Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею вказаної квартири. У 2012 році на запрошення її чоловіка, який мав на той час статус фізичної особи-підприємця і відкрив масажний салон були запрошені громадяни Таїланду - відповідчі по справі, яких позивачка зареєструвала у вказаній квартирі. З літа 2014 року відповідачі у вказаній квартирі не проживають та взагалі виїхали за межі України, у зв'язку з подіями, що на той час відбувались в України. Вказаною квартирою відповідачі з 2014 року не цікавляться, речейїх в квартирі не має. На сьогоднішній день реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу певні перешкоди, в зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить визнати відповідачів такими, що втратии право користування вказаною житловою площею та зняти їх з реєстрації. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надавали, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і визначені їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 20.04.2007 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної спільної власності. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Києва №30822614 від 07.06.2018 року, наданим 07.06.2018 року за №3009 на запит суду Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.02.2018 року, що засвідчений Головою правління ОСББ «Еверест» Мамедовою Г., відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 2014 року в спірній квартирі не проживають, речей їх в квартирі не має. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що принаймні з 2014 року відповідачі не цікавляться спірною жилою площею, не несуть витрат по її утриманню, в квартирі не проживають більше року. Виходячи з вказаної норми та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням необхідно задовольнити. Що стосується позивних вимог щодо зняття відповідачів з реєстрації, слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Outcome: partial