Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Захист-З-Нами» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 19 лютого 2019 року близько 15-00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по а/ш Одеса-Чорноморськ, по території СК "Таїр" Овідіопольського району Одеської області, в порушення вимог п. 10.1 ПДР здійснив поворот ліворуч з крайньої правої смуги дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в крайній лівій смузі дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року у справі №509/856/19, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачу завдано матеріальної шкоди на загальну суму 322456,74 грн. Оскільки страховою компанією позивачу відшкодовано 58041 грн. 92 коп., невідшкодований залишок завданої шкоди становить 264414,82 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 264414,82 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 3966,22 грн. на відшкодування понесених судових витрат. Ухвалою судді від 15 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Проте, після відкриття провадження у справі матеріали позову з копією ухвали про відкриття провадження, які направлялися судом відповідачу, останнім одержані не були. Направлена на його ім`я кореспонденція повернулася до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата. Відповідно, відповідачем не надано відзиву на позов. З наявних у справі матеріалів не представилося можливим встановити всі обставини у справі, оскільки посилання позивача на те, що страховою компанією йому частково відшкодовано завдану шкоду, не було підтверджено наявними доказами. Тому у зв`язку з необхідністю встановлення характеру правовідносин, що виникли між сторонами, обсягу їх прав та обов`язків, з метою встановлення всіх обставин у справі ухвалою від 02 жовтня 2019 року суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року витребувано докази, а саме: у ПРАТ «УАСК АСКА» витребувано копію страхової справи (матеріалів) щодо виплати страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАХИСТ-З-НАМИ» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 19 лютого 2019 року за участю автомобіля Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб, поліс №АМ4702762 ). У Державної податкової інспекції у м.Полтаві витребувано інформацію про джерела одержання доходів [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року за клопотанням представника позивача проведення судового засідання у даній в справі забезпечено у режимі відеоконференції з Київським районним судом м.Одеси. Інших клопотань або заяв учасники справи суду не подавали. В судовому засіданні представник позивача Сон К.Е. , участь якого в засіданні була забезпечена в режимі відеоконференції, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. При цьому посилався на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Захист-З-Нами» є власником автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.62-63). 19 лютого 2019 року близько 15-00 год. на території СК «Таїр» Овідіопольського району Одеської області по автошляху Одеса-Чорноморськ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу ТОВ «Захист-З-Нами», та Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року, яка набрала чинності 01 квітня 2019 року, встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] . У зв`язку з цим [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.61). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому не підлягає доказуванню той факт, що 19 лютого 2019 року дорожньо-транспортна пригода на території СК «Таїр» Овідіопольського району Одеської області по автошляху Одеса-Чорноморськ сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав технічні пошкодження, що встановлено вказаною вище постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема, передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», що підтверджується даними МТСБ щодо перевірки чинності полісу та полісом №АМ/4702762 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.68, 132). 20 лютого 2019 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи та заявою на виплату страхового відшкодування. 26 квітня 2019 року позивачем до страхової компанії подано нову редакцію заяви на виплату страхового відшкодування (а.с.134-135, 138-139). Таким чином, скориставшись своїм правом, наданим йому ст.1192 ЦК України, позивач визначив спосіб відшкодування завданої йому шкоди, а саме обрав відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до статті 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Розрахунок суми страхового відшкодування, що належало до виплати позивачу, страховою компанією здійснено на підставі звіту №0402-02-119 про оцінку колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , власник ТОВ «Захист-З-Нами», складеного 05 березня 2019 року ФОП [PERSON] , та звіту Асистуючої компанії «Укравтоекспертиза» №55/04-19 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, складеного 20 квітня 2019 року (а.с. 151-163, 165-168). З наведених звітів вбачається, що вартість автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди становила 158392,15 грн., вартість відновлювального ремонту - 335402,60 грн., вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля - 98350, 23 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту значно перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 26 лютого 2019 року визначена у розмірі 158392,15 грн. Відповідно до страхового акту ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» від 21 червня 2019 року №f-1232 розмір страхового відшкодування визначений у розмірі 58041,92 грн. наступним чином: ліміт відповідальності за полісом - 100000 грн., франшиза - 2000 грн., дійсна вартість пошкодженого ТЗ на дату ДТП - 158392,15 грн., вартість відновлювального ремонту - 335403,60 грн., зменшення суми страхового відшкодування - 98350,23 грн.; 158392,15 грн. - 98350,23 грн. - 2000 грн. = 58041,92 грн. (а.с.169). Позивач, звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, на підтвердження розміру завданого йому збитку надав копію висновку №4957 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] 24 квітня 2019 року (а.с.24-59). Згідно наведеного висновку вартість автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди становила 188802,11 грн., вартість відновлювального ремонту - 321456,74 грн., вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля - 66586,09 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту значно перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 21 лютого 2019 року визначено у розмірі 188802,11 грн. Таким чином в матеріалах справи наявні звіт №0402-02-119 про оцінку колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy від 05 березня 2019 року та висновок №4957 експертного автотоварознавчого дослідження від 24 квітня 2019 року, якими визначено матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , та у яких розмір завданого позивачу збитку значно відрізняється. Оскільки позивач звернувся 20 лютого 2019 року до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з заявою про виплату страхового відшкодування, що потягло за собою виникнення у страхової компанії обов`язку провести оцінку завданої шкоди, звіт №0402-02-119 про оцінку колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy від 05 березня 2019 року складений в межах страхової справи, при вирішенні даної справи суд бере до уваги саме вказаний звіт, за яким і здійснювалось страхове відшкодування. Відповідно до п.8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. У зв`язку з цим визначення вартості збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , на рівні вартості транспортного засобу на день дорожньо-транспортної пригоди як у звіті №0402-02-119 про оцінку колісного транспортного засобу, складеному 05 березня 2019 року ФОП [PERSON] , так і у висновку №4957 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] 24 квітня 2019 року в повній мірі відповідають вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та ст.1192 ЦК України щодо визначення розміру збитків відповідно до реальної вартості втраченого майна. У пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який за аналогією закону може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. В судовому засіданні представник позивача повідомив, що позивач не погоджується з визнанням автомобіля знищеним, тому страховою компанією на підставні наведених норм Закону сплачено страхове відшкодування у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 01 липня 2019 року страховою компанією перераховано страхове відшкодування у розмірі 58041,92 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується даними платіжного доручення №7112 від 01 липня 2019 року (а.с.170). Вказані дії суд вважає належною виплатою страхового відшкодування, оскільки саме на рахунок ФОП [PERSON] позивач просив страхову компанію виплатити страхове відшкодування (а.с.138). Зазначене виконання страховою компанією свого зобов`язання згідно полісу №АМ/4702762 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів прийнято позивачем в повному обсязі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, страховою компанією здійснено страхове відшкодування, невідшкодованою залишається лише сума франшизи, тому згідно ст.1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди [PERSON] зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі франшизи 2000 грн. На час розгляду справи дії страхової компанії, здійснене нею страхове відшкодування та його розмір позивачем не оскаржено та не є предметом розгляду у даній справі, оскільки вимоги пред`явлені лише до [PERSON] . На підставі викладеного з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Захист-З-Нами» необхідно стягнути 2000 грн. на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди. Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позову в розмірі одного відсотка від вартості позову, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 39 грн. 66 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього вимог. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2039 грн. 66 коп.

Outcome: partial