Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачу стало відомо, що ще до придбання ним квартири у ній було зареєстроване місце проживання відповідача - [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] до складу членів сім`ї позивача не належить, був зареєстрований у квартирі з дозволу попереднього власника квартири. Відповідач у квартирі не проживає вже понад 10 років, будь-які його особисті речі у квартирі відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та ніколи не здійснював оплату за комунальні послуги. На даний час позивач має право на отримання державної субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Але реєстрація місця постійного проживання відповідача у належній йому частині квартири перешкоджає в отриманні гарантованої йому державою допомоги. Добровільно у встановленому законом порядку відповідач знятися з реєстрації відмовляється, тому він вимушений звертатися до суду. На цих підставах просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] - таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; встановити порядок виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку громадянина [PERSON] , [INFO] , з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання, призначене на 07 жовтня 2020 року, не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. 26.02.2020 року позивач подав до суду заяву, в якій просив справу за його позовом розглянути без його участі у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти проведення судом заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 21.05.2020 року та 07 жовтня 2020 року не з`явився, про день та час судових засідань був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Згідно відмітки на поштовому відправленні адресат за адресою реєстрації відсутній, тому згідно ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином отримав судову повістку. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 30.04.2015 року серії НАМ 601247, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-682, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37046642 від 30.04.2015 року, копії яких позивач додав до позовної заяви, засвідчивши відповідність їх оригіналам своїм підписом. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю за вих. № 01/01-20/10715/01 від 23.12.2019 року Виконавчого комітету Уманської міської ради на запит суду, зробленого при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] понад 10 років. Зазначене підтверджується актом за підписом трьох мешканців [ADDRESS] від 09.12.2019 року, копію якого позивач додав до позовної заяви, засвідчивши відповідність документу оригіналу своїм підписом. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад 10 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується заявленої позовної вимоги про встановлення порядку виконання судового рішення, то позов в цій частині задоволенню не підлягає з урахуванням положень ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", яка визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. Тобто, на законодавчому рівні вже визначено, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 391, 321 ЦК України,

Outcome: partial