Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

В суд звернувся прокурор Володимирецького району в інтересах держави в особі Собіщицької сільської ради Володимирецького району до [PERSON], управління Держземагенства України у Володимирецькому районі про визначення недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.02.2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Собіщицької сільської ради, шляхом зловживання службовим становищем. Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2008 році [PERSON], перебуваючи на посаді спеціаліста-землевпорядника Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, а саме діючи умисно, склала та видала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме витяг з рішення сесії Собіщицької сільської ради Володимирецького району, Рівненської області №33 від 24.02.2000 «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок» [PERSON] дві земельні ділянки площами 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,6695 га ведення селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] та на підставі якого зобов'язано [PERSON] виготовити державні акти на право власності на землю. Зокрема, [PERSON], достовірно знаючи про відсутність у Собіщицькій сільській раді заяви [PERSON] на отримання земельних ділянок для вищевказаних потреб, а також про відсутність у додатках (списку громадян, яким передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого господарства по Собіщицькій сільській раді станом на 24.02.2000) до вищезазначеного рішення сесії сільської ради №33 від 24.02.2000 року [PERSON], як особи, яка має право на отримання у приватну власність земельних ділянок, виготовила бланк витягу рішення сесії Собіщицької сільської ради №33 від 24.02.2000 року «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок» та внесла завідомо неправдиву інформацію до витягу даного рішення щодо надання у приватну власність земельних ділянок [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення селянського господарства загальною площею 0,9195 га, що розташовані в [ADDRESS]. Після того, виготовлений завідомо неправдивий витяг з рішення сесії Собіщицької сільської ради №33 від 24.02.2000 [PERSON], передала для затвердження гербовою печаткою Собіщицької сільської ради та підписом голові сільської ради Ткач Станіславу Степановичу. 26.09.2014 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. В подальшому, на підставі підробленого витягу з рішення сесії Собіщицької сільської ради № 33 від 24.02.2000 «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок», [PERSON] видано державний акт серії ЯЕ №251532 від 03.11.2008 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 56:208:889:00:01:001:0067), площею 0,25 га. а також державний акт серії ЯЕ №251533 від 03.11.2008 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 56:208:889:00:01:001:0067), площею 0,6695 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Собіщицької сільської ради №33 від 24.02.2000 «Про передачу безоплатно земельних ділянок у приватну власність», визначеному числу жителів с. Собіщиці, список яких вказаний у відповідному додатку до рішення, були передані у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлових будинків і господарських будівель. При цьому, вказаним рішенням [PERSON] земельні ділянки у приватну власність для вказаних потреб не передавалась, сесія з цього приводу не проводилася. Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] у 2008 році становила: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га - 57350 грн. 00 коп. для ведення особистого селянського господарства площею 0,6695 га - 1352 грн. 01 коп. Загалом нормативно-грошова оцінка земельних ділянок становила 58702 грн. 01 коп. Що і стало підставою для звернення до суду. В судове засідання, прокурор Постоєв І.О. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення згідно позовної заяви, просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги не визнає та просив розгляд справи проводити в його відсутності. Представник відповідача управління Держземагенства України у Володимирецькому районі в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представництва інтересів держави в суді. Згідно ч. 3 ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Також в судовому засіданні було встановлено, що 04.02.2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Собіщицької сільської ради, шляхом зловживання службовим становищем. В процесі розслідування кримінального провадження було встановлено, що у 2008 році [PERSON], перебуваючи на посаді спеціаліста-землевпорядника Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, а саме діючи умисно, склала та видала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме витяг з рішення сесії Собіщицької сільської ради Володимирецького району, Рівненської області №33 від 24.02.2000 «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок» [PERSON] дві земельні ділянки площами 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,6695 га ведення селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] та на підставі якого зобов'язано [PERSON] виготовити державні акти на право власності на землю. 26.09.2014 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. В подальшому, на підставі підробленого витягу з рішення сесії Собіщицької сільської ради № 33 від 24.02.2000 «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок», [PERSON] видано державний акт серії ЯЕ №251532 від 03.11.2008 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 56:208:889:00:01:001:0067), площею 0,25 га. а також державний акт серії ЯЕ №251533 від 03.11.2008 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 56:208:889:00:01:001:0067), площею 0,6695 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS]. Ухвалою судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.12.2014 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України було встановлено, що кримінальне правопорушення-злочин дійсно було вчинене [PERSON] Кримінальне провадження було закрито та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності. Вина [PERSON] встановлена на підставі ухвали судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.12.2014 року, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вказана вище ухвала суду якою [PERSON] дійсно визнала свою вину у тому, що вона перебуваючи на посаді спеціаліста-землевпорядника Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, склала та видала завідомо неправдивий офіційний документ про передачу двох земельних ділянок [PERSON], є преюдиційним доказом, а саме обставиною яка не підлягає доказуванню. Рішенням виконавчого комітету Собіщицької сільської ради №33 від 24.02.2000 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», було визначено список жителів с. Собіщиці, яких вказаний у відповідному додатку до рішення, кому були передані у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлових будинків і господарських будівель. Вищезазначеним рішенням [PERSON] земельні ділянки у приватну власність для вказаних потреб не передавалась, сесія з цього приводу не проводилася. Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок які були передані [PERSON], та розташовані в [ADDRESS] у 2008 році становила: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га - 57350 грн. 00 коп. для ведення особистого селянського господарства площею 0,6695 га - 1352 грн. Статтею 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими Законами. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (із змінами) записи в Державному реєстрі прав скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно пункту «г» частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а також вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оскільки право власності на земельну ділянку [PERSON] отримав на підставі неправомірного рішення Собіщицької сільської ради яке не видавалося, позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки, підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про повернення у комунальну власність Собіщицької сільської ради Володимирецького району земельних ділянок загальною площею 0,9195 га та витребування з незаконного володіння [PERSON] на користь Собіщицької сільської ради спірних земельних ділянок, судом зазначається про те, що в результаті задоволення позову в частині скасування державної реєстрації та державних актів, стосовно спірних земельних ділянок, яка належала [PERSON] - спірні земельні ділянки не належать відповідачу на праві власності, а їх правовий режим повинен здійснюватися уповноваженим для того органом державної влади у встановлений земельним законодавством спосіб. За таким обставин суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову в цій частині судом не вбачається. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що виділення двох земельних ділянок [PERSON] відбулося у 2008 році, а дане протиправне діяння було виявлено у 2014 році, тому суд вважає, що перебіг позовної давності не сплинув. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави сума судового збору у розмірі 587, 20 грн.

Outcome: partial