Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 09.11.1991 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.04.2015 року рішенням Буринського районного суду. У шлюбі 26.09.2013 року у них народився син [PERSON], який в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також кошти на її утримання в сумі 800 грн. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що вже третій рік вони з відповідачем проживають окремо. У відповідача інша сімя, вона змушена була піти від нього, і зараз фактично сама утримує малолітню дитину. Відповідач іноді надає допомогу коли 200, коли 400 грн., однак це має не систематичний характер і цієї допомоги не вистачає на утриманні дитини. Просила задовольнити її позов. Відповідач, позов визнав частково, пояснивши, що він не працює, займається веденням домашнього господарства, вирощує свиней. Зазначив, що інших утриманців не має і в частині стягнення аліментів на утримання дитини жодних заперечень не має. Однак вважав, що не повинен сплачувати кошти на утримання відповідачки, оскільки вона працює. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 09.11.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.04.2015 року рішенням Буринського районного суду. 26.09.2013 року у сторін народився син [PERSON], батьком якої є відповідач, однак він проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується поясненнями сторін, рішення суду, свідоцтвом про народження дитини, довідки Чернечослобідської сільської ради, (а.с.2,5-6). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працездатний, займається веденням домашнього господарства, має задовільний стан здоровя, дві земельні ділянки, що перебувають в оренді селянського фермерського господарства «Віталія», інших утриманців не має. Також враховується і стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки, яка також працює і отримує соціальну допомогу при народженні дитини. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд, враховуючи думку сторін, вважає встановленим, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до п.2 та п.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання вона має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач займається тваринництвом та веденням домашнього господарства, має дві земельні ділянки загальною площею більше шести гектар, що перебувають в оренді селянського фермерського господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 400 грн. При цьому, суд не погоджується з твердженнями [PERSON] щодо визначенням розміру коштів на її утримання у сумі 800 грн., оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Є неприйнятними і доводи відповідача, щодо не стягнення на користь позивачки коштів на її утримання з причин її працевлаштування, оскільки вони не базуються на Законі. Таким чином,

Outcome: partial