Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 24550,92 грн. та судових витрат у розмірі 1921 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 03.06.2009 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України. Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обов`язок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. Станом на 31.10.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 24550,92 грн., яка складається, як зазначає позивач, з наступного: 1987,78 грн. - тіло кредиту 3491,49 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом 17426,37 грн. - заборгованість за пенею 500 грн. - штраф (фіксована частина) 1145,28 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на ст.ст. 509,525,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] 24550,92 грн. заборгованості за кредитним договором від 03.06.2009 року без номера та 1921,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень [PERSON] особисто отримав судові повістки 12.02.2019 року та 16.05.2019 року, також відповідач тричі повідомлявся про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України», однак в судове засідання жодного разу не з`явився За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані докази, з урахуванням позиції сторін та заяв по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню, в частині стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 03.06.2009 року [PERSON] підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (а.с.9) У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 28.11.2013 року заяву відповідач приєднався до запропонованих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.06.2009 року, з 26.07.2009 року у [PERSON] виникла непогашена поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 682,20 грн., яка змінювалась (а.с. 5-8). Тіло кредиту станом на 31.10.2018 становить 1987,78 грн. Нараховані відсотки - 3491,49 грн. Сума пені нарахована в розмірі - 17426,37 грн. Сума штрафів нарахована у розмірі - 1645,28 грн. Висновок суду про часткове задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та фіксованої суми штрафу ґрунтується на вимогах ЦК України: Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та процентною складовою штрафу суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача одночасно штрафу і пені не ґрунтуються на законі. Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року у справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При перевірці розміру нарахованої процентної складової штрафу суд дійшов висновку, що вона складається з суми заявлених до стягнення процентів та пені, тобто позивач нарахував неустойку на неустойку (штраф на пеню), що на думку суду є також подвійною відповідальністю та не відповідає засадам розумності та справедливості. В порушення вимог ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, позивач нарахував відповідачу пеню на пеню, назвавши її штрафом, що є порушенням вимог законодавства та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмір 1987,78 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 3491,49 грн., та штрафу в розмірі 500 грн. В іншій частині позовні вимоги не доведені та задоволенню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру, що становить 1921,00 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial