Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила суд: -встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, який помер [INFO] в м.Дніпропетровськ, Самарський район, Дніпропетровська області, відносно доньки [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровської області та [PERSON] , що народився [INFO] в с.Орлівщина Новомосковського району; -зобов`язати Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести зміни до актового запису № 41 від 03 жовтня 2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , що був складаний виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, а також до актового запису № 12 від 21 березня 2000 року про народження [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що з жовтня 1998 року вона почала проживати з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У цивільному шлюбі вони проживали в [ADDRESS] , де вели спільне господарство, а [INFO] вона народила сина [PERSON] . Відомості про батька дитини були записані з її слів, хоча біологічним батьком являється [PERSON] . [INFO] , продовжуючи проживати однією сім`єю з [PERSON] , вона народила дочку - [PERSON] , і знову відомості про батька цієї дитини, були внесені до актового запису про народження з її слів, як матері дитини, у відповідності до вимог ст. 135 СК України Між тим, заявник наполягає на тому, що батьком дитини є [PERSON] , який помер [INFO] від тяжкої хвороби. Останній не мав іншої сім`ї, не залишив заповіту, однак завжди проживав разом з дітьми, визнавав своє батьківство щодо дітей, ніколи не відмовлявся від них, належним чином виховував свої батьківські обов`язки, піклувався про них. Наразі, встановлення батьківства дітей необхідне заявникові для реалізації прав дітей щодо спадщини та отримання соціальних виплат щодо втрати годувальника. У зв`язку з вищевикладеним, заявник, посилаючись на вимоги ч.3 ст.128, ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 135 СК України, звернулася до суду з зазначеною заявою. Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року відкрите провадження у справі. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала, надала детальні пояснення про обставини спільного проживання з [PERSON] . Також пояснила, що останній ніколи не оспорював своє батьківство щодо дітей, саме тому відомості про батька своїх дітей були записані з її слів, у свідоцтвах про народження дітей ім`я та по батькові [PERSON] співпадають, однак вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому вона і записала дітей на своє прізвище. Коли [PERSON] помер, вона його поховала, спору щодо його спадщини ніякого не існує, інших спадкоємців у померлого ніколи не було. Однак дочка наразі навчається, вона має намір внести зміни до актового запису про народження дитини, а також отримувати пенсію по втраті годувальника. При цьому заявник підтримувала свою заяву лише встановлення батьківства щодо неповнолітньої дочки, розуміючи, що син вже досяг повноліття та має можливість самостійно захищати своє порушене право. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Суду подано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 03.10.2008 року, у відповідності до якого [PERSON] народилася [INFO] в с. Орівщина Новомосковського районі Дніпропетровської області, про що 03 жовтня 2008 року виконкомом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складений відповідний актовий запис №41, батьками дитини значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що на момент народження [PERSON] її матір не перебувала у шлюбі з будь-яким чоловіком, тому відомості про батька дитини були внесені зі млів матері, відповідно до вимог ст. 135 СК України. Крім того, суду подано акт від 16.08.2019 року, затверджений секретарем Орлівщинської сільської ради, у відповідності до якого [PERSON] в період з 19801 року по 2015 рік проживав однією сім`єю разом з [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13), даних про наявність спадкоємців померлого судом не знайдено. Правовідносини щодо встановлення факту батьківства врегульовані наступними нормами закону. Так, відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126,127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Згідно п.7 вказаної постанови у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Аналіз поданих заявником письмових доказів у сукупності з поясненнями [PERSON] є переконливими для суду та такими, що дають суду підстави для встановлення факту батьківства [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] . Таким чином, подана заява підлягає частковому задоволенню, суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо батьківства [PERSON] , [INFO] , за заявою його матері, оскільки сам [PERSON] на момент пред`явлення заяви досяг повноліття, а тому відповідно до ст. 4 ЦПК України, має можливість звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: partial