Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 120208 гривень 67 копійок та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2016 р. о 18 год 06 хв на неподалік с.Плюти Обухівського району на 4 км + 100 м автодороги м.Українка-Р-01 відбулась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Деу» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON] Відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 29.11.2016 р. [PERSON] був визнаний винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. На час настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] був працівником Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області, в зв»язку з чим зазначена установа на підставі положень ст.1172 ЦК України повинна нести відповідальність за завдані збитки. Позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав матеріальної шкоди, яка відповідно до Звіту № 4313 становить 137646,84 гривні і складає вартість транспортного засобу на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля складає 17438,17 гривень. Страхова компанія «УОСК», де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Деу» повідомила про неможливість виплати страхового відшкодування в зв»язку з тяжким фінансовим становищем. Позивач, посилаючись на абсолютність свого права щодо відшкодування матеріальної шкоди, просить стягнути її з відповідача, як з установи, працівником якої заподіяно шкоду. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що з вини з вини працівника відповідача, який визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, позивачу завдана матеріальна шкода, що полягає у пошкодженні транспортного засобу, і призвело до його повного знищення. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача визнала частково в розмірі 20208 гривень 67 копійок, що становить різницю між лімітом відповідальності Страховика, де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія, та розміром завданої шкоди, а також надала суду докази сплати зазначеної суми на рахунок позивача, в зв»язку з чим у задоволенні позову просила відмовити. Треті особи в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважє, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2016 р. о 18 год 06 хв на неподалік с.Плюти Обухівського району на 4 км + 100 м автодороги м.Українка-Р-01 відбулась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Деу» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON] Відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 29.11.2016 р. [PERSON] був визнаний винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. На підставі положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини щодо наявності вини в діях [PERSON] не підлягають доказуванню у даній цивільній справі, оскільки вони встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів цивільної справи власником пошкодженого транспортного засобу «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] є [PERSON] Як встановлено судом, і не оспорювалось сторонами в ході судового розгляду, [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди був працівником Управління поліції охорони в Київській області. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. В ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, яка була визнана винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі Полісу № АЕ\\3578722. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до Звіту № 4313, складеного оціювачем [PERSON] , ринкова вартість досліджуваного пошкодженого транспортного засобу Шевроле» становить 137646,84 гривні, вартість відновлювального ремонту становить 212367,56 гривень, в зв»язку з чим оцінювач прийшов до висновку про недоцільність з економічної точки зору проведення відновлювального ремонту і визначив утилізаційну вартість транспортного засобу в розмірі 17438,17 гривень. На момент розгляду справи Страхова компанія, де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія, винного у настанні дорожньо-транспортної пригоди, не сплатила страхове відшкодування. Представником відповідача в ході судового розгляду надано платіжне доручення № 12886 від 24.04.2017 р. про сплату на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 20208,67 гривень. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 120208,67 гривень, що становить різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного відповідно до звіту № 4313, та утилізаційною вартістю пошкодженого транспортного засобу (вартість залишків), який залишається у нього. З врахуванням сплаченого відповідачем відшкодування, сума збитків, що підлягає відшкодуванню позивачу з боку відповідача, в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу, який належить йому на праві власності, становить 100000 гривень. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо відсутності в Управління обов»язку сплачувати матеріальну шкоду в повному розмірі в зв»язку з наявністю Полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та наявністю у Страховика відповідного обов»язку відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред»явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, грунтуючись на положеннях чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 100000 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial