Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказав, що 11.12.2013 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 190ВІ10131211001, за умовами якого банк надав [PERSON] у користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 6000,00 грн., зі сплатою 29 % річних. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредит надавався відповідачу [PERSON] на поточні потреби. Зобов'язання позивача були виконані належним чином, що підтверджується меморіальним ордером. У порушення умов договору кредиту відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни. У зв*язку із цим, станом на 01.09.2016 р. загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 7612,99 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - \~4495,28 грн.; сума заборгованості за відсотками- \~1955,89 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту-\~446,01 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - \~503,05 грн.; інфляційні витрати за кредитом\~ 99,48 грн.; інфляційні витрати за відсотками\~113,28 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 76121 грн. 99 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4495 грн. 28 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 1955 грн. 89 коп., інфляційні витрати за кредитом у розмірі 99 грн. 48 коп., інфляційні витрати за відсотками у розмірі 113 грн. 28 коп. В частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 446, 01 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 503 грн. 05 коп. просила відмовити на підстави Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення АТО". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідного до укладеного між сторонами кредитного договору № 190ВІ10131211001 від 11.12.2013 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 6000,00 грн. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 6000,00 грн., зі сплатою 29 % річних. На кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюється у порядку, визначеному п. 2.7 кредитного договору. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредит надавався відповідачу [PERSON] на поточні потреби. Відповідно до ст..509 ч.1 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконанання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст..598 ч.1 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст..610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст..615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно до ст..629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості за укладеним договором, з яким погоджується суд, загальний розмір невиконаних зобовязань [PERSON] перед банком станом на 01.09.2016 року становить 7612,99 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом\~ - 4495,28 грн.; сума заборгованості за відсотками - \~1955,89 грн.; інфляційні витрати за кредитом\~ 99,48 грн.; інфляційні витрати за відсотками\~113,28 грн., тому, вказана заборгованість підлягає стягненню з останньої відповідно до ст.ст.526,536, 530, 1050,1054 ЦК України. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача пені за несвоєчасне повернення кредиту\~ у розмірі 446,01 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків\~ у сумі 503,05 грн., за вищевказаним кредитним договором слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно\~ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.\~\~ Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року\~щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої\~статті 4 ЦПК України\~(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої\~статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Згідно матеріалів справи відповідачка [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р.,\~місто Бахмут, Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідачка є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту\~ у розмірі 446,01 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків\~ у сумі 503,05 грн. які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню, пропорційно до розміру задоволених вимог, документально підтверджені понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору, повязані з розглядом справи, у розмірі 1198 грн. 86 коп., в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial