Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини за період з дати звернення до суду та до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рідним батьком дитини є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що її матеріального становища не вистачає для утримання дитини, а відповідач не надає матеріальної допомоги в обсязі, який забезпечує нормальні умови життя і розвитку дитини. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно наданої заяви, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, проте не погоджується з розміром, який просить стягнути позивач, оскільки у нього на утриманні вже знаходяться четверо неповнолітніх дітей. Проти стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а. с. 4/ . Дитина проживає разом з позивачем за адресою: м.Павлоград, вул.Пролетарська, 254 що підтверджується довідкою /а.с.2/. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина досягла чотирнадцятирічного віку, мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Відповідач є працездатним, безробітним, отримує допомогу по безробіттю; з 14 вересня 2013 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Також, до складу сім'ї відповідача входять троє неповнолітніх дітей дружини відповідача, які проживають разом з ними, сім'я має статус багатодітної. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки доходів відповідача. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог, в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial