Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач 09. 12. 2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання факту укладання договору найму житлового приміщення та стягнення заборгованості по оплаті за користування житлом, посилаючись на те, що даний час у гуртожитку № 3 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON]та [PERSON], користується житлом та комунальними послугами гуртожитку. Підставою для вселення [PERSON] та [PERSON] в дану кімнату був ордер на житлову площу від 15 листопада 1993 року №597256 серії VII-CP, виданий колишнім власником гуртожитку - АОСП «Вайсе» на право на заняття в гуртожитку по [ADDRESS], розміром. 17 кв.м. Раніше, до зміни нумерації кімнат гуртожитку № 3 відповідачі проживали і були зареєстровані, в кімнаті № 9 гуртожитку № 3, де, і на даний час, згідно довідки паспортиста та коменданта гуртожитку №3 зареєстровані та проживають, однак, у зв'язку із зміною нумерації кімнат гуртожитку №3, дана кімната в гуртожитку значиться тепер під № 217. З 01. 01.2012р. плату за користування послугами відповідачі сплачують не в повному обсязі та не своєчасно. На даний час згідно бухгалтерського розрахунку, заборгованість за проживання у гуртожитку та за оплату за комунальні послуги станом на 20. 11. 2014 р. становить 4696,27 грн. В зв'язку з несплатою відповідачів коштів по утриманню житлового приміщення позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду про визнання факту укладання договору найму житлового приміщення між позивачем та відповідачем [PERSON] та стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за користування житлом в сумі 4696,27 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на момент винесення рішення у гуртожитку № 3 Черкаського державного технологічного університету, [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], та користується житлом та комунальними послугами гуртожитку. Підставою для вселення [PERSON] та [PERSON] в дану кімнату був ордер на житлову площу від 15 листопада 1993 року №597256 серії VII-CP, виданий колишнім власником гуртожитку - АОСП «Вайсе» на право на заняття в гуртожитку по [ADDRESS], розміром. 17 кв.м. До зміни нумерації кімнат гуртожитку № 3 відповідачі проживали і були зареєстровані, в кімнаті № 9 гуртожитку №3, де, і на даний час, згідно довідки паспортиста та коменданта гуртожитку №3 зареєстровані та проживають, однак, у зв'язку із зміною нумерації кімнат гуртожитку №3, дана кімната в гуртожитку значиться під № 217. З 01. 01. 2012 р. плату за користування послугами відповідачі сплачують не в повному обсязі та не своєчасно. В результаті чого станом на 20. 11. 2014 рок у них утворилась заборгованість за оплату за комунальні послуги станом в сумі 4 696,27 грн., яка і підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача. У відповідності до ст. ст. 638, 901 Цивільного кодексу України, вважається, що договір був укладений, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчить поведінка сторін, що приступили до його виконання. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Факт проживання відповідачів в кімнаті [ADDRESS] підтверджується Довідками коменданта гуртожитку №3 [PERSON] від 25. 11. 2014 року. В силу ст.ст. 11, 509 ЦК України між сторонами виникли зобов'язальні відносини. Згідно до вимог ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" встановлює, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати. Враховуючи норми ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої квитанції представником позивача розмір судового збору складає 243 грн. 60 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання укладеним договору найму житлового приміщення, а саме кім. 217 в гуртожитку № 3 Черкаського державного технологічного університету [ADDRESS] з [PERSON] та позивачем. Стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті за користування житлом та комунальними послугами в сумі 4696,27 грн. та судовий збір в сумі 243,6 коп. , а всього 4989,37 грн. Позивачем не надано доказів того, що відповідачам надавалась угода на підписання. В звязку з порушенням вимог ст. 61 ЦПК України позов в цій частині не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial