Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач у вересні 2014 року звернувся до суду до [PERSON], треті особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON] та просив постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, [PERSON], [INFO] та її вихованні; встановити для нього наступний порядок спілкування та виховання дитини, визначивши час: п'ять днів на тиждень, а саме : три дні в будні дні - понеділок, середа, п'ятниця з 15.00 до 18.00 та у вихідні дні - суботу та неділю з 12.00 до 16.00 в присутності матері дитини. Крім того просив зобов'язати [PERSON] не чинити його батькам: [PERSON], [PERSON] ( діду та бабі) перешкоди у спілкуванні з дитиною, [PERSON], [INFO]. При цьому позивач посилався на наступне. Шлюб ним та відповідачкою був зареєстрований 30 липня 2011 року. Від шлюбу мають дитину-дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачкою припинені ще до народження дитини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Дочка проживає разом з відповідачкою. З дня народження дитини і по теперішній час відповідачка чинить йому перешкоди в піклуванні з дитиною та перешкоджає приймати участь в її вихованні. Також вона чинить перешкоди у спілкуванні з онукою його батькам, тобто рідному діду та бабі. У зв'язку з чим він був вимушений звернутися до Служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, згідно рішення якого №168 від 26.03.2014 року йому був встановлений порядок участі його і вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідач була попереджена , що перешкоджаючи йому зустрічам з малолітньою , вона порушує права дитини та батька. Але, вона вказане рішення не виконує та продовжує перешкоджати йому у спілкуванні з дочкою. У судовому засіданні позивач підтримав свій позов, надавши суду вищевказані пояснення. Відповідач та її представник проти позову заперечували частково та пояснили, що відповідач не перешкоджала і не перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною. Він залишив її, коли вона була ще вагітна, строк вагітності був сім місяців, а перед уходом влаштував сварку, після якої вона потрапила до лікарні з кровотечею. За весь час знаходження в лікарні та після пологів він до нею в лікарню не приходив, не забирав її з лікарні. У нього склалися неприязні стосунки з її батьками на той підставі, що відповідач не надавав їй ніякої матеріальної допомоги, їх утримували фактично повністю її батьки, тому постійно йшов на конфлікт. Після народження дитини для неї все купили також її батьки, аліменти були стягнути з нього за рішенням суду, але вин їх сплачує частково і має борг. Крім того, при зустрічах позивач кожен раз затівав сварки, ображав її, після кожної зустрічі з ним вона себе погано почувала як фізично та і морально. Але, не зважаючи на це, вона не заперечує йому зустрічатися з дитино та приймати участь у її вихованні. Відповідач сам навмисно не має бажання приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про неї та стан її здоров'я. При цьому просила прийняти до уваги викладене раніше, той факт, що позивач наніс їй душевну травму, дочці усього один рік, вона хворіє , потребує спокою, сну, її потрібно годувати та інше. Тому не заперечує надати для зустрічі тільки два дні у тиждень : у будні - кожну п'ятницю з 15.00 години до 17.00; кожну неділю з 14.00 години до 17.00 в присутності її ; місце зустріч встановлювати за їх домовленістю відповідно до стану здоров'я дитини та погодних умов. Надалі суду письмові заперечення. Представник третьої особи - Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та ухвалити рішення в інтересах дитини ( а.с.49-50). Третя особа, [PERSON] в судове засідання з'явилась, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та пояснила, що відповідач дійсно перешкоджаю її сину у спілкуванні з дочкою. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з'явився, був попереджений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про слухання справи у його відсутність або перенесення слухання справи суду не надав, тому суд, за згодою сторін, ухвалює рішення за наявними матеріалами у відсутність сторін, які не з'явились. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено ,що шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 30 липня 2011 року, актовий запис №1111 ( а.с.5). Від шлюбу мають дитину-дочку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] ( а.с.4). Шлюбні стосунки з відповідачкою припинені ще до народження дитини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Дочка проживає разом з відповідачкою Вказані факти сторони визнали, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Як пояснив позивач відповідачка чинить йому перешкоди в піклуванні з дитиною та перешкоджає приймати участь в її вихованні. У зв'язку з чим Департаментом праці та соціальної політики Харківської міської ради рішенням №168 від 26.03.2014 року позивачу був встановлений порядок участі в вихованні та спілкуванні з дитиною, згідно якого йому був визначений час : кожний вівторок та четвер з 15.00 години до 17.00; кожна неділя з 12.00 години до 14.00. Також відповідач була попереджена,що перешкоджаючи йому зустрічам з малолітньою , вона порушу. Права дитини та батька. Але, вона вказане рішення, яв вказує позивач, не виконує та продовжує перешкоджати йому у спілкуванні з дочкою ( а.с.3.). Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У відповідності із частиною 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, «регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв'язку. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Отже, із системного тлумачення частини 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про усунення перешкод для спілкування з дитиною є законними, але частково обґрунтованими. В судовому засіданні позивачем не доведено жодних обставин, які б свідчили, що відповідач [PERSON] умисно та систематично перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною. Крім того, судом достовірно встановлено, що позивач залишив дружину в період вагітності строком у 7 місяців у зв'язку з тим, що між ним та батьками відповідачки склалися неприязні стосунки.. Добровільно позивач не надав матеріальної допомоги ні дружині, яка була вагітною, ні дитині, яка народилася. Аліменти на утримання дружини та малолітньої дитини були стягнуті з відповідача примусово рішеннями Комінтернівського районного суду м. Харкова за позовом [PERSON] від 28 лютого 2014 року та від 05 травня 2014 року : на дитину у розмірі 800 грн., на дружину 350 грн.( а.с.37-38,39-41). Але аліменти він виплачує не систематично та не у повній сумі. Крім того, як вбачається з відповіді Харківської міської дитячої поліклініки №1675 від 27.11.2014 року , дитина [PERSON] перебуває на диспансерну обліку з діагнозом: перинатальне ураження центральної нервової системи. Нагляд за дитиною здійснює мати, батько дитини, [PERSON], до дільничного лікаря-педіатра з донькою не звертався, станом її здоров'я не цікавився ( а.с.36). Крім того, відповідач пояснила суду , що відповідач при кожній зустрічі влаштовував сварку, ображав її та її батьків. Вказаний факт підтвердили у судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] . - мати відповідачки, пояснила суду, що всі сварки почались с того, що позивач категорично відмовився давати гроші дружині, відмовлявся утримувати дружину та майбутню дитину. Пішов добровільно жити до своїх батьків коли [PERSON] була вагітною, забирати її з собою відмовився. Після кожної зустрічі з [PERSON] [PERSON] була пригнічена, часто плакала, що відображалось на стані її здоров'я та стані здоров'я дитини. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона рідна тітка відповідачки, у неї теж народилася дитина, вони с [PERSON] разом гуляють з дітьми. Вона кільки разів була свідком того, що при зустрічі [PERSON] починав сварку, ображав [PERSON]. Він часто буває у їх районі, але ніколи не підходить до [PERSON] та доньки. Обидва свідка підтвердили, що [PERSON] ніколи не заперечувала позивачу зустрічатися з дитиною, але були випадки, коли запізнювалася на заплановану зустріч у зв'язку з об'єктивними причинами ( донька спала, її потрібно було годувати, вона погано себе почувала та інші випадки, які від неї не залежать), але відповідач цього не розуміє а одразу починає сварку. Вказані факти підтверджуються відповіддю Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Жовтневого району м. Харкова від 26.11.2014 року, з якої вбачається, що [PERSON] зверталася до вказаного центру 09 квітня 2014 року та 05 травня 2014 року з питання конфліктної ситуації з чоловіком , спілкувалася зі спеціалістами та отримала психологічні послуги ( а.с.35). Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. При цьому суд вважає, що позивачу потрібно переглянути свої стосунки з дружиною, рішення щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні потрібно вирішувати домовленістю, доброзичливо , враховувати тільки інтереси дитини, її малолітній рік та стан здоров'я , з любов'ю ставитися до спільної дитини. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що як позивач, так і відповідач дитини мають право приймати активну участь у вихованні донька, спілкуванні з нею. Оскільки позивач [PERSON] проживає окремо від дитини і користується правом на її виховання обмежено, суд, встановлюючи порядок участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, вважає, що спілкування батька і доньки повинно бути регулярним, однак з пріоритетним врахуванням інтересів дитини, її віку, стану її здоров'я, режиму дня, тощо. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень з урахуванням побажань матері малолітньої дитини. При визначенні часу спілкування позивача з малолітньою донькою , суд враховує, що позивач, як батько, має право на особисте спілкування з дитиною, також суд враховує вікові особливості її психо - емоційного розвитку, пристосування до материнського піклування і вважає, що в цьому віці доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини, який би передбачав можливість нетривалого спілкування у присутністю матері, а саме суд вважає, що можливо встановити у такий порядок спілкування : щотижня у п'ятницю з 15.00 годин до 17.00. та неділю з 14-00 годин до 17.00., при цьому місце зустрічі вирішувати за домовленістю сторін в залежності від стану здоров'я дитини та погодних умов. Це не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо дочки. Що стосується вимог позивача в частині зобов'язання [PERSON] не чинити його батькам: [PERSON], [PERSON] ( діду та бабі) перешкоди у спілкуванні з дитиною, [PERSON], [INFO]. То в цієї частині суд відмовляє у задоволенні вимог, так як [PERSON] та [PERSON] є третіми особами по справі, ними, як третіми особами, не заявлялись самостійні вимоги щодо предмету спору, вони не звертались до суду за захистом своїх порушених прав. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судові витрати позивач бере на себе. На підставі викладеного та

Outcome: partial