Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 3 845,96 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.08.2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «ЕВЕРІ» був укладений Договір добровільного страхування неземних транспортних засобів №015107/4002/0000288, предметом якого є страхування транспортного засобу «LEXUS LX 570» д.н.з. [NUMBER]. 22.04.2015 року у м. Києві по вул. О.Теліги сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «LEXUS LX 570» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON], автомобіля марки «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням відповідача [PERSON]. В результаті ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Потерпілій стороні в ДТП, було виплачено страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу, а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1188 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу кошти страхового відшкодування в розмірі - 3 845,96 грн., а також сплачену суму судового збору. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.08.2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «ЕВЕРІ» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №015107/4002/0000288, предметом якого є страхування транспортного засобу «LEXUS LX 570» д.н.з. [NUMBER]. (а.с 13). 22.04.2016 року по вул. О.Теліги в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «LEXUS LX 570» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням [PERSON], автомобіля марки «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] - під керуванням відповідача [PERSON], що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №90599010, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №469324, схемою місця ДТП (а.с. 11, 12, 17). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.37). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль марки «LEXUS LX 570» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження, в зв'язку з чим [PERSON] звернуся до позивача із заявою №00191804 про подію, що має ознаки страхового випадку. (а.с. 9). Так, сума страхового відшкодування, згідно страхового акту №00191804 склала 53 345,96 грн. Відповідно до Наказу №00191804 від 19.05.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатило ТОВ «ЕВЕРІ» страхове відшкодування в розмірі 53 345,96 грн., (а.с. 3), що підтверджується копією платіжного доручення № 017529 від 20.05.2016 року (а.с. 38). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про страхування" предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в обґрунтування заявлених вимог позивач покладає факт здійснення ним відшкодування шкоди на користь потерпілого/страхувальника за договором майнового страхування за пошкодження в результаті ДТП застрахованого майна транспортного засобу «LEXUS LX 570» д.н.з. [NUMBER], відповідно до умов укладеного договору страхування. При цьому, що з відповідача вимагається на підставі ст. 1194 ЦК України стягнення 3 845,96 грн. різниці між сумою сплаченого позивачем страхового відшкодування (53 345,96 грн.) та страховою сумою з урахуванням франшизи (50 000,00 грн. 500,00 грн. = 49 500,00 грн.), що припадає на відшкодування за страховим полісом № АЕ/8230356 (53 345,96 грн. - 49 500,00 грн. = 3 845,96 грн.). Між тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його помилковим виходячи з наступного. Так, автомобіль марки «VOLVO» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП було застраховано в АТ «СК «НОВА» та ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну згідно Полісу № АЕ/8230356 становив 100 000,00 гривень, франшиза 500,00 грн. Таким чином, позивачем помилково в основу розрахунку взято суму ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 49 500,00 грн. Отже, ліміт відповідальності страхувальника відповідача є достатнім для відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем страхувальнику позивача. Отже оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов до висновку що твердження позивача у частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3 845,96 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В силу наведених норм, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, якщо вона (франшиза) була передбачена договором. Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати суму франшизи в розмірі 500,00 грн., яка передбачена договором (полісом) № АЕ/8230356. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial