Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 гривень щомісячно та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 2000,00 гривень, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2017 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки з відповідачем погіршились, а тому вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, нею подано позов до суду про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, допомогу їй та дитині відповідач добровільно не надає, а позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому вони з сином потребують фінансової допомоги у виді аліментів, які відповідач має можливість сплачувати на їх утримання, починаючи з дня пред`явлення позову. Ухвалою судді від 23.05.2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі та справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача, вимоги щодо стягнення аліментів підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини і дружини заперечує в повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, з підстав зазначених в письмовому відзиві, в якому посилався на необґрунтованість підстав стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки є офіційно працюючим та на відсутність обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів, а тому за викладених обставин вважає, що з нього слід стягувати аліменти в розмірі ј частини всіх його видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив, що 28.10.2017 року між сторонами було укладено шлюб, про що Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внесено актовий запис № 365 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внесено актовий запис № 172 (а. с. 9). Дитина постійно проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією довідки виданої виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області № 5823 від 30.07.2019 року (а.с. 12). З довідки № 227 від 26.07.2019 року вбачається, що позивач, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Обухівської міської ради Київської області та їй призначено отримання державної соціальної допомоги, при народженні дитини з 01.07.2018 року по 30.07.2021 року. Суд вважає, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та аліментів на утримання тимчасово непрацюючої дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] на даний час не працює, доглядає за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги вона та малолітня дитина сторін. Як встановлено при розгляді справи неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. При цьому посилання відповідача в письмовому відзиві, що він як батько дитини також приймає участь у житті дитини, надає матеріальну допомогу, останнім належними та допустимими доказами не доведено. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На теперішній час, у зв`язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів. При цьому, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» - встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Позивачем на підтвердження свого офіційного працевлаштування та отримання регулярного доходу надано довідку № 1 від 01.10.2019 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОС ІНЖИНІРИНГ» про те, що [PERSON] працевлаштований у вказаному товаристві на посаді монтажника з 01.10.2019 року з окладом 4200,00 гривень. Посилання відповідача в письмовому відзиві на те, що він офіційно працевлаштований на посаді монтажника з окладом 4 200,00 гривень, з якого і слід визначати розмір аліментів у частці від доходу є недоведеними, оскільки надана відповідачем довідка щодо місця працевлаштування та розміру окладу, не є офіційним документом, що підтверджує його дохід (заробіток) отриманий в 2019 році, оскільки не містить відомостей щодо щомісячних нарахувань заробітної плати відповідача та відомостей щодо наказу про прийняття відповідача на роботу. Також з матеріалів справи вбачається, що з 29.05.2019 року за позивачем зареєстровано право власності на транспортний засіб SEAT TOLEDO, номерний знак [NUMBER] , 1994 року та джерело коштів для його придбання відповідачем не пояснено. Суд також визнає неналежними доказами подані представником позивача в якості доказів роздруківки СМС-повідомлень з мобільних телефонів сторін, оскільки вказаний доказ не містить ідентифікуючих даних осіб, що спілкувались. Згідност. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення ( ч. 1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст. ст.183,184 СК України. Відповідно дост. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує той факт, що малолітня дитина сторін перебуває на утримання матері, яка офіційно не працює, відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений та непрацездатних утриманців немає, працює та має дохід, інші обставини, що мають істотне значення, а саме: не надання відповідачем відомостей щодо розміру та регулярності доходу, які б належним чином були підтверджені та не спростування наявності достатніх доходів для набуття ним у власність в 2019 році автомобіля. Згідно зі ст. ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не було надано доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини відповідно до ст. 182 СК України. Враховуючи вищевикладені обставини та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню та стягує аліменти на утримання дитини сторін в розмірі 2000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача в розмірі 1000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до положень ст. 84 СК України починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial