Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення коштів та моральної шкоди. В позовній заяві зазначено, що 28 листопада 2012 року між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) було укладено договір надання юридичних послуг, відповідно до умов якого, виконавець зобовязаний за завданням замовника надавати правову допомогу, щодо вирішення в органах судової влади, органах державної виконавчої служби, правоохоронних органах, банківських установах та в усіх інших органах державної влади питань, повязаних із зняттям з обліку автотранспортного засобу [PERSON], д.н.з. [NUMBER], або відшкодування коштів, сплачених за вказаний автотранспортний засіб, в сумі 20\~000 доларів США, а замовник зобовязується оплачувати всі зазначені послуги. Відповідно до п. 3.1., 3.2. вказаного договору, замовник сплачує виконавцеві кошти за проведену роботу в розмірі 16\~000 грн. 00 коп., що на момент укладення даного договору становить 2\~000 доларів США. [PERSON] свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме: сплатив на користь ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 2\~000 доларі США в день підписання договору надання юридичних послуг, тобто 28 лютого 2012 року. Натомість, відповідач свої зобовязання за договором, на день подачі позовної заяви до суду, не виконав. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 48\~120 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 20\~000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за його відсутності та зазначив, що визнає обставину отримання від позивача грошових коштів у розмірі 2\~000 доларів США, на виконання вимог договору надання юридичних послуг від 28 листопада 2012 року. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вислухавши думку позивача, урахувавши заяву відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, 28 листопада 2012 року між субєктом підприємницької діяльності [PERSON] та [PERSON] було укладено договір надання юридичних послуг, відповідно до умов якого, виконавець зобовязаний за завданням замовника надавати правову допомогу, щодо вирішення в органах судової влади, органах державної виконавчої служби, правоохоронних органах, банківських установах та в усіх інших органах державної влади питань, повязаних із зняттям з обліку автотранспортного засобу [PERSON], д.н.з. [NUMBER], або відшкодування коштів сплачених за вказаний автотранспортний засіб в сумі 20\~000 доларів США, а замовник зобовязується оплачувати всі зазначені послуги (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З ч. 1 ст. 903 ЦК України вбачається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. даного договору, замовник сплачує виконавцеві кошти за проведену роботу в розмірі 16\~000 грн. 00 коп., що на момент укладення договору становить 2\~000 доларів США. Кошти сплачені замовником в повному обсязі в день підписання даного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач виконав взяті на себе зобовязання по вищевказаному договору, надавши відповідачу кошти в розмірі 2\~000 доларів США за послуги, обумовлені у договорі. Відповідач порушив умови договору та свої зобовязання не виконав. 28 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до СПД [PERSON] з вимогою про повернення сплачених коштів, у відповідності до вимог договору, у сумі 2\~000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2015 року, згідно офіційного курсу НБУ, становить 45\~726 грн. 00 коп. (а.с. 5). Відповідно до п.п. 4.2. договору, за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, кошти сплачені замовником, повертаються в повному обсязі, протягом 5 днів. Як вбачається з ч. 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в сумі 48\~120 грн. 00 коп. Що стосується моральної шкоди, то в цій частині, на думку суду, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ч.1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З правової позиції\~Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, висловленій в постанові № 6-322цс15 вбачається, що у разі, якщо події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, відбулися після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, то такі позовні вимоги підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168цього Кодексу. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Жодних доказів, які б свідчили про те, що позивачу відповідачем була завдана моральна шкода, суду не надано. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що судом було задоволено вимоги позовної заяви на загальну суму 48 120 грн. 00 коп., розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 487 грн. 20 коп. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial