Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2009 році. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2013 року з відповідача стягувалися кошти на час навчання дочки в розмірі ? частини від його заробітку, однак з 01.08.2014 року виплата таких припинена у звязку із закінченням нею навчання. На даний час з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини його заробітку, які були присуджені рішенням суду від 06.08.2013 року. Таких коштів є недостатньо для утримання дитини. У звязку із чим вона із сином перебувають у скрутному матеріальному становищі, що суперечить ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини. З огляду на наведене, на підставі положень ст.192 СК України просить ухвалити рішення щодо збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.08.2013 року з 1/6 частини заробітку (доходу) до 1/3 місячного заробітку (доходу) відповідача з 01.07.2014 року. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, пояснила, що відповідач згідно рішення суду сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, проте такий розмір є недостатнім та не відповідає інтересам дитини. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що його зарплата не збільшилася. На даний час він має на утриманні дитину від другого шлюбу, а також непрацездатні батьки. А тому згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх його доходів. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з свідоцтва про народження, серії 1-СГ № 058297 [PERSON] народився 22.12.2000 року та його батьками є сторони по справі. На підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.08.2013 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно на сина - [PERSON], [INFO], починаючи з 08.07.2013 року і до його повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як свідчать матеріали справи, зокрема копія постанови державного виконавця відділу ДВС Сокальського районного управління юстиції від 11.08.2014 року, виконання провадження з примусового виконання виконавчого листа № 459/605/13-ц виданого 23.07.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на час навчання в розмірі ? частини від його заробітку щомісячно, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку, починаючи з вступу рішення в законну силу 23.07.2013 року, у звязку із закінченням передбаченого строку закінчено. Згідно довідки про доходи № 7 від 07.05.2015 р., [PERSON] працює продавцем у фізичної особи-підприємця [PERSON] та загальна сума її доходу за період 01.11.2014 року по 30 квітня 2015 року становить 7320,00 грн. Водночас із довідки про доходи № 400 від 30.06.2015 року, виданої [PERSON] вбачається, що останній працює підземним гірничим вантажником у шахті «Степова» ДП «Львіввугілля» та сума його загального доходу за період з грудня 2014 року по травень 2015 року за винятком аліментів складає 32\~573,67 грн. Разом із тим у судовому засіданні, відповідачем представлено копію свідоцтва про народження серії І-СГ № 373005, виданого Свитазівською сільською радою Сокальського району Львівської області від 07.08.2013 року, із якої встановлено, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, враховуючи те, що майновий стан відповідача покращився внаслідок припинення стягнення з нього коштів на навчання повнолітньої доньки [PERSON], беручи до уваги при цьому пояснення відповідача, який згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх його доходів, суд вважає, що слід змінити розмір аліментів, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 13.05.2015 року до повноліття дитини. Задоволення позову у вищезазначених межах не буде погіршувати матеріального становища сторін. При цьому суд не враховує доводи позивача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, так як належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини відповідач не подав та такі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial