Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], про визнання права на земельну частку пай та права власності на будинок в порядку спадкування за законом, в якому просив суд, визнати за [PERSON], який народився [INFO] в с. Яковенкове, Балаклійського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], право на земельну частку (пай), розташовану на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належить [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №746 від 01 квітня 1997 року (внесено виправлення на 08.12.2000 року), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] в с. Яковенкове Балаклійського району Харківської області. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [INFO] померла його тітка, [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) та житлового будинку. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено за невідомих обставин. Батько Позивача помер [INFO]. Отже на підставі ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON]. У встановлений законом строк Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання спадщини як спадкоємець, що фактично проживав зі спадкодавцем, відсутні докази його проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті та відсутній оригінал право установчого документу на земельну частку (пай) та житловий будинок. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 26). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла тітка Позивача, [PERSON], (дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 12), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00015650767, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області від 31 липня 2015 року (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю), що видавався КСП ім. Ватутіна на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області та житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Документи на вказаний будинок знаходяться у Відповідача, і добровільно надати їх Позивачу вона відмовляється. Відповідно до листа відділу держгеокадастру Балаклійського району Харківської області від 15.09.2015 року №01-15/04/248 право померлої [PERSON] на вищезазначену земельну частку пай підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), зареєстрованим в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №746 від 01 квітня 1997 року (внесено виправлення на 08.12.2000 року)(а.с. 14). Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено за невідомих обставин. Згідно ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст.1262 Цивільного кодексу Україниу другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27 березня 1955 року (а.с. 8). Батько Позивача [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] [PERSON] та [PERSON], що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Харківської області № 01-29/3-1749 від 23.07.2015 року (а.с. 10). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00015650759, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області від 31 липня 2015 року(а.с. 11). Таким чином, [PERSON] є рідною сестрою батька Позивача, а відповідно і рідною тіткою Позивача. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області від08 липня 2015 року (а.с. 9). Отже на підставі ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON]. На вищезазначену спадщину, окрім Позивача, має право претендувати його дочка - [PERSON], так як вона здійснювала догляд за померлою. Проте Відповідач наміру її прийняти не виявила, на спадкове майно не претендує, заяв до нотаріуса про прийняття спадщини не пред'являла, постійно на момент смерті спадкодавиці з нею не проживала. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON]Позивач хоч і не був зареєстрований, проте постійно з нею проживав за адресою: [ADDRESS], крім того, Позивач не заявляв про відмову від спадщини. Отже, Позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON]. У встановлений законом строк Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що для отримання спадщини як спадкоємець, що фактично проживав зі спадкодавцем, відсутні докази його проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті та відсутній оригінал право установчого документу на земельну частку (пай) та житловий будинок. Документів на житловий будинок Позивачем так надано і не було, тому суд вимушений відмовити у цій частині позовних вимог. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім цього, коли Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус оглянув представлені ним документи і виявив, що у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] та в актовому записі у книзі про народження [PERSON] по різному зазначено по батькові їхнього батька, а саме у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] по батькові батька зазначено як «[PERSON]», а в актовому записі у книзі про народження [PERSON] по батькові його батька зазначено як «[PERSON]». Через вказану невідповідність Позивачу було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. На підставі викладеного,

Outcome: partial