Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2016 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.02.2016 року. На даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2016 роком, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, лікування, харчування. Дитина отримує додаткове навчання з предметів поза шкільної програми, потребує оздоровлення в літній період. Покупки одягу, взуття та супутніх шкільних аксесуарів на новий навчальний рік, що потребує значних матеріальних витрат. У зв`язку з чим просить збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2016 року, з розміру 1000 гривень на розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду. Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України відкрито спрощене позовне провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17, 18). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він усвідомлює свій обов`язок щодо утримання сина, має можливість офіційно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. та не офіційно, додатково, може надавати фінансову допомогу в розмірі 1 000 гривень. Крім того, вказав, що він на праві власності не має ніякого нерухомого майна, транспортного засобу. За перший квартал 2019 року ним було отримано дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 16 000 грн., з яких утримано податку в сумі 2 880, 00 грн., дохід в місяць становить, в середньому, 4 373, 33 грн.; за другий квартал 2019 року ним було отримано дохід в сумі 15 000 гривень, з яких утримано податку в розмірі 2 700, 00 грн., дохід в місяць, в середньому, становив 4 100, 00 грн. Отже, він не має фінансової можливості щодо сплати аліментів щомісячно в розмірі 3 000 гривень. Заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.02.2016 року (а.с. 6,7). Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є зміна матеріального стану, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на збільшення розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму на неповнолітніх дітей відповідного віку. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік» за пoданням Міністерства фінансів. Так, статтею 7 Закону встановлено такі прожиткові мінімуми: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, підлягає збільшенню визначений розмір аліментів стягуваних з відповідача в розмірі 1 000 гривень на розмір грошової суми 2 500 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України та Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» суд вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial