Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач в березні 2019 року звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, однак оскільки спільне життя не склалось, згідно рішення суду від 06.10.2015 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та наразі перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі в додаткових витратах не бере, позивач змушена звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку разом з 50 відсотками додаткових витрат, щомісячно. Ухвалою від 11.03.2019 року вищевказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо суми стягнення аліментів, оскільки вона завелика, вказував що має нестабільний дохід та винаймає квартиру. Вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2015 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 15) Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5) яка перебуває на утриманні позивача, будучи присутнім в судовому засіданні відповідач даний факт не заперечував. Батько дитини ухиляється від виконання своїх зобов`язань, щодо утримання доньки. Як зазначає позивач, з 2019 року відповідач перестав допомагати їй утримувати спільну дитину, тобто врегулювати питання в досудовому порядку не виявилось можливим. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як свідчить позивач, не досягли. Частиною другою ст. 51 Конституції України, та ст. 180 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 4000 грн. Однак вислухавши думку відповідача, враховуючи ту обставину що відповідач має нерегулярний дохід, оскільки працює неофіційно, винаймає квартиру, а також зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі - 3000 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того в позовній заяві міститься вимога про стягнення додаткових витрат на дитину, дану вимогу позивач обґрунтовує тим, що на утримання дитини потрібно не менше 5000 гривень, оскільки позивач щомісячно витрачає кошти на вітаміни, підручники для школи по програмі «Інтелект», гурток танців школи «Роял-Денс», на фонд класу, тощо, крім того у дитини є бажання займатись додатковим вивченням англійської мови та поїхати влітку до дитячого табору в м. Ворзель, разом з танцювальним колективом, також будуть витрати на костюм для виступу, необхідні додаткові обстеження з приводу діагнозу ВСД , а тому позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття. Вони можуть бути викликані тривалими або тимчасовими, минущими по своїй природі обставинами, тому в законі передбачені різні варіанти, зокрема наперед або після їх фактичного понесення (одноразово, періодично або постійно). Так, фінансування майбутніх витрат наперед можливо при відсутності коштів для їх здійснення. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до довідки № 1 від 18.02.2019 року виданій [PERSON] в тому, що за її дорученням з вересня 2017 по лютий 2019 за договором № 48/1 від 01.09.2017 були сплачені кошти в сумі 3435, 00 грн. Призначення платежу -навчальні матеріали за програмою науково-педадогічного проекту «Інтелект України». Ціна одного комплекту навчальних посібників з вересня 2017 по травень 2018 року складає 195,00 грн. на місяць з вересня 2018 року ціна одного комплекту по теперішній час складає 240, 00 грн. на місяць. Відповідно до наданих квитанцій позивач сплачує щомісячно 500 грн. за відвідування дитиною гуртка в танцювально-спортивному клубі «Роял-Денс». Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що платник аліментів зобов`язаний нести належним чином підтверджені додаткові витрати, згідно передбачених законом підстав і незадовільний матеріальний стан платника аліментів, жодним чином не звільняє останнього від участі у таких витратах. З урахуванням принципу співмірності, оскільки витрати понесені на утримання дитини, у зв`язку із навчанням, мають покладатися на обох батьків, відповідно, відповідач, як другий із батьків - повинен нести половину вартості додаткових витрат, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] додаткові витрати по оплаті занять неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в танцювально-спортивному клубі «Роял-Денс» у розмірі 250 грн. щомісячно та понесені позивачем додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки у зв`язку із навчанням, а саме навчальних матеріалів за програмою науково - педагогічного проекту «Інтелект України» у розмірі 1717,50 грн.. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial