Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

До Ананьївського районного суду звернулася із позовною заявою звернулася [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] . Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що 29 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по справі. Від даного шлюбу в них народилася неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Батько [PERSON] не надає підтримки матеріального характеру їхній неповнолітній дитині. Позивачці відомо, що відповідач по справі офіційно працевлаштований, працює в Польщі, а саме в PDS «Logistics» в місті Solec та отримує доволі немалу заробітну платню в межах 600 доларів США, хоча документально вона не в змозі підтвердити отримувану відповідачем суму доходу але, згідно діючого законодавства, він зобов`язаний утримувати їх неповнолітню дитину, крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для розвитку неповнолітньої доньки. В даний час позивачка вимушена самостійно піклуватися про доньку, купувати необхідні для життєдіяльності дитини речі, такі як одяг, продукти харчування, а також оплачує інші витрати, пов`язані із побутом та вихованням їхньої дитини. Крім того, позивачка в позовні заяві зазначила, що близько чотирьох місяців відповідач на надсилав їй в якості аліментів грошових коштів на утримання дитини. Тому, в ситуації яка склалася позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, так як її не влаштовує те, що всі витрати по утриманню їхньої неповнолітньої доньки, фактично вона, як мати несе самостійно, відповідач зі своєї сторони взагалі не пропонує підтримки матеріального характеру, як батько неповнолітньої дитини. На думку позивачки, припинення шлюбних стосунків між нею та відповідачем не звільняє [PERSON] , як батька, від обов`язку по належному утриманню неповнолітньої дитини. В даному випадку позивачка претендує на стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, саме по 5000 гривень щомісяця та вважає, що такий розмір аліментів є поміркованим і цілком співмірним та обґрунтованим. 09 липня 2019 року головуючим суддею по справі було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Також, в ухвалі суду від 09 липня 2019 року зазначено, що відповідно до частини 1 статті 193 ЦПК у строк для подачі відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Відповідач скориставшись своїм процесуальним правом подав до суду відзив на позовну заяву у встановлені судом строки, які відповідають вимогам статті 178 ЦПК України. В відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позовні вимоги позивачки він визнає частково. На момент фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] , він працював в Ананьївській районній державні адміністрації та отримував заробітну плату в розмірі 5000 гривень, а тому сплачувати аліменти в сумі, яку вимагає позивачка він не мав змоги. Для покращення свого матеріального становища відповідач звільнився із займаної посади та влаштувався на роботу за кордоном в компанію PDS «Logistics» (м. Солек, Польща). На даному підприємстві він працює з середини червня 2019 року і вже більше місяця проходить стажування, отримуючи мінімальну заробітну плату, достатню лише для забезпечення основних потреб в їжі та проживання. Тому, твердження позивачки про його заробітну плату в розмірі 600 доларів США є такими, що не відповідають дійсності і нічим не підтверджуються. До того ж за умовами трудової угоди, укладеної між відповідачем та PDS «Logistics», форма оплати праці носить відрядний характер і залежить від обсягу виконаних робіт, що в свою чергу залежить від багатьох чинників, вплинути на які він не в змозі. Крім того, відповідач зазначив, що будь-яких інших джерел доходу він немає, не є власником рухомого майна. Зокрема на праві спільної часткової власності йому належить 1/3 частина двокімнатної квартири. В зв`язку з чим, відповідач просить позовні вимоги позивачки задовольнити частково та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в сумі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.23-24). Відповідач у судове засідання, що призначене на 03 лютого 2020 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.43). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача, враховуючи відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. У судове засідання на розгляд справи з`явилася позивачка. У судовому засіданні в своїх поясненнях позивачка зазначила, що просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Крім того, в своїх поясненнях позивачка зазначила, що відповідач працює за кордоном та отримує заробітну плату в розмірі 600 доларів США, однак матеріальної допомоги дитині не надає. Також позивачка відзначила те, що відповідач володіє земельною ділянкою площею 2 гектари. Однак, на запитання головуючого по справі судді щодо наявності в неї підтверджуючих документів відносно отримання відповідачем зазначеної нею розміру заробітної плати та доказу того, що він має дохід від земельної ділянки позивачка відповіла, що доказів цього в неї немає та на скільки їй відомо договору оренди земельної ділянки в нього немає. У судове засідання з`явився також представник відповідача [PERSON] , повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368811 від 15 січня 2020 року. У судовому засіданні представник відповідача клопотав про долучення до матеріалів справи копії трудової книжки відповідача. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що на даний час відповідач не працює та знаходиться у пошуках роботи, аліменти в розмірі 5000 гривень, які просить стягнути з нього позивачка на утримання дитини це непосильна для нього сума. Також, [PERSON] зазначив, що із земельної ділянки якою володіє відповідач доходу він немає, доводи позивача щодо отримання відповідачем заробітної плати в розмірі 600 доларів США нічим не підтверджені. Як пояснив представник позивача, що відповідач бажає надавати матеріальну допомогу своїй дитині, але в розмірі 1500 гривень. Ухвалою постановленою на місці в залі судового засідання головуючим суддею по справі клопотання представника відповідача задоволено та долучено до матеріалів справи копію трудової книжки. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, враховуючи відзив відповідача на позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Ананьїв Одеської області, зареєстрована та фактично мешканка [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2015 року Ананьївськм РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.4). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Ананьїв Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 2 червня 2004 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області(а.с.6). Встановлено, що неповнолітня донька позивачки та відповідача [PERSON] , [INFO] , в відомостях про батьків, батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Згідно довідки №1497, виданої 26 червня 2019 року Ананьївською міською радою, позивачка [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З копії довідки №1288, виданої 30 травня 2019 року Ананьївською міською радою, вбачається, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] , входять: чоловік [PERSON] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Крім того, позивачем було надано довідку Відділу Держгеокадастру в Ананьївському району Одеської області, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] , володіє земельною ділянкою, площею 2 гектари, яка розташована на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.33). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , останнім офіційним місцем працевлаштування [PERSON] був Відділ надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області та відповідно до зробленого запису 20 червня 2019 року відповідач був звільнений з посади державного реєстратора (а.с.46-53). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частино 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до часини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту частини 2 статті 184 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до часини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 03 липня 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного, задовольняючи позовні вимоги частково, суд зазначає, що позивачем не доведено витрати на утримання дитини в заявленому розмірі 5000 гривень 00 копійок, однак беручи до уваги відзив відповідача на позовну заяву, пояснення позивача та представника відповідача у судовому засідання, докази наявні в матеріалах справи та необхідність забезпечення неповнолітній дитині належного та гармонійного рівня розвитку, суд вважає необхідним та достатнім призначити стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень 00 копійок, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, до повноліття дитини, починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України та того, що позивач у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок в прибуток держави.

Outcome: partial