Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив, в якому просить стягнути з відповідача , з яким перебував у трудових відносинах середній заробіток за час затримки розрахунку з часу звільнення - 24.09.2013р. по день фактичного розрахунку - 25.10.13р. у сумі 3069,44 грн., посилаючись на те, що з ним не було своєчасно проведено розрахунок при звільненні, чим були порушені його трудові права на одержання заробітної плати. У судовому засіданні позивач на уточнених позовних вимогах наполягав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача позов не визнав, вважає, що розрахунок позивачем середнього заробітку проведено у порушення чинного законодавства , крім того, на отримання середнього заробітку позивач взагалі не має права, оскільки у день звільнення не працював і за отриманням розрахункових сум не звертався , тому позов задоволенню не підлягає. З пояснень сторін, наданих доказів судом встановлено, що : позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах, 24.09.2013 року був звільнений за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), що підтверджено відомостями трудової книжки. В день звільнення позивач не працював, знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджено заявою позивача про надання відпустки від 23.09.13р., наказом № 572/1 від 23.09.13р. Ні в день звільнення, ні на наступний день після цього з позивачем розрахунок не проведено, фактично повний розрахунок з позивачем проведено 25.10.13р., що підтверджується довідкою відповідача від 30.10.13р. і не оспорюється позивачем. Власник (роботодавець) у відповідності зі ст.115, 116 КЗОТ зобов'язаний вчасно (щомісяця) виплачувати заробітну плату, а в день звільнення зробити із працівником остаточний розрахунок. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 21 КЗПП України обов'язок по виконанню трудового договору в частині виплати зарплати покладена на адміністрацію власника. Працівник звільняється від тягаря доведення провини адміністрації або відсутності своєї провини. Дані зобов'язання відповідачем не були виконані, право позивача на одержання своєчасного розрахунку порушено. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника працівникові тих, що належать йому при звільненні сум у встановлені терміни власник зобов'язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Підстав вважати, що затримка розрахунку і строки затримки мали місце з вини позивача немає. Дані обставини дають суду підстави вважати, що розрахунок з позивачем не проведено і затримано саме з вини відповідача, тобто ним порушено вимоги ст.116 КЗПП при звільненні позивача, що у відповідності до ст. 117 КЗпП України є підставою для виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, тобто з 24.09.2013р. по 25.10.13р. Посилання представника відповідача на те, що позивач право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку не має, оскільки в день звільнення не працював і не звернувся до відповідача із заявою про проведення розрахунку, суд вважає необґрунтованими, оскільки дана обставина не спростовує обов'язку підприємства по проведенню своєчасного розрахунку зі звільненим працівником та не виключає його вини у затримці такого розрахунку. За порушення такого зобов'язання відповідальність покладено на підприємство , а не на працівника. Суд вважає за необхідне покласти у підставу розрахунку середнього заробітку позивача надану ТОВ " Луганський машинобудівний завод імені О.Я.Пархоменка" довідку № 2850 від 23.12.13р., оскільки вона обрахована у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно якої сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку складає 1772 грн., податок на доходи фізичних осіб складає - 265,80грн. , до виплати з урахуванням утриманого податку - 1506,20грн. Оскільки згідно діючого законодавства отриманий позивачем дохід у вигляді заробітної плати підлягає оподаткуванню, суд вважає за необхідне зазначити про це у резолютивній частині рішення. Позов частково обґрунтований, підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial