Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах доньки [PERSON] 07.11.2014 року звернулася до суду з позовом до Удобненської сільської ради, [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області, виконком Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності.Свої вимоги обгрунтовує тим, що у період шлюбу з [PERSON] у неї народилась донька [PERSON], [INFO] 12.12.2008 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки та майновий пай члена КСП. Стверджує, що після смерті [PERSON] прийняла на зберігання документи: державний акт на право приватної власності, свідоцтво про смерть та інші документи померлого. Тож, вважає, що відповідно до ст.1268 ЦК України [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину померлого [PERSON] згідно закону. На підставі вищевикладного, уточнивши свої позовні вимоги позивач остаточно просить суд: встановити факт прийняття спадщини [PERSON],[INFO], що відкрилася після смерті її батька [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 1,72 га, яка належала померлому [PERSON] згідно Державного акта серії ЯЕ №659310,наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № 35, массив № 1а, яка розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; земельну ділянку площею 2,3 га, яка належала померлому [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0155377, яка розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; майнового паю у розмірі 2325, який належав померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії УД № 215, виданого 20.01.2003 року Удобненської сільської радою Білгород-Дністровського району Одеської області у колективному сільськогосподарському підприємстві «Батьківщина»;та майнового паю у розмірі 2325, який належав померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.11.2002 року державним нотаріусом шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5-3018; а також визнати право власності за [PERSON] на вищевказані земельні ділянки та майновий пай. 25.03.2015 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Удобненської сільської ради, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину спадкового майна, у якій просить суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла 12.09.1999 року; визнати частково недійним посвідчене державним нотаріусом шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у землі коллективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» с.Удобне Білгород-Дністровського району Одеської області, та належало померлій 12.09.1999 року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ОД № 0155114; майновий пай в структурі вартості майна коллективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» с.Удобне Білгород-Дністровського району Одеської області вартістю 2325 грн або 0,0457 відсотків загальної вартості майна пайового фонду вищевказаного підприємства та належало померлій 12.09.1999 року [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена коллективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат); а також визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за законом після смерті 12.09.1999 року [PERSON]В на ? частину вищевказаних земельної ділянки та майнового паю. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити (а.с.239). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.233). Треті особи в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи наявна заява представника органу опіки та піклування Білгород-Дністровської РДА про розгляд справи у відсутність, позовну заяву підтримує Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбу із [PERSON], від якого має дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Шлюб між [PERSON] та позивачкою [PERSON] був розірваний 11.03.2008 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 050958, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського МУЮ (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи,12.12.2008 року помер [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Так, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) [PERSON] мав право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Батьківщина» с.Удобне Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 2325 грн., або 0,0457 відсотків (а.с.11). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 659310, [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,72 га у межах згідно з планом, розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністрвоського району Одеської області массив № 1а ділянка № 35 (а.с.12). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0155377, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості)(а.с.32). Листом нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 66/02-14 від 04.02.2010 року відмовлено [PERSON]в. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] після смерті померлого 12.12.2008 року [PERSON] у звязку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на майно, що належало померлому (а.с.17). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,72 га, яка належала померлому [PERSON] згідно Державного акта серії ЯЕ №659310,наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № 35, массив № 1а; земельну ділянку площею 2,3 га, яка належала померлому [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0155377, яка розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та майновий пай у розмірі 2325, який належав померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії УД № 215, як за спадкоємицею першої черги за законом у розумінні положення ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, бо, позивач юридично прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Таким чином, на момент відкриття спадщини, до складу спадщини, входили усі права та обовязки [PERSON], які належали йому на день смерті. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем 1 черги після смерті її батька, інші спадкоємці першої черги відсутні, позивач у встановлений чинним законодавством строк звернулася до державного нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, та не відмовилася від неї, тобто юридично прийняла спадщину, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Стосовно вимог [PERSON] за її зустрічним позовом до Удобненської сільської ради, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину спадкового майна, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] частково незгодна із первісним позовом, вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] на земельну частку (пай), розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) та на майновий пай в структурі вартості майна колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», вартістю 2325 грн, або 0,0457 відсотків загальної вартості пайового фонду вищевказаного підприємства та належало померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії УД № 028. Стверджує, що її брат [PERSON] звернувшись до нотаріуса про оформлення спадкового майна, що належало її матері приховав від нотаріуса про те, що наряду із ним є ще один спадкоємець першої черги, тобто [PERSON] В ході розгляду справи, у судовому засіданні, яке відбулось 25.11.2015 року [PERSON] пояснила, що її брат [PERSON] прийняв спадщину після матері, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, сам отримував користь від вказаних земельних ділянок, сдавав в оренду майновий пай, отримував зерно. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності за законом, [PERSON] отримав спадщину після смерті матері [PERSON] у вигляді майнового паю в структурі вартості майна колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», вартістю 2325 грн, або 0,0457 відсотків загальної вартості пайового фонду вищевказаного підприємства та право на земельну частку (пай) , розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.200). [PERSON] у своєму позові зазначає ,що фактично прийняла спадщину після смерті матері, здійснила поховання матері, отримала свідоцтво про смерть, забрала на зберігання її особисті речі, та предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку. Проте з тих, підстав, що вона не знала про існування належного матері майна та проживала в іншому населеному пункті, своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення її спадкових прав. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв\~ Цивільний кодекс Української РСР\~ від 18 липня 1963 року\~ (надалі -ЦК України 1963р.), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~ наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Визнати [PERSON] такою, що фактично прийняла спадщину померлої 12.09.1999 року [PERSON] неможливо, оскільки [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу, які б свідчили б про фактичне прийняття спадщини після померлої [PERSON], Посилання позивача на те, що вона, здійснювала поховання та прийняли на зберігання деякі документи судом до уваги не приймаються, оскільки в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт вчинення позивачкою дій,\~ передбачених \~ ст.\~ 549\~ ЦК\~ України\~ що свідчать про прийняття нею спадщини,\~ шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном,\~ суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ций частині. Крім того судом звертається увага, що з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] померлої 12.09.1999р. прошло майже 16 років, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~ статті 15 ЦК, частина перша\~ статті 3 ЦПК України\~ . Порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Однак всупереч вищевказаним нормам та вимогам п.23\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування\~ [PERSON] не надано доказів щодо наявності або відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а відтак не надано доказів чим саме порушено її право в чому це полягає . Вимоги [PERSON] щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину спадкового майна є похідними від основного позову та можуть бути задоволенні лише у разі задоволення позовних вимог про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], а тому за викладених обставин задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності,\~\~ встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах доньки [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не засновані на законі та таки , що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial