Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила розірвати між нею та відповідачем - [PERSON] шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття та стягнути щомісячно з [PERSON] аліменти на її особисте утримання в розмірі 500 грн. до досягнення донькою трьохрічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх дев'яти місяців спільне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. На ґрунті сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів на життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, вважає що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Зазначає, що відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо її утримання, не бере участь у вихованні та не виконує жоден з тих обов'язків, які покладено на нього як на батька дитини, вона не має можливості. Також він ухиляється від її утримання, чим порушує її права. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач позовні вимоги визнав частково, просив суд постановити рішення про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн., щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечував , оскільки він не має змогі сплачувати аліменти на її утримання та надав довідку, що він перебував з 11.12.2016 року по 10.01.2017 року на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні, та на амбулаторному лікуванні з 10 січня 2017 року з діагнозом "уламковий перелом середньої треті правої променевої кістки. Стан після МОС, Перелом ребер зправаніжньодольова пневмонія. Посттравматична нейропатія правого променевого нерву з парезом пр. кісті." Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку,що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 25 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.12). Від вказаного шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки депутата Васильківської міської ради VІІ скликання Омельченко Т.Л. №56 від 19 липня 2016 року донька [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.11). Як вбачається з поданої позовної заяви, сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально внаслідок різних поглядів на життя, сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, у них відсутній спільний інтерес та бажання зберігати шлюб, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного та психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи, що дитина проживає разом із матір'ю за місцем її реєстрації, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка утримує та проживає з дитиною, так і матеріальне становище відповідача, відсутність доказів щодо перебування непрацездатних осіб на утриманні, відсутність доказів щодо стягнень за виконавчими документами не, офіційно не працевлаштований, враховуючи його стан здоров'я, його згоду на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1000 грн, щомісячно з дня звернення позивача до суду з позовом і до досятгнення дитиною повноліття Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебували у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84, та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 та ч. 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надвати матеріально допомогу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем в судовому засіданні не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, при цьому відповідачем повідомлену суду що він не працює та надано довідку щодо перебування його на амбулаторному лікуванні з 23 січня 2017 року та зазначено що орієнтовний термін лікування 3-4 місяці а тому дана вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при поданні позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору а тому тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн 20 коп за вимогу про розірвання шлюбу З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial