Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК», Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку виплати доходів, інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами та стягнення моральної шкоди. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, які неодноразово змінювала та в їх обґрунтування зазначила, що 07.10.2012 року вона прийнята на роботу в ТОВ «МІК» на посаду комірника складу готової продукції, 05.09.2013 року була переведена старшим комірником складу готової продукції, 19.09.2014 року була звільнена за власним бажанням. З березня 2014 року по день звільнення їй не виплачувалася заробітна плата, заборгованість по якій станом на 01.12.2014 року складає 4 597, 19 грн. Зазначає, що у зв'язку з постійною відсутністю грошових коштів через затримку виплати заробітної плати, їй завдано моральну шкоду, яка виражається у постійних приниженнях її гідності під час з'ясування у керівництва підприємства строків виплати та проханнях пришвидшити це питання, також через сварки в родині через нестачу коштів в сімейному бюджеті. Порушено нормальні зв'язки з оточуючими. Як пояснило їй керівництво ТОВ «МІК», що 06.12.2012 року між ТОВ «МІК» та відповідачем 2 - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено кредитний договір на відновлювальній основі з цільовим призначенням «поновлення обігових коштів та виплата заробітної плати». Відповідач 2 в порушення умов зазначеного договору з 01.01.2014 року по 23.07.2014 року стягнув кошти на свою користь, не перерахувавши на її персональний рахунок по заробітній платі. Зараз ТОВ «МІК» не виплачує їй заробітну плату внаслідок протиправних дій відповідача 2, який протиправно перерахував кредитні кошти призначені для виплати заробітної плати на погашення боргу перед орендодавцем. Таким чином, вважає, що відповідачами ТОВ «МІК» та ПАТ «Укрексімбанк» були порушені її права, у зв'язку з чим просить суд стягнути з ТОВ «МІК» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 4 597, 19 грн.; стягнути з ПАТ «Укрексімбанк» на її користь інфляційні витрати в сумі 305, 89 грн. грн., 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 44, 14 грн. та 6090, 00 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримав та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Руденко А.П. в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання ним особисто судової повістки 26.12.2015 року (а.с. 66). Будучи присутнім на попередніх судових засіданнях не заперечував проти стягнення з ТОВ «МІК» на користь позивача заробітної плати, пояснивши, що виплачувати працівникам заборгованість по заробітній платі підприємство не має можливості, оскільки згідно рішень судів з підприємства стягнуто великі суми та при виконанні яких на розрахункові рахунки підприємства були накладені арешти. Представник відповідача ПАТ «Укрексімбанк» в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 68), уточнені позовні вимоги позивача не визнав, надавши суду письмові заперечення (а.с. 73-79, 40-45), в яких посилався на те, що відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, а індексація заробітної прати проводиться підприємством, яке виплачує заробітну плату. Також зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних також, є неправомірними оскільки стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних можливо стягнути тільки з боржника, уразі порушення зобов'язань, однак між банком та позивачем не укладався ніякий договір, а тому між ними не має ніяких зобов'язань. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що відшкодування моральної шкоди працівнику за невиплату заробітної плати покладено на роботодавця. Крім того, позивачем не зазначено та не надано доказів того, яким чином відповідач 2 спричинив йому моральну шкоду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що 07.10.2012 року [PERSON] згідно наказу № 224-к від 05.10.2012 року була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду комірника складу готової продукції, з окладом згідно штатного розпису - 1 165, 00 грн. на місяць (а.с. 10). Згідно наказу № 195-к від 05.09.2013 року переведена старшим комірником складу готової продукції (а.с. 11), з якої 19.09.2014 року наказом № 124-к від 14.09.2014 року звільнена на підставі ст. 36 п. 5 КЗпП України (а.с. 12). Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON], згідно довідки виданої ТОВ «МІК» за період з 01.03.2013 року по 19.09.2014 року складає 4597, 19 грн., з яких: за березень 2014 року - 602, 97 грн., за квітень 2014 року - 368, 34 грн., за травень 2014 року - 387, 67 грн.; за червень 2014 року - 387, 67 грн., за липень 2014 року - 387, 67 грн., за серпень 2014 року - 1 351, 87 грн., за вересень 2014 року - 1 111, 00 грн. (а.с. 16). Розмір заборгованості сторонами не оспорюється. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з укою позивачем укладено трудовий договір. Отже, оскільки трудовий договір був укладений між [PERSON] та відповідачем ТОВ «МІК», то в даному випадку відповідачем ТОВ «МІК» порушено право позивача на оплату його праці, у зв'язку з чим з ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 4 597, 19 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ПАТ «Укрексімбанк» інфляційних витрат в розмірі 305, 89 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 44,14 грн., суд вважає, що в їх задоволені слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 509-510 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи ніяких правовідносин між ПАТ «Укрексімбанк» та [PERSON] немає, як немає і зобов'язання, тому, ПАТ «Укрексімбанк» і [PERSON] не мають статусу боржника та кредитора, отже застосування статті 625 ЦКУ до відповідача 2 ПАТ «Укрексімбанк» є неправомірним та позов в частині стягнення з ПАТ «Укрексімбанк» інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами задоволенню не підлягаю. Також, задоволенню не підлягаю позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ПТА «Укрексімбанк» моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем не надано доказів в підтвердження спричинення ним моральної шкоди саме відповідачем ПАТ «Укрексімбанк». Відповідно до ст. 237 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності, покладається обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Отже, з викладеного вбачається, що позивачем не заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди до роботодавця, в даному випадку до ТОВ «МІК», а відповідачем ПАТ «Укрексімбанк» не спричинена позивачу моральна шкода, а тому в частині стягнення моральної шкоди позивачу слів відмовити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з цим з відповідача ТОВ «МІК» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 226,35 грн.

Outcome: partial