Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, в якому просить встановити факт родинних відносин з [PERSON] та визнати право власності на земельні ділянки площею 7,75 га та 0,611 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] До участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, залучений [PERSON] Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], а [INFO] рідна сестра матері та тітка позивача - [PERSON]. Після смерті тітки відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки площею 7,75 га та 0,611 га в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею п'ятої черги за законом за ст.1265 ЦК України та за правом представлення в порядку ч.3 ст.1266 ЦК України після смерті тітки [PERSON] А тому має право на визнання права власності на земельні ділянки, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку. Перешкодою у нотаріальному оформленні спадкових прав позивач зазначила усну відмову нотаріуса у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті тітки через недоведеність родинних стосунків з померлою. Враховуючи зазначене, позивач просить встановити факт родинних стосунків між нею та її померлою тіткою [PERSON] і визнати за позивачем право власності на земельні ділянки розміром 7,75 га та 0,611 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судовому засідання позивач [PERSON] особистої участі не приймала, її представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити його. При цьому представник [PERSON] суду пояснив, що родинні стосунки [PERSON] з [PERSON], а саме, що позивач є племінницею померлої, підтверджені виписками з погосподарських книг. [PERSON] та [PERSON] є рідними братом і сестрою, а тому відповідно і племінниками [PERSON] Встановлення факту родинних стосунків необхідне позивачеві для оформлення спадщини після смерті [PERSON] Посилаючись на те, що спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняв, на думку представника [PERSON], наявні усі підстави для визнання права власності за позивачем, як єдиною спадкоємицею. В частині обґрунтування підстав для визнання права власності на земельні ділянки у судовому порядку позивач посилався на те, що позовна вимога про визнання права власності на земельні ділянки є похідною вимогою: при доведенні родинних стосунків підлягає, на його думку, задоволенню підлягає і вимога про визнання права власності. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що факт родинних стосунків підтверджений, зокрема, визнанням третьою особою [PERSON] того факту, що [PERSON] є його рідною тіткою, тобто рідною сестрою його померлого батька [PERSON], який у свою чергу є рідним племінником померлої [PERSON] На ту обставину, що батько [PERSON] - [PERSON] є племінником [PERSON] третя особа [PERSON] неодноразово посилався у письмових заявах до суду, що, на думку представника [PERSON], свідчить про доведення наявності родинних стосунків між племінницею та тіткою. Маринівський сільський голова Бройченко В.М. у попередньому судовому засіданні позов не визнав, у письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, просив справу розглядати без участі представника. Представник Маринівської сільської ради [PERSON] у судовому засіданні, посилаючись на записи у погосподарських книгах Маринівської сільської ради, підтвердила, що дійсно [PERSON] є племінницею померлої [PERSON] Визнання позову в частині визнання права власності за позивачем на земельні ділянки представник [PERSON] пояснила тим, що позовна вимога підлягає задоволенню через те, що позивач є спадкоємицею [PERSON] При вирішенні даної позовної вимоги поклалася на розсуд суду. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов не визнав. У письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника відділу, зазначивши про відсутність підстав для задоволення позову. Третя особа [PERSON] особистої участі у розгляді справи не приймав. Його представник [PERSON] позов не визнала у повному обсязі, заперечувала проти його задоволення. Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги позивача в частині встановлення факту родинних стосунків, [PERSON] посилалася на документальну недоведеність наявності таких стосунків між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги про визнання права власності за позивачем на земельні ділянки, що належали [PERSON], представник [PERSON] посилалася на необґрунтованість таких вимог. Оскільки, на її думку, позивач не надала суду докази, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] Крім цього, задоволення позову в частині визнання права власності є неможливим, так як на час розгляду справи наявне рішення Доманівського районного суду у справі №475/196/16-ц, яке набрало законної сили. Цим рішенням за третьою особою [PERSON] визнане право власності на земельні ділянки, успадковані після смерті [PERSON] розмірами 7,57 га та 0,611 га, на які претендує у даній справі позивач [PERSON] Наразі право власності на спірні земельні ділянки зареєстроване за третьою особою [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому не може бути визнане за [PERSON] Крім цього, представник [PERSON] надала письмове клопотання про відмову в задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині встановлення факту родинних стосунків та відмові у задоволенні позовних вимог про визнання права власності з наступних підстав. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами книги 6 ЦК України, Земельного кодексу України, іншими нормативними актами. Відповідно до вимог абзацу першого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Виходячи з зазначеної норми та враховуючи залишення без розгляду ухвалою Доманівського районного суду від 16.03.2016 р. на підставі ч.6 ст.235 ЦПК України заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, встановлення вказаного факту підлягає розглядові за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с.Маринівка Доманівського району померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її смерть. Таким чином, в силу ст.ст.1220, 1221 ЦК України [INFO] у с.Маринівка відкрилася спадщина після її смерті. [PERSON] була власницею земельних ділянок розміром 7,57 га та 0,611 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маринівської сільської ради Доманівського району, про що свідчать копії державних актів: серія [NUMBER]; серія [NUMBER] відповідно. На підтвердження родинних стосунків за клопотанням представника [PERSON] допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], мешканці с.Маринівка Доманівського району, які підтвердили той факт, що померла [PERSON] була рідною тіткою [PERSON] по матері. Стверджуючи про наявність родинних стосунків між зазначеними особами, свідки посилалися на свою обізнаність про їх родинні відносини через тривалість проживання свідків в с.Маринівка. Крім цього, свідок [PERSON] суду пояснив, що будинки померлої [PERSON] та її рідної сестри [PERSON] були сусідніми між собою та є сусідніми через город з його будинком. Покійна [PERSON], мати позивача [PERSON] та її померлого брата [PERSON], зі своїм чоловіком були його хрещеними батьками. Як похресник, він неодноразово був у будинку матері [PERSON] - [PERSON], а тому точно знає, що її рідною сестрою була [PERSON] На підтвердження факту родинних стосунків позивачем надані письмові докази, достовірність яких не заперечувала представник третьої особи [PERSON], а саме: - копія довідки Маринівської сільської ради за №1723 від 08.12.2015 р., з якої вбачається, що разом з [PERSON] до дня її смерті 13.05.1979 р. проживали її дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON] і [PERSON]; - копія виписки з тому 1 погосподарської книги за 1947-1949 роки колгоспу "Прогрес", завіреної Маринівською сільської радою, з якої вбачається, що разом з головою господарства [PERSON] проживали її доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за [NUMBER] від 25.09.2015 р. встановлено, що [PERSON], [INFO], 11 серпня 1951 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв'язку з чим змінила прізвище на [PERSON]. З копій відповідей Державного архіву Миколаївської області [PERSON] за №Т-1511/01.1-20 від 02.10.2015 р. та №Я-583/01.-21 від 06.10.2015 р. вбачається неможливість підтвердження фактів: реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] та народження [PERSON] через відсутність документів. Аналізуючи пояснення свідків та зазначені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем надані достатні докази на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. З копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] судом встановлено, що позивач [PERSON] після укладення шлюбу 24.09.1977 р. змінила дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Позивач [PERSON] та батько третьої особи [PERSON] - [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON], тобто рідними братом і сестрою, що підтверджене копіями свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на те, що з вищезазначених доказів суд дійшов висновку про доведеність того факту, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, то діти однієї з сестер є рідними племінниками іншої сестри. За такого [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON], рідні брат і сестра між собою, є рідними племінниками [PERSON] по матері [PERSON] Таким чином заперечення представника [PERSON] в частині задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин через його документальне непідтвердження не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищезазначеними доказами. Крім того її заперечення суперечать наданим нею же до заяви про залучення [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, що надійшла до суду 09.08.2016 р. за вх.№1368, письмовим доказам. Так, у самій вказаній заяві представник стверджує, що [PERSON] є тіткою [PERSON]; з копії заповіту, складеного [PERSON] 26.12.2000 р., вбачається, що остання заповіла майно своєму племіннику [PERSON]; у копії акта про спільне проживання від 28.04.2016 р. наявний запис про те, що [PERSON] є тіткою [PERSON]; про родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] зазначено і в заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадщини, позовній заяві. Таким чином, заперечення представника третьої особи [PERSON] проти встановлення факту родинних стосунків між позивачем та її померлою тіткою [PERSON] є необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами з урахуванням того, що при неодноразовому зверненні з заявами до суду представником третьої особи стверджувалося, що померлий [PERSON] є племінником [PERSON], а родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] підтверджені документально у ході судового розгляду. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивач надала достатньо доказів того, що померла [PERSON] була її рідною тіткою, підстав ставити під сумнів їх достовірність немає, а тому позовна вимога в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем на земельні ділянки після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно ч.1 та ч.2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Позивач [PERSON] довела факт родинних стосунків з померлою [PERSON] У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємицею після смерті тітки [PERSON] При цьому посилається як на підстави спадкування на положення ч.1 ст.1265 ЦК України та ч.3 ст.1266 ЦК України. З урахуванням наданих нею доказів підтвердженим можна вважати віднесення [PERSON] до п'ятої черги спадкоємців (ч.1 ст.1265 ЦК України), оскільки доказів того, що її мати померла раніше своєї сестри позивач не надала. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що передбачене ч.1 ст.1268 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу у шестимісячний строк, що починається з часу відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини, про що зазначено у ч.1 ст.1269 ЦК України (в редакції, чинній на період часу відкриття спадщини та строку для її прийняття) та ч.1 ст.1270 того ж Кодексу. Жодного доказу на підтвердження прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] ні вона, ні її представники суду не надали. Посилання представника [PERSON] про те, що встановлення факту родинних стосунків свідчить про прийняття [PERSON] спадщини, суд розцінює як його власну думку, яка не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Оскільки доказів прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач [PERSON] не надала, то претендувати на спадщину вона не вправі. Також позивачем не надані докази (відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії чи ін.) на підтвердження наявності підстав для визнання за нею права власності на земельні ділянки саме в судовому порядку. Крім цього, у ході судового розгляду встановлено, що рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.09.2016 р. у справі №475/196/16-ц за [PERSON] визнане право власності на земельні ділянки, на які у цій справі претендує позивач. Вказане рішення, копія якого є у матеріалах справи, набрало чинності. Право власності на земельні ділянки наразі зареєстроване за [PERSON], що підтверджене інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав. Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У ході судового розгляду [PERSON] залучений до участі у справі в якості третьої особи, оскільки представник позивача [PERSON] заперечив проти залучення [PERSON] до участі у справі в якості відповідача. Саме [PERSON], як претендент на спірне спадкове майно на момент його залучення до участі у справі та власник успадкованого майна на час розгляду справи, є належним відповідачем за вимогою про визнання права власності. Зважаючи на те, що представник [PERSON] заперечив проти залучення [PERSON] в якості відповідача, а суд за власною ініціативою не вправі залучати відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню через пред'явлення їх неналежному відповідачеві. Заява представника третьої особи [PERSON] [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст.26 ЦПК України визначений склад осіб у справах позовного провадження, якими є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що звернення до суду з заявою про застосування спливу позовної давності є виключним правом відповідача, третя особа таким правом не наділена.

Outcome: partial