Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

ЛКП «Сигнівка» звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON], який в процесі розгляду справи позивач уточнив і остаточно просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 9003,58 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 року до 01.10.2013 року. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачам, з якими існують зобов'язальні правовідносини, надаються житлово-комунальних послуги за адресою: [ADDRESS], якими вони користуються, проте належним чином не виконують своїх обов'язків щодо їх оплати, що й спричинило виникнення заборгованості в зазначеному вище розмірі, яка складається із заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2683,52 грн., за центральне опалення - 4747,90 грн. і за холодне водопостачання - 1572,16 грн. Зазначає, що оскільки ЛКП «Сигнівка» 24.01.2014 року зверталося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, який 10.02.2014 року скасовано, зазначені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить прийняти рішення з врахуванням поданої нею заяви про зменшення розміру позовних вимог. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується розписками представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та відповідача [PERSON], актом ЛКП «Сигнівка» від 23.10.2014 року, які знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При цьому, представником відповідача подано суду письмові заперечення на позовну заяву ЛКП «Сигнівка», де зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності та не наведено жодних доказів на підтвердження факту переривання такого. Також покликається на те, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, оскільки такого договору з [PERSON] не укладено, то й правових підстав стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у позивача немає. Наголосив, що його довіритель є власником квартири по [ADDRESS] лише з 2011 року, а тому відсутні підстави стягувати з [PERSON] заборгованість, нараховану до цього періоду. У зв'язку з наведеним просив у позовних вимогах ЛКП «Сигнівка» до [PERSON] відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в надісланій на адресу суду заяві-поясненні проти позову заперечив, зазначивши, що він не є власником квартири, а лише зареєстрований в такій, квартира придбана [PERSON], а на нього лише оформлені рахунки, наданими послугами не користується, а тому стягнення із нього плати за такі є незаконним. Дослідивши матеріали даної справи, а також оглянувши цивільну справу № 462/345/14-ц, суд прийшов до висновку, позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] з 04.11.2014 року на праві власності належить [PERSON], до того належала [PERSON], який залишається зареєстрованим у квартирі і проживає в такій по даний час, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2014 року (а.с.44-45) та довідкою ЛКП «Сигнівка» № 1060 від 07.04.2014 року. У відповідності до п.1.1 рішення Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у місті Львові», виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м.Львова з управління будинком, спорудою або групою будинків та їх утримання є львівські комунальні житлово-експлуатаційні підприємства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Із матеріалів справи вбачається, що будинок [ADDRESS], в якому знаходиться належна на даний час [PERSON] квартира № 8, перебуває на балансі та обслуговується ЛКП «Сигнівка», позивач надає за вказаною адресою споживачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, центрального опалення та холодного водопостачання. Судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 24.01.2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 20318,66 грн., даний наказ скасовано судом 10.02.2014 року (а.с. 8, 22 справи № 462/345/14-ц). Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, цетралізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст.16 Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України , ст.ст.12, 13, 20, 29 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 року, п.п. 17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с. 6-11), за період з 01.10.2010 року до 01.10.2013 року заборгованості споживача за адресою: [ADDRESS] за житлово-комунальні послуги складає 9003,58 грн., з яких 2683,52 грн. заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, 4747,90 грн. за центральне опалення і 1572,16 грн. за холодне водопостачання. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що договір про надання житлово-комунальних послуг ЛКП «Сигнівка» із споживачем за вказаною адресою не укладався, оскільки відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» своєчасне укладення договору на надання житлово-комунальних послуг з виконавцем є не правом, а одним із обов'язків споживача. Відсутність договору не є безумовною підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості плати за фактично спожиті послуги. Згідно вищезазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з надання житлово-комунальних послуг і оплати за них. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, з центрального опалення та постачання холодної води відповідачами суду не надано, вони від таких послуг не відмовлялися та використовували для власних потреб, тим самим визнавали наявність правовідносин з ЛКП «Сигнівка». Між тим, слід зауважити, що відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з приписами ст.322 ЦК України саме власник майна зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких витратах визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст.156 ЖК України). У відповідності до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст.543 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] являється власником квартири по [ADDRESS] з 04.11.2014 року. Позивачем не зазначені підстави, на яких [PERSON], як власник квартири, та [PERSON], який зареєстрований у квартирі, несуть солідарний обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг, отже вимога про солідарне стягнення з обох відповідачів вказаної суми заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 року до 01.10.2013 року є безпідставною. Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість, яка утворилась з 04.11.2011 року до 01.10.2013 року і складає, згідно даних представленого позивачем розрахунку, 6015,29 грн., з яких заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1797,45 грн., за центральне опалення - 3110,70 грн. і за холодне водопостачання - 1107,14 грн., а з [PERSON] - за період з 01.10.2010 року по 03.11.2011 року, що складає 2988,29 грн., з яких заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 886,07 грн., за центральне опалення - 1637,20 грн. і за холодне водопостачання - 465,02 грн. Щодо доводів представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, то суд оцінює такі критично, оскільки, як зазначено, з цього відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з 04.11.2011 року до 01.10.2013 року, а ЛКП «Сигнівка» звернулося із позовом в суд 10.04.2014 року, тобто вимоги позивача до [PERSON], які підлягають задоволенню, лежать в межах встановленого законом трьохрічного строку позовної давності. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши на користь ЛКП «Сигнівка» із [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 року по 03.11.2011 року в розмірі 2988,29 грн. та із [PERSON] - 6015,29 грн. боргу за надані житлово-комунальні послуги за період з 04.11.2011 року до 01.10.2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача, з врахуванням вимог ч.2 ст.99 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] 80,87 грн. і з [PERSON] 162,73 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1, а.с.1 справи № 462/345/14-ц).

Outcome: partial