Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та, з урахуванням уточнень (а.с.87-90), просить стягнути з [PERSON] на її користь суму пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів відповідно 196 СК України за період з 01.12.2011 по 14.04.2014р. в сумі 72 763 грн. 51 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що згідно з рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їхньої спільної доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25.10.2011 року, до досягнення повноліття дитини. Зобов'язання щодо утримання доньки (виплати аліментів) відповідач належним чином не виконує, а також ігнорує вимоги діючого законодавства і державних виконавців, тому з його вини утворився борг з виплати аліментів, який він добровільно погашати відмовляється. Посилаючись на ст.196 Сімейного Кодексу України, позивачка вважає, що з відповідача також має бути стягнуто неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, додаючи розрахунок пені. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач та його представники позовні вимоги визнали частково, зазначивши, що з об'єктивних причин відповідач на сьогоднішній день позбавлений можливості стабільно заробляти кошти, просив знизити розмір пені та стягнути неустойку у розмірі 3 000 грн. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши письмові докази з увагою на їх належність та допустимість, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно з рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їхньої спільної доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25.10.2011 року, до досягнення повноліття дитини (а.с.5). Згідно з довідкою наданою Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у м. Дніпропетровську, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.01.2014 року складає 16 646 грн. 27 коп. (а.с.69). Аналізуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд доходить висновку про те, що законодавчо вони врегульовані наступним чином: Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, яка кореспондується ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. За ч.4 ст.195 СК України - розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195- 197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом., Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З наведених вище обставин справи та нормативно-правових актів випливає презумпція вини відповідача, який допустив прострочення виконання аліментних зобов'язань, саме він має довести відсутність вини в простроченні сплати аліментів. В даному випадку суд доходить до висновку, що з відповідача має бути стягнено на користь позивачки заборгованість по аліментах та неустойку (пеню), яка розраховується з розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, оскільки відповідачем не доведено, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. При цьому суд знаходить вірними розрахунок неустойки (пені), наведений позивачкою згідно до довідки державного виконавця про суму боргу та сплату аліментів: Сума основного боргу станом на 2011 рік, становить 1097,99 грн. Сума основного боргу станом на 2012 рік становить 5 944,44 грн. Сума основного боргу станом на 2013 рік становить 9137,16 грн. Сума основного боргу станом на 01.01.2014 рік становить 466,68 грн. Розрахунок неустойки (пені): У 2011 році загальна сума нарахованих аліментів становить 1 497, 99: загальна сума сплачених аліментів становить 400 грн. загальна сума прострочених аліментів 1 097,99 грн. сума неустойки (пені 1%) становить 9 423, 96 грн. У 2012 році загальна сума нарахованих аліментів становить 8 944,44: загальна сума сплачених аліментів становить 3000 грн. загальна сума прострочених аліментів 5 944,44 грн. сума неустойки (пені 1%) становить 38 151, 99 грн. У 2013 році загальна сума нарахованих аліментів становить 9 137,16: загальна сума сплачених аліментів становить 0 грн. загальна сума прострочених аліментів 9 137,16 грн. сума неустойки (пені 1%) становить 24 846, 65 грн. У 2014 році загальна сума нарахованих аліментів становить 466,68: загальна сума сплачених аліментів становить 0 грн. загальна сума прострочених аліментів 466,68 грн. сума неустойки (пені 1%) становить 340,41 грн. Таким чином, за період з 01.12.2011 року по 14.04.2014 року загальна сума пені склала 72 763 грн. 51 коп. = (9 423, 96 грн. + 38 151, 99 грн. + 24 846,65грн.+340,91грн.). Правильність розрахунку, наданого позивачем, не оспорювалася відповідачем в судовому засіданні. Неустойка визначена законодавством України в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення фактично являється цивільно-правовою відповідальністю особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, і ця відповідальність має за мету дисциплінувати платників аліментів задля забезпечення достатнього матеріального рівня дітей, а не ставити таких платників в матеріальну залежність від отримувача аліментів. Водночас, визначаючись із можливістю стягнення зазначеної суми неустойки (пені) з відповідача, суд виходить з принципу розумності та справедливості, та співрозмірності суми нарахованої пені до суми фактично утвореної заборгованості, враховує матеріальний стан відповідача, його нестабільний доход, на теперішній час, той факт що впродовж 2012 р. ним вжито заходів до часткового погашення заборгованості по аліментах. Виходячи з цього, на підставі ч.2 ст.196 СК України, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), належної до стягнення з відповідача до 16 646 грн. 27 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі (а.с.1,17) підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в частці задоволених вимог.

Outcome: partial