Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що 29.05.2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі-відповідач), у шлюбі з яким в неї народився син [PERSON] ([INFO]), а також дочка [PERSON] ([INFO]), які проживають разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини, яка перебуває у декретній відпустці, а також дітей не надає, хоча в змозі надавати, так як працює неофіційно і має мінливий дохід. Оскільки інших аліментних зобов'язань відповідач не має, позивач просила суд стягнути з чоловіка на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання, як дружини, в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення донькою трьохрічного віку. Позивача в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що зазначений спір слід вирішити відповідно до закону. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних і доказів, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29.05.2011 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON], у зв'язку з чим складено актовий запис № 11 (а.с. 7). У шлюбі народилися діти, [PERSON] (27.08.2012 року), а також дочка, [PERSON] (18.02.2014 року), батьками яких в Свідоцтві про народження (а.с. 4, 5) вказані сторони спору. Діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою № 1162, виданою 25.04.2016 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 3). Частиною першою статті 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ч.2 ст. 181 СК України). Відповідно до статті 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, а також те, що доньці не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дітей та на її утримання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, згідно частини 1 статті 182 СК України, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями визначеними ст. 84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей і дружини. Визначаючись з розміром аліментів, суд враховує, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, в тому числі і на відповідача. З 1 травня 2016 року прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць, згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" становить 1\~228 гривень. З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, що з платника аліментів на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 614 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідає обов'язку батька забезпечити рівень умов життя, необхідний для розвитку дітей відповідного віку визначеного законом. В решті позову щодо стягнення аліментів на дітей слід відмовити за необґрунтованістю. Також, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в запропонованому позивачем розмірі, з огляду на що позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно статті 184 ч.2 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі статті 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки витрати позивача на отримання правової допомоги не підтверджені належними і допустимими доказами, суд вважає, що в їх стягненні з відповідача слід відмовити.

Outcome: partial