Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1 вересня 2013 року він навчається у Донецькому національному технічному університеті денної форми навчання, відповідно до договору на навчання за рахунок коштів фізичної особи, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. Відповідач є його батьком, проте добровільно матеріальної допомоги не надає, тому він просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення ним 23 років. Рішенням Куйбишевського районного суду міста Донецька від 27 грудня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період навчання щомісячно у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу до закінчення ним навчання або до досягнення 23 років. Вирішено питання про судовий збір. З вказаним рішенням суду не погодився [PERSON] та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити нове, яким стягнути на його користь аліменти у більшому розмірі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що відповідач є працездатною особою, приватним підприємцем. Декларація відповідача не відповідає дійсності, оскільки він має значно більший дохід. З рішенням суду не погодився [PERSON] та також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд прийняв рішення без урахування матеріального та сімейного положення відповідача, наявності інших членів родини, розміру заробітної плати та його стану здоров*я. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги [PERSON], в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги відповідача [PERSON], в задоволенні апеляційної скарги позивача [PERSON] просила відмовити. Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги відповідача [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно із п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні (а.с. 6). [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення факультету менеджменту Донецького національного технічного університету, навчається за рахунок коштів фізичної особи (а.с.5). Згідно договору про навчання у ДонНТУ від 01 вересня 2013 року, [PERSON] навчається на контрактній основі з терміном навчання з 2013 року по 2017 рік. Загальна вартість освітньої послуги з підготовки бакалавра становить 43900 гривень (а.с.31). Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку від 01 травня 2010 року, [PERSON] є суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, яка здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів, розмінна торгівля автозапчастинами (а.с.40). Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі міста Донецька від 11 грудня 2013 року, сума доходу, яка отримана [PERSON] від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування (єдиному податку) складає за 2012 рік в розмірі 15815 гривень (а.с.59). Згідно до свідоцтва про народження від 03 серпня 1998 року, [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.57). Згідно до довідки Державного центру зайнятості від 24 грудня 2013 року мати позивача [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 01 жовтня 2013 року та її дохід з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2013 року становить 2917,95 гривень (а.с.35). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач продовжує навчання і у зв*язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач забов*язаний її надавати, оскільки має таку можливість. Між тим повністю погодитися з таким висновком суду не можна. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Коментована стаття встановлює, що суд повинен враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, яких він відповідно до вимог СК зобов'язаний утримувати (глави 9, 15, 16 СК). Отже суд, розглядаючи такий позов, повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. Обгрунтовано встановивши наявність у [PERSON] потребу у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням та вказавши на обов'язок відповідача його утримувати, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення аліментів у частці від доходу платника аліментів, у розмірі 1/8 частини доходів відповідача щомісячно. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається і на цьому наполягала представник позивача в судовому засіданні, що вимоги позивача зводились про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є приватним підприємцем і не має стабільного заробітку. Проте, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і без належного обґрунтування визначив розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні питання про стягнення аліментів, апеляційний суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров*я відповідача а також те, що він є приватним підприємцем, його дохід за рік складає 15815 гривень, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача [PERSON] про те, що дохід відповідача набагато більший ніж зазначено в його декларації, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів з цього приводу позивачем не надано. Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача [PERSON] про те, що він має заборгованість з комунальних платежів та те, що на його утриманні знаходяться дві доньки його дружини від першого шлюбу, оскільки вони не є його доньками і до того ж досягли повноліття. Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав про стягнення з нього судового збору також є безпідставними, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються лише позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, вивчивши доводи, якими сторони мотивували свої вимоги та заперечення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача [PERSON] слід відхилити, а апеляційну скаргу позивача [PERSON] задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2013 року й до завершення навчання, але не пізніше досягнення 23 років. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Outcome: partial