Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS]. У належному йому домоволодінні зареєстрував [PERSON], проте останній у вказаному будинку більше п'яти років не проживає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], шляхом зняття останнього з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] двічі підряд в судові засідання 17.09.2015 року та 30.09.2015 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, першу судову повістку на 17.09.2015 року та пакет документів відповідач отримав, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки /а.с.17/, а судова повістка на 30.09.2015 року повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третя особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свого представника в судове засідання не неправили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника /а.с.21/. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його сусідом. В будинку [ADDRESS] позивач проживає один. Відповідач [PERSON] у вказаному будинку протягом року не з'являвся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з позивачем. Їй відомо, що відповідач [PERSON] є сином колишньої дружини позивача. Після розірвання між ними шлюбу відповідач у домоволодіння [PERSON] на протязі останнього року жодного разу не з'являвся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази аналогічні показам свідків [PERSON] та [PERSON] Позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.09.2005 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.7,8/ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких осбставин, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, а відповідач за згодою позивача зареєструвався у вказаному будинку, однак фактично більше року в ньому не проживає, проте продовжує перебувати на реєстраційному обліку, чим порушує його законне право користуватися та розпоряджатися будинком, що і дає підстави для задоволення позову в частині визнання втратившим право користування житловим приміщенням. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку у будинку [ADDRESS] суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Доказів в підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не буде виконане, та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 487,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial