Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У квітні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом де вказує, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно у виді 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] та 3/8 часток квартири за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, однак своїм листом нотаріус роз`яснив їй про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують спорідненість зі спадкодавцем. Оскільки вони з [PERSON] є троюрідними сестрами, з листопада 2007 року по день смерті сестри мешкали разом, просила встановити факт родинних відносин між ними, факт проживання однією родиною та визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач, вказані в ухвалі суду недоліки усунув у повному обсязі. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 04 травня 2017 року позов було прийнято до провадження суду і справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 31 серпня 2018 року від [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов де вона просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] , який був її чоловіком та помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2019 року позов [PERSON] , було залишено без розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, підтримала позицію, висловлену в позові та в судових засіданнях, які відбулись раніш, позов підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Проти прийняття по справі заочного рішення не заперечувала. Відповіач та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Представник Височанської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та постановити рішення у відповідності з діючим законодавством. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Заслухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факти, які можуть бути встановлені у судовому порядку визначені ч.1 ст.315 ЦПК України. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з вимогами ст.ст.12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] (том 1, а.с.5). Згідно з актом, складеним депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Авраменком Є.О. 26 березня 2014 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, в будинку не мешкала через те, що він не був придатний до проживання. Постійно мешкала разом з [PERSON] , в місті Харкові (том 1, а.с.9). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 жовтня 2004 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-1485, [PERSON] на праві власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] (том 1, а.с.22-26). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №86358048 від 04.05.2017 року [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області 22 лютого 2001 року за реєстровим №51, належала 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с.31-33). Як пояснили у судовому засіданні 19 вересня 2018 року свідки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] вони знали тривалий час. [PERSON] з 2007 року до дня смерті мешкала разом з [PERSON] в місті Харкові. Також з їх слів вони знають, що [PERSON] і [PERSON] були сестрами. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] і встановлення факту їх спільного проживання на час смерті [PERSON] . Що стосується вимог позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , то суд зазначає наступне. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, статей 1296 - 1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав звернулися [PERSON] - позивач по справі та [PERSON] . Але листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1445/02-14 від 25.04.2017 року їм було роз`яснено, що для вирішення питання щодо можливості оформлення ними спадкових прав на нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , їм слід звернутися до суду з питання встановлення родинних відносин зі спадкоємцем (том 1, а.с.20). Статтею 185 ЦПК України (в редакції, яка чинна на час розгляду справи) встановлено необхідність досудового врегулювання деяких спорів, від чого ставиться в залежність прийняття чи неприйняття позову до судового розгляду. Діючим законодавством, яке регулює спадкові правовідносини, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 49 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Тобто лист Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1445/02-14 від 25.04.2017 року не може бути прийнятий судом, як належний доказ вжиття позивачем заходів щодо досудового врегулювання спору щодо оформлення своїх спадкових прав. Крім того, суд зазначає, що після набрання рішенням суду про встановлення родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, позивачем не втрачена можливість оформлення своїх спадкових прав в органах нотаріату. За таких обставин позов [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial