Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У грудні 2014 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11397496000. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала кредит у сумі 55 000,00 доларів США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі у строк до 24.09.2018 року, або достроково зі сплатою 15,50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею: 31,3 кв. м.; житловою площею: 13,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області, 14 лютого 2003 року за реєстровим № 1035. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». « 08» грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року), інтереси якого представляє на підставі довіреності Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська Компанія «Вердикт». На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Як зазначає позивач у позовній заяві, через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 26.06.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 773 184,95 грн., що складається із заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом. З огляду на викладені обставини, позивач просить у рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 773184,95 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11397496000 від 24.09.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею: 31,3 кв. м.; житловою площею: 13,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк»; припинити право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою, загальною площею: 31,3 кв. м.; житловою площею: 13,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]; виселити з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; стягнути на користь ПАТ «Дельта банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. з [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача Жевега К.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Надала аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за № № 11397496000. За умовами п.п. 1.2.1. вказаного договору [PERSON] отримала кредит у сумі 55 000,00 доларів США для споживчих потреб, та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі у строк до 24.09.2018 року ( п.п. 1.2.81. Договору) зі сплатою 15,50 % річних за користування кредитом (п.п. 1.2.9.). Згідно із п. п. 2.1 Договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань позичальник у повному обсязі передає у заставу, а банк приймає нерухоме майно, а саме, квартиру, загальною площею: 31,3 кв. м.; житловою площею: 13,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 24.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодавець) та [PERSON] (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до п. 1.1. якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області 14 лютого 2003 року за реєстровим № 1035. Факт надання позичальнику кредитних коштів підтверджується випискою по кредитному договору [PERSON] за період з 24.09.2008 року по 02.02.2012 року, згідно з якою 24.09.2008 року на рахунок відповідача перераховані кредитні кошти в сумі 55 000,00 доларів США. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 26.06.2013 року борг [PERSON] складає 773 18495 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 434 888,58 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 338 296,37 грн.; З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». « 08» грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року), інтереси якого представляє на підставі довіреності Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська Компанія «Вердикт». Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. За змістом ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідачем [PERSON] не виконуються умови Договору про надання споживчого кредиту № 11397496000 від 24.09.2008 року, тому у неї виникла заборгованість перед Банком у розмірі 773 18495 грн., яка підлягає стягненню із відповідача. У зв'язку із тим, що зобов'язання відповідача [PERSON] забезпечено укладанням Договору іпотеки між нею та Банком, то у позивача є всі правові підстави для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1. Іпотечних договорів у разі невиконання або ненадежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання, Іпотекодержатель мас право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В Постанові №5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» надано роз'яснення про те, що нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону № 898-IV) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК мас право вимагати застосування його судом. Таким чином, як слідує із вищезазначеного, нормами чинного законодавства (ст. 33, 36. 37 ЗУ «Про іпотеку») не виключається можливість набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Водночас, позовні вимоги про виселення відповідача із спірної квартири задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України , статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.10.2013 року на ім'я [PERSON] позивачем надіслано повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та вимога про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документацій. Однак, будь-яких доказів про отримання [PERSON] вищевказаного повідомлення, представник позивача у судовому засіданні не надала. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про виселити з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою, є не доведеною, тому задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: partial