Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON]., яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом 17.12.2019 року, в якому просить суд: стягнути з ТОВ «Метінвест-Криворізький-ремонтно-механічний завод» на його користь 146 055 грн. без відрахування з цієї суми податків з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду у зв`язку із втратою здоров`я на виробництві; стягнути з ТОВ «Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод» на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3900 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві ТОВ «Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод» 2 роки 8 місяців у період із 27.12.2016 року по серпень 2018 року на посаді електрозварника. Професійне захворювання [PERSON] було встановлено на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №349/4.6-9 від 06.05.2019 року. За фактом професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 13.08.2019 року в кому зазначено, що працюючи на підприємстві відповідача позивач внаслідок недосконалості технологічного процесу та механізмів підпадав під вплив підвищених параметрів виробничого шуму, пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зон та концентрації заліза. Умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відноситься до 3 класу 2 шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за вмістом шкідливих хімічних речовин до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за показниками мікроклімату до 3 класу 4 ступеню шкідливості, напруженістю праці - до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умов праці - 3 клас 4 ступеню шкідливості. Пил фіброгенної дії 17,4 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, що в 4,35 разів перевищує норму. Концентрація заліза - 10,36 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3. Шум еквіваленти рівень звуку в дБ - 103 при ГДР до 80. Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у нього захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування професійного захворювання. Та зазначили в Акті розслідування професійного захворювання. Оскільки позивач втратив здоров`я та працездатність з вини відповідача, то саме відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду. Згідно з висновку МСЕК від 29.10.2019 року серії 12 ААА №054987 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 30 % первинно з переоглядом у 2020 році. За рекомендаціями МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Таким чином внаслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них погіршується стан і взагалі не може вести нормальне життя. Змінився його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Працювати позивач на попередній роботі не може, навіть допомагати своїй родині він не може, оскільки він відчуває задишку навіть при помірному фізичному навантаженні, сухий, приступопобідний кашель, загальну слабкість, зниження слуху на обидва вуха, шум в голові. Він був годувальником своєї сім`ї , тепер за станом здоров`я не може повноцінно забезпечувати сім`ю, усі державні компенсації ідуть на лікування та придбання ліків. При захворюванні позивача повне одужування неможливо і перспектива в майбутньому переносити біль, постійно лікуватись, що спричиняє моральні страждання. Отже наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю. Хоча більше ніколи не вдасться наблизити свій стан здоров`я до норми, але полегшити страждання можливо та свої моральні страждання він оцінює в 146 055 грн. (4173 грн. *35 ). Розраховуючи розмір шкоди позивач виходив з того, що оцінка моральної шкоди є річ глибоко суб`єктивна та позивач сам визначає, яка сума буде достатньою компенсувати шкоду за всі страждання , нанесені позивачу відповідачем порушенням його права на безпечні умови праці. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами представник ТОВ «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод» 12.02.2020 року подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , та вказав, що при прийнятті позивача на роботу відповідачем було видано наказ, в якому зокрема було зазначено, що він буде працювати у шкідливих умовах (марганець, пил, шум, вібрація) за що у подальшому працівник буде отримувати у якості компенсації за шкідливі умови праці, додаткову відпустку, молоко, спеціальне харчування та інше. З даним наказом позивач був ознайомлений. Крім того робота в таких та шкідливих умовах праці, зокрема за професією електрозварника відноситься до Списку №1 виробництва, робіт професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому законодавець визначає право на пільгове забезпечення при наявності на 10 років (для чоловіків) за зазначеними професіями. Так, позивач набувши необхідний пільговий стаж роботи продовжував працювати за професією в тяжких та шкідливих умов праці близько 13 років 11 місяців, чим самостійно на свій розсуд визначив умови своєї роботи та своєї роботи та своє ставлення до стану свого здоров`я. Фактична наявність шкідливих факторів на робочому місці позивача в ТОВ «МЕТІНВЕСТ - КРМЗ» існувала не з вини підприємства, а з об`єктивних причин , а саме у зв`язку з недосконалістю технологій, що застосовуються в металургійній промисловості, в тому числі при виробництві (відливанні ) металу. Таким чином позивач усвідомлюючи наявність шкідливих умов праці, на свій власний розсуд прийняв дані умови та продовжував працювати не турбуючись про власне здоров`я та самопочуття. Відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON] позивач з 1995 року працював електрозварником в шкідливих умовах праці на інших підприємствах, в ТОВ «МЕТІНВЕСТ - КРМЗ» працював лише 10 місяців , систематично перебував на амбулаторному або/та стаціонарному лікуванні з діагнозами пневмонія, ХОЗЛ загострення, що свідчить про виникнення хронічного захворювання, що на виникнення хронічного захворювання у позивача вплинули інші чинники задовго до роботи на підприємстві відповідача. Що у свою чергу підтверджує, що на виникнення хронічного захворювання у позивача вплинули інші чинники зокрема робота в шкідливих умовах праці на інших підприємствах КСУ «Дніпрококсохімремонт», КДГМК «Криворіжсталь», ЗАТ «Криворіжаглобуд», ПРАТ «ЕЛЕТРОЗАВОД» тощо. Також, встановлення позивачу 30% втрати професійної працездатності свідчить про те, що позивач може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт або із зменшенням обсягу виконуваної роботи. Крім того, у позовній заяві позивач не надає жодних аргументованих обґрунтувань розрахунку своїх позовних вимог. Позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що характер та обсяг заподіяних йому моральних страждань, а також характер вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках є настільки суттєвими, що потребують відшкодування в розмірі 146055 грн. Загальний стаж на підприємстві відповідача 2 роки 8 місяців із загального стажу по даній професії 13 років 11 місяців. Визначена втрата працездатності не є безстроковою. Також вважає, що не доведений розмір витрат на правничу допомогу. Відповідь на відзив позивач не надав. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, інші процесуальні дії не вчинялись. Ухвалою суду від 23.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 21.04.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Позивач та його представник [PERSON] не з`явились, однак остання подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримавши пред`явлені вимоги та наполягаючи на їх задоволенні. Представник відповідача правом на участь в судовому засіданні не скористалась, у попередніх судових засіданнях заперечувала щодо задоволення позовних вимог та пяоснила, що позивач працював фактично на підприємстві відповідача лише 8 місяців, інший час пребував на лікарняних. Акт розслідування професійного захворювання підприємством не оскаржувався. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» в шкідливих умовах 32 місяць (з грудня 2016 року по серпень 2019 року): з 27.12.2016 року прийнятий електрозварником ручного зварювання зайнятим електрозварюванням виробів з підігрівом четвертого розряду термобрубувальної дільниці сталефасомеварного цеху в порядку переведення з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», 23.01.2017 року встановлено п`ятий розряд електрозварника ручного зварювання, у серпні 2019 звільнений за власним бажанням. Крім того, позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві Криворізьке спеціалізоване управління підприємства «Дніпрококсохімремонт» 6 місяців (з червня 1995 року по грудень 1995 року), КДГМК «Криворіжсталь» - 15 місяців ( з грудня 1996 року по березень 1998 року), ПП «Укрпромсервіс» - 7 місяців ( з вересня 2005 року по березень 2006 року), ТОВ «МК-МОНТАЖ» 23 місяці (з вересня 2009 року по 17.08.2011 року), ПАТ «Електрозавод» - місяці 13 місяців ( з вересня 2011 року по жовтень 2012 року), ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» 49 місяців ( листопад 2012 року по грудень 2016 року). Вказані обставини встановлено на підставі записів в трудовій книжці позивача (а.с.12-14). Згідно з актом розслідування професійного захворювання від 13.08.2019 року (а.с.4), [PERSON] працював в наступних шкідливих умовах праці: пил фіброгенної дії - 17.4 мг/м3, при ГДК 4,0 мг/м3, що перевищує нормативний показник в 4,35 рази згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны»; концентрація заліза - 10,36 мг/м3, при ГДК 6,0 мг/м3, що перевищує ГДК в 1,73 рази згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требование к воздуху рабочей зоны»; еквівалентний рівень шуму 103 дБ при ГДР 80дБ, що перевищує допустимий рівень на 23дБ згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвку та інфразвуку». За час роботи в ТОВ «МЕТІнвест-КРМЗ» отримав хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені (пило токсичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії, група В. J68.4 Легенева недостатність першого-другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) Н90.3. захворювання з діагнозом: пиловий бронхіт І ступеню, емфізема легень І ступеню, ДН І-ІІ ступеню. Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу та механізмів. Відповідно до довідки та виписки з акту МСЕК (а.с.8,9), за результатами первинного огляду 29.10.2019 року [PERSON] встановлено втрату працездатності на 30% за професійним захворюванням з жовтня 2019 року по 01 листопада 2020 року. Дата переогляду 01.10.2020 року, група інвалідності невстановлена. Визначаючи характер спору, суд виходить з обставин завдання шкоди здоров`ю [PERSON] під час роботи в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» в шкідливих умовах праці близько 32 місяців при виконанні трудових обов`язків, первинне встановлення стійкої втрати професійної працездатності у 2019 році висновком МСЕК, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, тому до правовідносин сторін мають застосовуватися ст.ст.153, 237-1 КЗпП України та положення Цивільного Кодексу України. Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці регламентовано ч.4 ст.43 Конституції України. У силу вимог ч.ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», яку кореспондує ст.153 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.4.1 рішення Конституційного Суду України № 1-9/2004 від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я [PERSON] і отримання ним професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, а відтак дають можливість суду зробити висновок про спричинення позивачу моральної шкоди. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди саме ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ», оскільки відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК у зв`язку з роботою в шкідливих умовах, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Посилання відповідача на відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні, оскільки до юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України) Суд приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що позивач працював також на інших підприємствах зі шкідливими умовами праці та під час роботи перебував на ілкарняних, однак найбільше наражався на дію пилу, заліза, шуму за зміну з перевищенням встановлених норм на підприємстві відповідача, що зокрема встановлено Актом розслідування причин хронічного професійного отруєння (а.с. 9) та хронічне захворювання вперше було встановлено 13.08.2019 року, саме під час перебування у трудових відносинах на посаді електрозварника на підприємстві ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» зі встановленням втрати працездатності на 30%. Виходячи з цих обставин, враховуючи роз`яснення, викладені в п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також з урахуванням конституційної значущості здоров`я як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою та враховуючи характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 30%, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та взагалі неможливість його відновлення та тривалість роботи на підприємстві відповідача, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з ТОВ «МЕТНВЕСТ-КРМЗ» на його користь моральну шкоду в розмірі 30 100 грн. Суд вважає за необхідне окремо зауважити, що в розумінні п.п.164.2.14 «а» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, розмір моральної шкоди в сумі 30 100 грн., стягнутої з відповідача на користь позивача, підлягає виплаті без оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим вважає за необхідне судовий збір в розмірі 768,40 грн. стягнути з відповідача в дохід держави. Крім того, згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи позивачем були здійснені витрати на правничу допомогу в розмірі 3900 грн. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, співмірність наданих послуг представником та значимість цієї справи для позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, які документально підтверджені: прибутковим касовим ордером від 30.08.2019 року, розрахунком судових витрат від 28.11.2019, актом приймання правової допомоги від 28.11.2019 року ( а.с. 25-27) у розмірі 3900 грн.(три тисячі дев`ятсот) грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial