Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду та просить, визнати, що [PERSON] є батьком їхньої дитини [PERSON], 18 листопада 2005 року зародження; зобов'язати [PERSON] районний відділ ДРАЦС внести в актовий запис про народження [PERSON] відомості про батьківство відповідача, вказавши його батьком народженої в графі «батько»; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Свої вимоги мотивувала тим, що з середини літа 2003 року по грудень 2005 року та з 2006 року по 2008 рік вона проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON], вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, але не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою. 18 листопада 2005 року, в період їхнього з відповідачем спільного проживання однією сім'єю, позивачка народила дитину, дочку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] Після народження дитини позивачка звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції для реєстрації народження дитини, де в книзі реєстрації народжень 24 листопада 2005 року був зроблений актовий запис за № 108 про народження їхньої з відповідачем дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не виявив бажання визначити походження їхньої спільної дитини за їх заявами про визнання батьківства відносно народженої дитини, тому запис про батька дитини у книзі реєстрації був здійснений на підставі ст.135 Сімейного кодексу України. В період вагітності позивачки відповідач вважав себе батьком дитини, забирав позивачку з дитиною з пологового будинку. На даний час відповідач також визнає себе батьком дитини, проте, не бажає добровільно вирішити питання батьківства, звернувшись до відділу ДРАЦС. Крім того, відповідач дитину матеріально не утримує, не надає позивачці коштів на її утримання, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Ухвалою суду від 29.11.2016 року до участі у справі у якості відповідача залучено [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Позивачка у судове засідання не зявилася, направила до суду свого представника. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що [PERSON] є його рідною дитиною, а він являється її рідним батьком. Відповідач згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі ? його заробітку. Представник відповідача [PERSON] районного відділу ДРАЦС, подав до суду заяву про позгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував (а.с.31). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 18 листопада 2005 року позивачка народила доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЕЛ № 019918, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Чернігівської області 24.11.2005 року, актовий запис № 108 (а.с.9). У період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року позивачка у зареєстрованому шлюбі не перебувала (а.с.32). Згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00017438166 від 14.12.2016 року, відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], в актовому записі про народження записані за вказівкою матері, згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.36-37). Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов визнав повністю, також визнав себе батьком дитини та пояснив, що [PERSON] є його рідною дитиною, а він являється її рідним батьком. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно розяснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати батьком [PERSON], [INFO] Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів суд виходить з наступного. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, при цьому, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, зважаючи на матеріальне становище обох батьків, їх стан здоровя, визнаня позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивачки про зобов'язаня [PERSON] районного відділу ДРАЦС внести зміни в актовий запис № 108 від 24 листопада 2005 року про народження [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки вони є передчасними, так як згідно п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно роз'яснень п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Відповідно до правил статті 88 ЦПК України у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову - з відповідача. Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, дві з яких підлягають задоволенню, а одна, про зобов'язання відділу ДРАЦС внести зміни в актовий запис, задоволенню не підлягає. Таким чином, з позивача в дохід держави слід стягнути недоплачену суму судового збору за вимогу немайнового характеру, у задоволенні якої відмовлено - 551,20 грн. У відповідності з ч.1, ч.3 ст.88 ЦПК України, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» 551,2 грн. витрат на сплату судового збору (а.с.1) та 1200 грн. витрат на правову допомогу (а.с.38-39) слід стягнути з відповідача на користь позивачки, а також стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогою про стягнення аліментів, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial