Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Дергачівської районної ради Харківської області, [PERSON], [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про позбавлення батьківських прав. Третя особа у справі [PERSON]. звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи : Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що вона - позивач у справі має сина [PERSON], [INFO] - третя особа у справі. З відповідачем у даній справі її син перебуває в шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 2008 року в виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківській області, актовий запис № 65 , свідоцтво про шлюб (повторне), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.06.2018 року). Від спільного подружнього життя з відповідачем її син [PERSON] має неповнолітню дитину : сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження (повторне) серія [NUMBER], видане 15 липня2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 27). Вона- позивач у справі - бабуся неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Вони проживають в квартирі [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1999, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Солоницівського УЖКГ, квартира № [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить їй- позивачу у справі- [PERSON],її чоловіку (третя особа у справі)- [PERSON], та її синові (третя особа у справі) [PERSON] Онук проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач покинула дитину та виїхала з їхнього місця проживання в невідомому напрямку. З часу народження онука [PERSON] відповідачка участі у вихованні та догляді за ним не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Позивач з відповідачем не спілкується, ніяких відносин з нею не підтримує, стосунків не має. Відповідач з дня народження сина (її онука), так само як на теперішній час, не займається його вихованням , не піклується ні про його фізичний, ні про духовний розвиток. Онук [PERSON] постійно проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні . Вона , її чоловік -третя особа у справі, їхній син-батько хлопчика, самостійно створюють належний рівень життя [PERSON], опікуються його матеріальним станом та духовним розвитком. Вона має постійне місце роботи в Солониціській селищній раді Дергачівського району Харківської області. Відповідачка абсолютно не виконує обов'язки, що покладені законом на матір по відношенню до дитини. Мати не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Відповідачка абсолютно байдужа до здоров'я сина. Згідно довідки № 77 від 26.04.2018 її онук [PERSON], [INFO], з 2012 по 2015 роки відвідував групу № 6 закладу « Світлячок» Солоницівського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована загальноосвітня школа I -II ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови. Мати хлопчика (відповідач у справі [PERSON]) в закладі не з'являлася, дитину не відвідувала. На зв'язок з педагогами та керівництвом закладу не виходила, життям сина не цікавилась та в батьківських зборах участі не брала. Згідно даних з навчального закладу Солоницівської гімназії №3 Дергачівської районної ради Харківської області, який відвідує її онук [PERSON], у його вихованні активну участь беруть бабуся [PERSON], дідусь [PERSON] та батько [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 19.04.2018, складеного депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області встановлено , що [PERSON], [INFO] виховує бабуся, дитина ні в чому не обділена , ухожена, ходить до школи охайна. Мати - [PERSON], [INFO], у вихованні свого сина [PERSON] участі не приймає та на даний час не проживає з сином вже п'ять років, фактичне місце проживання її невідоме. На зв'язок вона не виходить, життям сина не цікавиться. [PERSON] ніяким чином не виконує свого обов'язку утримувати дитину, відсутня більш як протягом п'яти років, кошти не надсилає, не виконує свого обов'язку щодо виховання та розвитку дитини більш як п'ять років. Третя особа у справі [PERSON] в обґрунтування позову посилається на те, що він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 2008 року в виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківській області, актовий запис № 65 (свідоцтво про шлюб (повторне), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.06.2018 року з відповідачем [PERSON] Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження (повторне) серія [NUMBER], видане 15 липня2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 27). Вони проживають в квартирі [ADDRESS] Відповідач [PERSON] покинула дитину та виїхала в невідомому напрямку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON], [INFO], не виконує обов'язки, що покладені законом на матір по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, не проводить часу з ним та навіть не намагаються цього робити, абсолютно байдужа до здоров'я сина. [PERSON] ніяким чином не виконує свого обов'язку утримувати дитину, відсутня більш, як протягом п'яти років, кошти не надсилає та не виконує свого обов'язку щодо виховання та розвитку дитини більш як п'ять років. Відповідачка зобов'язана утримувати сина до досягнення ним повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина вона не надає, натомість пропиває дитячі гроші, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, не заперечувала проти постановлення у справі заочного рішення, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутність. Представник Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області -третя особа у справі , в судове засідання не з'явився, в поданому до суду висновку вказав на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання [PERSON] Справу просив проводити у відсутність представника, з урахуванням наданого висновку. Третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав підтримав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Свій позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Розгляд справи просив проводити в його відсутність та без фіксації судового засідання технічними засобами. Третя особа у справі [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе проводити розгляд справи в його відсутність за наявними у справі матеріалами. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, позов [PERSON] - повному задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] - третя особа у справі, що заявляє самостійні позовні вимоги, перебуває в шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 2008 року в виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківській області. актовий запис № 65, свідоцтво про шлюб (повторне), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.06.2018 року). Від спільного подружнього життя з відповідачем [PERSON] [PERSON] має неповнолітню дитину : сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження (повторне) серія [NUMBER], видане 15 липня2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 27). Позивач у справі - бабуся неповнолітнього [PERSON], [INFO], проживає з ним в квартирі [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1999, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Солоницівського УЖКГ, квартира № [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить позивачу у справі- [PERSON], чоловіку (третя особа у справі)- [PERSON] та її синові (третя особа у справі) [PERSON] Відповідач покинула дитину та виїхала з їхнього місця проживання в невідомому напрямку. З часу народження онука [PERSON] участі у вихованні та догляді за ним не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання свого сина та її онука не надає, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Позивач з відповідачем не спілкується, ніяких відносин з нею не підтримує, стосунків не має. Відповідач з дня народження сина (її онука), так само як на теперішній час, не займається його вихованням , не піклується ні про його фізичний та ні про духовний розвиток. Неповнолітній [PERSON] постійно проживає разом з позивачем. Позивач, її чоловік -третя особа у справі, їхній син-батько хлопчика, самостійно створюють позитивний рівень життя [PERSON], вона самостійно опікуюється його матеріальним станом та духовним розвитком. Позивач має постійне місце роботи в Солониціській селищній раді Дергачівського району Харківської області. Відповідачка абсолютно не виконує обов'язки, що покладені законом на матір по відношенню до дитини. ВІдповідач не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та навіть не намагається цього робити. Згідно довідки № 77 від 26.04.2018 [PERSON], [INFO], з 2012 по 2015 роки відвідував групу № 6 закладу « Світлячок» Солоницівського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована загальноосвітня школа I -II ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови. Мати хлопчика (відповідач у справі [PERSON]) в закладі не з'являлася, дитину не відвідувала. На зв'язок з педагогами та керівництвом закладу не виходила, життям сина не цікавилась та в батьківських зборах участі не брала. Згідно даних з навчального закладу Солоницівської гімназії №3 Дергачівської районної ради Харківської області, який відвідує неповнолітній [PERSON], у його вихованні активну участь беруть бабуся [PERSON], дідусь [PERSON] та батько [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 19.04.2018, складеним депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області встановлено , що [PERSON], [INFO] виховує бабуся, дитина ні в чому не обділена , ухожена, ходить до школи охайна. Мати - [PERSON], [INFO], у вихованні свого сина [PERSON] участі не приймає та на даний час не проживає з сином вже п'ять років, фактичне місце проживання її невідоме. На зв'язок вона не виходить, життям сина не цікавиться. [PERSON] ніяким чином не виконує свого обов'язку утримувати дитину, відсутня більш як протягом п'яти років, кошти не надсилає, не виконує свого обов'язку щодо виховання та розвитку дитини більш як п'ять років. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання сина вона не надає. Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Обов'язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов'язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов'язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов'язку - виховувати дитину. Виховання - це планомірний та цілеспрямований вплив на свідомість та поведінку людини з метою формування певних установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для її розвитку, підготовки до життя та праці. Стаття 150 СК України закріплює мінімальні вимоги до належної поведінки батьків щодо виховання дитини. Вона містить перелік тих дій, які батьки зобов'язані вчиняти щодо дитини з метою забезпечення її права на належне виховання та розвиток. До них закон відносить зокрема: піклування про здоров'я дитини; піклування про фізичний розвиток дитини; піклування про духовний розвиток дитини; забезпечення здобуття дитиною повної середньої освіти; підготовка дитини до самостійного життя; повага до дитини. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов'язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов'язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України: мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1-2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов'язки по вихованню дитини передбачені ст. 150 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та конкретно розкриті у першій частині позову, щодо поведінки та відношення Відповідача до їх виконання. При вирішенні даної справи також необхідно враховувати вимоги Конституції України, закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини. Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов'язків по участі в охороні дитинства власної дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 165 СК України баба чи дід не мають права на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. За ст. 9 Конвенції про права дитини: в найкращих інтересах дитини, у випадку якщо батьки не піклуються про неї, дитина може бути розлучена з батьками за рішенням компетентного органу. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов'язані забезпечувати інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], та задоволення в повному обсязі позовних вимог третьої особи [PERSON] На підставі ст. ст. 16 ЦК України, ст. 150, 164,258 Сімейного кодексу України, ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 9 Конвенції про права дитини, ППВСУ № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial