Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що її матірю була [PERSON]. Мати мала у володінні житловий будинок № 214 по вул. Леніна в с. Благовіщенка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, але документів, що підтверджують право власності на будинок, оформлено не було. 05.09.2011 року мати на її імя склала заповіт, посвідчений сільською радою за р. № 336, відповідно до якого вона належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в с. Благовіщенка по вул. Леніна, 214, і земельну ділянку площею 0,30 га біля нього, заповіла їй. За даними сільської ради, про які зазначено у довідці, головою домогосподарства, розташованого в с. Благовіщенка по вул. Леніна, 214, була мати позивач по день смерті 27 липня 2014 року. 27 липня 2014 року [PERSON] померла. Витрати на поховання несла вона, бо з матірю вони проживали разом в її будинку з 19 січня 2001 року, разом вели господарство, мали спільний бюджет. 22 грудня 2015 року нею отримано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2917 га, розташовану під будинком № 214 по вул. Леніна в с. Благовіщенка. Так як правовстановлювальних документів на будинок не було, то оформити своє право на спадщину через нотаріальну контору вона не змогла. Нотаріусом було рекомендовано звернутися з цим питанням до суду, оскільки документів, що підтверджують право власності спадкодавця на будинок, не було. Мати в свій час не оформила своє право належним чином. Раніше за вимогами старих законів було достатньо записів у по господарській книзі, хто є головою домогосподарства, що й було зроблено у сільській раді. Просить: 1) встановити факт володіння на праві приватної власності її матірю [PERSON] житловим будинком і надвірними спорудами, розташованими за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Благовіщенка, вул. Леніна, 214; 2) визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене майно. В судове засідання позивачка не зявилася, просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача не заперечував проти позову, просив справу розглядати без його участі. Від третьої особи приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка народилася 27 вересня 1951 року, що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 038110 від 21.09.2006 р. та паспортом громадянки України. Її матірю була [PERSON]. Споріднення позивачки з матірю підтверджується свідоцтвом про народження. Зміну прізвища з «Коверник» на «Бережну» позивачка підтвердила витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 07.05.2015 р. за № 00015349155. Мати [PERSON] у своєму володінні мала житловий будинок № 214 по вул. Леніна в с. Благовіщенка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, але документів, що підтверджують право власності на будинок, оформлено не було. 05.09.2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений сільською радою за р. № 336, відповідно до якого вона належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в с. Благовіщенка по вул. Леніна, 214, і земельну ділянку площею 0,30 га біля нього, заповіла позивачці. 27 липня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 298094 від 28.07.2014 р. 22 грудня 2015 року позивачкою отримано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2917 га, розташовану під будинком № 214 по вул. Леніна в с. Благовіщенка. Так як правовстановлювальних документів на будинок не було, то оформити своє право на спадщину через нотаріальну контору вона не змогла. При підготовці документів для оформлення спадщини позивачка звернулась до Камянсько-Дніпровського комунального проектно-виробничого архітектурно-планувального підприємства ПВАПП, де отримала технічний паспорт на будинок, належний її матері. Відповідно до технічного паспорту, на земельній ділянці розташовано: -«А» - житловий будинок, житловою площею 18,0 кв.м, загальною площею 32,6 кв.м., -«а» - нежитлова прибудова, -«Б» - сарай, -«В» - сарай, -«Г» - сарай, -«Д» - сарай, -«Ж» - сарай, -«З» - сарай, -«К» - навіс, -«Л» - сарай, -«М» - навіс, -«Н» вбиральня, -«пг» - погріб, -«№ 1» - паркан, -«№ 2» - ворота з хвірткою, -«№ 3» - свердловина, -«І» - замощення. Згідно до звіту про оцінку майна вартість будинку №\~214 по вул. Леніна в с. Благовіщенка становить 29\~566 грн. Головою домогосподарства, розташованого в с. Благовіщенка по вул. Леніна, 214, була її мати [PERSON] по день смерті 27 липня 2014 року, що підтверджується копією довідки Благовіщенської сільської ради № 952 від 02.12.2014 року. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 р. № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність державної реєстрації житлового будинку в органах державної реєстрації створює їй перешкоди в оформленні спадщини на нього. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка протягом шестимісячного строку не відмовилася від спадщини, тому є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Як зазначається у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок від 27.01.2015 р. усі обєкти, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці були зведені до 1975 р. Житловий будинок був побудований в 1960 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 р. «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню. Щодо вимог встановити факт володіння на праві власності [PERSON]. до дня її смерті 27.07.2014 р. житловим будинком з надвірними прибудовами, що розташовані за вищевказаною адресою, суд вважає відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має право подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Однак, у спадкодавця був відсутній правовстановлювальний документ на вищевказане майно. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України зі смертю особи припиняється її правоздатність, тому за нею не можна визнати будь-яке право. Тому вимога встановити факт володіння на праві власності [PERSON] до дня її смерті житловим будинком з надвірними прибудовами, розташованим за вищевказаною адресою, задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267, 1268 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 року Про власність», ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial