Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 29.04.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було змінено та відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" старт карткового рахунку 18.12.2015 року 5168755522715891; 03.05.2016 року встановлення кредитного ліміту - 500, 00 грн.; 29.05.2017 року збільшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 23.12.2019 року зменшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 03.01.2020 року зменшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 14.04.2020 року зменшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 27.04.2020 року зменшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 08.05.2020 року зменшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 19.05.2020 року зменшення кредитного ліміту - 15 000, 00 грн.; 01.07.2020 року зменшення кредитного ліміту - 0, 00 грн. Позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, чим порушив норми діючого законодавства, оскільки станом на 14.01.2021 року існує заборгованість, яку просить стягнути в примусовому порядку з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі - 26 590, 29 грн., яка складається з наступного: 21 899, 71 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 21 899, 71 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 4 690, 58 грн грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0, 00 грн. - нарахованої пені; 0, 00 грн. - нарахованої комісії, а також судові витрати у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 21 вересня 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 квітня 2016 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банк. На підтвердження розміру заборгованості позивачем до позову надано розрахунок заборгованості з якого видно, що станом на 14 січня 2021 року за договором кредитування у [PERSON] існує заборгованість у розмірі - 26 590, 29 грн., яка складається з наступного: 21 899, 71 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 21 899, 71 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 4 690, 58 грн грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0, 00 грн. - нарахованої пені; 0, 00 грн. - нарахованої комісії, а також судові витрати у розмірі 2 270 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд приходить до висновку про часткову доведеність обставин, що підтверджує досягнення у письмовому вигляді згоди між позивачем і відповідачем про ціну договору, однак інформація щодо розміру сплати відсотків та пені за користування кредитними коштами в матеріалах справи відсутня. Таким чином, вимоги позову щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 21 899, 71 грн. - заборгованість за тілом кредиту є доведеними належними доказам та не спростованими відповідачем, а тому в цій частині вимог суд приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи, що в матеріалах справи відсутня довідка з якої було б видно, що відповідач ознайомлений з умовами кредитування та використання кредитки та сторонами узгоджено: базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні, інше. Отже, з наявних у матеріалах справи доказів видно, що сторонами не передбачено та не погоджено сплату відсотків за користування кредитом. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст. 78 указаного кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи, що відповідачем не вчинено жодних дій у спростування заявленого до нього позову, він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що передбачено ч. 4 ст. 12 ЦПК України. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 21 899, 71 грн., а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 1 869, 57 грн. виходячі з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 21 899, 71 грн.) * 2 270 грн. (сума сплаченого судового збору) / 25 979, 35 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 869, 57 грн. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial