Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (з уточненнями) в якому просить: стягнути з [PERSON], законним представником якого є [PERSON] на користь [PERSON], законним представником якого вона являється, матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в рахунок відшкодування витрат на поїздки до лікарні в розмірі 1600 грн. 34 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати, пов?язані з отриманням правової допомоги в розмірі 3000 грн. В обгрунтування позову вказала, що 22.08.2018 року вироком Олександрівського районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України. Так, 01.04.2018 року приблизно 20.00 год. [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс тілесні ушкодження її сину [PERSON] Згідно виписки № 99 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення Знам'янської міської лікарні ім. А.В. Лисенка від 16.04.2018 року її син перебував на стаціонарному лікуванні з 01.04.2018 року по 16.04.2018 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забійні рани лівої підорбітальної області, больовий синдром, струс головного мозку, гематома лівого ока. Згідно висновку експерта № 53 від 05.08.2018 року, тілесні ушкодження відносяться до категорії легких. Вказаним кримінальним правопорушенням їй, як законному представнику потерпілого, було заподіяно матеріальну шкоду. При розгляді кримінальної справи нею не заявлявся цивільний позов, так як, будучи законним представником обвинуваченого, вона була впевнена в тому, що після завершення розгляду справи їм відшкодують завдані матеріальні та моральні збитки. На сьогоднішній день відповідачем обіцянка щодо відшкодування не виконана, тому і вимушена звернутися до суду з даним позовом. На лікування витрачено 3779, 39 грн., у тому числі оплата проведення МРТ головного мозку (1194 грн.), на заправку автомобіля для поїздок до лікарні в м. Знам'янка 1600,34 грн. Крім того, даним правопорушенням також заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 грн., оскільки злочинні дії [PERSON], які виразилися у спричиненні її сину тілесних ушкоджень, позбавили останнього можливості вести звичний спосіб життя, займатися спортом, перенести фізичний та душевний біль, такі переживання пережила й вона за власну дитину, та продовжує турбуватися за його стан в майбутньому. Крім того, оскільки вона не має спеціальних знань у галузі права і не може, як законний представник неповнолітнього сина самостійно захищати його права, змушена звернутися за правовою допомогою до адвоката, що підтверджується квитанцією по сплаті нею послуг правової допомоги у сумі 3000 грн., вважає, що ці витрати повинні бути стягнуті з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], як законний представник неповнолітнього [PERSON], позовні вимоги визнала частково, а саме: щодо відшкодування витрат на поїздки до лікарні в розмірі 1600,34 грн. Позовні вимоги щодо стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. та витрат, пов?язаних з отриманням правової допомоги в розмірі 3000 грн. не визнала. Крім того, надала квитанції про сплату коштів на відшкодування витрат на лікування в сумі 3800 грн., що у подальшому стало підставою для відмови позивача від позовних вимог в частині стягнення витрат, пов?язаних з лікуванням. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин (а.с. 7-10). Згідно даного вироку, 01.04.2018 року приблизно о 20 год. 00 хв. неповнолітній [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись перед автобусною зупинкою «Цибулеве», розташованої по вул. Центральній в с. Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, на грунті довготривалих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока неповнолітньому [PERSON], [INFO]. У результаті протиправних дій неповнолітнього [PERSON], неповнолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, синця в лівій навколо очній ділянці лівого ока, рани в лівій підочній ділянці, крововиливу в кон'юнктиву лівого ока, які, відповідно висновку судово-медичної експертизи № 29 від 23.04.2018 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Також, з вказаного вироку вбачається, що потерпілим [PERSON] або його законним представником цивільний позов не заявлявся. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у спричиненні легких тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON] доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред?явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.08.2018 року, [PERSON] - [INFO], тобто є неповнолітнім. Частиною 1 ст. 1177 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов?язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 09.07.2018 року [PERSON] проходив магнітно-резонансну томографію головного мозку, про що отримав відповідне заключення, вартість якого складає 1194 грн. (а.с. 12-14). Фіскальними чеками від 01-06 та 16 квітня 2018 року підтверджується придбання медичних препаратів на загальну суму 2585,39 грн. (а.с. 15-16). Чеками ТОВ «Венте-Оіл» АЗС № 16 м. Знам'янка підтверджується оплата вартості товару, а саме: чек № 3562 від 05.04.2018 року - на суму 500,14 грн.; чек № 3802 від 07.04.2018 року - на суму 500,14 грн.; чек № 4041 від 10.04.2018 року - на суму 300,03 грн.; чек № 4565 від 16.04.2018 року - на суму 300,03 грн., а всього на загальну суму - 1600,34 грн. (а.с. 17). Фіскальними чеками від 17.08.2018 року та від 26.02.2019 року підтверджується здійснення переказу коштів [PERSON] в сумі 2000 грн. та 1800 грн., факт отримання яких підтвердила представник позивача у судовому засіданні (а.с. 42, 54). Таким чином, судом встановлено причинний зв?язок між вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням та спричинення внаслідок цього матеріальної шкоди позивачу, що є обов?язковою умовою для застосування ст. 1166 ЦК України. Отже, вирішуючи питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що вона підлягає задоволенню згідно заявлених позивачем уточнених позовних вимог, а саме: в частині відшкодування витрат на поїздки до лікарні у розмірі 1600,34 грн., оскільки, завдана матеріальна шкода в частині відшкодування витрат на лікування позивачу відшкодована шляхом направлення переказів [PERSON] в загальному розмірі 3800 грн. і щодо вимог про відшкодування витрат на поїздки до лікарні у розмірі 1600,34 грн. не заперечила відповідач. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З виписки № 99 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення Знам'янської міської лікарні ім. А.В. Лисенка, вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 01.04.2018 року по 16.04.2018 року з діагнозом: ЗЧМТ; забій рани лівої підорбітальної області, больовий синдром; струс головного мозку; гематома лівого ока та йому призначалося лікування (а.с. 11, 19). З довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду від 05.09.2018 року, вбачається, що [PERSON] внаслідок черепно-мозкової травми дозволено групу для занять фізичною культурою - підготовчу (а.с. 18). Оскільки тілесні ушкодження [PERSON] отримав внаслідок злочинних дій неповнолітнього [PERSON], що підтверджується вироком суду, то він має право на відшкодування моральної шкоди. Під час вирішення позовних вимог в цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення. У той же час, з метою дотримання справедливого балансу між інтересами позивача та можливостями відповідача, суд враховує, що відповідач є неповнолітньою особою, а тому на думку суду, визначений позивачем розмір компенсації на відшкодування моральної шкоди - 10000 грн. є надто завищеним та не в повній мірі відповідає вимогам пропорційності завданої шкоди та можливістю її відшкодування без суттєвих негативних змін в житті відповідача. З урахуванням викладеного, розмір моральної шкоди заявленої позивачем підлягає частковому задоволенню, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини заподіювача шкоди, характеру та обсягу заподіяних потерпілому моральних страждань, які виразились у погіршенні його стану здоров?я, отримання тілесних ушкоджень, від яких він лікувався, внаслідок чого він змінив свій спосіб життя і певний час не міг вести активний спосіб життя, на теперішній час не має змоги у повному обсязі (які і всі його ровесники) проходити курс фізичного виховання, і, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити в сумі 3000 грн. 00 коп., який відповідає інтенсивності і тривалості психічних переживань позивача, характеру негативних наслідків, заподіяних діями відповідача та засадам виваженості, розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 29.11.2018 року, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № 326/н від 29.12.2008 року, розрахунок витрат на правову допомогу (а.с. 20-22, 41, 47). Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держви у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно квитанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 30). Відтак, у відповідності до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON], законним представником якого є [PERSON], на користь держави судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. (позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином) та на користь [PERSON] витрати, пов?язані з наданням правничої допомоги у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 211 грн. 44 коп. (пропорційно до задоволених вимог щодо відшкодування моральної шкоди).

Outcome: partial