Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку уточнив, в якій просить; забов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні дітьми - донькою, [PERSON] та сином, [PERSON] ; забов`язати [PERSON] виконувати рекомендації лікарів щодо лікування малолітнього сина [PERSON] , а саме: залучення для лікувального процесу лікаря логопеда та психолога; забов`язати [PERSON] , направити сина [PERSON] , відвідувати Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла - садок» №184 Одеської міської ради, в який він був зарахований 03 квітня 2017 року; визначити наступні способи його участі у вихованні дітей - доньки, [PERSON] сина, [PERSON] , особисте спілкування - побачення з обома дітьми одночасно або окремо з одним із них 1-а та 4-та субота та неділя місяця з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі за місцем проживання чи перебування батька та за відсутності їх матері [PERSON] , в разі хвороби дитини (факт хвороби повинен бути документально підтверджений матір`ю дітей) день побачення переноситься на наступні вихідні після одужання (копія відповідного документа з медичного закладу повинна бути надана матір`ю або особисто батькові при зверненні до медичного закладу), мати можливість відвозити дітей до школи, дитячого садочку, в гуртки і забирати їх, бачитися з обома дітьми, в той час, коли їх мати відсутня по причинам: робочі години, лікарняний, відрядження тощо, а вразі відсутності матері вночі з будь - яких причин діти залишаються зі ним за місцем його перебування, проживання або за своїм постійним місцем проживання чи перебування без присутності третіх осіб, спільний відпочинок: на літні канікули з 30 червня з 12-00 години по 1 серпня до 20-00 години діти [PERSON] та [PERSON] проводять з батьком, 50% всіх інших шкільних канікул [PERSON] та [PERSON] проводять з батьком, в дні народження дітей мати право або в той же день або на наступний день за днем народження вихідним з 10-00 години до 20-00 години проводити його разом, в державні свята мати можливість бачитися з дітьми не менше ніж два дні або 50% від загальної кількості днів відпочинку з 10-00 години по 20-00 годину, необмежене спілкування з дітьми: [PERSON] та [PERSON] , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, в день його побачення, має право забирати дітей з дому особисто, всі ключові питання щодо дітей наприклад, вибір учбового закладу або його заміна, вибір місця проживання чи перебування за попереднім узгодженням з ним. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що після розлучення відповідачка стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. На його погляд така неправомірна поведінка відповідачки грубо порушує його права на спілкування та виховання дітей, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зустрічну позовну заяву не визнав і просив у її задоволенні відмовити. Представник відповідача адвокат Жеков І.В. та відповідачка позовні вимоги [PERSON] не визнали. Зустрічний позов підтримали і просять: \~визнати незаконним рішення Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про забов`язання [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька [PERSON] , з малолітніми [PERSON] та [PERSON] та про визначення способу участі [PERSON] з малолітніми [PERSON] та [PERSON] шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дітьми щосуботи з 15-00 годин до 20-00 годин без її, [PERSON] , присутності, а також, в дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні малолітніх [PERSON] та [PERSON] наступним чином: побачення з двома дітьми одночасно 1-ша та 4- та суботи місяця з 12-00 години до 18-00 години за попереднім узгодженням матері та в присутності [PERSON] або у присутності третьої особи яка буде призначена мамою, без виїзду на місце проживання [PERSON] або з місця проживання мами [PERSON] ; спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] та з сином [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, під контролем розмови мамою [PERSON] , або третьою особою призначеною мамою дітей. У випадку приниження, честі, гідності, достоїнства дітей погрози, непристойні розмови, письма та інші дії пов`язані з неналежним вихованням дітей, мати [PERSON] , або третя особа, яка призначена мамою, мають право достроково перервати розмову по телефону, поштову та електронну переписки; забов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у проходженні доньки [PERSON] і [PERSON] медичних консультацій, оглядів лікарів, медичному обстеженню та лікуванні дітей у медичних складах України та за її межами у випадку їх хвороби. Третя особа до суду не з`явилася, про слухання справи сповіщалися належним чином. У попередньому судовому засіданні представник третьої особи підтримала висновок Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/717 від 09.06.2017 року і просила винести рішення враховуючи інтереси дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, \~зустрічний позов [PERSON] також підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] . відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2472. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку \~ [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 22.11.2016 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 918) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 22.11.2016 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1906). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] \~було розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матірю [PERSON] . Після розлучення і до теперішнього часу діти [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] має постійний заробіток та місце роботи, що підтверджується довідкою ТОВ «Маркофф и Ко». Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України \~суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою \~зашкодити розвиткові дитині. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьківські права і обов`язки є різновидом сімейних прав та обов`язків, тому на них поширюються загальні правила здійснення сімейних прав і виконання обов`язків, закріплених в ст. ст. 14, 15 СК України. Батьки повинні ставитися до дитини як до рівноправного члена суспільства, як до самостійної особистості, не повинні порушувати його прав та охоронюваних законом інтересів. Також судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст. 141,157 ,159 СК України , ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок суду під час оцінки обставин справи та вирішення питання про участь обох батьків у вихованні дитини полягає у необхідності керуватися положеннями частини першої ст. 151 СК України, відповідно до якої батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Таким чином, відповідач [PERSON] , як батько дитини, має право на переважне особисте здійснення виховання своєї дитини. При цьому батько дитини має право не тільки на участь у вихованні, а й на спільне з матір`ю визначення та обрання форм та методів виховання дитини, як це передбачене ч. 3 ст. 151 СК України, відповідно до якої батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Крім зазначених норм матеріального права, при вирішенні даної справи, судом застосовуються і наступні положення процесуального закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 10 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у виховавнні та вільному спілкуванні з дітьми, батько яких проживає окремо від них підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] також підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial