Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2016 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебуває у шлюбі з 28.12.1995 року з [PERSON]. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Московського району м. Києва, запис № 1575. Від цього шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після подачі нею позову про розірвання шлюбу, відповідач перестав надавати будь-які кошти на утримання дітей, надає особисто дітям кишенькові кошти Старша донька є студенткою в ВУЗі. Відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку. Аліменти відповідач нікому не платить. Тому позивач росила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 8000 грн. на місяць з моменту звернення до суду та до досягнення молодшою донькою повноліття, а старшою - закінчення денної форми навчання навчання у ВУЗі. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути зі [PERSON] аліменти на корись [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 4000 грн. на місяць з моменту звернення до суду і до досягнення донькою повноліття та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 4000 грн. на місяць з моменту звернення до суду і до досягнення двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач та представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача проти вимоги позову заперечували та просили у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 28 грудня 1955 року відділом РАГС Московського району м. Києва, запис № 1575. Від шлюбу сторони мають двох доньок: повнолітню [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO] [PERSON] згідно довідки № М2-39 від 03.02.2016 р. є студенткою 3 курсу 17 групи денної форми навчання факультету №2 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця. Відповідно до довідки №02-16/282 від 09.03.2016 виданої Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], [PERSON] проживають разом із матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Згідно довідки №2 від 01.03.2016 з місця роботи відповідача в ТОВ «Фолбрук Експрес Україна», загальна сума його отриманого доходу за період роботи серпень 2015 р. - січень 2016 р., становить 58 600 грн. Згідно довідки з місця роботи відповідача в ТОВ «Гарант-Інвест Консалтинг», відповідач працює в даній організації та займає посаду директора, проте, за період часу з червня 2015 року по лютий 2016 року заробітна плата у т.ч. в натуральній формі не нараховувалась. Відповідно до довідки № 02-16/302 від 11.03.2016 р., виданої Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], [PERSON] проживають разом [PERSON] та знаходяться на його утриманні. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 199 СК України передбачає що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу, а саме дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. За таких умов, беручи до уваги рівномірність обов'язку батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 12.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Також, враховуючи що стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати повнолітню доньку яка продовжує навчання, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), на користь [PERSON], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], на період навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 12.02.2016 року до досягнення нею 23-х річного віку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судові витрати суд стягує з відповідача в дохід держави в силу ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial