Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої злочином, у розмірі 8000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вироком Первомайського міськрайонного суду від 06.09.2016 року неповнолітній [PERSON]Ю був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та засуджений до кримінальної відповідальності за таємне заволодіння транспортним засобом - мопедом Viper DELTA 110, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення йому спричинено матеріальні збитки на суму 8000 гривень. Крім цього позивач зазначає, що відповідач [PERSON]Ю є неповнолітнім, у зв'язку з чим згідно ст.1179 ЦК України заподіяна ним шкода підлягає відшкодуванню ним особисто. Оскільки після постановлення вироку суду в добровільному порядку він спричинену злочином шкоду йому не відшкодував, то позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 8000 гривень в примусовому порядку за рішенням суду, а у разі відсутності у нього як неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, то стягнути заподіяну шкоду з його матері [PERSON] Позивач також в судовому засіданні визнав, що він отримав поштовий переказ грошей в сумі 1000 грв. від невідомої особи і йому невідомо, що це саме від відповідачів в рахунок відшкодування завданої шкоди, а тому настоює на стягненні з відповідачів відшкодування у повному обсязі у розмір 8000 грн., також не заперечував, що в ході досудового слідства відповідачка [PERSON] пропонувала виплатити позивачеві 8000 грв. в рахунок відшкодування вартості викраденого її сином [PERSON] мопеда, однак він відмовився, поскільки вважає, що вартість викраденого у нього мопеду складає и більше 14\~000 грв. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково у розмірі 7000 грн., оскільки під час досудового слідства завдана майнова шкода позивачеві часткового відшкодована у сумі 1000 грн. шляхом грошового поштового переказу, також відповідачка [PERSON] в судовому засіданні надала покази про те, що пропонувала позивачеві в рахунок відшкодування вартості викраденого її сином [PERSON] мопеда, однак позивач відмовився, поскільки вважає, що вартість викраденого у нього мопеду складає и більше 14\~000 грв. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду від 06.09.2016 року, який набрав законної сили 24.11.2016 року, [PERSON] було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом (а.с.3). Вироком суду встановлено, що засуджений [PERSON], будучи неповнолітнім, 26 березня 2016 року близько 22:00 години через незачинену хвіртку пройшов на територію домоволодіння №6, розташованого за адресою: провулок Гаражний в с. Мічуріне Первомайського району Миколаївської області, звідки таємно викрав транспортний засіб - мопед Viper DELTA 110 двигун № [NUMBER], завдавши потерпілому [PERSON] майнову шкоду на суму 8000 (вісім тисяч) грн. При вивчені матеріалів кримінальної справи 1/КП/484/170/16 відносно обвинуваченого [PERSON] встановлено, що: - відповідно до звіту про неповнолітнього обвинуваченого (а.с. 29) [PERSON] максима Юрійовича, 01.04.1999р.н., матірю являється [PERSON], в графі «батько» - прочерк. - в матеріалах справи (а.с.12) наявна ксерокопія квитанції, згідно якої на імя [PERSON] було переведено готівку 02.08.2016 року на суму 1000 грн. Крім того, із ксерокопії апеляційної скарги [PERSON] (а.с. 67-зворотня сторона) на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області вбачається, що [PERSON] підтверджує відшкодування засудженим [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, при цьому постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою (ст. 61.ч.4 ЦПК України). Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу [PERSON]А матеріальної шкоди на суму 8000 гривень саме протиправними діями відповідача [PERSON], але з урахуванням відшкодованої шкоди у розмірі 1000 грн. Положеннями ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]Ю, як на день скоєння кримінального правопорушення, так і на день розгляду цивільної справи судом є неповнолітньою особою, яка відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК України, якою встановлено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В пункті 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" також зазначено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. В судовому засіданні встановлено, що позивачу протиправними діями відповідача [PERSON]Ю завдано матеріальної шкоди на суму 8000 гривень, з яких добровільно на стадії досудового розслідування повернуто 1000 грн., що об'єктивно підтверджується ксерокопією квитанції від 08.08.2016 року (а.с.12), оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 1-кп/484/170/16р., поясненнями відповідачів, про що не заперечував і позивач у судовому засіданні. Тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 7000 гривень. Оскільки судом встановлено, що неповнолітній [PERSON]Ю не має самостійного заробітку чи іншого прибутку, не є власником будь-якого майна, достатнього для відшкодування шкоди, а його матір'ю є [PERSON], то ця шкода підлягає відшкодовуванню його батьками, тобто його матір'ю, при цьому вказаний обов'язок припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Крім цього, в зв'язку із частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial