Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.05.2004 року між сторонами по справі укладено шлюб, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано, з того часу дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, мешкаючи окремо, допомоги дитині не надає, вихованням не займається, батьківські обов'язки не виконує. Дитина навчається в ліцеї №100 м.Дніпропетровська, де плата за навчання на місяць становить 1500 грн., крім того, відвідує комп'ютерні курси, займається боксом та індивідуально з вчителем. Крім спільної дитини вона ще виховує малолітню дитину [INFO], у зв'язку з чим наразі знаходиться у декретній відпустці та не працює. Відповідач не отримує офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або прибутку від здійснення підприємницької діяльності, однак є працездатним, у зв'язку з чим вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, оскільки за переконанням позивача така сума є мінімально необхідною для утримання та виховання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали лише частково, в розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проти задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечували, посилаючись на те, що на утриманні відповідача перебуває непрацездатна матір, якій виповнилось 70 років. Просили винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 385 грн. 80 коп. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі 12 травня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська. 03 вересня 2010 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами, яке набрало законної сили 14.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно довідки про склад сім'ї від 25.11.2013 року, позивач та дитина зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, позивач є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №39 від 09.04.2014 року, [PERSON] є учнем 4 класу НВК №100, вартість навчання якого на місяць складає 1390 грн. Відповідно до письмових заперечень відповідач розмір аліментів не визнає, оскільки перебуває у пошуках роботи, має судимість, яка не дозволяє йому працевлаштуватися, має нестабільні доходи. В судовому засіданні представники відповідача визнали факт проживання дитини з матір'ю, а також факт навчання дитини в НВК №100, де вартість навчання відповідає виданій довідці. Також не заперечували того, що дійсно дитина відвідує гуртки та додатково займається з вчителями. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище і дитини, і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підтвердження розміру аліментів позивачем надано до суду довідку вартості навчання дитини, а також знаходження на її утриманні ще малолітньої дитини та непрацездатної матері, наданий приблизний розрахунок витрачених коштів на утримання сина за травень 2014 року. На обґрунтування заперечень відповідача його представниками в судовому засіданні надано свідоцтво про народження власне відповідача та копію паспорту його матері, будь-яких доказів матеріального становища відповідача не надано. При встановленні розміру аліментів, достатніх для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо знаходження на утриманні відповідача його матері, оскільки в судовому засіданні встановлено, що мати відповідача проживає за адресою: [ADDRESS], в той час як відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] а проживає у друзів, будь-яких доказів того, що його мати непрацездатна, потребує сторонньої допомоги та саме відповідач надає її, суду не надано, а вік матері відповідача /70 років/ сам по собі не може бути підставою для врахування розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, судом не приймаються до уваги посилання позивача щодо знаходження на її утриманні її матері, яка є інвалідом 1 групи по зору, оскільки як встановлено в судовому засіданні позивач разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де власне зареєстрована і мати позивача, однак позивач, її неповнолітній син [PERSON] та малолітній син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] з батьком малолітнього [PERSON] та фактично всі вони знаходяться на його утриманні. Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок усіх доказів у їх сукупності, з урахуванням зазначених норм права, відповідно до яких батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, з урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина слід стягувати щомісячно 1000 грн. до його повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 10 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial