Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

В провадженні Ананьївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач по справі [PERSON] є рідним батьком їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис про батька в його свідоцтві про народження. Спорів щодо місця проживання немає, але відповідач звернувся до суду з позовом про встановлення порядку його спілкування з дитиною, хоча вона проти цього не заперечувала. Як зазначає позивачка в позовній заяві, що син постійно мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. В зв`язку з тим, що відповідач працює без оформлення своїх трудових відносин і має заробіток, котрий не підлягає контролю з її боку, то зовсім не допомагає їй в утриманні дитини, тому вона звертається до суду з цим позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі. На думку позивачки, що відповідач сам визнає в своїй позовній заяві до суду про визначення для нього порядку побачень та спілкування з сином, що заробітки у нього досить вагомі і навіть перевищують розміри для стягнення аліментів, тому вона вважає, що тверда сума аліментів може бути встановлена судом по 6 тисяч гривень щомісячно, з індексацією в передбаченому законодавством порядку. Відповідач є фізично здоровою і працездатною людиною, може і повинен працювати та утримувати свою дитину. З урахуванням викладеного в позовній заяві позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою та просить суд: 1. Стягнути з відповідача по справі [PERSON] , [INFO] , уродженця, зареєстрованого в [ADDRESS] , громадянина України, паспорт серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Одеській області 20 травня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на її користь [PERSON] , [INFO] , уродженки та зареєстрованої в с.Жеребкове, Ананьївського району, Одеської області, громадянки України, паспорт серії [NUMBER] , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 22 грудня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 6000 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 26 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу суду (а.с.14-15). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачеві про його процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З супровідного листа наявного в матеріалах справи від 26 листопада 2020 року вбачається, що на зареєстроване місце проживання відповідача було направлено рекомендованим відправленням вихідним №491/897/20/7140/2020 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами (а.с.17). При цьому, до суду повернулося «Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату, поштового переказу» (а.с.25), з якого вбачається, що відповідачеві було вручено особисто 09 лютого 2021 року рекомендоване відправлення за вихідним №491/897/20/7140/2020, в якому містилася копія ухвали та копія позовної заяви з доданими до неї документами. Однак, відповідач скориставшись своїми процесуальним правами, котрі були роз`яснені йому в ухвалі про відкриття провадження у справі направив через засоби поштового зв`язку на адресу Ананьївського районного суду Одеської області відзив на позовну заяву позивача (а.с.27-42). У судове засідання 14 квітня 2021 року сторони по справі не з`явилися. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення була повідомлена належним чином. Проте, 14 квітня 2021 року надала через канцелярію суду письмову заяву (а.с.54), в якій просить розглянути справу у її відсутність в зв`язку із карантином, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з`явився. Однак, 14 квітня 2021 року також надав через канцелярію суду письмову заяву (а.с.55), в якій просить справу розглядати у його відсутність в зв`язку з карантином, позовні вимоги визнає частково, поданий відзив підтримує. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка та зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2010 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.4-5). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29 травня 1996 року Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області (а.с.7), та довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в одеській області (а.с.12). Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де в відомостях про батьків зазначений батьком [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.3). З копії довідки про склад сім`ї виданої 13 жовтня 2020 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.8), вбачається, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять: - донька [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 та 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивачка просить стягувати аліменти з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач з вимогами позивачки про стягнення аліментів в розмірі 6000 гривень не погоджується (а.с.27-29). Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В відзиві на позовну заяву (а.с.27-29), який надійшов на адресу суду 16 лютого 2021 року відповідач зазначив, що він не може повністю погодитися з вимогами позивача, виходячи з наступного, що він як люблячий батько завжди виконував свої обов`язки щодо утримання сина та ніколи від цього обов`язку не ухилявся, ні під час шлюбу, ні після припинення шлюбних стосунків з позивачкою та постійно надавав гроші на дитину. Крім того, завжди брав на себе витрати, пов`язані з покупкою сину одягу, взуття, іграшок та інших речей, що були йому необхідні, що підтверджується квитанціями доданими до відзиву. Зокрема у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що до нього пред`явлено вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 6000,00 грн., яка перевищує законодавчо гарантований розмір аліментів на одну дитину. На теперішній час він не має постійного доходу, наразі не працює, працевлаштування є тимчасовим. Крім того, у нього є тяжкі хронічні хвороби (правостороння пневмонія, та часткова втрата слуху 40%, яка прогресує), тому він постійно знаходиться під наглядом лікарів, та приймає різноманітні ліки, що підтверджується доданими медичними документами (а.с.30,31,33). Також відповідач у відзиві зазначає, що він має мати пенсійного віку [PERSON] , 1955 року народження, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 03 листопада 2010 року (а.с.32), яка знаходиться на його утриманні. Тому, з урахування викладеного у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просить суд, стягнути з нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , 2017 року народження, аліменти в розмірі 1500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;. Отже, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» та відповідно до статті 50% прожиткового мінімум для дитини віком до 6 років становить 960,50 грн. З наведеного вбачається, що розмір аліментів 6000,00 гривень, котрий просить сягнути позивачка на її користь з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , недоведений, не підтверджений будь-якими доказами, та перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначений законодавством. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд дослідивши докази, які були надані сторонами по справі, приходить до висновку, що цілком співмірним, обґрунтованим та розумним є призначення до стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 15 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 15 жовтня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial