Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що на підставі договору дарування від 20 березня 2003 року [PERSON] прийняв у дар 11/20 частин домоволодіння з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На момент договору дарування вказане домоволодіння з господарчими та побутовими будівлями та спорудами в цілому, складалось з: житловий будинок літ. «А» - стіни саманні, обкладені цеглою, має житлову площу 17, 2 кв. м., загальна площа 49, 4 кв.м., житловий будинок літ. «Г», стіни кам`яні, обкладені цеглою, має житлову площу 16,0 кв.м., загальна площа 53, 3 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Д», туалет літ. «Ж», душ літ. «З», водопровід №1, огорожа №2. 30.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після одруження позивачка залишила собі прізвище « [PERSON] ». Починаючи з 2004 та по 2011 рік [PERSON] та [PERSON] будинок [ADDRESS] перебудували, тим самим збільшивши загальну та житлову площу будинку, що призвело до істотного збільшення майна у вартості. Крім того, перебуваючи у шлюбі [PERSON] та [PERSON] виділили даний будинок у самостійне володіння. Дане домоволодіння істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя. На підставі рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради від 19.04.2011 року № 53 [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з побудовами та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Дане свідоцтво було видане замість договору дарування від 20.03.2003 року, у зв`язку із виділенням у самостійне володіння. На підставі даного свідоцтва [PERSON] став власником житлового будинку, з побудовами та спорудами, яке складається з: житловий будинок літ. «А», загальна площа 70,5 кв.м., житлова площа 16,0 кв.м.; літня кухня літ. «Б», душ літ. «В», туалет літ. «Г», водопровід № 1, огорожа, № 2-3. [INFO] помер [PERSON] 16 березня 2017 року до Скадовської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарським та побутовими будівлями і спорудами до нього та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0318 гектарів для індивідуального житлового будівництва, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що з наданих документів неможливо встановити, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. В зв`язку з викладеним позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати житловий будинок з побудовами та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за позивачкою, право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з побудовами та спорудами, як на частку у спільному сумісному майні подружжя. Від представника відповідача - адвокати Гонтар П.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено що вважає позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки спірне нерухоме майно було отримане [PERSON] в дар до укладення шлюбу з позивачкою, а сам по собі факт проведення ремонтно-будівельних робіт у житловому будинку по [ADDRESS] в період шлюбу позивачки з [PERSON] . ще не може свідчити про істотне збільшення вказаного нерухомого майна у своїй вартості. Вважає, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження того, що: а) спірне нерухоме манно істотно збільшилося у своїй вартості; б) спірне нерухоме майно збільшилося у своїй вартості саме за рахунок грошових та трудових затрат позивачки; в) спірне нерухоме майно збільшилося у своїй вартості саме внаслідок здійснених за період шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт у будинку, а не тенденцій до загального подорожчання об`єктів нерухомості. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити з наведених в ньому підстав, наполягали на визнанні житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнанні за позивачкою права власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Також позивачкою зазначено, що з 2003 року вона перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] , деякий час вона проживала окремо від чоловіка, для того щоб отримати житло. При цьому вона не втрачала зв`язку з [PERSON] , він приходив до неї їсти, та вони вели спільне господарство. Також у них з померлим завжди велось спільне господарство, вони за спільні кошти поліпшували житловий будинок та вона власноруч приймала участь у його ремонті та перебудові. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала повністю та просила відмовити у їх задоволенні, пояснила, що спірний житловий будинок було придбано [PERSON] до укладання шлюбу. Так, під час шлюбу було проведено поліпшення житлового будинку, але це не призвело до істотного збільшення майна. Також зазначила, що у позивачки та [PERSON] був окремий сімейний бюджет оскільки [PERSON] займався продажем креветки та мав постійний значний дохід, а позивачка отримувала лише незначну пенсію. Також просила стягнути з позивача сплачені витрати на правову допомогу. Представник третьої особи Скадовської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 58 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч.6, 7 ст. 58 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин; якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 20.03.2003 [PERSON] отримав у дар 11/20 частин домоволодіння з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На момент договору дарування вказане домоволодіння з господарчими та побутовими будівлями та спорудами в цілому, складалось з: житловий будинок літ. «А» - стіни саманні, обкладені цеглою, має житлову площу 17, 2 кв. м., загальна площа 49, 4 кв.м., житловий будинок літ. «Г», стіни кам`яні, обкладені цеглою, має житлову площу 16,0 кв.м., загальна площа 53, 3 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Д», туалет літ. «Ж», душ літ. «З», водопровід №1, огорожа №2 (т.1 а.с.9). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 30.12.2003, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , одружились 30.12.2003 року актовий запис №184. Прізвища після одруження чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (т.1 а.с.10). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ №892694, [PERSON] згідно договору дарування від 30.09.2004 р. №2883 є власником земельної ділянки площею 0,0318 га розташованої за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 02.12.2011 року, виданого замість договору дарування від 20.03.2003 р. у зв`язку з виділенням у самостійне володіння, [PERSON] мав у приватній власності житловий будинок з побудовами та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , яке складається з: житловий будинок літ. «А», загальна площа 70,5 кв.м., житлова площа 16,0 кв.м.; літня кухня літ. «Б», душ літ. «В», туалет літ. «Г», водопровід № 1, огорожа, № 2-3 (т.1 а.с.12-13). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у м. Скадовськ Херсонської області (т.1 а.с.17). З наданої суду копії спадкової справи №62/2016, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , встановлено, що з заявами про прийняття спадщини звернулись донька померлого - [PERSON] (т.1 а.с.180) та дружина померлого [PERSON] (т.1 а.с.185 на звороті). [PERSON] залишено заповіт складений 05.02.2016, в якому він заповідає [PERSON] 1/2 частку належного йому житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.188). Постановою державного нотаріуса Сисак Д.П. у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] - відмовлено, оскільки з наданих заявником документів неможливо встановити що вказане майно є спільною власністю подружжя (т.1 а.с.192 на звороті - 193). З висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи №170/18 встановлено, що: 1) ринкова вартість житлового будинку площею 69,3кв.м. з урахуванням поліпшень з побудовами та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , станом на 28.12.2018 року складає 748121 (сімсот сорок вісім тисад сто двадцять одну) гривню. Вартість проведених поліпшень по житловому будинку станом на 28.12.2018 за вказаною адресою у цінах станом на 28.12.2018року складає 153163грн.; 2) на 16,0 кв.м. збільшилась загальна площа житлового будинку та на 0,5кв.м. зменшилася житлова площа цього будинку з побудовами та спорудами, який розташований по [ADDRESS] за рахунок того, що добудована прибудова літ. «а» і виконане утеплення зовнішніх стін у середині житлового приміщення пінопластом; 3) ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] площею 53,3 кв.м. без урахування поліпшень в м. Скадовську Херсонської області в цінах станом на 28.12.018р. складає: 495507 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч п`ятьсот сім) гривень, у 1,5 разу збільшилась вартість будинку після проведених поліпшень; 4) ринкова вартість житлового будинку з побудовами та спорудами до виконання поліпшень станом на 22.04.2002р. в цінах станом на 28.12.2018 року по [ADDRESS] складає 495507 грн., ринкова вартість житлового будинку з побудовами спорудами після виконання поліпшень станом на 28.12.2018 року у цінах станом 28.12.2018 року склала 748121 грн., ринкова вартість житлового будинку з побудовами та спорудами по [ADDRESS] після виконання поліпшень збільшилася на 252614 грн. (т.2 а.с. 2-29). Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. [PERSON] приймала безпосередню участь у поліпшенні та добудові спірного будинку. Допитані в судовому засіданні свідки сторони відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом, однак спільне господарство вели обмежено, кожний з них мав окремий бюджет. [PERSON] розпоряджалась лише своєю пенсією та коштами які виділяв [PERSON] для ведення господарства. Сам [PERSON] мав значний заробіток, оскільки торгував креветкою та заробляв до 700-800 грн. на добу. Своїми коштами він розпоряджався сам (витрачав, давав в борг). Також повідомили, що саме з особистих коштів [PERSON] оплачував поліпшення будинку (придбав будівельні матеріали, розраховувався з будівельниками та працівниками). Суд заслухавши свідків, вважає доведеним обставину, що [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, оскільки у відповідності до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Таким чином, отримання [PERSON] доходу від продажу креветки є спільним майном подружжя. При цьому, оскільки сторонами не надано доказів щодо конкретного розміру трудових та грошових затрат кожного з подружжя, з показів свідків цього також не можливо достеменно встановити, то суд вважає, що частки подружжя у спільному майні є рівними. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Для застосування передбачених зазначеною нормою правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. При цьому необхідною умовою визнання судом права спільної сумісної власності на дане майно є наявність «істотного збільшення його у вартості». Оскільки поняття «істотне збільшення вартості майна» є оціночним, конкретне рішення щодо задоволення або відхилення позову приймається судом з урахуванням усіх обставин справи. Згідно висновку №170/18 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №663/908/17, складеного 04.02.2019 року судовим експертом Гришиною В.М: - ринкова вартість житлового будинку з побудовами та спорудами до виконання поліпшень станом на 22.04.2002р. в цінах станом на 28.12.2018 року по [ADDRESS] складає 495507 грн., ринкова вартість житлового будинку з побудовами спорудами після виконання поліпшень станом на 28.12.2018 року у цінах станом 28.12.2018 року склала 748121 грн., ринкова вартість житлового будинку з побудовами та спорудами по [ADDRESS] після виконання поліпшень збільшилася на 252614 грн. При цьому на 16,0 кв.м. збільшилась загальна площа житлового будинку та на 0,5кв.м. зменшилася житлова площа цього будинку з побудовами та спорудами, який розташований по [ADDRESS] за рахунок того, що добудована прибудова літ. «а» і виконане утеплення зовнішніх стін у середині житлового приміщення пінопластом; З урахуваннам наведеного суд вважає що, оскільки чинним законодавством чітко не визначено момент, коли особиста приватна власність одного з подружжя, внаслідок її покращення за рахунок трудових чи грошових затрат набуває правового режиму спільної сумісної власності, то, з урахуванням роз`яснень, наданих у ст.25 КпШСта ст.62СК України, його необхідно відраховувати з моменту істотного збільшення вартості даного майна (завершення будівельних робіт з перетворення (поліпшення) нерухомого майна). Так, з аналізу наведених положень закону та наявних у справі доказів вбачається, що істотне покращення спірного майна шляхом здійснення відповідних прибудов та переобладнань, утеплення, і т.п., відбулося в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , між 2004 та 2011 роками. Даний факт стороною відповідачів не спростовано. При цьому, як убачається з Висновку №170/18 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №663/908/17, складеного 04.02.2019 року, вартість домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , на час проведення експертизи у стані, після проведення добудови до будинку складає - 748121,00 грн., а у стані до проведення добудови - 495507,00 грн. Ринкова вартість житлового будинку з побудовами та спорудами по [ADDRESS] після виконання поліпшень збільшилася на 252614,00 грн. Таким чином, вартість вказаного домоволодіння збільшилась на 252614,00 грн., що становить 33,76% (252614,00*100/748121,00) та дорівнює 1/3 частці вартості домоволодіння, що є істотною зміною (покращенням) вартості подарованого [PERSON] майна, що відбулось, як встановлено, внаслідок спільної участі подружжя, фінансових і трудових затрат останнього разом з дружиною [PERSON] . В той же час, виходячи з аналізу положень ст. ст. 57, 62 СК України, право спільної сумісної власності сторін по справі виникає лише на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок спільних трудових чи грошових затрат. Інша частина спірного майно відповідно до закону є особистою приватною власністю відповідача. Таким чином, спільним майном подружжя слід визнати 1/3 частку домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] , а 2/3 частки вказаного домоволодіння - особистим майном [PERSON] . Враховуючи, що частки подружжя у спільному майні є рівними, то частка [PERSON] у домоволодінні становить 1/6, а частка [PERSON] - 5/6. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги частково, та визнати 1/3 частку домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] - спільним майном подружжя, та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1150,74 грн. та оплачено проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 10500,00 грн. При цьому відповідно до проведеної експертизи №170/18 дійсна ринкова вартість домоволодіння становить 748121,00 грн. Таким чином позивачка повинна була сплатити судовий збір в розмірі 1/2 * 7481,21 = 3740,61 грн. Тому з позивачки на користь держави підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі 3740,61 - 1150,74 = 2589,87 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, підлягають стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3740,61/3 = 1246,87 грн., а також витрати на проведення експертизи 10500/3 = 3500,00 грн. З позивача на користь відповідача, пропорційно відмовленим вимога підлягають сплаті документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 26640,00 * 2/3 = 17760,00 грн. Враховуючи вказані суми, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 17760,00 - 1246,87 - 3500,00 = 13013,13 грн. На підставі ст.ст. 60, 61, 62, 63, 70 СК України, ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial