Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] з позовом до ФОП [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, а саме просив визнати недостовірною негативну інформацію поширену в листі ФОП [PERSON] від 02.02.2017 р. надісланого на адресу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» (далі ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго»), зобов'язати ФОП [PERSON] у місячний термін після набрання рішення суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію, шляхом направлення відповідних листів на адресу ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», органів Національної поліції, Служби безпеки України, Прокуратури Житомирської області, стягнути з ФОП [PERSON] на його користь моральну шкоду у сумі 11 752,00 грн., стягнути з ФОП [PERSON] на його користь судовий збір у сумі 640 грн. 13.02.2018 р. представником позивача надані додаткові заяви щодо розрахунку суми судових витрат та надання правової допомоги. (а. с. 121-123). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.02.2017 р. за місцем його роботи ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» від відповідача надійшов лист, за змістом якого, відповідач звинуватив його, як члена комісії, в вимаганні 25.01.2017 р. грошових коштів у розмірі 2000,00 доларів США за вирішення питання стосовно складеного напередодні акту порушення Правил користування електричної енергії на об'єкті відповідача та також повідомив в листі, що позивач погрожував йому у разі не отримання зазначених грошових коштів нарахувати штрафні санкції у розмірі близько 200 000,00 грн. Позивач вказав, що ним, як членом комісії, та іншими членами комісії, у присутності відповідача було розглянуто акт порушення Правил користування електричної енергії від 16.01.2017 р. та проведено візуальний огляд приладу обліку, вилученого у відповідача під час складання акту порушення, однак враховуючи необхідність проведення експертизи даного приладу обліку, прийнято рішення про направлення останнього на експертизу, питання по акту порушення комісією ще не розглядалось. Позивач вказав, що сум на зазначеному засіданні не оголошувалось, в тому числі щодо можливого нарахування по вказаному акту. Позивач вказав, що листом, відповідач порушив його особисті немайнові права на повагу до гідності та честі (ст. 297 ЦК України) та на недоторканність ділової репутації (ст. 299 ЦК України), вказані звинувачення є наклепом, не відповідають дійсності та є абсурдними, також враховуючи посаду яку він займає у структурному виробничому підрозділі ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» та постійну роботу із споживачами та підлеглим персоналом, такого роду звинувачення у діях які він не вчиняв, псують його ділову репутацію, викликають сумнів у колег та підлеглих щодо незаплямованості репутації, викладені неправдиві відомості порушують стосунки із людьми з якими він працює та спілкується, позбавляє його можливості реалізації здібностей у професійній діяльності, а також завдали йому глибокі моральні страждання. Позивач та його уповноважений представник у судовому засіданні підтримали позов, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача всі понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на надання провової допомоги. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, додатково пояснивши, що у спірному листі не фігурує питання з приводу хабаря, відповідач висловив своє оціночне судження, поширення вказаної інформації не відбувалося через засоби масової інформації, він підтвердив, що лист надав до канцелярії ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» для переправлення його до голови правління, оскільки іншого порядку листування не було можливим, а також той факт, щодо направлення листа до поліції та інших державних установ, їм не відомо. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює виконуючим обов'язки заступником начальника з ененргозбуту, економіки та комерційних питань Житомирського РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» з окладом 11 752,00 грн. (а. с. 10) Згідно акту № 015680 від 16.01.2017 р., складеного старшим інспектором Кравченко С.М., інспекторами Добровінським В.І., Козеєвим С.В., СПД ФО [PERSON] порушено п. 6.40, п. 10.2.26 Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), шляхом пошкодження цілісності кожуху електролічильника та захисного пристрою ввідного автомата та трансформаторів струму. (а. с. 8) Згідно протоколу № 938 від 25.01.2017 р. оформлено засідання комісії з розгляду про порушення ПКЕЕ, за яким, комісією у складі: в. о. заступника начальника РЕМ [PERSON], членів комісії: в. о. начальника енергоінспекції [PERSON]., начальника ДПВ та РБ Янковської Н.О. та секретаря Сивець О.В., за участю [PERSON], розглянуто акт від 16.01.2017 р. № 015680 про порушення СПД ФО [PERSON] Правил користування електричною енергією. На підставі ПКЕЕ та Методики визначення обсягу та вартості електиричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, комісія прийняла рішення: акт від 16.01.2017 р. № 015680 визнати правомірним, розрахунок по акту виконати відповідно до п. 2.5 Методики по потужності, обчисленої виходячи зі струму навантаження електроустановки, а також рішення щодо нарахування по акту відкласти до отримання результатів експертизи. (а. с. 9) Зі змісту листа-повідомлення голови ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» [PERSON] № 044/ 1856 від 06.02.2017 р. на адресу ФОП [PERSON] свідчить, що «…Враховуючи те, що Вами подібна інформація направлена до прокуратури, Національної поліції та Служби безпеки України в Житомирській області, рішення про відповідальність працівників Житомирського РЕМ керівництвом ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» буде прийняте після правової оцінки правоохороними органами…» (а. с. 37). Зі змісту листів Управління Служби безпеки України в Житомирській області, Прокуратури Житомирської області, Національної поліції України в Житомирській області свідчить, що звернення громадянина [PERSON] на адресу вказаних державних установ з приводу припиненя дій комісії Житомирського РЕМ, протягом 2017 р. не надходили. (а. с. 36, 38, 40). Разом з тим, на запит Богунського районного суду Департамент захисту економіки, Управління захисту економіки в Житомирській області направило висновок по матеріалам перевірки звернення громадянина [PERSON], з приводу неправомірних дій, на думку автора звернення, заступника начальника Житомирського РЕМ [PERSON], та начальника енергоінспекції Житомирського РЕМ [PERSON]. У зверненні зазначено, що посадові особи Житомирського РЕМ склали акт про порушення ПКРЇЕ та вимагали у [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 доларів СІІІА за не притягнення до відповідальності, а саме накладення штрафу у розмірі 200 тис. грн. В ході опитування в.о, начальника енергоінспекції Житомирського РЕМ [PERSON]. та в.о. заступника начальника енергоінспекції Житомирського РЕМ [PERSON] було встановлено, що дійсно 16.01.2017 р. відносно [PERSON] було складено акт № 015680 про порушення правил користування електроенергією, яке полягало в пошкодженні цілісності електролічильника та захисного пристрою ввідного автомата. Копію вказаного акту [PERSON] отримав без зауважень. Також останньому було повідомлено, що комісія по складеному акту буде проводитись 25.01.2017 р., на якій він може бути присутній. В ході засідання комісії 25.01.2017 р., на якій був присутній [PERSON], було оглянуто лічильник з елементами пошкодження та комісійно прийнято рішення про направлення лічильника на експертизу, з метою встановлення факту стороннього втручання та розміру заподіяного збитку постачальнику електричної енергії. За результатами засідання комісії, було складено відповідний протокол за № 938, з яким ознайомився [PERSON] Зі слів останніх будь-яких розмов з приводу штрафів чи передачі грошових коштів з [PERSON] та членами комісії не відбувались. Крім того, після проведення експертизи буде проводитись повторне засідання комісії, на якому, за результатами проведеної експертизи, буде встановлено чи спростовано факт порушення правил користування електричною енергією [PERSON] У разі підтвердження факту порушення правил користування електричною енергією, [PERSON] відповідно до «Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживання ПКЕЕ», буде нарахований завданий збиток постачальнику електричної енерг ії. В ході телефонної розмови з [PERSON], за № [NUMBER], останній відмовився давати будь-які пояснення з приводу фактів зазначених у його зверненні. Враховуючи викладене, співробітниками Департаменту захисту економіки, Управління захисту економіки в Житомирській області зроблено висновок про відсутність в діях посадових осіб Житомирського РЕМ ПАТ ЕК «Житомиробленерго» ознаки кримінальних та адміністративних правопорушень. (а. с. 66-76). Судом встановлено, а сторонами не заперечувалося, що 02.02.2017 р. ФОП [PERSON] на адресу ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» було направлено лист, зі змісту якого, відповідач довів до відома голови правління товариства [PERSON]., що 25.01.2017 р. комісія у складі заступника начальника Житомирського РЕМ [PERSON] та начальника енергоінспекції [PERSON]. та інших осіб склала на нього акт про порушення. Разом з тим, йому було запропоновано вирішити питання «мирним шляхом», заплативши за це 2000,00 доларів США. У разі незгоди вирішити вказане питання саме мирним шляхом, його попередили, що нарахують штраф в розмірі близько 200 000,00 грн. Вказані дії (вимагання) вищезазначених осіб є неправомірними і протиправними, такими що містять ознаки складу кримінальної правопорушення. На підставі викладеного просив вжити заходів до винних осіб, і попередити його про вжиті заходи. Крім того, повідомив, що копії даних листів направлені для відповідного реагування в органи Національної поліції, СБУ та прокуратури Житомирської області. (а. с. 5) Відповідно до Конституції України, життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Як закріплено у положеннях ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як передбачено ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Недостовірною є інформація неправдива, та, що не відповідає дійсності, тобто повідомлення про факти, події, яких насправді не було. Поширенням неправдивої інформації вважається ознайомлення з нею хоча б однієї особи. Право на захист з ганебністю поширеної інформації не пов'язується. Під час судового розгляду справи, було встановлено, що 02.02.2017 р. [PERSON] через канцелярію ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» було адресовано лист голові правління що стосується позивача [PERSON] З пояснень свідка [PERSON] свідчить, що заява [PERSON] була адресована на його ім'я, як голови правління але на підприємстві є відповідний порядок документо-обігу і на кожнім етапі знаходяться відповідні люди яким вказана інформація була доступна у зв'язку з виконанням службових обов'язків. (а. с. 120, 131-132) Тобто, судом встановлено, що мало місце поширення інформації в листі, більше як одній людині, крім того зі змісту листа відповідач вказав, що дії позивача мають ознаки складу кримінального правопорушення та попросив відповідного реагування, а також вчинити певні дії - попередити відповідача про вжиті заходи. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що зміст спірних листів має оціночне судження, а тому не є предметом судового захисту. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути лише покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Таким чином, з урахуванням положень ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», розмежовано оціночні судження, правдивість яких не потребує доведення та, що вимога про доведення правдивості цих оціночних суджень порушує свободу вираження поглядів, яке гарантується ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка є частиною національного законодавства, від тверджень про факти, оскільки вони не містять ствердження про порушення позивачами законодавства чи моральних принципів. Однак, суд критично ставиться до твердження сторони відповідача, про те, що зміст оскаржуваного листа містить оціночне судження, оскільки зміст листа містить фактичні дані (сума коштів), оцінка дій, висловлювання, вказівка на те, що дії позивача мають ознаки складу кримінального правопорушення, вказівку на вчинення дій - відреагувати, тобто вжити заходів до винних осіб, а також - попередити відповідача про вжиті заходи. Крім того, оціночне судження не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, оскільки це лише висловлена думка, позиція людини, однак в листі відповідача вказівка на проведення дій, яка в свою чергу призвела до перевірки правоохоронними органами, висновок якого спростовує твердження відповідача, а також надання відповідей на листування з приводу спірних правовідносин. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання недостовірною негативну інформацію поширену в листі ФОП [PERSON] від 02.02.2017 року надісланого на адресу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено, що викладена інформація, що безпосередньо стосується позивача, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, являється негативною та недостовірною. Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимоги щодо покладання обов'язків на відповідача у місячний термін після набрання рішення суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію, шляхом направлення відповідних листів на адресу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», органів Національної поліції, Служби безпеки України та Прокуратури Житомирської області, однак судом встановлено, при цьому сторонами не заперечувалося про направлення відповідачем листів на адресу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» та Головного управління Національної поліції в Житомирській області, а тому в цій частині позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, однак що стосується листів до Служби безпеки України та Прокуратури Житомирської області, то в цій частині, позивач не довів відповідні обставини, також зі змісту листів з прокуратури Житомирської області та Служби безпеки України встановлено про відсутність у зазначений органах на розгляді звернення [PERSON], а тому позовні вимоги про спростування недостовірної інформації, шляхом направлення відповідних листів до Служби безпеки України та Прокуратури Житомирської області задоволенню не підлягають. (а.с. 36, 38) Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Зазначена правова норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв'язку та вина завдавача. Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, як мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Виходячи з положень ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Як роз'яснено у п. 3 та п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, з урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, яка оцінена позивачем у розмірі 11 752,00 грн., суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача, як особи яка порушила законні права позивача, однак при вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, враховує, що позивачем не надано належних доказів, що саме слугувало зверненням до лікаря, також враховує, що трудові відносини позивача не зазнали змін, а тому враховуючи причинний зв'язок між порушенням та моральною шкодою, суд присуджує стягнути з відповідача в рахунок відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 134, 137 ЦПК України, суд присуджує стягнути з ФОП [PERSON] користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 240,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати професійну правничу допомогу у сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial