Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач 18.02.2015 року звернувся до суду з позовом\~ до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності, посилаючись на те, що 20.01.2002 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді житлового будинку №92 по вул. Кишинівській в с.Молога Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, розташованого на земельній ділянці площею 0,32 га. Родинні відносини з [PERSON] підтверджується рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2014 року. 25.06.2014 року помер його брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,1734 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, масив №11, ділянка №12 призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стверджує, що у звязку із тим, що його мати до дня смерті не отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, а також у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка належала його брату [PERSON], нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори відмовлено позивачу в оформленні його спадкових прав. На підставі вищевикладеного, просить суд: встановити, що житловий будинок№92 по вул. Кишинівській в с.Молога Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 0,32 га, який складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 52 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., коридору 1-1, площею 4,3 кв.м., житлової кімнати, 1-2, площею 14,3 кв.м., кухні 1-3, площею 5,2 кв.м., житлової кімнати 1-4, площею13,1 кв.м., комори 1-5, площею 10,1 кв.м., тамбуру І, літ «а», площею 5,0 кв.м., вбиральні літ. «Б», хвіртки №1, воріт №2, огорожі №3, та цистерни №4 належав його матері [PERSON], яка померла 20.01.2002 року;встановити, що земельна ділянка, площею 5,1734 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №11, ділянка №12 і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала [PERSON], який помер 25.06.2014 року; а також визнати за позивачем [PERSON] право власності на вищевказане майно. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов задовольнити (а.с.103). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2002 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 276136, виданим виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області (а.с.11). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2014 року, встановлено факт того, що [PERSON], яка померла 20.01.2002 року є матірю [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Згідно довідки №43 від 22.01.2015 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області , згідно запису в по господарській книзі №3 особовий рахунок №240 житловий будинок №92, що розташований по вул. Кишинівській в с.Молога належить [PERSON] (а.с15). Згідно довідки №108 від 10.02.2015 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, державний акт на земельну ділянку площею 0,32 га, розташованої в с.Молога по вул.Кишинівській№92 виділеної для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не видавався (а.с.21). Згідно довідки №42 від 22.01.2015 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, померла 20.01.2002 року [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [INFO] (а.с.32). Листом № 62/02-14 від 21.01.2015 року нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.34). Статтею 256 ч.1 ЦПК України \~\~\~\~визначено, які справи про встановлення фактів розглядає суд. За змістом зазначеної норми закону, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, та інший порядок встановлення яких не передбачається чинним законодавством. Судом встановлено, що [PERSON] померла 21.01.2002 року , а отже в момент смерті втратила правосуб'єктність, що включає в себе цивільну правоздатність - здатність мати цивільні права та обов'язки (ст. 25 ч.1 ЦК України), та дієздатність - усвідомлювати значення своїх дій та можливість керувати ними. Закон не передбачає встановлення судом фактів належності будинків за померлими особами, що має місце в даному випадку. За відсутністю правовстановлюючих документів існує інший, не судовий порядок, а саме: прийняття будинку в експлуатацію, що здійснюється органами місцевої ради. Оскільки у спадкодавця [PERSON] не було правовстановлюючих документів на спірний жилий будинок, суд вважає, що немає правових підстав для застосування норми спадкового права - ст. 1258,1261 ЦК України, для визнання за позивачем право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом з наступних підстав. Так, згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, житловий будинок 1957 року побудови, загальною площею 75,90 кв.м. (а.с.20). Згідно по господарської книги на 2011-2015 рр, станом на 1 січня 2011 року загальна площа житлового будинку становила 40 кв.м., житлова 32 кв.м.(а.с.106). Станом на день виготовлення технічного паспорту 07.10.2014 року - загальна площа будинку складала 52 кв.м., житлова площа 27,4 кв.м. (а.с.19). Таким чином, з моменту побудови будинку, фактичний розмір цього будинку значно змінювався \~\~\~та на 2014 рік загальна площа його склала 52 кв.м., а житлова площа 27,4 кв.м. Отже, з матеріалів справи не вбачається, що вищевказаний будинок прийнятий в експлуатацію органами влади. З урахуванням викладеного, правових підстав для визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом у порядку ст.1258-1261 ЦК України на житловий будинок немає . Позивачу, який є спадкоємцем після смерті матері, слід звернутися до Мологівської сільської ради для вирішення питання про прийняття до експлуатації будинку № 92, що розташований по вул. Кишинівська в с.Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області , наданий у встановленому законом порядку, для наступного отримання свідоцтва про право власності на будинок на своє ім'я. З огляду на положення статті 1258-1261 ЦК України, житловий будинок не є спадковою масою і не входить до складу спадщини за померлою\~\~[PERSON] За таких обставин позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на спірний житловий будинок задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.06.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 379489, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ 26.06.2014 року (а.с.22). Позивач є рідним братом померлого [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 СК України (а.с.23,24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно листа № 9-1510-0.11-836/2-15 від 13.05.2015 року відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському р-ні Одеської області, відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, Мологівська сільська рада, масив №11, діл. №12, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва являється [PERSON] (державний акт серії ІІІ-ОД №089904) (а.с.101-102). Проте нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори 21.01.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.34). За даним фактом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.36). Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це надає позивачу право вимагати, а суду визнати за ним право власності на майно померлого [PERSON] (земельна ділянка), як за спадкоємцем другої черги за законом у розумінні положення ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, бо, позивач юридично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Таким чином, на момент відкриття спадщини (25.06.2014 року), до складу спадщини, входили усі права та обовязки [PERSON], які належали йому на день смерті. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач у встановлений чинним законодавством строк звернувся до державного нотаріуса з приводу оформлення його спадкових прав, та не відмовився від неї, тобто юридично прийняв спадщину після померлого [PERSON]Б, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню в цій частині.

Outcome: partial