Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виселення з будинку [ADDRESS], який є предметом договору іпотеки №DNРVGK00000041 від 09.08.2006 року. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 09.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNРVGK00000041, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 85000,00 доларів США строком до 09.08.2021 року для купівлі нерухомого майна. Для забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 09.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №DNРVGK00000041, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 7577. Згідно з умовами зазначеного договору в іпотеку було передане нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON], порушуючи виконання умов кредитного договору в односторонньому порядку, всупереч ст.526, 530, 629 ЦК України, припинила сплачувати відсотки та погашати тіло кредиту, у зв'язку з чим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2013 року в рахунок погашення заборгованості у сумі 199602,49 доларів США. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS], у позовних вимогах про виселення позивачу було відмовлено через ненадання доказів про відмову відповідача самовільно звільнити житлове приміщення. 03.07.2014 року позивачем на адресу відповідачки була надіслана вимога про добровільне звільнення житлового будинку [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, однак на момент звернення до суду ця вимога не виконана, тому позивач просив суд виселити [PERSON] та інших зареєстрованих осіб з домоволодіння [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Перед судовим засіданням надала суду заперечення, в яких посилалась на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року та просила у позові відмовити. Заяви про слухання справи у її відсутність відповідачка до суду не надавала, тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNРVGK00000041, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 85000,00 доларів США строком до 09.08.2021 року для купівлі нерухомого майна. Для забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 09.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №DNРVGK00000041, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 7577. Згідно з умовами зазначеного договору в іпотеку було передане нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON], порушуючи виконання умов кредитного договору в односторонньому порядку, всупереч ст.526, 530, 629 ЦК України, припинила сплачувати відсотки та погашати тіло кредиту, у зв'язку з чим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2013 року в рахунок погашення заборгованості у сумі 199602,49 доларів США. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS], у позовних вимогах про виселення позивачу було відмовлено через ненадання доказів про відмову відповідача самовільно звільнити житлове приміщення. Згідно зі ст. 109 ЖК України та ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сім'ї. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлові приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". 03.07.2014 року позивачем на адресу відповідачки була надіслана вимога про добровільне звільнення житлового будинку [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, однак на момент звернення до суду ця вимога не виконана. В матеріалах цивільної справи міститься довідка адресо-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, з якої вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Враховуюче встановлені обставини справи, суд вважає виселити [PERSON] з домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з цим суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6 грн. В частині вимог стосовно виселення інших осіб, які проживають у спірному домоволодінні [ADDRESS], суд вважає відмовити, так як позивачем інші особи не зазначені відповідачами та судом до участі у справі не залучались. Також суд вважає, що у запереченнях відповідачки відсутні законні та достатні підстави для відмови у позовних вимогах, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на який посилається відповідачка, набрав чинності 07.06.2014 року, тоді як звернуто стягнення на домоволодіння [ADDRESS] було рішенням суду від 10.10.2013 року.

Outcome: partial