Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 10 філії «Південне регіональне управління» 29.09.2014 року було укладено договір-заява № 326933/58875/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», за умовами якого позивач вніс відповідачу на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 3297 євро зі строком дії договору з 29.09.2014 року по 28.02.2015 року й відповідач зобов'язався нарахувати та виплатити позивачу за користування вказаними грошовими коштами проценти в розмірі 12,5 % річних. Після спливу строку дії вказаного договору позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих процентів, однак, відповідачем було відмовлено позивачу в поверненні грошового вкладу та нарахованих процентів. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за вказаним договором в сумі 3493,63 євро, яка складається із суми грошового вкладу в розмірі 3297 євро та процентів за користування грошовим вкладом в розмірі 142,63 євро. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, вказавши при цьому, що після пред'явлення позову відповідач сплатив їй лише 30 євро процентів. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що банк не може виплатити позивачу всю суму вкладу одразу, оскільки діють обмеження встановлені Постановою Правління НБУ від 01.12.2014 року №758 щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта, при цьому, встановлення таких обмежень НБУ передбачено в п. 7.4 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків як обставина, яка звільняє банк від відповідальності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору-заяви № 326933/58875/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 29.09.2014 року; копію меморіального валютного ордеру № 3 від 29.09.2014 року; копію заяви від 02.03.2015 року; копії заяв від 05.03.2015 року; копію виписки по особовому рахунку за період з 29.09.2014 року по 02.03.2015 року; копію фіскального чека; копію Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2014 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 10 філії «Південне регіональне управління» було укладено договір-заяву № 326933/58875/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», за умовами якого позивач вніс відповідачу на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 3297 євро на строк з 29.09.2014 року по 28.02.2015 року, з умовою - нарахування та сплати процентів за користування коштами позивача у розмірі 12,5 % річних. 02.03.2015 року після спливу строку дії договору банківського строкового вкладу позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення суми банківського вкладу, однак відповідач не повернув позивачу на його вимогу всю суму грошового вкладу та нараховані проценти за користування банківським вкладом позивача, а виплатив до розгляду справи в суді лише 30 євро, що визнає сам позивач. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1058 ч.1, 1060 ч. 1 та 2, 1061 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 та 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, після отримання відповідної вимоги вкладника банк був зобов'язаний видати йому суму вкладу та процентів. Зі змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України слідує, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку без надання вкладнику можливості використання цих коштів - зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача станом на 02.03.2015 року неповернута сума вкладу позивача становить 3439,63 євро, з яких 3297 євро - сума вкладу, 142,63 євро проценти, при цьому, позивач визнала, що їй було частково виплачено проценти в сумі 30 євро, таким чином на час розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем становить 3409,63 євро, з яких 3297 євро - сума вкладу, 112,63 євро проценти за період з 29.09.2014 року по 02.03.2015 року включно. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за договором, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог (оскільки частина процентів в сумі 30 євро була виплачена позивачу до винесення рішення судом) - стягнення з відповідача на користь позивача 3409,63 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 25.05.2015 року (23,26 грн. за 1 євро) еквівалентно 79307,99 грн. Посилання відповідача на відповідні положення Постанови Правління НБУ від 01.12.2014 року №758 (яка діяла до 03.03.2015 року) та Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року №160 щодо обмеження видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта, - не змінюють висновків суду, оскільки, по-перше, вказані положення не узгоджуються з нормами ч. 1-2 ст.1060 ЦК України щодо обов'язку банку видати вклад на першу вимогу клієнта та не можуть бути законними підставами для обмеження прав фізичних осіб - вкладників та власників банківських рахунків щодо повернення належних їм коштів за першою вимогою, по-друге, навіть якби відповідач виплачував позивачу суму вкладу з врахуванням вказаних обмежень, то вся сума вкладу та процентів мала б бути виплачена позивачу протягом 6 днів (79307,99 грн. / 15000 грн.), проте, як вказано вище, з часу отримання банком відповідної заяви позивача останньому було сплачено лише 30 євро. Суд не може погодитись з позицією відповідача, що вказані вище постанови НБУ з врахуванням положень п. 7.4 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до п. 9 укладеного між сторонами договору сторони погодили, що вказаний договір-заява разом з Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків складають договір банківського вкладу. Згідно з п. 7.4 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором у випадку виникнення обставин непереборної сили (серед яких вступ в дію актів нормативного характеру НБУ, що прямо або побічно забороняють або омежують можливість належного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором). При цьому, по-перше, системний аналіз положень п. 7.4 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків та відповідних положень Постанови Правління НБУ від 01.12.2014 року №758 та Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року №160 однозначно вказує на те, що банк може бути звільнений від цивільно-правової відповідальності лише у разі, якщо він,

Outcome: partial