Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування у особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини, просять суд: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивачам з сином, донькою, (онуками) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та не чинити перешкоди у їх вихованні. Визначити спосіб спілкування батька [PERSON] , діда [PERSON] , баби [PERSON] з сином, донькою (онуками) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] наступним чином: забирати дітей з адреси їх проживання, з дошкільного навчального закладу, на свою житлову площу за адресою реєстрації у п`ятницю об 13-00 год. та повертати матері [PERSON] , об 13-00 годині у неділю, два рази на місяць за попередньою домовленістю з матір`ю, за умови дотримання прав та інтересів дітей, забирати дітей у святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю, у канікулярний період, крім встановлених вихідних днів, брати дітей серед тижня у середу з 10-00 години і повертати до 19-00 години у четвер, за попередньою домовленістю з матір`ю, у період оздоровлення брати дітей на 10 календарних днів у липні місяці та 10 календарних днів у серпні місяці, за попередньою домовленістю з матір`ю, зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати один одного про стан здоров`я дітей. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2018 року було розірвано. Вказує, що від шлюбу позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачі у своєму позові зазначають, що діти мешкають разом з матір`ю /на підставі мирової угоди ухваленої Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 30.03.2018 року справа № 495/460/18/. Разом з тим, незважаючи на те, що батько дітей добросовісно виконує свої обов`язки по утриманню дитини, відповідач чинить перешкоди батьку та бабі з дідом у вихованні та спілкуванні з дітьми. За вказаних вище підстав вони і звернулись до суду з даним позовом. 03 серпня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду /л.с. 32-33/ 22 жовтня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовні вимоги позивача,відповідно до якого просить задовольнити частково позовні вимоги позивача, вказує на інвалідність позивача та не проживання його за адресою, вказаною у позові, адже має інше місце реєстрації. Крім того звернула увагу суду, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайсуду розглядаються 2 кримінальні провадження за обвинуваченням [PERSON] за ст. 125 КК України, відповідно до яких [PERSON] 26.12.2017 року перебуваючи в приміщенні Старокозацького НВК «ЗОШ 1-111 ступенів-гімназія», на очах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , на ґрунті виниклих неприязних стосунків, діючи з метою тілесних ушкоджень, умисно штовхнув рукою [PERSON] , внаслідок чого вона впала, а останній продовжив наносити безпорадні удари ногами по різним частинам тіла, чим спричинив умисні ушкодження у вигляді синця в області спини. Вказує, що в момент скоєння [PERSON] злочинних дій поряд перебували та допомагали останньому його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Стверджує, що діти отримали внаслідок протиправних дій позивачів психологічну травму, ходили до психолога. Також посилаючись на судовий поділ спільного сумісного майна подружжя, вказувала на неповернуті частини її майна, а також привласнення відповідачами дитячих речей та її особистих речей та документів, внаслідок чого також заведені кримінальні провадження. До того ж, відповідач наполягала на факті відсутності будь-яких перешкод позивачам бачитись та спілкуватись з дітьми. На підставі усього вищенаведеного просила задовольнити позов частково, визначивши спосіб спілкування батька з дітьми наступним чином: кожну суботу та неділю з 11-00 год. до 18-00 год. за адресою проживання малолітніх в присутності матері та дітей, за попередньою домовленістю з матір`ю, за умови дотримання прав та інтересів дітей. Намагаючись спростувати доводи відповідача, від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив від 29.10.2018 року, згідно якої він вказував, що наданий відповідачем відзив повністю виходить за межі розгляду справи, а саме у ньому йде мова про поділ майна подружжя, не повернення не зрозумілих особистих речей та надумані відповідачем кримінальні справи, які також маються і відносно відповідача в слідчому відділі Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. Разом з тим, зазначив, що відповідач нічим не аргументувала чому саме вона чинить перешкоди батьку у вихованні дітей. /д.с. 83-90/ 14 листопада 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивачі в судове засідання надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявний її письмовий відзив проти позову від 22.10.2018 року, відповідно до якого з позовом згодна частково. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2008 року, від якого у них народились двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] /. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2018 року по справі № 495/10412/17, шлюб, укладений 24.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований виконкомом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 03 - розірвано. /л.с.8/. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі № 495/642/18, стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 850 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. /л.с.9-10/ Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2018 року по справі № 495/460/18, визнано мирову угоду, укладену між представником [PERSON] та [PERSON] , на наступних умовах: визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання та реєстрації їх матері - [PERSON] /л.с.11-12/ . Згідно довідок Маяківської сільської ради № 616, 619, 620, 621 від 25.07.2018 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] /л.с.20-22,24/. Також до матеріалів справи в якості обґрунтування позовних вимог приєднані позитивні характеристики на позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за № 219-221, що видані Маяківською сільською радою /л.с.23,25,28/. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами вже підіймалось питання врегулювання участі батька у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] , про що Білгород-Дністровською РДА був складений відповідний висновок № 01-39/2667 від 04.07.2018 року, згідно якого орган опіки та піклування Білгород-Дністровської РДА вважає за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а саме: забирати малолітніх дітей з адреси проживання на свою житлову площу у п`ятницю об 18-00 год. та повертати їх матері [PERSON] об 13-00 год. у неділю, два рази на місяць за попередньою домовленістю з мамою, за умови дотримання прав та інтересів дітей; забирати малолітніх у святкові дні за попередньою домовленістю з мамою; у канікулярний період, крім встановлених вихідних днів, брати дітей серед тижня у середу з 10-00 год. та повертати матері до 19-00 год. у четвер, за попередньою домовленістю з мамою; у період оздоровлення брати малолітніх на 10 календарних днів у липні місяці та 10 календарних днів у серпні місяці, за попередньою домовленістю з мамою; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати один одного про стан здоров`я дітей /л.с.13-14/. Разом з тим позивачі наполягають на недотриманні матір`ю встановлених органом опіки та піклування правил, та перешкоджанні їм у спілкуванні та вихованні дітей. До того ж, вказують на рекомендаційний характер даного висновку, наполягаючи на можливості забирати дітей як з адреси їх місця проживання, так і адреси дитячого садочка, бо вони бажають,щоб вихователі та вчителя знали про батька та бабу з дідом дітей та їх турботу до дітей. Мати дітей в свою чергу, частково заперечуючи проти позову, приєднала до матеріалів справи довідку про знаходження дітей на її утриманні та акт обстеження факту її проживання, позитивну характеристику на неї з сільської ради та з роботи, обвинувальні акти відносно [PERSON] у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 125 КК України, довідку психолога відносно стану дітей, заяви про вчинення кримінальних правопорушень відносно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо нанесення їй тілесних ушкоджень, витяг з ЄРДР по факту розслідування вчинення шахрайських дій відносно [PERSON] , лист з Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 190 КК України, та заява про вчинення кримінального правопорушення відносно привласнення її особистих речей та вимоги повернути транспортний засіб. /л.с.54-79/. Разом з тим, суд критично ставиться до даних документів, адже здебільшого вони не стосуються розгляду вказаної цивільної справи, жодним чином не спростовують стверджень позивачів, та не впливають на визначеному чинним законодавством праві батьків у спілкуванні та вихованні їх дітей та праві діда та баби спілкуватися зі своїми внуками. З приводу обвинувачених актів стосовно вчинення позивачем [PERSON] кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 125 КК України, суд вважає за доцільне вказати, що вироку за цією справою не надано, розгляд справи не завершено. Також суд звертає увагу, що якщо навіть мають місце такі діяння, то вони не стосуються безпосередньо дітей. Неприязні стосунки між позивачами та відповідачами не мають відображатись на обсязі прав та обов`язків їх батьків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наданих позивачем до матеріалів справи доказів неможливо достовірно дослідити перешкоджання [PERSON] у здійсненні участі у вихованні та спілкуванні дитиною батьком та дідом і бабусею, що вказує про необґрунтованість позову у частині необхідності зобов`язання відповідача в усуненні перешкод позивачам щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітніми. Разом з тим, у відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також відповідно до ст. ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд вважає, що спілкування позивачів з дітьми не буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Також роз`яснює, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. У відповідності до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Враховуючи принцип гармонічного розвитку дитини, з урахуванням повноправної участі у вихованні дитини не лише обома батьками, а визначення нормами чинного законодавства права на участь у вихованні дитини зокрема і бабусею, дідом, прийнявши до уваги відсутність доказів суперечності прав та інтересів дитини у разі зустрічей та спілкування з бабусею та дідом, суд вважає за можливе визначити участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім позивачами по справі, які є його батьком та бабусею. Разом з тим, відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У сенсі розуміння ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Матеріали справи свідчать про те, що Висновок Білгород-дністровської РДА № 01-39/2667 від 04.07.2018 року є лише доказом у цивільній справі про визначення способів участі у вихованні дитини, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. Суд враховує висновок органу опіки та піклування разом з тим, примітки до нього позивачів також приймає до уваги, адже право того з батьків, який проживає окремо від дітей у спілкування та вихованні з ними не обмежується заздалегідь встановлених правил у місці, з якого їх слід забирати, а активний прояв позивачів у відвідуванні садочку та навчальних закладів схвалюється, тому суд в цій частині вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial