Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач прокурор Бершадського району в інтересах управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів з тих підстав, що як стверджує, проведеною прокуратурою Бершадського району перевіркою встановлено, що у відповідності до виконавчого листа № 2-1483/2006, виданого Бершадським районним судом 17.10.2006 року [PERSON] повинен сплачувати аліменти [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що [PERSON] не у повній мірі сплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON] впродовж 2009 - 2014 років неодноразово зверталась до управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА з заявами про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. При перевірці законності нарахування та виплат вказаної допомоги встановлено випадки неодноразового подання [PERSON] недостовірних відомостей про несплату [PERSON] аліментів, внаслідок чого їй державою в особі управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА незаконно нараховано та виплачено допомогу в сумі 20367 грн. 36 коп., чим завдано шкоду державному бюджету на вищевказану суму. Просить стягнути з [PERSON] на користь управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА кошти в сумі 20367 грн. 36 коп. та судові витрати. Представник позивача прокурор прокуратури Бершадського району Жарун В.А. в судовому засіданні позов підтримав частково, вважає строк позовної давності не пропущеним, оскільки про порушення прокуратура взнала тільки після проведеної перевірки, суму державної допомоги на підставі заяви [PERSON] від 07.12.2012 року вона отримала законно, оскільки за попередніх місяців аліментів від боржника [PERSON] вона не отримувала. В іншій частині позов просить заовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, з тих підстав, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється три роки, тому періоди перевірки, які рахуються за період часу більше як три роки не можуть братись до уваги, тому суму 8579,76 грн., яка виникла за період часу з 04.06.2008 року по 07.12.2010 року. Також вважають, що допомогу на підставі її заяви від 03.06.2011 року [PERSON] отримала законно. Тому в позові на суму 7990 грн. 20 коп. просять відмовити. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-1483/2006, виданого 17.10.2006 року Бершадським районним судом Вінницької області [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) на утримання двох неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання дітей відповідачка [PERSON] впродовж 2008-2014 років неодноразово зверталась до управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА з заявами про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Відповідно до поданих відповідачкою заяв від 04.06.2008 року, 05.12.2008 року, 10.06.2009 року, 07.12.2010 року, 03.06.2011 року, 07.12.2012 року, 18.10.2013 року вона незаконно отримала кошти за вказані періоди відповідно в сумах: 2217,60 грн., 2264,40 грн., 2315,16 грн., 1782,60 грн., 3619,20 грн., 3630 грн., 3619,20 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався. При належному відношенні до посадових обов'язків ніхто та ніщо не перешкоджало службовим особам державних органів дізнатися про порушене право та про особу, котра його порушила у встановлений законом загальний строк позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем пропущений строк за період з 04.06.2008 року по 07.12.2010 року і про це заявлено відповідачкою [PERSON] та її представником, в позові про стягнення безпідставно набутих коштів, отриманих нею за цей період слід відмовити. Щодо позовних вимог на решту стягнення суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо) стягуються згідно з законом. Відповідно до Порядку призначення та виплати державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання яких невідоме, затвердженого постановою КМУ № 1898 від 22.02.2006 року, виплата державної допомоги здійснюється у разі несплати боржником аліментів за шість місяців, що передують зверненню за цією допомогою. Відповідно до п. 10 п.п. 9 цього ж цього ж Порядку державна допомога дітям припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти, про що одержувач зобов'язаний в десятиденний строк повідомити орган праці та соціального захисту населення. Відповідачка [PERSON], отримуючи державну допомогу на дітей на підставі своїх заяв від 3 червня 2011 року та від 18 жовтня 2013 року відповідно в розмірі 3619 грн. 20 коп. та 4538 грн. 40 коп. не повідомила орган праці та соціального захисту населення про те, що боржник [PERSON] сплатив їй добровільно аліменти в лютому 2011 року в розмірі 340 гривень, в грудні 2012 року- в розмірі 625 грн, в січні - березні 2013 року по 625 грн. щомісячно та червні цього ж року - 2500 грн. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 1215 ЦК України заробітна плата і платежі, які прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування підлягають поверненню набувачем, якщо при проведенні виплати мала місце недобросовісність з боку набувача. В даному випадку мала місце недобросовісність набувача-відповідачки [PERSON], оскільки вона приховала обставини, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, не були повернуті останньою на рахунок управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА у добровільному порядку. Тому суд вважає позов у цій частині законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору у розмірі пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 73 грн. 53 коп.

Outcome: partial