Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У вересні 2017 року Банк через свого представника за довіреністю від 14 червня 2017 року №7194-К-Н-О /ас 32/ Сафір Федора Олеговича звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON],15 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1600 грн. На обґрунтування позову Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.03.2011 відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк, на підставі п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 26 липня 2017 року становить загальною сумою 48720,15 грн, з якої: 2091,90 грн - заборгованість за кредитом; 40632,05 грн - по процентам за користування кредитом; 3200 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2296,20 грн - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку сума заборгованості не погашена. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, повідомлений належним чином / ас 49-51,56-57,80-82,90-94/, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 211, 223, 247,280 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 22 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» [PERSON]були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип картки VISA Classic, тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період 30 днів по кожній траті; базова відсоткова ставка 3% в місяць; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені 1, яка дорівнює базовій процентній ставці за кожний день прострочення кредиту та пені 2 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, яка нараховується один раз у місяць; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. З даними умовами кредитування [PERSON] ознайомився 23 березня 2011 року, що засвідчив своїм особистим підписом ( ас 6 ). Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Банк свої зобов'язання за договором б/н від 22 березня 2011 року виконав, надав [PERSON] в кредит кошти, якими [PERSON] почав користуватися з 30.03.2011, а саме оплачував товари, знімав готівкові кошти та частково погашав заборгованість за кредитним договором ( ас 68-70). Тобто відповідач своїми діями визнав наявність з позивачем зобов'язань за кредитним договором, але взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Представлений банком при подачі позовної заяви розрахунок кредитної заборгованості станом на 26 липня 2017 року складає 48720,15 грн, з яких: 2091,90 грн - заборгованість за кредитом; 40632,05 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2296,20 грн - штраф (процентна складова). Однак суд не може погодитись з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного. Як уже зазначалось, сторони, укладаючи кредитний договір, узгодили, що базова відсоткова ставка за користування кредитним коштами становить 3% на місяць, тобто 36% річних. Згідно статті 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно положень статей 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами першою та другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Проте, з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позивачем в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитним коштами, в період з 01 квітня 2015 року по 26 липня 2017 року до 43,20% річних (ас 3-4). Доказів письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки позивачем не надано. За таких умов суд вважає, що не має підстав для застосування до розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті процентів за користування кредитом процентної ставки 43,20% річних, а отже суд має виходити із ставки, що мала місце при підписанні умов кредитного договору, тобто з 36% річних, або 3.0 % на місяць. Судом встановлено, що за період з 01 квітня 2015 року по 26 липня 2017 року сплинуло 848 днів. Тому заборгованість по процентах за користування кредитом дорівнює 4778,41 грн, з них: 1749,63 грн (нараховані проценти з 01 квітня 2015 року по 26 липня 2017 року) + 3028,78 грн (нараховані проценти до 01 квітня 2015 року). Саме така сума заборгованості за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту в сумі 2091,90 грн, нарахованими відсотками згідно договору в сумі 4778,41 грн, пенею за користування кредитом в сумі 3200 грн відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Вимоги про стягнення з відповідача штрафів (фіксована та процентна складові) у розмірі 500 грн. та 2296,20 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та згідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафів за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням статті 61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафів не підлягають задоволенню. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд, знаходить позов таким, що підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 10070 грн 31 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.03.2011, яка складається з: 2091,90 грн - заборгованість за кредитом; 4778,41 грн - по процентам за користування кредитом; 3200 грн -за пенею. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 336 грн 00 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог / 21 % від 1600 грн/.

Outcome: partial