Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 12 грудня 2012 року о 08 годині 16 хвилин на перехресті вул. Клари Цеткіна та вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську відповідач керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 державний номер [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги вул. Клари Цеткіної на головну вул.. Чернишевського не надав дорогу позивачу, який керував транспортним засобом РЕНО САНДЕРО державний номер [NUMBER], внаслідок чого було скоєно зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року винним у даній ДТП визнано [PERSON] 19 грудня 2012 року відповідач повідомив про дорожню транспортну пригоду Дніпропетровської дирекцію ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс», оскільки його автомобіль було застраховано в даній страховій компанії, що підтверджується полісом № АА/7867977 від 19 січня 2012 року. 21 грудня 2012 року позивачем було зроблено заяву стосовно проведення експертного дослідження авто товарознавця. З метою дотримання законодавства України до проведення дослідження транспортного засобу ним були запрошені представники страхової компанії ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» Дніпропетровської дирекції та головного офісу, а також відповідач [PERSON] за повідомленням ними адресами телеграмами з повідомленням про вручення. Згідно експертного дослідження № 368/12 від 03 січня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля РЕНО САНДЕРО державний номер [NUMBER] становить 51 842,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та 800 грн. вартість проведення експертних досліджень. Окрім матеріальної шкоди діями відповідача позивачу було спричинено значну моральну шкоду яку він оцінює в 10 000 грн. В судове засідання позивач не з*явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день, час та місце розгляд у справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1188 ЦК України передбачає,що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року о 08 годині 16 хвилин на перехресті вул. Клари Цеткіна та вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську відповідач керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 державний номер [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги вул. Клари Цеткіної на головну вул. Чернишевського не надав дорогу позивачу, який керував транспортним засобом РЕНО САНДЕРО державний номер [NUMBER], внаслідок чого було скоєно зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року винним у даній ДТП визнано [PERSON] /а.с. 8/. Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. 19 грудня 2012 року відповідач повідомив про дорожню транспортну пригоду Дніпропетровської дирекцію ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» /а.с. 9/, оскільки його автомобіль було застраховано в даній страховій компанії, що підтверджується полісом № АА/7867977 від 19 січня 2012 року /а.с.11/. 21 грудня 2012 року позивачем було зроблено заяву стосовно проведення експертного дослідження авто товарознавця. З метою дотримання законодавства України до проведення дослідження транспортного засобу ним були запрошені представники страхової компанії ПрАТ АСК «ІнтерТрансПоліс» Дніпропетровської дирекції та головного офісу, а також відповідач [PERSON] за повідомленням ними адресами телеграмами з повідомленням про вручення /а.с.12-16/ Згідно експертного дослідження № 368/12 від 03 січня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля РЕНО САНДЕРО державний номер [NUMBER] становить 51 842,52 грн. /а.с.19-67/ Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, враховуючи вищезазначені докази та надані суду документи, матеріальна шкода завдана [PERSON] становить 51 842,52 грн., яка і підлягає стягнення з відповідача на користь позивача, також суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати за проведення експертизи в розмірі - 800 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз*яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов*язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надав суду належних доказів наявності моральної шкоди, на підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачами моральних страждань, не надав доказів причинно - наслідкового зв'язку між діями відповідача та начебто завданою шкодою. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь [PERSON] збитки пов'язані з відновленням попереднього стану речі у розмірі 51 842,52 грн. та збитки в сумі 800 грн., а також судові витрати позивача по сплаті судового збору 526,43 грн. в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial