Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації у сумі 18117,11 грн., яка утворилась за період з 01.06.2003 року по 31.03.2014 рік, а також просить стягнути з відповідачів понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутністю, також просить позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів суму заборгованості та судові витрати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання повторно не зявлялись, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, заперечень на позов не надав. Відповідачкою [PERSON] 09.10.2015 року на адресу суду надіслано заяву, в якій вона просить розглядати цивільну справу за позовом КП Водоканал призначену на 13.10.2015 року без її участі, проти вимог позивача заперечує, при розгляді справи просить застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], користуються послугами КП "Водоканал", але оплату за воду та послуги каналізації не здійснюють, у звязку з чим, за період з 01.06.2003 року по 31.03.2014 року утворилась заборгованість у сумі 18117,11 грн. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», збір абонентної плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймач квартири зобовязаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, в число яких входять послуги по водопостачанню та каналізації. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобовязаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачка [PERSON] 09.10.2015 року звернулась до суду з заявою, в якій вона просить суд, при розгляді справі застосувати строки позовної давності. Судом встановлено, що за період з 01.06.2003 року по 31.03.2014 рік, відповідачі у справі споживали послуги, що надаються позивачем, однак не вносили за них плату жодного разу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі 30.07.2014 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації з відповідачів за період з червня 2003 року по березень 2014 року. Ухвалою суду від 01.08.2014 року у прийняті заяви про видачу судового наказу було відмовлено. Оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, то подання зави про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності в порядку, передбаченому ч.2 ст. 264 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-214цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Позивач предявив заяву про видачу судового наказу 30.07.2014 року, у звязку з чим саме з названої дати відбулося переривання строку давності і почався її перебіг для зобовязань відповідачів щодо сплати щомісячних платежів за послуги по оплаті за воду і послуги каналізації. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, борг відповідачів в межах строку позовної давності, тобто за період з 01.07.2011 по 01.03.2014 року - складає 8194,21 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, що проживають спільно з ним несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial