overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2004року. За час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачем. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому просить суд стягнути в її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання позов визнав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2004року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданий відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №300 від 15.04.2004року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №2039 від 24.09.2004року. Дитина проживає та зареєстрований разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №372 від 31.12.2013року виданої ТзОВ "СОВР-1", відповідач проживає окремо від дитини. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] добровільно не бере участі в утриманні неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини. Інших утриманців у нього немає. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, стягнення аліментів слід визначити у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідача [PERSON] щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вимогами до відповідача[PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005року, який розірвано 12.02.2014року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. За час подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачем. Дитина потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає, а тому просить суд стягнути в її користь аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак нею 17.04.2015 року подано заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 лютого 2014року. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1463 від 30.06.2011року. Згідно довідки №234 від 17.12.2014року виданої ДП "Люкс-Житло-1" [PERSON]зареєстрована і проживає в м.Тернополі за адресою [ADDRESS], склад сімї її наступний: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - сестра, [PERSON] - дочка. Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], відповідач проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] добровільно не бере участі в утриманні малолітньої дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою малолітню дочку [PERSON]. За таких обставин, враховуючи стан здоров'я сторін по справі, матеріальне становище, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, стягнення аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень з відповідача [PERSON] щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. В звя"зку з титм, що вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вона прийняла спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], їй було відмовлено в отриманні свідоцтва у зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно в органах БТІ та не виділена частка померлого у спадковій квартирі. Просить : визнати право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлим [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за померлим [INFO] [PERSON]. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник відповідача виконавчого комітету Мукачівської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Прийняття рішення по справі залишає на розсуд суду. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло належить : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.13). [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис за №894 (а.с.7). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років щомісячно, передбаченого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року№ 1801-УІІІ до досягнення дитиною повноліття, з індексацією аліментів відповідно до закону. Позов мотивує тим, що шлюб між ними було розірвано 29.04.2015 року, відповідач є батьком дитини, однак добровільно не надає коштів на утримання сина. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дитини,[PERSON] в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на даний час відповідач сплачує визначені судом аліменти нерегулярно, із значним запізненням, що негативно позначається на матеріальному забезпеченні дитини, та у зв'язку із тим що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дочки, а їй одній тяжко утримувати і забезпечувати дочку, просить позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, додатково пояснив, що офіційно не працює, має мінливий дохід та тимчасову роботу. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дитини,[PERSON] в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача у разі зміни сімейного або матеріального стану. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає доведеним факт збільшення необхідних життєвих потреб [PERSON], що не могло не вплинути на матеріальний стан позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини посилаючись на те, що подружнє життя між ними не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім»ї часто виникають непорозуміння та конфлікти. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Крім того, відповідач не приймає належної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], хоча спроможний та зобов»язаний надати дитині матеріальну допомогу. Вважає, що їх шлюб існує формально, сім"я розпалася і зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, на стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. не погоджується. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 07 жовтня 2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 07.10.2000 року Боківською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Між ними існують неприязні відносини. Причиною погіршення стосунків є те, що вони люди різних характерів, мають різні погляди на життя та різні інтереси, що призводить до виникнення в сім"ї непорозумінь та конфліктів. Проти надання терміну на примирення позивач заперечує, відповідач погодився шлюб розрівати. Шлюб носить формальний характер. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON], належної участі в утриманні неповнолітньої дочки не приймає, відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб слід розірвати, так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який з 01.01.2014 року становить 1 286 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в цій частині, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини посилаючись на те, що подружнє життя між ними не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім»ї часто виникають непорозуміння та конфлікти. Зазначила, що на протязі чотирьох років сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Крім того, відповідач не приймає належної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], хоча спроможний та зобов»язаний надати дитині матеріальну допомогу. Вважає, що їх шлюб існує формально, сім"я розпалася і зберегти її неможливо. Щодо надання строку на примирення заперечує. Просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, щодо стягнення аліментів в розмірі 700 грн. не визнав. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 09 травня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 09.05.2009 року Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Між ними існують неприязні відносини. Причиною погіршення стосунків є те, що вони люди різних характерів, мають різні погляди на життя та різні інтереси, що призводить до виникнення в сім"ї непорозумінь та конфліктів. Шлюб носить формальний характер. Крім того, як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON], належної участі в утриманні неповнолітнього сина не приймає, дитина проживає з позивачем [PERSON], оскільки відповідач залишив сім'ю, проживає окремо та самоусунувся від виконання батьківського обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб слід розірвати, так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який з 01.01.2014 року становить 1032 грн., тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в цій частині, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути із нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В обґрунтування вимог вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 800грн., просив стягувати в мінімальному розмірі, передбаченому законодавством. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19.09.2011 року. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №83, зроблений 22.01.2003р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Дитина [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ з 23 грудня 2014року, що підтверджується довідкою № 3315, виданої 25.12.2014року Тернопільським МРЦЗ. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не представлено суду переконливих доказів того, що він за своїм станом здоров"я чи у зв'язку із іншими обставинами не може належно виконувати своїх обов"язків по утриманню дитини. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 700грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення строкового банківського вкладу і процентів за депозитним договором та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та Відділення № 26 ПАТ «Дельта банк» договору банківського вкладу, ПАТ «Дельта банк» прийняв від [PERSON] на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 11 550,38 доларів США зі строком повернення до 25 жовтня 2014 року під 11 % річних. 27 жовтня 2014 року, після закінчення строку депозитного вкладу, позивач звернулася до керуючого Відділення № 26 ПАТ «Дельта банк» з заявою щодо повернення вкладених нею грошових коштів та нарахованих відсотків, однак отримана відмову з посиланням на відсутність готівки. У подальшому численні вимоги позивача щодо повернення депозитного вкладу були залишені без уваги, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду та просить захистити її порушене право шляхом стягнення суми вкладу та відсотків у розмірі 12 136, 29 доларів США, 11% річних за період неповернення вкладу у розмірі 402, 33 долари США, пені у розмірі 947,95 доларів США, інфляційних витрат в розмірі 1 026, 60 доларів США, 3% річних у розмірі 109, 72 доларів США та 50 000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що з 03 березня 2015 року Постановою Правління НБУ банк віднесено до неплатоспроможних з введенням тимчасової адміністрації. Вказані обставини свідчить про те, що вимоги позивача про повернення коштів будуть задовольнятися відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наголосив, що судом має братися до уваги факт недоведеності протиправності дій Банку по обслуговуванню поточного карткового рахунку позивача, що унеможливлює задоволення цих позовних вимог на підставі рішення суду. Крім того звернув увагу на застосування іноземної валюти та заперечував проти стягнення моральної шкоди. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial