Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 11.06.2008 року, за якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В свою чергу відповідач несвоєчасно виконує свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 22.03.2020 року у нього виникла заборгованість в сумі 115 079,83 грн., яка складається з наступного : 62 467,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 25532, 37 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 21 362 грн. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф(фіксована частина), 5468,09 грн. - штраф(процентна складова), яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки розрахунки, зроблені банком невірні, нарахована сума завищена. Крім того, він частково сплатив суму боргу. Заслухавши відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 11.06.2008 року, за якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000, 00 грн. Також у заяві від 11.06.2008 року, яка підписана відповідачем, визначено розмір відсотків за кредитом, який має сплачувати відповідач Банку, а саме 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Крім цього, відповідачем [PERSON] підписано довідку про умови кредитування, у якій зазначалися умови та розмір нарахування пені та штрафів за невиконання або неналежне виконання [PERSON] обов`язків за кредитним договором. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2, п.3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни(збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач вказує, що в період дії кредитного договору відповідач [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 22.03.2020 року в нього виникла заборгованість перед банком у розмірі 115 079,83 грн., яка складається з наступного : 62 467,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 25532, 37 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 21 362 грн. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф(фіксована частина), 5468,09 грн. - штраф(процентна складова). Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. При порушенні клієнтом строків платежу за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гривень + 5 % від суми позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Також, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, суд звертає увагу на наступне. З наданої суду позивачем копії заяви № б/н від 11.06.2008 року, за якою відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, вбачається, що базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору складає 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. В своїх позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» прохає стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 25532, 37 грн. згідно ст. 625 ЦК України, що є безпідставним, осільки самим кредитним договором визначено договірний розмір процентів у виді 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. За таких обставин вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими згідно ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає. Натомість, Банк не позбавлений права звернення до суду із вимогами про стягнення процентів за кредитним договором. Суд же розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Крім того, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення штрафу, а саме 5718 грн. 09 коп. штрафу відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг. За таких обставин відповідач має перед позивачем заборгованість за тілом кредиту - 62 467, 31 грн. та нарахована пеня - 21 362,06 грн. Відповідач [PERSON] , посилаючись на те, що розрахунки боргу проведено позивачем не вірно, свого даного твердження належним чином не обгрунтував та не спростував наведені розрахунки заборгованості, які здійснено позивачем. При цьому суд враховує, що до спірних правовідносин між сторонами не підлягають застосуванню правові позиції, висловлені у Постанові Верховного суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, оскільки кредитним договором у даній справі, укладеним між сторонами, погоджено розмір пені, яку має сплатити відповідач у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, про що стоїть підпис відповідача під довідкою про умови кредитування. Разом із тим, із наданої банком виписки по кредитній картці відповідача [PERSON] вбачається, що відповідачем 16.04.2020 року та 15.06.2020 року було проведено погашення заборгованості 14 583, 14 грн. та 200,00 грн. відповідно, що не враховано по даній справі та станом на час розгляду справи позивач не звертався до суду із заявою про зменшення позовних вимог, а тому розмір суми, що підлягає стягненню має бути зменшений на розмір погашеної відповідачем заборгованості до винесення судового рішення. Беручи до уваги вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 11.06.2008 року станом на 22.03.2020 року в розмірі 69 046 грн. 23 коп. (62 467, 31 грн.+ 21 362,06 грн.)-( 14 583, 14 грн.+ 200,00 грн.) Судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1261,17 грн. (69 046 грн. 23 коп. х 2102 грн. / 115 079 грн. 83 коп.), що відповідає положенню ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial