Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2017 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 вересня 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Євпаторійського міського суду від 16 березня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Подружні відносини між ними припинилися з 2009 року, з того часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Їхній син [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні, в орендованій квартирі, яку оплачує позивач. Відповідач не в повному обсязі виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач змушена звернутись до суду, оскільки домовленості щодо матеріального забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Крім того позивач зазначає, що вже зверталася до Броварського міськрайонного суду із судовим наказом про стягнення аліментів з відповідача, проте їй було відмовлено у його видачі з підстав передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України, тому позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача з моменту пред'явлення заяви про видачу судового наказу, тобто із 13 грудня 2017 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному сайті судової влади, повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції, Автономної Республіки Крим, актовий запис № 687, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] Згідно із рішенням Євпаторійського міського суду АРК від 16 березня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, України, актовий запис № 1161 - [INFO] народився [PERSON], його батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття оскільки позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів, щодо наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж передбачено законом. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial