Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач - орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивачі вказали, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Батько дітей записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. 14.08.2018 р. з відповідачем була проведена роз`яснювальна робота працівником служби у справах дітей Радомишльської РДА щодо відповідальності за недотриманням прав неповнолітніх та попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківськх обов`язків. 04.09.2018 р. до дитячого відділення Радомишльської ЦРЛ співробітниками поліції була доставлена малолітня дитина - [PERSON] ,2018 р.н., яка була залишена в будинку знайомої відповідача без нагляду. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до характеристики Заболотського старостинського округу [PERSON] з вересня 2016 р. не проживає на території старостинського округу, не доглядає та не займається вихованням своїх малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] Кошти які отримує на дітей витрачає на свої потреби, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, їх утриманням займається бабуся [PERSON] Відповідно до наказу № 27 від 06.09.2018 р. службою у справах дітей Радомишльської РДА було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. За розпорядженням Радомишльської РДА № 426 від 06.09.2018 р. було прийнято рішення про негайне відібрання дитини [PERSON] , у матері - [PERSON] Враховуючи те, що відповідач будучи матір`ю вказаних дітей свідомо ухиляється від їх виховання та утримання, а тому змушені звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.09.2018 р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.03.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні - 08.05.2019 р. представник позивача [PERSON] . позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, суду показала, що відповідач вихованням дітей не займається, з дітьми не проживає, двоє малолітніх дітей знаходяться на утриманні та проживанні з бабусею. Відповідач жодного разу не відвідувала сина [PERSON] в спеціалізованому будинку, дитина знаходиться на повному державному утриманні. В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явилась , до суду подала заяву про розгляд справи в їх відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, відзив відносно позовних вимог, а також інших заяв та клопотань не подавав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні 08.05.2019 р. свідок [PERSON] суду показала, що її дочка - [PERSON] залишила їй двоє старших дітей [PERSON] та [PERSON] близько двох років тому, жодного разу їх не відвідувала, їх життям не цікавиться, останній раз вона бачила свою дочку в березні 2018 року коли вона народила третю дитину, онук [PERSON] знаходиться в спеціалізованому будинку дитини. Свідок займається вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] , які з нею на даний час проживають. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] залишила в своєї матері двоє своїх дітей, діти знаходяться на повному утриманні бабусі, яка добре виконує свої обов`язки, старша дитина [PERSON] відвідує школу, діти доглянуті. Місце проживання [PERSON] невідоме, дитячі кошти, що отримала за народження другої дитини використала на свій розсуд, а третю дитину залишила в лікарні. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, а також при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, повинен з`ясувати безліч обставин, які дають підстави для позбавлення таких прав щодо дитини. Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , і вказана обставина підтверджується копіями свідоцт про народження дітей серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.7,55,56). Відомості про батька дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00020930679, 0020930903, 0020931043 від 06.09.2018 р. ( а.с.8-13). Згідно висновку органу опіки та піклування Радомишльської РДА №02-18/1522 від 11.09.2018 року, останні вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.28-29). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і безумовним втручанням у права, які передбачені ч. 1 ст. 8 Конвенції, тому обставини цієї справи належить проаналізувати через призму умов ч. 2 цієї статті. Для цього суд вважає необхідним звернутись до прецедентної практики ЄСПЛ як джерела права (п. 4 ст. 10 ЦПК України). У справі «Хант проти України» (Заява N 31111/04) під час розгляду питань позбавлення батьківських прав у п. 50 Рішення Суд зазначив, що «…втручання не становить порушення статті 8, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей…» Позивач - Орган опіки та піклування Радомишльської РДА порушив питання позбавлення батьківських прав для захисту інтересів малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , внаслідок ухилення їх матері від виконання своїх обов`язків. Висновок компетентного державного органу також обґрунтований інтересами дітей. Тому, суд приходь до переконання, що процедура позбавлення батьківських прав у даному випадку переслідувала законну мету. Щодо «необхідності у демократичному суспільстві», суд вважає, що ця необхідність має бути пов`язана з діями матері, під час вирішення питань позбавлення її батьківських прав і прийняття рішень із цього приводу компетентними органами (органи опіки та піклування, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, суд). Так, відповідно до наданої характеристики № 62 від 05.09.2018 р. Заболотського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована на території Заболотського старостинського округу, за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2016 р. і по даний час на території старостинського округу не проживає, вихованням дітей не займається. Веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Вихованням дітей та матеріальним забезпеченням займається бабуся [PERSON] ( а.с. 17). З характеристики учениці 4 класу Заболотської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON] від 05.09.2018 р. № 38 слідує, що [PERSON] навчається в Заболотській ЗОШ І-ІІІ ст. з першого класу, потребує постійного контролю, приймає участь у житті класу та школи. Мама не цікавиться навчанням та вихованням дитини, жодного разу не відвідувала батьківські збори. [PERSON] проживає в сім`ї бабусі [PERSON] , яка займається її навчанням та вихованням ( а.с.18). З повідомлення Центральної районної лікарні № 1327 від 05.09.2018 р. вбачається, що 04.09.2018 р. до дитячого відділення Радомишльської ЦРЛ співробітниками поліції була доставлена без матері - дитина [PERSON] , [INFO] р. ( а.с. 22). А відповідно до повідомлення № 1180 від 10.08.2018 р. - Радомишльської ЦРЛ - 09.08.2018 р. до інфекційного відділення ЦРЛ поступила дитина [PERSON] ,, [INFO] Стан дитини середньої важкості внаслідок кишкової інфекції. Ознаки незадовільного догляду за дитиною ( а.с. 23). З акту про проведення роз`яснювальної роботи щодо відповідальності за недотримання прав неповнолітніх згідно із законодавством України від 14.08.2018 вбачається , що з відповідачем [PERSON] було проведено роз`яснювальну роботу щодо відповідальності за недотримання прав неповнолітніх дітей та попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків ( а.с. 25). Малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків , відповідно до наказу № 27 від 06.09.2018 р. служби у справах дітей Радомишльської РДА (а.с.26). З метою захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з загрозою її життю та здоров`ю відповідно до розпорядження голови Радомишльської РДА № 426 від 06.09.25018 р. прийнято рішення про негайне відібрання у матері [PERSON] малолітнього [PERSON] ( а.с. 27). З повідомлень Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей-сиріт, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради № 162/02-23 від 22.03.2019 р. та № 167/02-23 від 28.03.2019 р. вбачається, що з 19.09.2018 р. на повному державному утриманні та вихованні у вказаному закладі перебуває [PERSON] , [INFO] . За час перебування дитини в закладі, мати дитину не відвідувала, життям та здоров`ям останнього не цікавиться ( а.с. 57-58). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає з дітьми, не цікавиться життям дітей, не відвідує їх, не займається вихованням та як встановлено - веде аморальний спосіб життя, матеріально дітям не помагає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванням дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. За таких обставин суд вважає, що такі дії відповідача є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов`язаного з вихованням дітей. Таке ставлення матері об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким потрібно постійно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу. Вищенаведене дає суду підстави для задоволення позову в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітніх дітей, не проявляє материнської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки. Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900 грн. на кожну житину і до досягнення дітьми повноліття, суд, перевіривши матеріали справи, приходить до переконання, що така вимога підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким, вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати аліментів дітям, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованою на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого у 2019 році не може бути меншим 4173,00 грн. З такого доходу можуть стягуватися аліменти на малолітніх дітей. Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на малолітніх дітей, в даному випадку суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлений можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ч. 6 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави,підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1409,60 грн. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що даний позов знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає до часткового задоволення з вищевикладених доводів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial