Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 26177,14 грн. та судових витрат у розмірі 1921 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 16.09.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 23247,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України. Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обов`язок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. Станом на 14.02.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 26177,14 грн., яка складається, як зазначає позивач, з наступного: 9367,45 грн. - тіло кредиту 1631,52 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом 2136,44 грн. - заборгованість за пенею 13041,73 грн. - штраф Посилаючись на ст.ст. 509,525,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] 26177,14 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.09.2016 року без номера та 1921,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню. Відповідач двічі повідомлялась про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України», однак в судове засідання жодного разу не з`явилась За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані докази, з урахуванням позиції сторін та заяв по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню, в частині стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 27.02.2012 року [PERSON] підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (а.с. 5) У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 27.02.2012 року заяву відповідач приєднався до запропонованих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору. 16.09.2016 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з якою позивач надав відповідачу терміновий кредит у розмірі 23247,27 грн. на термін 36 місяців, зі сплатою 2% щомісячно на суму заборгованості (а.с.6). Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 16.09.2016 року, з 16.09.2016 року у [PERSON] виникла непогашена поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 23247,27 грн., яка змінювалась (а.с. 4). Тіло кредиту станом на 14.02.2019 становить 9367,45 грн. Нараховані відсотки - 1631,52 грн. Сума пені та комісії нарахована в розмірі - 2136,44 грн. Штраф нараховано у розмірі - 13041,73 грн. Висновок суду про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та часткове задоволення в частині стягнення штрафу ґрунтується на вимогах ЦК України: Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 16.09.2016 року у разі прострочення зобов`язання позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1888,30 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу розмірі 13041,73 грн., що є значно більшим ніж передбачено Генеральною угодою, позивачем не підтвердженні. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією суд виходить з наступного: Згідно з правовою позицією ВСУ у справі № 6-1746цс16: Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. У тексті позову платіж у сумі 2136,44 грн. іменується як заборгованість за пенею та комісією, однак пеня та комісія мають різну правову природу. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмір 9367,45 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 1631,52 грн., та штрафу в розмірі 1888,30 грн. В іншій частині позовні вимоги не доведені та задоволенню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі для юридичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру, що становить 1921,00 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial