Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 13085,65 грн. за кредитним договором № б/н від 29.04.2016 року, а також судові витрати у розмірі 1600.00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 29.04.2016 року відповідач уклав з Банком договір № б/н від 29.04.2016 року, відповідно до умов якого, отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором. Відповідач, не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобовязанням, що призвело до заборгованості, яка станом на 25.09.2017 року становить 13085,65 грн, з яких 6053,53 грн. - тіло кредиту,1333,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4599,78 грн. - заборгованість за пенею, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1572,14 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач надав відзив на позов, в якому позов визнав частково, зазначивши, що факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами. Анкета- заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписана відповідачем не може вважатись договором, в розумінні ст.626 ЦК України. Зміст анкети -заяви зводиться до того, що відповідач лише висловив бажання на отримання кредиту, що не може вважатися обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Оскільки доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозуміло чому розмір основного боргу складає 6 053,5 грн., якщо у позовній заяві позивач вказує на отримання відповідача кредиту в розмірі 2 000 грн., зазначений факт викликав обґрунтований сумнів у достовірності позовних вимог; необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, які обраховуються від суми основного боргу; анкета-заява не містить угоду про сплату комісії ,а тому правова підстава для її нарахування відсутня, відповідні докази вчинення даного правочину між сторонами не надано; штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої (відповідальності) позивач намагається притягнути відповідача. Вважає, позовні вимоги про стягнення штрафу в сумах 500 грн. та 595,32 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, вважає, що не підлягає стягненню розмір нарахованої пені в сумі 4 599,78 грн. Визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього суми кредиту в розмірі 2000 грн. та нараховані відсотки з цією суми кредиту. Сума нарахованої пені не може перевищувати суму основного боргу, тому нарахована пеня підлягає частковому задоволенню. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Позовна заява надійшла до суду 18.12.2017 року. На виконання вимог ст. 122 ч. 3 ЦПК України прийнятий Законом від 18.03.2004 року № 1618-IV, 14.11.2017 року судом направлявся запит до відповідного органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, для перевірки зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача [PERSON] Відповідь на запит судом отримана 29.12.2017 року, справа підсудна Козятинському міськрайонному суду Вінницької області, тому ухвалою від 03.01.2018 року було відкрито провадження у справі. В судововму засіданні відповідач та його представник адвокат [PERSON], позов визнали частково. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що позов слід задовільнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 29.04.2016 року, згідно якої він ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6). [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.6). При укладенні договору сторони керувались ч.1ст. 634\~ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором. Як вбачається із позовної заяви, кредитний ліміт був встановлений 2000 грн . Доказів того, що відповідачу було збільшено кредитний ліміт, позивачем не надано. Тому виходячи з розрахунку, наданого позивачем, суд вважає, що вдповідач допустив заборгованість перед позивачем по тілу кредита у розмірі 2000 грн , Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути 4599 грн 78 коп заборгованості по пені. Проте суд вважає, що виходячи з положень ст. 258 ч.2 ЦК України, розмір пеніі підлягає до стягнення в межах строку позовної давності за один рік, що становить 800 грн., виходячи з розрахунку, який був наданий позивачем. ( а.с.5 ) Крім того Банк просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 500грн фіксована частина та 599грн 32 коп - штраф процентна складова. Проте суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушенння, невизнання або оспорювання . Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. З огляду на викладене та з урахуванням всіх обставин в їх сукупності суд вважає, що станом на 25.09.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем 2000грн по тілу кредиту, 1333 грн 02 коп - нараховані відсотки за користування кредитом та пеню у розмірі 800 грн ( в межах позовної давності ), а всього 4133грн, які необхідно стягнути з нього на користь позивача При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеної суми, яка становить 505 грн..

Outcome: partial