Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 06.09.1986 року Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 16 та судові витрати покласти на відповідача. Вказувала, що на даний час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення з жовтня 2001 року шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує, та просить його задовольнити. Зазначила, що просить залишити прізвище після розірвання шлюбу "[PERSON]", дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із нею, питання її утримання вирішено добровільно, спору про поділ майна немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання 18.01.2016 року та 03.02.2016 року відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06.09.1986 року Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 16. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.3/. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились і сторони вже не проживають як подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинились через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. У зв'язку з цим вони втратили почуття кохання, що перешкоджає відновленню сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам позивача. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишається проживати із позивачем, що було добровільно вирішено сторонами, питання її утримання теж вирішено добровільно. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». При цьому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення на її користь з відповідача суми сплаченого судового збору, так як судом вирішувалось питання про розірвання шлюбу, а не про поновлення порушених прав позивача.

Outcome: partial