Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач у липні 2017 р. звернулась до суду з позовом, в якому після зміни позовних вимог просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] , зобов`язати Святошинський районний відділ в м. Києві ГУ ДМС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . На прохання своєї знайомої позивач зареєструвала відповідачів у своїй квартирі. З моменту реєстрації відповідачі за вказаною адресою не проживали, їх місцезнаходження невідоме. Реєстрація відповідачів призводить до витрат додаткових коштів за житлово-комунальні послуги, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 10.10.2017 р. відкрито провадження у справі. Одночасно судом залучено в якості третьої особи у справі [PERSON] Ухвалою суду від 21.02.2018 р. розпочато підготовче провадження та відкладено. Ухвалою суду від 26.06.2018 р. залучено в якості третьої особи у справі - Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію до кола учасників процесу у справі за позовом [PERSON] . Вилучено з кола учасників процесу у справі за позовом [PERSON] третю особу: Святошинський районний відділ в м. Києві Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві (ас. 47). 25.02.2019 р. до суду надійшли пояснення третьої особи [PERSON] , який вказує, що зняття з реєстрації відповідачки [PERSON] значно утруднить виконання судового рішення за яким боржником є відповідачка (ас. 58-59). 29.05.2019 р. за згодою позивачки та її представника, заслухавши заперечення третьої особи [PERSON] судом підготовче засідання завершено, у зв`язку з чим суд перейшов до розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі. Згідно ч. 6 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу. В судовому засіданні третьою особою [PERSON] подано безліч клопотань, в тому числі, щодо зобов`язання позивача залучити орган Управління поліції, Святошинську РДА та інші органи місцевого самоврядування. При цьому, в судовому засіданні третя особа: [PERSON] , заперечуючи проти позову та подаючи клопотання, не вказав в порушення вимог ст. 53 ЦПК України, не зазначив, на стороні позивача чи відповідача він виступає. Також, третьою особою не вказано суду яким чином порушені його права саме в рамках даного цивільного позову, у зв`язку з чим судом були відхилені подані та заявлені ним клопотання. Також, після завершення підготовчого засідання та під час розгляду справи по суті третьою особою [PERSON] були заявлені усно відводи головуючому по справі. Проте, згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання. Таким чином, враховуючи, що третьою особою [PERSON] були декілька заявлено відводів на стадії саме судового розгляду по суті без надання суду вмотивованої заяви про відвід головуючому та зазначення підстав такого відводу, судом протокольно відхилено розгляд таких заяв. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (ас. 23, 44, 51, 85), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останньої на підставі наявних даних в матеріалах справи. Треті особи [PERSON] та Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, третьої особи: [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2001, свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2007 р. позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5-6), у зв`язку з чим, суд застосовує до вказаних правовідносин положення норм Цивільного Кодексу України, які регламентують захист приватного права. Відповідно до довідки форми №3 від 05.10.2015 р., у вказаній квартирі, крім позивача, значиться зареєстрованими родич [PERSON] , племінниця [PERSON] (а.с. 4). Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою підтверджується також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 04.08.2017 р. (а.с. 10,11). Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 18.02.2011 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2550, виданого 25.11.2010 Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 50 192,15 грн. (а.с. 15). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2013 р. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві надано дозвіл на примусове проникнення до квартири [ADDRESS] за місцем проживання (реєстрації) [PERSON] з метою перевірки майнового стану боржника по виконанню виконавчого листа №2-2550, виданого 25.11.2010 р. Дарницьким районним судом м. Києва від 17.09.2010 р. про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 50 192,15 грн. (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] з моменту реєстрації не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрати, пов`язані з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачуює послуг за житлово-комунальні послуги, що фактично створює позивачу, яка є власником зазначеної квартири, перешкоди в користуванні власністю, а тому, в силу ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Суд зазначає, що наявність виконавчого провадження відносно відповідача та наявність ухвали суду про примусове проникнення до квартири, власником якої є позивач, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки обставини, на які посилається позивач, яка є єдиним власником квартири, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині вимог про визнання особи втратившим права користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов`язав його вчинити цю дію. Посилання третьої особи [PERSON] на порушення його майнових прав відповідачкою [PERSON] , суд не приймає до уваги, оскільки зазначене не стосується даного житлового спору.

Outcome: partial