Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначає, що 01.06.2013 року уклали з відповідачем шлюб від якого мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач ухиляється від утримання та вихованні дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, постійної роботи не має, але має нерегулярний, мінливий дохід, отже має можливість надавати допомогу на утримання малолітніх дітей. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно та до [INFO] (досягнення трьох років [PERSON] , [INFO] ). Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву у кому зазначив, що не має постійної роботи, однак кошти на утримання дітей надає регулярно. Згоден сплачувати на користь позивачки кошти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, але враховуючи, що не має постійної роботи сплачувати по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно не може та просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, а саме з дня подачі позову по 813,00 грн. на кожну дитину, з 01.07.2019 року по 849,50 грн. на кожну дитину. Щодо стягнення з нього коштів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років просить зазначив, що міг би надавати кошти якщо б мав постійне місце роботи та дохід, але оскільки всього цього не має і йому важко влаштуватися на постійну роботу з належним доходом через офіційний великий відсоток безробіття в державі, просить суд відмовити в цій частині позовних вимог. Позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив у якому зазначила, що відповідач у відзиві вказує, що постійно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, однак дані факти не відповідають дійсності, оскільки відповідач лише декілька разів за весь час відколи проживають окремо надавав незначну частину коштів, яка являла собою дуже мізерні суми. На утриманні у відповідача інших осіб, яких він повинен утримувати не має. Твердження відповідача щодо відсутності у нього постійної роботи не відповідає дійсності, оскільки останній володіє квітковим магазином, який оформлено на його матір та займається вирощуванням та реалізацією квітів. Крім того відповідач викладає уроки водіння в приватній мотошколі, постійно бере участь в мотогонках. Також підробляє таксистом, тобто надає послуги по перевезенню пасажирів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Відповідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач має двох неповнолітніх дітей, працездатний, має змогу виплачувати аліменти на утримання дітей, інших утриманців не має. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існує спір стосовно розміру матеріального забезпечення дітей, враховуючи що відповідач офіційно не працевлаштований, а отже має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Крім того, розмір аліментів на якому наполягала позивач є необґрунтовано завищеним, а тому суд, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1600,00 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із того, що позивач також має рівний з відповідачем обов`язок утримувати своїх дітей та чи надає вона таке утримання дітям і в такому - заявленому розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки до суду жодних належних та допустимих доказів щодо вказаної обставини не надано. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років передбачено положеннями ст.84 СК України, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, поняття "може надавати допомогу" в контексті зазначеної статті означає об`єктивну можливість платника аліментів працювати та заробляти гроші: працездатний вік, відмінний стан здоров`я тощо, а також відсутність інших утриманців. Оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу, доказів заперечень щодо даної позовної вимоги не надав, а позивачка, будучи працездатною особою, виконує свій обов`язок по догляду за дитиною до трьох років, тому тимчасово позбавлена можливості працювати, вона має право в цей період отримувати аліменти на своє утримання від відповідача - батька дитини. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року встановлено такі розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921,00 гривень, з 1 липня 2019 року - 2007,00 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2102,00 гривень. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, суд виходить із засад розумності та справедливості та враховує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, на підставі чого приходить до висновку, що аліменти слід встановити у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Outcome: partial