Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON], що діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про визнання неправомірними дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] витрат за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]) за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року включно в сумі 4632,35 грн; зобов'язання відповідача скасувати незаконно нараховану заборгованість; зобов'язати відповідача припинити дії по незаконному нарахуванню вищевказаних витрат по особовому рахунку [NUMBER]; стягнути на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3 000 грн, понесені на отримання професійної правничої допомоги. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідно опублікованого типового договору позивачі є споживачами послуг з централізованого опалення та водонагрівання, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго» до квартири [ADDRESS]. В 2013 році було встановлено квартирний засіб обліку теплової енергії, а будинок обладнано засобом обліку теплової енергії. Зазначає, що за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року позивачем було отримано розрахунки із яких вбачається, що відповідач, крім показників квартирного лічильника, додатково нараховує оплату за опалення місць загального користування. При цьому, відповідач розраховує оплату МЗК, застосовуючи для споживачів одного будинку, обладнаного будинковим лічильником, різні методи нарахувань. Відповідач крім показників квартирного лічильника теплової енергії додатково нараховує оплату за опалення місць загального користування по загальнобудинковому лічильнику. Споживачам квартир, які не мають теплових лічильників, нарахування за використану теплову енергію на опалення МЗК не проводилось, а використана теплова енергія була розподілена лише між споживачами, які мають квартирні лічильники, що є порушенням Правил надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та Методики затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359. Крім того, під час обстеження системи опалення вищевказаного будинку працівниками КП ЧМР "ЖЕК-13" та ПАТ «Облтеплокомуненерго» встановлено, що опалення сходових клітин 1 та 2 під'їздів будинку відключено від системи опалення будинку. Таким чином, внаслідок відсутності функціонуючої системи опалення МЗК, відповідач взагалі не має права нараховувати оплату за послугу, яка не надається та зобов'язаний провести відповідний розрахунок споживачу. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, просив їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, а також у відповіді на відзив. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні. У встановлений строк подано відзив на позовну заяву (а.с.71-76). Вказали, що дії щодо визначення сум на опалення МЗК позивачу є правомірними, такий розрахунок здійснювався з урахуванням Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та Методики затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359. Зазначили, що опалення місць загального користування здійснюється не лише на сходинкових клітинах, де демонтовані батареї, зокрема, і на горищі та через сміттєкамери. Посилаючись на Державні будівельні норми ДБН В2.2.-15-2005 та В.2.5-67-2013, вказали, що мешканці будинку повинні сплачувати пропорційно опалювальній площі за теплову енергію, що обліковується будинковим лічильником, без будь-якої залежності від наявності або відсутності опалювальних приладів у під'їздах. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав вбачається, що позивачам на праві часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.15). Позивачі є споживачами послуг з централізованого опалення та водонагрівання, які надає відповідач - ПАТ «Облтеплокомуненерго». Квартира позивачів обладнана приладом обліку теплової енергії - ULTRAHEAT №65761720 (а.с.25), який прийнято в експлуатацію 20.10.2008 року. Відповідно копії свідоцтва [NUMBER] від 11.10.2016 року проведено повірку теплолічильника, яке чинне до 11.10.2020 року (а.с.26). Одночасно, будинок [ADDRESS] обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії Snarky Heat 775, що не оспорюється учасниками справи. Згідно розрахунку оплат за опалення МЗК ПАТ «Облтеплокомуненерго», наданого позивачами та копій квитанцій за надані послуги по квартирі [ADDRESS] вбачається, що за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року включно за МЗК нараховано 4 632 грн 35 коп(а.с.39-45). Відповідно до акту головного інженеру КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 28.02.2017, опалення сходових клітин 1 та 2-го під'їздах будинку [ADDRESS] відключене від загальної системи опалення (опалення в під'їздах відсутнє), сміттєкамера 1-го під'їзду підключена окремо до системи опалення в підвалі, сміттєкамера 2-го під'їзду відключена зовсім ( а.с.49). Відповідно до листа №260 від 10.04.2018 КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, житловий будинок був переданий КП «ЖЕК-13» 01.02.2013 без опалення місць загального користування та без документації на підставі чого приймалось рішення про відключення (а.с.102). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що система опалення місць загального користування в будинку [ADDRESS] частково відсутня. В листі ПАТ «Облтеплокомуненерго» №361-Т від 06.02.2017 року зазначено, що відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги згідно їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири (а.с.36). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Правовідносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630. Відповідно до п.28 вказаних Правил, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Разом з тим, вказані положення не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки вони містять в собі певні умови, при цьому відповідні формули розрахунків у них відсутні. Порядок визначення витрат теплової енергії за опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика) п.1.2. Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно нарахована позивачам у відповідності до п.1.4, 2.1, 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2, розділом 3 Методики, п.12 Правил. З таким розрахунком не може погодитись суд, виходячи з наступного. Відповідно до п.1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Як з'ясовано судом, певна кількість квартир в будинку [ADDRESS], обладнані приладом обліку витрат теплової енергії на опалення, а отже зазначений пункт Методики в даному випадку застосуванню не підлягає. Пункт 2.1.4. Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. В той же час п.2.1.4. Методики наводить формулу за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Зазначені пункти Методики (2.1 і 2.1.4) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку [ADDRESS] відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п.2.2.1 і 2.2.2 Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п.2.1 і 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою. Крім того, необхідно врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку. Відповідно до пп. 9 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 з наступними змінами та доповненнями споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання. Відповідно до Положення про систему технічного обслуговування, ремонту та реконструкції житлових будинків в містах і селищах України затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 31.12.1991 року №135 термін «місця загального користування» визначено синонімом терміну «допоміжні приміщення». Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). На підставі вищевикладеного та враховуючи, що прилади опалення в місцях загального користування в [ADDRESS] демонтовані, позивач не отримує послуг з централізованого опалення місць загального користування, а Методикою не передбачено окремого розрахунку оплати споживачами втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії за опалення місць загального користування за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року включно загалом в сумі 4 632 грн 35 коп. є неправомірними. Отже порушене право позивачів підлягає захисту заявленим способом - шляхом зобов'язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати незаконно нараховану заборгованість по оплаті витрат за опалення місць загального користування теплової енергії за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року включно загалом в сумі 4 083 грн 75 коп та провести відповідне коригування по особовому рахунку [NUMBER]. Аналогічний правовий висновок був викладений в постанові ВСУ 36-1207цс17 від 23.08.2017. Одночасно, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» припинити дії по незаконному нарахуванню оплати за опалення місць загального користування теплової енергії по вищевказаній квартирі не підлягають задоволенню у спосіб заявлений позивачем, оскільки відповідачем вчинені дії по нарахуванню сум за місця загального користування. V. Розподіл судових витрат Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката [PERSON], який представляє інтереси позивачів у справі і факт надання правничої допомоги підтверджено ордером про надання правової допомоги (а.с.55), копією свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №1887 (а.с.53 зв), договором про надання правової допомоги від 03 грудня 2017 року (а.с.52-53), додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 03.12.2017 року та копією квитанції на суму 3 000 грн від 04.12.2017 року. З урахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3 000 грн є співмірним із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи щодо надання правової допомоги у справі та витраченим часом на її виконання. Отже із ПАТ «Облтеплокомуненерго» необхідно стягнути витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката в сумі 3 000 грн 00 коп. Враховуючи вимоги ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких позивачі були звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, приймаючи до уваги те, що вимоги задоволені частково та на підставі ст. 141 ЦПК України, з ПАТ «Облтеплокомуненерго» також необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial