Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], 20 серпня 2005 р. н., та [PERSON], 28 квітня 2013 року, посилаючись на те, що відповідач є батьком дітей, який однак з 2009 року не мешкає разом із ними, та з того часу до тепер не виконує жодного обовязку з покладених на нього законом. Так відповідач не приймає участь у матеріальному забезпеченні, вихованні дітей, не цікавився протягом цього часу життям та здоровям [PERSON] та [PERSON]. Фактично діти повністю перебувають на утриманні та вихованні позивачки, яка самотужки без участі батька зрощує доньок. В свою чергу з боку відповідача чиниться тиск погрозами та агресивною поведінкою по відношенню до позивачки. На підставі переліченого просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON], 2005 р. н., та [PERSON], 2013 р. н. В ході судового розгляду справи [PERSON] доповнила заявлені нею раніше позовні вимоги, внаслідок чого просила суд також виключити відомості про [PERSON], як батька, з актових записів про народження дітей, [PERSON], 2005 р. н., та [PERSON], 2013 р. н., відповідно, а також просила суд внести відповідні зміни до вказаних актових записів про народження дітей щодо зміни прізвища [PERSON] та [PERSON] з «Кокуркіна» на «Вакунова» відповідно. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені та уточнені нею позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON], оскільки батько дитини ухилився від виховання дітей. Пояснила також, що вона не зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні на задоволенні вимог [PERSON] наполягала, вказуючи, що вони відповідають інтересам дітей. Відповідач, [PERSON], до судового засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, який діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні залишив вирішення питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та зміну прізвища дітям на розсуд суду. Однак зауважив, що вимоги позивачки про виключення запису про батька дітей з актового запису про їх народження не ґрунтується на законі. Представник прокуратури, [PERSON], вважала за можливе ухвалити судове рішення про задоволення заявлених [PERSON] вимог. Натомість представник прокуратури, [PERSON], заперечував проти задоволення вимог позивачки, зважаючи на те, що відповідач перебуває під вартою в місцях позбавлення волі, тому з обєктивних підстав не може виконувати батьківські обовязки. Також на підставі переліченого заперечував проти зміни прізвища дітям та виключення з актового запису про їх народження відомостей про їх батька. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення, на підставі чого зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, які зявились, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно свідоцтва про народження, виданого 6 листопада 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 942 від 8 вересня 2005 року, вбачається, що [PERSON] народилась 20 серпня 2005 року, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Згідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 грудня 2012 року, що набуло чинності 24 грудня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 8 вересня 2005 року, актовий запис № 779, було розірвано, після чого прізвище позивачки було змінено на [PERSON] (а. с. 7, 8). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11 червня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 441 від 11 червня 2013 року, вбачається, що [PERSON] народилась 28 квітня 2013 року, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). На підставі повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що відомості про батька [PERSON], [INFO], були внесені до актового запису про її народження на підставі ст. 133 СК України, та за відсутності паспорту [PERSON] (а. с. 60-61). За ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. На підставі ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За ініціативою позивачки малолітня [PERSON] відвідує заняття з хореографії та образотворчого мистецтва (а. с. 74). За місцем навчання [PERSON], 2005 р. н., характеризується позитивно, вихованням якої займається мати дитини, а натомість батько дитини жодної участі в процесі навчання [PERSON] не приймає (а. с. 75). З висновку органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради вбачається, що за актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 23 липня 2015 року [ADDRESS] ніхто не проживає протягом двох років, де однак зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2005 р. н., та [PERSON], 2013 р. н., що підтверджується копією особового рахунку на вказану квартиру, натомість позивачка фактично мешкає із дітьми в м. Маріуполі по [PERSON] Хмельницького 37 кв. 5 (а. с. 44-45). Наданий суду висновок органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради свідчить про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньок (а. с. 44-45). Натомість згідно довідки № 2205 Лікарні швидкої медичної допомоги міста Маріуполя вбачається, що 30 квітня 2010 року до медичної установи звернулась позивачка, [PERSON], із скаргами на її побиття чоловіком, та якій було встановлено діагноз: забиття грудної клітини зліва з больовим синдромом (а. с. 43). Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 липня 2013 року, який набув чинності, [PERSON] було засуджено за ст. ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 850 грн. (а. с. 51-52). За відомостями Маріупольського СІ № 7 вбачається, що [PERSON] 6 листопада 2013 року на виконання вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 липня 2013 року був затриманий та 25 листопада 2013 року був відправлений до Донецької ВК № 124 (а. с. 53). Свідок [PERSON] в суді вказувала, що вона є сестрою позивачки, до якої вона навідувалась, коли та мешкала [ADDRESS]. Вказувала, що відносини між [PERSON] та [PERSON] були важкі, останній не допомагав їй у період її вагітності в 2005 році, не належним чином відносився до доньки [PERSON], не піклувався нею. Також [PERSON] неодноразово підіймав руку на позивачку. Знає, що з 2005 року по 2010 рік позивачка мешкала із відповідачем разом, після чого вона виїхала на інше місце проживання. З того часу відповідач жодної участі у вихованні дітей не брав, бо вона часто відвідує позивачку за новою адресою мешкання, однак відповідач там не зявляється. Свідок [PERSON] вказувала в судовому засіданні, що позивачка є її донькою, яка мешкала протягом 2005 2010 років [ADDRESS] разом із відповідачем, який [PERSON] постійно принижував, не цікавився донькою, [PERSON], 2005 р. н. Внаслідок цього позивачка була змушена переїхати на інше місце проживання, подалі від відповідача. Таким чином з 2010 року [PERSON] не мешкає із [PERSON], якій з того часу взагалі не цікавиться дітьми, які вже забули, як він виглядає. Свідок [PERSON] вказувала, що по сусідству із нею в [ADDRESS] мешкала позивачка із відповідачем та донькою. Однак вже біля пяти років [PERSON] там не мешкає. Також декілька років там не мешкає [PERSON] Зазначала, що сторони постійно сварились, що відповідач вживав наркотичні засоби, якого з роботи постійно звільнювали за крадіжку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. За ч. 2 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було в достатній мірі встановлено, що відповідач, будучи батьком малолітньої [PERSON], 2013 р. н., та малолітньої [PERSON], 2005 р. н., не піклувався ними, не займався їх вихованням, не надавав матеріальної допомоги, відмовившись фактично від участі в житті доньок, то з огляду зазначені обставини, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено винну поведінку відповідача щодо ухилення від виконання ним своїх батьківських обовязків. Таким чином суд встановив, що [PERSON] ухилився від виконання своїх обовязків по вихованню [PERSON], 2013 р. н., та [PERSON], 2005 р. н., а також що протягом шести місяців після народження [PERSON] не виявляв щодо неї батьківського піклування. Між тим суд відхиляє доводи прокурора щодо неможливості позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки той перебуває під вартою, зважаючи на те, що у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] ще до свого затримання, 6 листопада 2013 року, не виявляв батьківського піклування по відношенню до [PERSON], а також протягом тривалого часу, починаючи з 2010 року, фактично ухилявся від виконання своїх обовязків по вихованню своїх доньок, не приділяючи їм жодної уваги. Також суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], бо в судовому засіданні на підставі наданих письмових доказів, пояснень свідків, які не були раніше предметом дослідження органа опіки та піклування, встановив, що під час вирішення наявного спору в суді позивачка довела обґрунтованість позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його доньок. З урахуванням переліченого та з метою захисту інтересів дітей, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 148 СК України в разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. На підставі ч. 2 ст. 148 СК України в разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. За ч. 3 ст. 148 СК України в разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. Згідно ч. 5 ст. 148 СК України в разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. В судовому засіданні малолітня [PERSON], 2005 р. н., надала свою згоду на зміну її прізвища з «Кокуркіна» та «Вакунова». Враховуючи перелічені норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] щодо проведення змін прізвищ в актових записах про народження [PERSON] та [PERSON] на «Вакунова». Суд при цьому враховує, що відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, вихованням дітей не займається, не піклується про них, коштів на їх утримання на надавав, а малолітня [PERSON], якій виповнилось вже сім років, надала свою згоду суду на проведення такої зміни. Таким чином суд вважає, що зміна прізвищ малолітніх [PERSON] та [PERSON] на «Вакунова», на прізвище їх матері, буде відповідати інтересам дітей. Натомість вимоги [PERSON] щодо виключення відомостей про відповідача, як про батька, з актового запису про народження дітей не підлягають задоволенню, як такі, що не ґрунтуються на законі. Так на підставі п. 33 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав, що набрало чинності, в день надходження копії такого рішення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день його пред'явлення особою, зазначеною в рішенні суду, у графі "Для відміток" актового запису про народження зазначається: «Батьки (батько, мати) позбавлені батьківських прав на підставі рішення (назва суду), № справи ___ від ____________». Учинений запис засвідчується підписом посадової особи і печаткою відділу державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках відомості про батьків з актового запису не виключаються. Одночасно відповідні відомості вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Тому з батьків, якого позбавлено батьківських прав, свідоцтво про народження дитини повторно не видається. Тому суд зазначає, що при позбавленні батьківських прав відомості про батька з актового запису не виключаються, а лише робиться запис, що батько позбавлений батьківських прав. На підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору. При зверненні до суду із вказаним позовом [PERSON] судовий збір не оплачувала, а просила суд звільнити її від його сплати. Натомість під час розгляду справи в суді позивачкою не було надано доказів скрутного майнового стану, тому суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у клопотанні про звільнення її від оплати судового збору. За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що за ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вирішення справи, то сума судового збору, який повинен бути стягнутий зі сторін за рішенням суду, дорівнює 487,20 грн. На підставі часткового задоволення позовних вимог [PERSON], а також з урахуванням частки задоволених вимог, з позивачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 121,80 грн., а з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 365,40 грн.

Outcome: partial