Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач 19.11.2014 року звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07 березня 2003 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. На теперішній час у зв?язку з погіршенням шлюбних відносин добровільно матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей відповідач їй не надає. Відповідач працює на Придніпровській залізниці, має стабільний щомісячний заробіток більше 3000 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO] до повноліття до [INFO] року, а з вказаної дати на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття до [INFO] року. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку відкритого судового засідання відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження серія [NUMBER], актовий запис №228 від 24.09.2003 року та [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження серія [NUMBER], актовий запис про народження №34 від 30.01.2008 року. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З довідки, що на а.с.2 матеріалів справи виданої квартальним комітетом №26 м. Синельникове, вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] спільно з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Згідно ч.2,3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.ст. 182, 183 СК України, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, однак суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, оскільки позивач у повній мірі не обґрунтувала чому саме вона просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини. Позивач не зазначила якими доводами вона керувалася та на які докази посилається. Суду не зрозуміло, який стан здоров?я мають малолітні діти, чи потребують вони додаткових матеріальних витрат на лікування. Крім того вимоги позивача викладені в резолютивній частині, щодо періоду до якого мають бути стягнуті аліменти та розміру частки від доходу відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки діючим законодавством не встановлено інше стягнення аліментів за судовим рішенням на утримання двох та більше дітей, окрім того, що передбачено ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, тобто до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial