Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано в 2007 році, від якого у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча отримує пенсію та працевлаштований, працює на підприємстві водієм, однак про його доходи їй не відомо, оскільки останній приховує їх від неї, а тому має можливість виплачувати аліменти на утримання дітей.А тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 24.10.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду подав відзив, згідно якого позовні вимоги з підстав наведених позивачем заперечив, вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначив, що він постійно допомагає своїм дітям та періодично надсилає їм грошові кошти. При цьому, через позивача, яка знайшла собі іншого чоловіка, що і стало причиною розірвання шлюбу, він змушений був покинути власний житловий будинок. Він пенсіонер, отримує пенсію як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії і розмір його щомісячного пенсійного забезпечення становить 1800,00 грн., якого ледве вистачає для забезпечення нормальних умов для його існування. Крім того на його утриманні знаходять батьки пенсіонери. Твердження позивача про те, що він працевлаштований, працює водієм на підприємстві та отримує достойну заробітну плату, є хибним та не підтверджене жодними доказами. При цьому, зазначає, що діти отримують соціальну допомогу як діти учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, державну стипендію як студенти денної форми навчання, а позивач соціальну допомогу одиноким матерям, що вона намагається приховати від суду. Просить в задоволенні позову відмовити, однак в разі задоволення позову просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін не подавав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 13.09.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 13.09.2007 (а.с.3). Як вбачається із свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 21.12.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Верховинського РУЮ Івано-Франківської області та серія [NUMBER] виданого 07.02.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського РУЮ Івано-Франківської області (а.с.4,5) [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом безспірно встановлено, що неповнолітні діти проживать з матір'ю [PERSON], дані обставини не заперечуються відповідачем по справі. В той же час позивач в позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати, так як є працездатним, працює водієм на підприємстві в м.Київ та має регулярний дохід, інших аліментних зобов'язань немає, а тому просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. Суд приймає до уваги доводи відповідача з приводу добровільного надання ним допомоги своїм дітям, проте, на сьогоднішній день між ним та позивачкою виник спір з приводу розміру такої допомоги, а відтак суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дітей, а відповідач зобов'язаний їй таку допомогу надавати. А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей є підставною та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 СК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, те що відповідач є здоровою та працездатною людиною, зобов'язаний забезпечувати своїх дітей матеріально, визначений позивачем спосіб стягнення аліментів та виходячи з мінімального розміру аліментів на одну дитину визначеного законом, суд приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, які підлягають індексації відповідно до закону, що з врахуванням наданої допомоги матір'ю дітей, забезпечить їм, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому, доводи відповідача про те, що діти отримують соціальну допомогу як діти учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а позивач соціальну допомогу одиноким матерям, не відповідають дійсності та спростовуються наданою інформацією з Управління соціального захисту населення Верховинської РДА Івано-Франківської області від 17.01.2019 №11/02-15/12. Також при визначенні розміру аліментів, судом не береться до уваги отримання дитиною [PERSON] державної стипендії, оскільки дані обставини не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку утримувати неповнолітню дитину. Разом з тим, суд приходить до переконання про те, що визначення позивачкою розміру аліментів на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень щомісячно є безпідставними, оскільки позивачем не підтверджено відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України жодними належними та допустимими доказами наявності у відповідача доходів, що здатні забезпечити виплату ним аліментів у запропонованому позивачкою розмірі.

Outcome: partial