Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н на суму 1 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Боржником було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 31.12.2013 року, заборгованість позичальника-відповідача по вказаному договору становить 28 633,70 грн., а саме: - 6 994,10 грн. - заборгованість за кредитом, - 16 324,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 5 315,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості була віднята сума у розмірі 11 420,17 грн., яка була задоволена судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2009 року,що набрав законної сили, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк», різниця становить- 17 213,53 грн.,а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 250,00 грн.- штраф (фіксована частина) - 860,68 грн. - штраф (процентна ставка). Отже заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 324,21 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав,що після підписання угоди з банком намагався зняти кошти з банкомату, однак банківська картка була поглинена банківським автоматом. Він звертався щодо цієї проблеми до банківської установи, однак проблему не було вирішено. В подальшому у 2009 році щодо нього було застосовано запобіжний захід у вигляді арешту і винесено вирок по кримінальній справу, його було засуджено і з 14 січня 2010 року по 6 вересня 2013 року він відбував покарання у виправній установі, що підтверджується довідкою про звільнення. Просить застосувати щодо нього ст.551 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та розглянувши клопотання відповідача, приходить до наступних висновків. 11.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н на суму 1 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, отримані кредитні кошти та відсотки не повертає, в зв'язку з чим утворилась заборгованість відповідача по вказаному договору,яка станом на 31.12.2013 року, заборгованість позичальника-відповідача по вказаному договору становить 28 633,70 грн., а саме: - 6 994,10 грн. - заборгованість за кредитом, - 16 324,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 5 315,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. - 250,00 грн.- штраф (фіксована частина) - 860,68 грн. - штраф (процентна ставка). Отже заборгованість до стягнення становить 18 324,21 грн. Оскільки щодо відповідача було винесено судовий наказ 24 квітня 2009 року, який набрав законної сили про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 11 420 грн. 17 коп., відповідно від загальної заборгованості, яка нарахована відповідачу 28633,70 слід відняти заборгованість 11 420,17, відповідна різниця становить заборгованысть згідно позовної заяви 18 324,21 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність (оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч.1,4 ст 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч.5, ст.261 ЦК України за зобов`язаннями, визначеними строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобовязаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком ( у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Це свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору, 11 липня 2007 року , ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. У відповідності до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про застосування щодо нього ст.551 ЦК України. Відповідно суд приходить до висновку про можливість застосування ст.551 ЦК України та про зменшення заборгованості по процентам за користування кредитом до 3000 гривень, та зменшення заборгованості по комісії за користування кредитом до 2500 гривень. Відповідно заборгованість відповідача перед позивачем, після застосування умов ст.551 ЦК України становитиме 11 713 гривень 53 коп. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають до часткового задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: partial