Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування реєстраційної дії. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу стало відомо у 2018 році про існування нібито укладеного 11.03.1998 між нею та відповідачем договору купівлі-продажу належної їй квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вказаний правочин вона не вчиняла та не підписувала, намірів продавати свою квартиру ніколи не мала, з моменту набуття права власності проживає у зазначеній квартирі, відповідача особисто не знає та ніколи не бачила, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру знаходиться у неї і вона нікому його не віддавала. Крім того, вказує, що оспорюваний договір не був зареєстрований в органах БТІ м. Києва. На підставі викладеного позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] реєстраційний номер [NUMBER] , укладений 11.03.1998 на Київській універсальній біржі. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та опублікування оголошення у засобах масової інформації про виклик в судове засідання. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1993 року, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , міським бюро техінветаризації зареєстровано право приватної власності за позивачем і записано в реєстрову книгу за №474 (а.с.11). З інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації КВ-2018 №18257 від 17.05.2018 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за позивачем на підставі свідоцтва про право власності (а.с.9). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12) квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №D9386/2370, укладений 11.03.1998 на Київській універсальній біржі. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №34117058 прийнято 02.03.2017 державним реєстратором Дубіною Ю.В. філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, м. Київ, номер запису про право власності 19286268. Як убачається з вказаного договору купівлі-продажу нерухомості (а.с.13), [PERSON] продала, а [PERSON] придбала належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно відповіді Київської універсальної біржи №3 від 18.02.2019 договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за реєстраційним №D9386/2370 не був зареєстрований на біржі та взагалі такого номеру не існує (а.с.50). Таким чином, державним реєстратором Дубіною Ю.В. філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради вчинені дії з державної реєстрації права власності на квартиру всупереч вимог чинного законодавства, що є підставою для скасування запису про проведену державну реєстрацію прав. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є відсутність в учасника правочину (сторони договору) волевиявлення в момент вчинення правочину. За змістом ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що оспорюваний договір позивачем укладений ніколи не був та він не передавав у власність належне їй майно відповідачу. Жодних спростувань вказаним обставинам, матеріали справи не містять. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що в момент вчинення договору у позивача на його укладення не було волевиявлення, суд приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст.215 ЦК України, для визнання вказаного договору купівлі-продажу квартири недійсним. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не заявлялись вимоги до державного реєстратора філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіни Ю.В. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири рішенням суду визнається недійсним, таке рішення є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Інших доказів, які б спростували висновки суду, сторонами не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial