Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.06.2001 року по 2016 рік. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує на те, що відповідач ухиляється від виконання свої обов`язків щодо утримання неповнолітнього сина, матеріально не допомагає. Зазначає, що дитина знаходиться повністю на її утриманні, крім того зазначає що витрати на утримання сина складають 12 000 грн., це продукти харчування, ліки, гуртки, підготовчі заняття, платежі до школи, одяг та відпочинок. Вказує на те, що відповідач фізично здоровий, на утриманні недієздатних не має, іншим аліменти не платить, працює в ТОВ «АНД-ГРУП» на посаді торговельний представник та має постійний дохід, тому позивачка вважає, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина. У зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі - 6 000 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Ухвалою суду від 30.08.2019 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк. Відзив мотивував тим, що позов визнає частково, в частині стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. та заперечує проти позову в іншій частині, оскільки доводи позивачки про те, що витрати на дитину складають 12 000 грн. безпідставні та не підтверджені доказами. Крім того, відповідач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу і до цього часу добровільно сплачує позивачці аліменти в розмірі 1500 грн. Зазначає, що сума аліментів, яку позивачка просить стягнути є надмірною і при реальних доходах відповідача не тільки поставить у скрутне становище його теперішню сім`ю, а й суперечить чинному законодавству. А тому, просив суд стягнути аліменти в розмірі 1500 грн., починаючи з 01.10.2019 року. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., разом з тим просила розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Поряд з цим відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров`я, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своєму сину. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом із тим, 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно сплачував в рахунок аліментів кошти в розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанціями від 21.12.2018 року, 18.01.2019 року, від 15.03.2019 року, 12.04.2019 року, 10.05.2019 року, 07.06.2019 року, 05.07.2019 року, 02.08.2019 року, 30.08.2019 року, 27.09.2019 року та випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по Карті Юніора. Факт отримання таких коштів не заперечується позивачкою. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 01.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: partial