Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісячно по 1 000 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 01.09.2006 року перебувала у шлюбі, від якого [INFO] народилась донька [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року шлюб з [PERSON] було розірвано. Проте ще до розірвання шлюбу з вересня 2013 року вона з відповідачем проживали окремо та не вели спільного господарства, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує свій обов»язок з утримання дитини, за весь час що минув за період припинення сімейних відносин лише один раз передав 500 грн. для потреб доньки. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що з часу окремого проживання по сьогодні відповідач у листопаді 2013 року сплатив 500 грн., в кінці лютого 2014 року суму 600 грн. та у квітні 2014 року купував дитині одяг, будь-якої іншої допомоги не надавав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в сумі 500 грн. щомісячно, пояснив, що на даний час він не працевлаштований, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, шукає роботу, в дорожньо-транспортній пригоді 08.03.2014 року отримав перелом пальця на руці, щойно зняли гіпс, проте рухливості пальця не має, тому продовжуватиме амбулаторне лікування, через що будь-яких доходів не має, матеріальну допомогу дитині надавав, інших утриманців, окрім доньки, не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2006 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року, яке набрало чинності 10.01.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від шлюбу позивачка та відповідач мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач постійної та систематичної допомоги на утримання дитини не надає, у зв»язку з чим звернулась з даним позовом. Відповідач повідомив, що не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, оскільки на даний час він не працює, шукає роботу, однак через травму руки отриману 08.03.2014 року продовжує лікування амбулаторно і в найближчий час не зможе працювати; пояснив, що на його утриманні будь-яких інших неповнолітніх осіб, окрім доньки [PERSON], і непрацездатних утриманців не має. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 1000 грн. щомісячно, при цьому відповідач погоджується сплачувати на користь доньки аліменти у розмірі по 500 грн. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач не має регулярного, стабільного доходу, так як не працює і не отримує заробітну плату, аліменти слід визначити, відповідно до положень ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі. При цьому суд бере до уваги наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму законодавчо визначений Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. З 01 січня 2014 р. прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років становить в сумі 1286 грн. на одну особу з розрахунку на місяць. Обов»язки по утриманню дітей в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дітей. При визначені розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму, та беручи до уваги ті обставини, що малолітня дитина знаходиться на утримання позивачки, відповідач не працює, є особою працездатного віку, на його утриманні будь-які неповнолітні на непрацездатні особи не перебувають, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі по 700 грн. щомісячно. В решті вимоги задоволенню не підлягають, так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов"язковому негайному виконанню.

Outcome: partial