Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог В травні 2021 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь та на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вимог вказано, що 05.06.2020 між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину [PERSON] . Сторони шлюбних стосунків не підтримують та проживають окремо. Донька зареєстрована й проживає з позивачем; перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою малолітню дитину; матеріальну допомогу не надає, що стало підставою звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з останнього аліметів на утримання дитини. Позивач зазначає, що на даний час не працює, отримує лише соціальну допомогу на дитину, інших джерел доходу не має, а тому звертається до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 08.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.08.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а також ненадання позивачем суду жодних доказів на підтвердження протилежного. Позивач в заяві від 14.09.2021 просить справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 13.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати без його участі, проти позовних вимог заперечив. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.06.2020 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №493, що підтверджується змістом свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.11) Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою МКВЖРЕП №7 від 12.05.2021 №1003 та довідками про реєстрацію місця проживання №9519389, №9519639 від 23.03.2021 (а.с.5-7). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст.ст.15,16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особамає правов порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. V Оцінка аргументів сторін, висновки суду Судом встановлено, що на даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, будь-яких додаткових джерел для існування, крім державної соціальної допомоги, не має, дитина сторін проживає з позивачем, а відтак суд приходить до висновку, що остання має право на кошти на її утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Однак, суд приходить до висновку про те, що заявлена у позовній заяві сума щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, є суттєво завищеною. Так, на обгрунтування вимог про стягнення вказаної суми аліментів на дружину позивачем подано до суду довідку про доходи [PERSON] за період з серпня 2020 року по липень 2021 року, згідно якої середній заробіток останнього складає 10984, 95 грн (а.с.42). Однак, згідно судового наказу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.05.2021 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Відтак, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, з останнього стягнуто аліменти на дитину за судовим наказом в розмірі 1/4 частини заробітку платника аліментів. При цьому, судом враховано, що повністю заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем не надано суду будь-яких доказів неможливості надавати позивачу допомогу на її утримання. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/8 частини від доходу останнього. Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. VІ Розподіл судових витрат Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial