Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку відповідача на утримання дітей: сина [PERSON] ,[INFO] та сина [PERSON] , [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги. В даний час діти знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання, ігноруючи своїми батьківськими обов'язками, хоча зобов'язаний утримувати дітей. Позивачка в судовому засіданні підтримала в повному обсязі обставини та вимоги викладені в позові та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі , посилаючись на те . що вона отримує мінімальну заробітну плату, не має інших джерел для існування. Проживає з двома дітьми в квартирі яка належить на праві особистої власності старшої доньки, яка на час розгляду справи являється повнолітньою. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав часткового, просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Суду пояснив, що після розлучення з дружиною спільне майно не ділили. В даний час проживає окремо на орендовані квартирі, що тягне за собою додаткові витрати. Вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 квітня 1994 року. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ,[INFO] та сина [PERSON] , [INFO], які в даний час знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ігноруючи своїми батьківськими обов'язками, хоча має постійну роботу і отримує заробітну плату та зобов'язаний утримувати дітей Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України при стягненні аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як зазначено в постанові Пленумі Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України", при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи частку аліментів які будуть стягуватися з відповідача суд враховує, що відповідачка також працює та отримує заробітну плату, не надала суду доказів стану здоров'я дітей та наявності інших витрат, пов'язаних з утриманням дітей (оплата факультативів , дитячого садочка та інших ). Відповідач має постійне місце роботи, стабільну заробітну плату. Проте при стягненні з нього аліментів в розмірі 1/2 частини доходів, як того вимагає позивачка, розмір доходу відповідача буде значно меншим за розмір доходу позивачки, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст.183 ч 2 Сімейного кодексу України суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: partial