Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У жовтні 2014 р. Публічне Акціонерне Товариство ( далі ПАТ) "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11213141000 ( в системі банку за додатковою угодою № 11213141001) від 11.09.2007 р. в сумі 24160 доларів США станом на 23.09.2014 р., з яких 23255,93 доларів США- заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена з 27.08.2013 р. по 23.09.2014 р., заборгованість за процентами-724,36 долара США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом-164,12 долара США., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами-15,68 долара СШАта просить звернути стягнення на предмет іпотеки-трикімнатну квартиру загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження , з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною,встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій Позивач просить також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В подальшому позивач неодноразово збільшував позовні вимоги в частині стягнення заборгованості та в остаточній редакції станом на 17.05.2018 р. просив стягнути з відповідачів 36753,50 доларів США, що обліковується на 04.05.2018 р. і складається із заборгованості за наданим кредитом-23255,93 доларів США, 13497,57 доларів США-заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також пені, нарахована в порядку п. 4.1 кредитного договору в сумі 140 076,16 грн. ( а.с. 98,117, 225-228, т. 2 а.с. 129-133). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись неодноразово, завчасно, про причини неявки суд не сповістили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Від відповідача [PERSON] поступили заперечення проти позову з посиланням на те, що 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у спірній квартирі, співвласник [PERSON] [INFO] померла (т. 1 а.с. 78-79). Представник [PERSON] - [PERSON] подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що наданий розрахунок заборгованості не відповідає фактичним обставинам справи, не збігається з сумами, що були сплачені [PERSON] на погашення кредиту та відсотків, не враховано необґрунтоване збільшення відсоткової ставки, що суперечить умов договору, не надано доказів неналежного виконання позичальником договору, отримання повної суми за кредитним договором, нарахування пені здійснювалось у значно більшому розмірі, ніж встановлено (т.2 а.с. 109-119). Від АТ «УкрСиббанк» поступила відповідь на відзив , в якій позивач стверджує, що кредитна ставка збільшувалась згідно п.п. «а» п. 5.2 кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 11.09.2007 р., у відповідача виникало тимчасове прострочення сплати платежів по тілу кредиту, а саме у вересні- грудні 2009, збільшення процентної ставки протягом дії кредитного договору не відбувалося, твердження [PERSON] про те, що прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня, не відповідає матеріалам справи.Станом на день укладення Додаткової угоди № 2 від 05.10.2011 заборгованість по тілу кредиту склала 25630,863 доларів США, сторонами змінено схему погашення за графіком платежу, тож посилання відповідача на відсутність заборгованості перед позивачем у проміжок часу з 05.10.2011 до 25.06.2013 позивач вважає необґрунтованими, оскільки відповідач помилково вважає відсутність простроченої заборгованості за відсутність взагалі заборгованості за кредитним договором. У відповіді обґрунтовується нарахування процентної ставки на прострочену суму боргу та строк щодо її стягнення відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України, що дорівнює одному року. Обставина надання банком кредиту в сумі 40000 доларів США позичальнику є встановленою рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.08.2016. Крім того, видачу кредиту шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника підтверджено меморіальним ордером про здійснення цієї операції, що відповідає вимогам постанови Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 про затвердження «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» щодо здійснення і відображення в обліку операцій банку за безготівковими розрахунками ( т. 2 а.с. 164-170). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.06.2015 провадження у справі зупинено до розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання кредиту, договору поруки, договору іпотеки ( а.с. 156-157). 24.01.2017 відновлено провадження, оскільки ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження [PERSON] (а.с. 167-168). Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.08.2016 , яке набрало законної сили постановою Апеляційного суду Харківської області від 13.02.2018, у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними договору про надання кредиту, договору поруки, договору іпотеки відмовлено ( т. 2 а.с.55-57, 94 зв.-97). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.01.2018 прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 11213141000 від 11.09.2007 ( т. 2 а.с. 69-70). 24.04.2019 ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] залишено без розгляду через неявку позивача в судове засідання, неповідомлення про причини неявки. Крім того, витребувані з 5-ої Харківської державної нотаріальної контори відомості про наявність або відсутність заповіту після смерті [PERSON] , а також інформації про спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( т. 3 а.с. 24-28). За даними нотаріальної контори , заява про фактичне прийняття спадщини надійшла лише від сина спадкодавця [PERSON] - відповідача по справі ( т. 3 а.с. 32). Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 11.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11213141000, відповідно до п.п.1.1, 1.2.2, 1.3.1. якого банк надав, а позичальник отримав кредит в сумі 40 000 дол. США, зі сплатою 12,4% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 11.09.2017 року, згідно з графіком платежів,викладеним у додатку № 1 ( а.с.11-20). На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11213141000 від 11.09.2007 р. між позивачем та [PERSON] 11.09.2007 р. укладено договір поруки № П/11213141000; між позивачем та [PERSON] 11.09.2007 р.- договір поруки № П1/11213141000; між позивачем та [PERSON] - договір поруки № П2/11213141000, відповідно до яких поручителі зобов`язалися перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх її зобов`язань, що виникли з кредитного договору ( а.с. 35-40). В той же день, 11.09.2007, між позивачем та [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки нерухомого майна- квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. за реєстровим номером 4648 ( а.с. 28-32). 05 січня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони виклали додаток № 1 до договору - графік погашення кредиту у новій редакції. 05 жовтня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони змінити реєстраційний номер договору про надання споживчого кредиту на 11213141001, замість 11213141000, а також схему повернення кредитних коштів на ануїтетну , з кінцевим терміном повернення кредиту до 11 вересня 2022 року. Сторонами встановлено новий графік повернення кредиту. У зв`язку з укладенням між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] додаткової угоди № 2 до кредитного договору, 05 жовтня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки.Між позивачем та [PERSON] , [PERSON] укладені додаткові угоди № 1 до договорів поруки про зміну терміну виконання боржником основного зобов`язання до 11 вересня 2022 року та надали згоду на зміну схеми повернення кредиту ( а.с. 33,37,40). Банк виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши останній 40 000,00 доларів США, про що підтверджується меморіальним ордером про зарахування коштів на поточний рахунок позичальника . Позичальник [PERSON] погашення кредиту, процентів в строки та на умовах, зазначених в договорі та графіку погашення кредиту не здійснює, чим порушує взяті на себе зобов`язання. Позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору ( п. 1.2.2 договору). Пунктами 1.3.3, 1.3.4 договору про надання споживчого кредиту № 11213141000 від 11.09.2007 передбачено, що нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360».Строк сплати процентів з 01 по 25 число ( включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту ( всієї суми або його частин) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню ( п. 4.1 договору). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 04.05.2018 відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 36 753,50 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом- 23 255,93 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом -13 497,57 доларів США. Крім того, позивачем нарахована пеня у розмірі 140 076,16 грн. за період з 04.05.2017 по 04.05.2018, з урахуванням уточнень, у тому числі за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом- 55 877,66 грн., за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам- 84 198,50 грн. ( т. 2 а.с.134-149). Виходячи з розрахунку заборгованості боржника [PERSON] за договором № 11213141000 від 11.09.2007 р., останній платіж боржником на погашення кредиту здійснено 06.05.2014, на погашення відсотків-27.07.2014 ( т. 1 а.с. 59-64, т. 2 а.с. 139-149). 13.08.2014 ПАТ «УкрСиббанк» направив [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] вимоги № 30-11/15317- 30-11/15320, у тому числі [PERSON] і [PERSON] в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», як іпотекодавцям нерухомого майна, яким повідомив про прострочену заборгованість за кредитним договором № 11213141000 станом на 06.08.2014 та вимагав погасити її протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, а у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги-з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту, змушений вимагати виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту та повернення суми кредиту в повному обсязі, оплаті нарахованих процентів . Така вимога відповідає положенням розділу 6 « порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку» договору про надання кредиту( а.с. 52-57). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Таким чином, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобовязання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). Позичальник належним чином не виконував умови договору, допускав прострочення, тому банк надіслав повідомлення про дострокове повернення всіх кредитних коштів, тим самим змінивши строк виконання основного зобов`язання. За інформацією реєстру рекомендованої кореспонденції вимога-повідомлення направлено 14.08.2014 ( а.с. 57).При відсутності даних щодо отримання відповідачами цього повідомлення, термін повернення кредиту настав на 41 календарний день з дати відправлення, тобто 24.09.2014. Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання з 11.09.2022 ( додаткова угода № 2) на 24.09.2014. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18). Згідно розрахунку, наданого позивачем ( т. 2 а.с. 135-146), станом на 24.09.2014 заборгованість за кредитом становить 23255,93 доларів США, заборгованість по процентам-980,72 долари США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 23.09.2013 по 23.09.2014, з урахуванням спеціальної позовної давності, 164,12 долари США,що еквівалентно 4613,40 грн. ( за 1 долар США 28,11 грн. на час ухвалення рішення), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами-15,68 доларів США, що складає 440,76 грн. Оскільки пеня є неустойкою, має штрафний характер, не входить до складу зобов`язання і нарахування пені в іноземній валюті не передбачено законодавством, суд стягує суму пені в національній валюті України. 11 вересня 2007 р. при укладенні АКІБ «УкрСиббанк» з [PERSON] і [PERSON] договору іпотеки, відповідачі ознайомлені з умовами кредитного договору, розміром зобов`язань, що забезпечуються іпотекою та погодилися передати нерухоме майно, належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,2 кв. ., житловою площею-39,8 кв.м. позивачу на виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Саме такого висновку щодо можливості одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19) не встановила підстав для відступлення від цього правового висновку. Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з частинами першою та другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Співвласник квартири [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] .За інформацією П`ятої Харківської державної нотаріальної контори, син спадкодавця [PERSON] 02.02.2016 подав заяву про те, що спадщину він прийняв фактично, був зареєстрований та мешкав на день смерті разом зі спадкодавцем за однією адресою. Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку». Згідно з цією статтею у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконала, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ПАТ «УкрСиббанк» позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Доводи відповідача [PERSON] про неправомірність позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки через наявність Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є помилковими. У постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-969цс16 зроблено висновок, що «мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню». Посилання представника відповідача [PERSON] на неправильністьрозрахунок заборгованості за кредитним договором, не відповідність його фактичним обставинам справи, необґрунтоване збільшення відсоткової ставки та відсутність доказів неналежного виконання позичальником умов договору не заслуговують на увагу. Надані позивачем розрахунки заборгованості, періодичність оплати кредиту [PERSON] , недотримання графіку погашення, що є невід`ємною частиною договору, не відповідність внесених сум умовам свідчить про неналежне виконання позичальником своїх обов`язків. Свій розрахунок представником не представлено. Відсоткова ставка не збільшувалась, що випливає з наданих доказів, що приєднані до матеріалів справи. За правилами ст.ст. 133, 141 ЦПК України понесені позивачем при звернення до суду судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволеної частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial