647/19 (а. с. 67 - 68, 69), свідоцтвом про шлюб від 22.02.2012 р. (а. с. 12), свідоцтвами про народження від 13.06.2013 р. (а. с. 13) та від 17.02.2015 р. (а. с. 14), повною випискою свідоцтва про народження від 08.05.2018 р. (а. с. 15 - 16), довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будку, осіб від 20.11.2019 р. (а. с. 17), листом від 03.07.2019 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (а. с. 71). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Обставини щодо того, що [PERSON] не виходить на контакт з [PERSON] , неналежним чином забезпечує достатній рівень життя дітей та їх розвиток, [PERSON] приймає активну участь у вихованні дітей та сприяє їх розвитку, на які [PERSON] посилається у якості заперечень проти позову, по-перше, не звільняють його від обов`язку утримувати дітей, а по-друге, не доведені будь-якими доказами. Та обставина, що [PERSON] останнім часом добровільно надає матеріальну допомогу дітям, підтверджується дублікатами квитанцій та чеків від 05.10.2019 р., від 06.11.2019 р., від 06.12.2019 р., від 07.01.2020 р.,від 07.02.2020 р., від 06.03.2020 р про перерахування коштів [PERSON] (а. с. 36 - 41, 43 - 48), проте звернення [PERSON] з позовом про стягнення аліментів вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] не домовились щодо способу виконання [PERSON] обов`язку утримувати дітей, що надає [PERSON] право отримувати аліменти на утримання дітей на підставі рішення суду. Посилання [PERSON] на те, що він подав зустрічний позов про визначення місця проживання дітей з ним, не має значення для розгляду справи, оскільки, як з`ясовано вище, на момент подання [PERSON] позову та на момент ухвалення рішення діти проживають з нею, а відтак вона має право на присудження аліментів з [PERSON] . При цьому Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність позову про визначення місця проживання дітей не є підставою для зупинення провадження у справі про стягнення аліментів, що передбачено частиною другою статті 252 Цивільного процесуального кодексу України: не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Визначаючи розмір аліментів, які [PERSON] має сплачувати на утримання дітей, Суд виходить з такого. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. На виконання наведеної норми Сімейного кодексу України Суд враховує, що [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Миро-Марк", за період з серпня 2019 р. по січень 2020 р. йому була нарахована заробітна плата у розмірі 26 910,34 грн. (тобто у середньому 4 485,06 грн. на місяць), що підтверджується довідкою від 10.02.2020 р. № 8 про доходи, виднаною вказаним товариством (а. с. 34). При цьому [PERSON] не подала будь-яких доказів, які у відповідності до наведених вище положень статті 182 Сімейного кодексу України мають бути враховані Судом при визначенні розміру аліментів. За таких обставин Суд вважає, що [PERSON] не може сплачувати аліменти у розмірі 3 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Зважаючи на розмір доходу [PERSON] , Суд приходить до висновку, що [PERSON] має сплачувати аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі, а саме - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент ухвалення рішення становить для дітей віком до 6 років ( [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] ) - 889,50 грн., для дітей віком від 6 до 18 років ( [PERSON] , який народився [INFO] ) - 1 109,00 грн. Враховуючи викладене, позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає частковому задоволенню. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тобто аліменти підлягають стягненню, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто від 18.12.2019 р. (а. с. 21). Частин другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином [PERSON] м ає право на утримання від [PERSON] до досягнення наймолодшою дитиною трьох років, але лише за умови, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу. Як вказувалось раніше, [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі у середньому 4 485,06 грн. на місяць, з якої має сплачувати присуджені цим рішенням аліменти на утримання трьох дітей у загальному розмірі 2 888,00 грн. [PERSON] доказів, які б вказували на те, що [PERSON] може надавати їй матеріальну допомогу, зокрема, що він має інші доходи, окрім заробітної плати, не подала. На думку Суду, очевидним є те, що доходи (заробітна плата) не дозволяє [PERSON] надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] . Зважаючи на зазначене, Суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь аліментів на її утримання необхідно відмовити. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині задоволення позову про стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: partial