Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 28 листопада 2011 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобов'язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 58611,68 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 2645,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 48559,43 грн., а також штрафні санкції: пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4139,89 грн., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 2767,22 грн. (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача направлялись судом за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, але повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за останньою відомою адресою, за якою було зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились з ухваленням заочного рішення. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2011 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних. Позичальник зобов'язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. В подальшому розмір кредитного ліміту відповідачу позивачем збільшувався. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала. Станом на 31 липня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 2645,14 грн. Заборгованість по процентам за користування кредитом позивач обраховує у розмірі 48559,43 грн., що не відповідає умовам кредитного договору від 28 листопада 2011 року. Зокрема, при заборгованості за тілом кредиту в сумі 2645,14 грн., за процентною ставкою 30,00% річних, з 01 вересня 2014 року - 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року - 43,20% річних за період з 28 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року позивач нарахував проценти за користування кредитом у розмірі 1055,80 грн. (1174,56 грн. - 118,76 грн.), тобто реальна відсоткова ставка згідно вказаного нарахування склала 67,45%. За період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року відсотки нараховані у розмірі 2136,57 грн. (3311,13 грн. - 1174,56 грн.), за цим розрахунком реальна відсоткова ставка становить 139,07% річних. За період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року сума процентів, обрахованих позивачем, складає 45248,30 грн. (48559,43 грн. - 3311,13 грн.), відповідно, реальна відсоткова ставка - 732,84% річних. Зазначене нарахування відсотків суперечить умовам договору від 28 листопада 2011 року, що укладений між сторонами, а тому не приймається до уваги судом. Розмір заборгованості за відсотками, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача суд обраховує у розмірі 3790,31 грн. за наступним розрахунком: станом на 27 січня 2014 року заборгованість за відсотками - 118,76 грн., з 28 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року (216 днів), заборгованість за кредитом: 4 дні - 2635,14 грн., решта періоду - 2645,14 грн., відсоткова ставка - 30,00% річних, заборгованість за відсотками - 469,56 грн.: (2645,14 грн. / 100 х 30,00 / 365 х 212) + (2645,14 грн. / 100 х 30,00 / 365 х 4); з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року (212 днів), заборгованість за кредитом - 2645,14 грн., відсоткова ставка - 34,8% річних, заборгованість за відсотками - 534,65 грн.: 2645,14 грн. / 100 х 34,8 / 365 х 212; з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року (2 роки 122 дні), заборгованість за кредитом - 2645,14 грн., відсоткова ставка - 43,20% річних, заборгованість за відсотками - 2667,34 грн.: (2645,14 грн. / 100 х 43,20 / 365 х 122) + (2645,14 грн. / 100 х 43,20 х 2); загальна сума відсотків: 118,76 грн. + 469,56 грн. + 534,65 грн. +2667,34 грн. = 3790,31 грн. Також позивачем обраховано відповідачу пеню за період з 01 січня 2014 року по 31 липня 2017 року у розмірі 4139,89 грн. Позивачем також нараховано відповідачу штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 2767,22 грн. (процентна складова). Але процентна складова позивачем обрахована з завищеної суми відсотків, суд процентну складову штрафу обраховує у розмірі: (2645,14 грн. + 3790,31 грн. + 4139,89 грн.) / 100 х 5 = 528,77 грн. Загальна сума неустойки (штрафи, пеня) складає 5168,66 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача вказаних штрафних санкцій, суд виходить з того, що штрафи обраховані відповідно до умов договору та в розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивачем нараховано неустойку, яка значно перевищує розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне зменшити її розмір до 2000 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 2645,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3790,31 грн., неустойку у розмірі 2000 грн., а всього - 8435,45 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено на 14%, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 224 грн.

Outcome: partial