Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн в місяць на кожну дитину з часу подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь вартість послуг адвоката за підготовку позовної заяви до суду та за ведення справи в суді згідно з розрахунком та квитанцією до прибуткового касового ордера. Свої вимоги мотивує тим, що вонауклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 109. У шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вона проживає разом з дітьми у с. Велика Тур`я Долинського району, а відповідач - у м. Долина. Сімейне життя між ними не склалося по причині нерозуміння [PERSON] своїх сімейних та батьківських обов`язків. Відповідач працює на приватних роботах та отримує значні кошти, але на утримання її, як дружини, та дітей коштів не дає зовсім та у добровільному порядку відмовляється надавати їх, і тим самим ставить їх у важке матеріальне становище, оскільки вона, перебуваючи у декреті по народженню 2-х дітей, не працює. Більше того, 2 місяці тому він покинув її з дітьми та повернувся на проживання до мами за адресою місця своєї реєстрації. Нею та дітьми не цікавиться, не дзвонить та не навідується у с. Велика Тур`я. Відповідач фізично здоровий, матеріальних обтяжень не має, добре заробляє. Їх діти також здорові. Вважає, що з врахуванням віку їх дітей, високого заробітку відповідача, а також того, що вона не працює і практично не має коштів на утримання дітей, відповідач повинен сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі по 2000 грн в місяць на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засіданняповторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, хоча був повідомлений про розгляд справи шляхом направлення повідомлення за місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення (41), а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади України (а.с.23). Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: Ухвалою суду від 22.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 10 листопада 2020 року від представника позивачки надійшла письмова заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надавав, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 10.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 03 грудня 2020 року від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він перебуває на самоізоляції 14 днів, яка судом задоволена. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про розгляду справи, в судове засідання неодноразово не з`являвся, відзиву на позов не подавав, позивачка через свого представника не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали від 28.12.2020 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 28 липня 2018 року, який зареєстрований Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.07.2018 Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.4). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.09.2018 Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.01.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у сторін за час шлюбу народилися дочки відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис №277, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №5 (а.с.5, 6), які відповідно до довідки №1346 від 15.10.2020 Великотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] у с. Велика Тур`я (а.с.7). Відповідач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає у м. Долина, про що свідчить адресна довідка Долинської міської ради №14/05-28/2478 від 19.11.2020 (а.с. 31). Як вбачається із заяви останнього та світлокопії його паспорта для виїзду за кордон [NUMBER] , [PERSON] здійснює короткострокові виїзди за межі України (а.с. 33,34) Згідно з даними довідок № 18 та №19 від 13.10.2020 Амбулаторії загальної сруктури сімейної медицини с. Велика Тур`я КНП "Первинної медичної допомоги", [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , здорові і на амбулаторному диспансерному обліку не знаходяться, інфекційними хворобами не хворіли (а.с.8, 9). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітніх дітей. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітні дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з нею. Діти ще не досягли трьохрічного віку, тому вона позбавлена можливості працювати, оскільки здійснює догляд за останніми. Вона просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей та вказує щомісячну суму аліментів, яку вважає слід стягнути з відповідача - 2000 грн щомісячно на кожну дитину, однак не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі, зважаючи, що останній повинен сплачувати також аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №36 від 15.10.2020 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Дуткевичем М.В., договір №27 про надання правової допомоги від15.10.2020, розрахунок (акт) вартості послуг по вказаному договору, що включає в себе 500 грн - консультація адвоката (40хв); 1000 грн - вивчення документів, підготовка та складання позовної заяви (120 хв), 1500 грн - представництво інтересів в суді (а.с.10-13). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, то з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 2250 грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу (3000 х 3000 / 4000 = 2250). Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 840,80 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial