Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

В січні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «КЗРК»)\~60 000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що тривалий час, понад 20 років працював на підприємстві відповідача. У звязку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, підпадаючи під дію шкідливих виробничих факторів в параметрах, що перевищували гранично допустимі, з вини відповідача, отримав хронічні професійні захворювання. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» було встановлено професійні захворювання: радікулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C5, C7, C8, рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, мязово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторнотрофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня з гіпотрофією мязів плечового поясу), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, з порушенням функції ходи, М54.1; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня, J 44. Згідно довідки МСЕК від 08.11.2018 року [PERSON] встановлено 60% втрати професійної працездатності первинно з 29 жовтня 2018 року, з переоглядом у жовтні 2019 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вважає, що саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоровя. [PERSON] у своєму позові зазначив, що раніше вів активний спосіб життя, захоплювалася плаванням, прогулянками на природі зі своєю родиною, працював на садибній ділянці, але у звязку з професійним захворюванням він змушений відмовитись від цього у звязку з тим, що страждає та постійно скаржиться на біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта і іррадацією в ліву ногу, порушену ходу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових і колінних суглобах, заніміння кінцівок, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель сухий приступоподібний, утруднене дихання як при фізичному навантаженні, так і спонтанно, приступи кашлю, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, швидку втому, зниження слуху. На підставі зазначеного вважає, що відшкодування шкоди у визначеному йому розмірі слугуватиме відновленням його психофізичного стану. \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. \~\~ Відповідачу ПАТ «КЗРК» було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ПАТ «КЗРК» скористався правом подання відзиву, відповідно до\~ст.178 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ПАТ «КЗРК» надав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість вимог, не надання позивачем доказів, завдання підприємством моральної шкоди. При прийомі на роботу позивач був проінформований про шкідливі умови праці. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріли справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] дійсно працював на підприємстві Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат, а саме з 17 березня 1992 року по 23 серпня 2018 року працював на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» (згодом перейменовано в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») з повним робочим днем в підземних умовах та був звільнений за власним бажанням, про що свідчать записи в трудовій книжці позивача. \~ \~ \~ \~Згідно медичного висновку ДУ «Український НДІПМ» від 06 липня 2018 року протокол № 967 [PERSON] встановлено професійні захворювання: радікулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C5, C7, C8, рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, мязово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторнотрофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня з гіпотрофією мязів плечового поясу), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів, з порушенням функції ходи, М54.1; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, першого-другого ступеня. \~ \~ \~ \~19 вересня 2018 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» уповноваженою комісією складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (надалі Акт). \~ \~ \~ \~Згідно пункту 12 Акту - на підставі Інформаційної довідки про умови праці позивача від 14 березня 2018 року №174/4.6-7, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 квітня 2014 року №248, умови праці підземного кріпильника дільниці №12 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» позивача відносяться: -За важкістю праці до 3 класу 3 ступеню (шкідливі). -За показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі). -За вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка умов праці кріпильника відноситься до 3 класу 3 ступеню (шкідливі). Згідно з п.16 Акту за період роботи підземним кріпильником на шахті «Гвардійська» з 04.12.1996 року по 23.08.2017 року, Позивач виконував комплекс робіт з кріплення та ремонту гірничих виробок різної конфігурації. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Відповідно до п.17 Акту причиною виникнення професійного захворювання встановлено: 1.Важкість праці - маса вантажу, що піднімається та переміщується вручну 50 кг при нормі до 30 кг. Статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 142023 кг/с при допустимому до 70000 кг/с. Періодичне перебування в незручній позі 40,2% зміни при допустимому до 25%. 2.Пил переважно фіброгенної дії - концентрація пилу з вмістом вільного діомексиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони 3,8 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3 згідно ГОСТу 12.1.005 88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Згідно Довідки МСЕК серія 12 ААА №054115 від 08 листопада 2018 року [PERSON] первинно з 29 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року встановлено третю групу інвалідності повязаної з професійним захворюванням та 60 % втрати професійної працездатності (з яких : 40% радикулопатія, 20% ХОЗЛ). Рекомендовано забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Довідкою МСЕК серія 12 ААА №738860 від 08 листопада 2018 року підтверджується, що позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, робота в умовах виробничого пилу, переохолодження. \~ \~ \~ \~Відповідно до Закону України «Про охорону праці»\~на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває періодичний біль у грудній клитці, постійну задуху при фізичному навантаженні, сухий кашель, іноді з виділенням харкотиння слизового характеру, яке відходить погано переважно у ранковий час, задишку\~при незначному фізичному навантаженні, зниження слуху, шум у вухах. Через стан здоров`я він змушений періодично проходити стаціонарне лікування, що підтверджується медичними\~епікризами, позивач постійно відчуває фізичний дискомфорт, перебуває у знервованому стані, через неможливість вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Покращення у стані здоров'я не відбуваються, позивачу встановлений хронічний характер захворювань. Такі обставини в сукупності, викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20\~рп-08 по справі №1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до\~ст.1167 ЦКУ\~та\~ст.237-1 КЗпП України\~за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~розяснено, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.1167 ЦКУ\~- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч.1\~ст.268 ЦКУ\~відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до\~ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від\~14 жовтня 1992 року N 2694-XII\~державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.\~З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо работодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», власник зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані\~статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У зв'язку з тим, що відповідно до положень\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо загальної вібрації, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. \~ \~ \~ \~Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004\~передбачено: «4.1. Відповідно до статей\~23,\~1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. \~ \~ \~ \~Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведеності позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль супроводжується душевним болем\~це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення на якому наполягав представник відповідача. Більш того, доводи представника відповідача спростовуються матеріалами справи та поясненнями позивача у судовому засіданні, що переконливо доводять стан його залежності від його хвороби. Позивач сприймає світ та оточення крізь призму больового синдрому, та глухуватості, що породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється, перетворюючись на справжню муку, через чітке розуміння відсутності перспективи одужання у майбутньому. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що Позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача, щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує розяснення, наведені в п.9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в правах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №4\~від 31.03.1995\~року з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 20%, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов'язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань повязаних з фізичним станом здоровя, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також встановлення вини підприємства у виникненні професійних захворювань у позивача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у розмірі, що відповідатиме 30 прожитковим мінімумам для працездатних осіб , встановлених на 01 січня 2019 року - 1921 грн. відповідно ЗУ «Про Державний бюджет на 2019 рік » із розрахунку : 1921 х 30 = 57\~630 грн. На думку суду зазначена сума відповідатиме розміру заподіяної [PERSON] моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги, який було укладено між [PERSON] та адвокатом [PERSON] від 10 січня 2019 року зі змісту якого убачається вартість фактично отриманих та сплачених послуг по складанню позовної заяви вартістю 1000 грн. Також надано відповідну розрахункову квитанцію про сплату послуг на правничу допомогу згідно зазначеного договору від 10 січня 2019 року та акт приймання передачі за договором, підписаний сторонами правовідносин. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що вимога в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. належним чином доведена позивачем матеріалами справи, і тому підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial