Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

позивач ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось в суд з позовом в якому просить солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1301/0308/71-035 від 26.03.2008 року в сумі 2 968 921,42 грн. та 3 654,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого являється ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1301/0308/71-035, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 89 600,00 доларів США на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Внаслідок невиконання кредитних зобов'язань станом на 01.03.2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитом 78064, 00 доларів США, що становить по курсу НБУ 2166800,46 грн., по відсотках 22757,64 доларів США, що становить по курсу НБУ 631 823,09 грн. За систематичне порушення зобов'язання боржником щодо погашення кредиту, банком нарахована пеня в сумі 6133,96 доларів США, що по курсу НБУ складає 170 297,87 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 26.03.2014 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали договір поруки №1301/0308/71-035-Р, відповідно до умов якого, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 26.03.2008 року № 1301/0308/71-035, позичальником згідно якого є [PERSON] Позивач повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості, проте на даний час кредитна заборгованість не погашена. А тому просить вирішити питання про стягнення солідарно з відповідачів вказаної заборгованості в судовому порядку. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернувся до суду з вимогами зустрічного позову, які були збільшені відповідачем 26.01.2016р., про визнання частково недійсним з моменту укладення договору факторингу від 28.11.2012р. №15 укладеного між ПАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а також в подальшому договору факторингу від 28.11.2012р. укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права вимоги по зобов'язаннях [PERSON], що виникають із кредитного договору №1301/0308/71-035. Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до законодавства «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» у ТзОВ «Фінансові ініціативи» та ТОВ ФК «Вектор Плюс» відсутня відповідна ліцензія на право здійснення факторингових послуг, що свідчить про незаконність укладення договору факторингу. Про це також свідчить відсутність у ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТзОВ «Фінансові ініціативи» ліцензії здійснення валютних операцій. У поданому відповідачем [PERSON] зустрічному позові, останній просить визнати договір поруки укладений 28.03.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та ним припиненим, у зв'язку із втратою позивачем суб'єктивного права на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з нього як поручителя по основному кредитному договору через пропуск шестимісячного строку визначеного ч.4 ст.559 ЦК України. Зазначав, що порука є строковим зобов'язанням, термін якого визначається із настанням певної події, яка має юридичне значення і має неминуче настати. Станом на момент переходу прав вимоги від ТзОВ «Вектор Плюс» до ТзОВ «Кредитні ініціативи» по зобов'язаннях [PERSON] (договір факторингу 28.11.2012р.) у позичальника утворилась заборгованість, оскільки останній платіж він здійснив 14.12.2012р. Виходячи з умов кредитного договору погашення кредиту і відсотків по ньому визначалось графіком, несплата кожного з платежів до 20 числа кожного місяця починає перебіг строку позовної давності для вимог до боржника та обрахування шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. таким чином починаючи з 20.01.2014р. кредитор дізнався, що його права порушуються позичальником та поручителем, який несе солідарну відповідальність за порушення грошового зобов'язання по кредиту, до суду не звертався. Скориставшись правом про дострокове повернення кредиту, у зв'язку з порушенням графіку погашення боргу, ТзОВ «Кредитні ініціативи» було надіслано вимогу, надавши строк для виконання не пізніше 37 днів. Таким чином останнім днем виконання зобов'язання слід вважати 20.07.2014р. Однак кредитор звернувся до суду з вимогою стягнення з поручителя [PERSON] лише 20.03.2015р., тобто з пропущенням шестимісячного строку позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів по договору кредиту, підтримав повністю, просив його задоволити. В поданих суду запереченнях на зустрічний позов відповідача [PERSON] зазначив, що згідно преамбули Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», цей закон визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензуванню, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування. Статтею 9 цього закону, відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає діяльність «із надання фінансових послуг» (п.3.ч.1). Спеціальним законом, яким врегульовано діяльність із надання фінансових послуг є Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». П.5 ст.5 даного закону фінансові установи, якою є ТОВ «Фінансові ініціативи» за Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18.09.2008р. №1121, мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Нормами даного закону (ст.34) не передбачено існування обов'язку для ТОВ «Кредитні ініціативи» отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення фінансової послуги з факторингу. Також позивач [PERSON] не звернув уваги на те, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку було укладено договори відступлення права вимоги, а тому дійшов помилкового висновку щодо необхідності ТОВ «Кредитні ініціативи» отримувати генеральну чи індивідуальну ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями. Просив в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. Вимоги відповідача [PERSON] по зустрічному позову вважає безпідставними та необґрунтованими, такими що не підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги свого зустрічного позову підтримав, в заперечення позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» зазначав, що у ТзОВ ФК «Вектор плюс» відсутній дозвіл який передбачає, що наступне відступлення фактором прав вимоги до боржників можливе лише із дозволу Спостережної ради ПАТ «Сведбанк». Відсутність такого дозволу свідчить про незаконність дії ТзОВ «Вектор Плюс» щодо подальшої передачі прав вимоги до боржників та про недоведеність переходу прав до ТзОВ «Кредитні ініціативи» саме по кредитному договору № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р. укладеному між ним та банком. Кредитним договором чітко та однозначно визначено механізм повернення позики та сплати відсотків шляхом перерахування коштів на відкритті рахунки. Натомість, новий кредитор незважаючи на вимоги кредитного договору не надав можливості йому виконати умови цього договору та погашати кредит, оскільки не відкрив на ім'я [PERSON] спеціальних рахунків для повернення коштів. За таких обставин, цілком доведеним є факт того що кредитор допустив прострочення і на даний час не вжив заходів щодо того щоб вказане прострочення припинилось тобто таке прострочення триває і на даний час, а відтак виконання, боржником свого зобов'язання відстрочується на час прострочення кредитора. Із наявного розрахунку наданого позивачем не можливо визначити із якого розміру кредиту проводиться нарахування відсотків, за який чітко період та виходячи із якої відсоткової ставки, а тому за відсутності розуміння способу нарахування та за відсутності інших достовірних доказів наданий розрахунок заборгованості не може бути належним доказом по справі та не може підтверджувати позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недоведеність переходу прав на зобов'язаннях [PERSON] до позивача, враховуючи недоведеність позовних вимог, беручи до уваги прострочення кредитора просив суд у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в заперечення позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» зазначив, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту переходу права вимоги по договору поруки від 26.03.2018р. до ТзОВ «Кредитні ініціативи», не підтверджено перехід права вимоги саме на заявлені позивачем суму боргу, відсотків та пені. За наведеного просив в задоволенні позову відмовити, зустрічний позов підтримав повністю просив його задоволити з обґрунтованих підстав викладених в ньому В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] вимоги зустрічних позовів підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у змісті зустрічних позовних заяв, вимоги позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» не визнав. Представник ПАТ «Омега Банк» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце проведення такого, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності представника даної установи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, встановлено наступне. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На умовах кредитування 26 березня 2008р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого в подальшому виступив ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1301/0308/71-035, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кошти в сумі 89 600,00 доларів США зі сплатою відсотків у строки та на умовах визначених договором. Позичальник в свою чергу взяв на себе зобов'язання повернути кредитні кошти в розмірі і порядку визначеному згідно графіка погашення кредиту та сплати відсотків (додаток 1 до договору). В порядку забезпечення виконання позичальником умов основного кредитного договору 26.03.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] поручився за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі договору кредиту та в порядку ст.554 ЦК України зобов'язався нести солідарну відповідальність разом з боржником перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Дані обставини стверджуються кредитним договором №1301/0308/71-035 від 26.03.2008р. та договором поруки від 26.03.2008р.(а.с.9-12, 20) укладених на умовах погоджених сторонами. Графіком погашення кредиту та сплати відсотків (а.с.13-15) визначено порядок внесення коштів. Через неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, останній порушив істотні умови основного договору, в результаті чого станом на 01.03.2015р. виникла заборгованість по кредиту - в сумі 89 600, 00 доларів США, що на дату розрахунку по курсу НБУ становить 2968921,42 грн., а саме: за кредитом 78046,00 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 2166800,46 грн.; по відсотках - 22757,64 доларів США, що по курсу НБУ становить 631 823,09 грн.; пеня - 6133,96 доларів США, що по курсу НБУ становить 170297,87 грн. Розмір заборгованості по кредитному договору стверджується розрахунком (а.с.52). З наведеного вбачається, що мало місце існування договорів кредиту та поруки, укладених з відповідачами, які останніми не оспорюються. В порядку не виконання договору кредиту наявна заборгованість, яка згідно розрахунку (а.с.52) становить в сумі 2968921,42 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права сервісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором (ч.1 ст.516 ЦК України). Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору банк відступає право фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. В підтвердження виконання умов даного договору факторингу №15 від 28.11.2012р. між АТ «Сведбанк» та ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» були складені акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей Боржників, Персональних Даних в електронному вигляді, прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованості боржників в електронному вигляді (а.с.36, 37, 38). В подальшому 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу Відповідно до п.2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає право фактору («ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором кредиту від 26.03.2008р. №1301/0308/71-035, позичальником/боржником згідно якого є [PERSON] На противагу запереченням відповідача [PERSON], щодо відсутності доказів переходу до позивача права вимоги на виниклу заборгованість (суму боргу, відсотків, пені), суд приймає до уваги той факт, що договір факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» від 28.11.2012р. був укладеним і виконаний сторонами, оскільки про це свідчать дії сторін, якими отримувалась оплата за відступлене право вимоги за договором факторингу і передавалися оригінали кредитних справ до ТзОВ «Кредитні ініціативи». Зокрема в матеріалах справи надано повідомлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від 02.10.2013р. №447 та № 448 про здійснення розрахунку ТОВ «ФК «Вектор Плюс» з ПАТ «Сведбанк» за придбане право вимоги за кредитним договором та розрахунок ТОВ «Кредитні ініціативи» з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с.39, 40). Заперечуючи позовні вимоги відповідач [PERSON] вказував на відсутність належного дозволу Спостережної ради ПАТ «Сведбанк» із врахуванням положень ст.1083 ЦК України та прострочення кредитором зобов'язання, оскільки не відкрив на ім'я [PERSON] спеціальних рахунків для повернення коштів. Не приймаючи до уваги заперечення відповідача [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2.6 Договору Факторингу №15 укладеного 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ ФК «Вектор плюс» передбачено, що наступне відступлення фактором прав вимоги до боржників можливе лише із дозволу Спостережної ради ПАТ "Сведбанк". Фактором в розумінні ЦК України та відповідно до даного договору є ТзОВ ФК «Вектор Плюс». Суду надана позивачем копія виписки з протоколу засідання Спостережної ради ПАТ «Сведбанк» №19 від 20 листопада 2012 року, яку суд оцінює як належний доказ, враховуючи, що даний документ містить інформацію щодо предмета доказування. Зокрема у п.4 даного протоколу зазначено про надання дозволу компанії групи «Укрборг» до складу якої входить Факторингова компанія «Вектор Плюс», що придбає права вимоги згідно даного рішення, на наступний продаж (відступлення) прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому так і будь-якої її частини) ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.34-35). Відповідно до ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Оформляючи відступлення права вимоги, банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Кредитним договором чітко та однозначно визначено механізм повернення позики та сплати відсотків шляхом перерахування коштів на відкритті рахунки. Таким чином у позивача відсутній обов'язок перед боржником створювати нові умови для погашення заборгованості, новий кредитор не позбавляв можливості [PERSON] виконати умови цього договору та погашати кредит. Відповідачем [PERSON] заявлено вимоги зустрічного позову з обґрунтування якого вбачається недійсність договорів факторингу укладених 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» правонаступником на даний час якого є ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» а також між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» з підстав передбачених ст.227 ЦК України, через вчинення юридичною особою правочину без відповідного дозволу (ліцензії). Вимоги відповідача [PERSON] суд вважає безпідставними, такими що не підлягають до задоволення, враховуючи наступне. Згідно преамбули Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», цей закон визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензуванню, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування. Статтею 9 цього закону, відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає діяльність «із надання фінансових послуг» (п.3 ч.1). Спеціальним законом, яким врегульовано діяльність із надання фінансових послуг є Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». П.5 ст.5 даного закону фінансові установи, мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18.09.2008р. №1121,за реєстраційним №13102248, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15.09.2011р. Згідно додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №214 серії ФК, ТОВ «Кредитні ініціативи» надано право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема таких як факторинг. ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» є аналогічною фінансовою установою відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії ФК №357 від 16.11.2012р. Визначені документи підтверджують право як ТзОВ «Кредитні ініціативи», так і ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» надавати фінансові послуги, які мають право здійснювати як фінансові компанії, без отримання ліцензій або дозволів відповідно до законодавства. Відповідно, законодавство України не містить інших норм, внаслідок застосування яких у ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» за договорами відступлення шляхом купівлі права грошової вимоги від 28.11.2012р. існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення вказаних операцій. Крім цього слід взяти до уваги і те, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку було укладено договори відступлення права вимоги. Виходячи з положень Постанови Правління Національного банку України від 09.08.2002р. №297 «Про затвердження Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам , національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій здійснення валютних операцій» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», обов'язкове отримання генеральної ліцензії небанківською фінансовою установою, передбачено виключно у тому разі, коли остання здійснює операції які є валютними. Індивідуальна ліцензія видається при здійсненні разової валютної операції. ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» не потребують отримання генеральної чи індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з іноземною валютою, тому що не здійснює жодних валютних операцій. Вимоги зустрічного позову відповідача [PERSON] стосувались визнання поруки, яка встановлювалась договором поруки укладеним 26.01.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] припиненою. Відповідно до ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За умовами договору, а саме у п.10 договору визначено, що сторони,

Outcome: partial