Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини до відповідача [PERSON], посилається на те, що 21 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] за актовим записом № 85 від 21серпня2014 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO], який проживає біля позивачки. З березня 2017 року вона перестала проживати з відповідачем та подальше життя з відповідачем не бачить. [PERSON] являється батьком дитини. Відповідач є дієздатною особою, офіційно ніде не працює та матеріальної допомоги з початку травня 2017 року не надає та взагалі усунувся від будь-якої допомоги. Вона на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, тому стабільного заробітку не має. Так як вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, то має право на утримання від чоловіка. Добровільно матеріальну допомогу на моє утримання і утримання дитини відповідач не надає, хоча зобов'язаний її надавати. Зважаючи що відповідач не надає позивачу для утримання дитини будь-якої матеріальної допомоги, вважає, що для захисту прав малолітнього сина на нормальний рівень життєдіяльності та з метою дотримання принципу найвищих соціальних цінностей в розвитку дитини, слід звернутися до компетентного суду в порядку передбаченому чинним СК України. Просить стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн.. але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та стягувати 656 грн. на утримання позивачки як матері дитини до досягнення дитиною трьох років, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає частково, в письмовому запереченні повідомив про те, що він, як батько [PERSON], в повній мірі зацікавлений в тому, щоб син мав достатній рівень життя для його фізичного, інтелектуального, духовного та соціального розвитку. Від відповідальності про утримання та виховання сина не відмовляється та не ухиляється. Засвідчує, що низький рівень забезпеченості сина останнім часом з його сторони являється тимчасовим і короткостроковим, це пов'язано з пошуком стабільної, довгострокової і достойної оплати роботи, а також професійної переорієнтації, заради забезпечення сину гідного дитинства. Він проживає в сільській місцевості, що тимчасово ускладнює процес пошуку роботи та заробітку, проте він використовує всі доступні методи заробітку, тому також перебуває на обліку в центрі зайнятості. Також його фінансовий стан ускладнений наявною перед ПриватБанком задавненою заборгованістю. Стверджує, що, по можливості, надавав допомогу синові, доказом чого є виписки з банку про переказ коштів з його рахунку на рахунок позивача, а також, збережені товарні чеки про придбання товарів для сина. Представлені суду виписки та чеки являються лише частиною наданої ним допомоги, яку він може документально засвідчити, оскільки ніяких розписок про надання допомоги позивачеві не брав. Позивач отримує державну фінансову допомогу при народженні дитини, а також допомогу від своїх батьків, в яких вона разом із сином фактично перебуває та проживає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обовязків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Відповідно до ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.9), який в даний час проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, що визнає сам відповідач. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1\~ст.181 СК України). Частиною 1\~ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у\~ст.182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня, позивач не погоджується із порядком та розміром матеріальної допомоги, яка періодично надається відповідачем, а тому позивач має право на стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, а відтак зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Суд вважає відповідача спроможним надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, зважаючи на представлені відповідачем чеки та квитанції про перерахування грошових коштів та придбання товарів, а тимчасова відсутність роботи у відповідача не є підставою для звільнення його від сплати аліментів, оскільки як останній запевнив у запереченні, що він вживає заходів до пошуку доходів. Суд погоджується із доводами позивачки про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на вісутність у відповідача постійних доходів. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину в розмірі 900 грн., виходячи із встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини та передбаченого законом обовязку відповідача поряд із позивачкою брати рівну участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини, оскільки менший розмір стягуваних з відповідача аліментів буде недостатнім для належного матеріального утримання дитини, що буде порушенням її прав та інтересів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн., оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б переконували суд у пріоритеті прав відповідача над інтересами малолітньої дитини. Згідно ч.2 ст.84 СК України, позивач як мати, з якою проживає малолітня дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, у зв'язку з чим визначає розмір стягуваних аліментів у розмірі 550 грн., який не буде обтяжливим для відповідача та буде необхідним для матеріального забезпечення позивачки. У відповідності до ст.ст.\~88,367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача 1280 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial