Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позивачка у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати розписку від 12 березня 2009 року договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON]; припинити право власності за [PERSON] (інн. [NUMBER]) на 15/100 частин житлового будинку №38, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Свєтлова на земельній ділянці розміром 581 кв.м., з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовані: літ. А-2 - житловий будинок житловою площею 167,4 кв.м., літ. Б-2- житловий будинок житловою площею 43,1 кв.м., літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ.Д - сарай, № 1,2- огорожі, І, ІІ мостіння; визнати за [PERSON] (інн. [NUMBER]) право власності на 15/100 частин житлового будинку № 38, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Свєтлова на земельній ділянці розміром 581 кв.м., з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовані: літ. А-2 - житловий будинок житловою площею 167,4 кв.м., літ. Б-2- житловий будинок житловою площею 43,1 кв.м., літ. В-сарай, літ. Г - гараж, літ.Д - сарай, №1,2- огорожі, І, ІІ мостіння; визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], - відмовити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивачки є визнання права власності квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно Договору дарування від 08 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], належить 23/100 житлового будинку № 38, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Свєтлова на земельній ділянці розміром 581 кв.м., з господарчими та побутовими будівлями та спорудами. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовані: літ. А-2 - житловий будинок житловою площею 167,4 кв.м., літ. Б-2- житловий будинок житловою площею 43,1 кв.м., літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ.Д - сарай, № 1,2- огорожі, І, ІІ - мостіння. 15/100 даного житлового будинку № 38, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Свєтлова належить колишньому чоловікові позивачки [PERSON] згідно договору дарування від 18 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 15 квітня 2009 року був розірваний шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис № 137. 21 березня 2014 року позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] - [PERSON] на [PERSON], про що було видане свідоцтво про зміну імені Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Серія І-КИ №012406, та складено відповідний актовий запис № 12. Так, між сторонами у грудні 2006 року була усна домовленість, що відповідач відмовляється від своєї часті 15/100 житлового будинку № 38, по вул. Свєтлова, в м. Дніпропетровську, на користь позивачки. Також відповідач пообіцяв переоформити на позивачку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідач був повинен передати у власність позивачці частину житлового будинку, за що вона сплатила йому кошти. Даний договір сторони повинні були засвідчити нотаріально до кінця 2009 року, та укласти договір купівлі-продажу квартири. Свої зобов'язання за усною домовленістю позивачка виконала в повному обсязі. Однак, відповідач, взяті на себе зобов'язання не виконав, а саме не передав позивачці у власність 15/100 житлового будинку № 38, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Свєтлова. В той же час відповідач надав позивачці розписку про отримання від неї грошей за придбаний нею у останнього 15/100 даного житлового будинку № 38, що знаходиться в м. Дніпропетровську, по вул. Свєтлова, а договір купівлі-продажу сторони так і не уклали. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 209 ЦК України визначено, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" (1490-14), на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Стаття 378 ЦК України визначає, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно зі ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивачки у частині визнання розписки від 12 березня 2009 року договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], припинення право власності за [PERSON] на 15/100 частин житлового будинку №38, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Свєтлова та визнання за нею права власності на 15/100 частин вказаного житлового будинку знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання права власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], що є підставою для відмови позивачці у задоволенні позову у цій частині. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений останньою при подачі позову судовий збір у сумі 3654 грн.

Outcome: partial