Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

КЖЕП № 4 м. Комсомольська звернулось до суду із зазначеним позовом (а.с.2) до [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог (а.с.53) остаточно прохає стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 2384,82 грн. та 243,60 грн. понесених судових витрат. Заявлені вимоги мотивує тим, що позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та виконавцем послуг з утримання вказаного будинку і прибудинкової території, перелік і тарифи яких затверджені рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради. Відповідач у справі проживає та є наймачем квартири [ADDRESS]. В порушення ст.68 ЖК України відповідач [PERSON] не проводить оплати наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території у повному обсязі і має заборгованість в сумі 2384,82 грн., яка утворилась за період з червня 2010 по квітень 2014 року. В судовому засіданні представник позивача Рубан Н.Б. заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючи на викладені у позові обставини. Додатково пояснила, що в червні 2013 року підприємство вже зверталось до суду з приводу стягнення вказаного боргу із заявою про видачу судового наказу, який в подальшому було скасовано судом, з огляду на що вважає позов таким, що пред'явлений у межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в суді не погоджуючись із вимогами КЖЕП № 4 наполягала на відсутності заборгованості перед позивачем та пропущенням останнім строків позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України, про що надала письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, встановивши всі обставини справи та дослідивши надані сторонами письмові докази судом встановлено наступне. Відповідно до рішення виконкому Комсомольської міської ради № 288 від 22.06.2010 р., Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 4 визначено виконавцем послуг з управління групи багатоквартирних будинків згідно із додатком 4, до складу яких входить житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з наданою КЖЕП № 4 довідкою (а.с.13) відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказане житлове приміщення входить до складу державного житлового фонду. За довідкою-розрахунком станом на 15.05.2014 р. заборгованість відповідача за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території (управління будинком та санприбирання) за період з червня 2010 р. по квітень 2014 р. становить 2384,82 грн. (а.с.65-69). Вказані обставини підтверджуються також наданими відповідачем копіями квитанцій про оплату комунальних послуг, згідно з якими, зокрема станом на 01.07.2013 р. залишок боргу з управління будинку складав 566,06 грн., а сан прибирання - 1758,10 грн. (а.с.26-36). Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні письмові докази у їх сукупності, суд вважає позов КЖЕП № 4 обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне. Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст.68 ЖК України споживачі зобов'язані вносити плату за комунальні та інші послуги. Виходячи із змісту ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів; послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд. Відповідно до ст.20 вказаного Закону споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. З огляду на дане, враховуючи обов'язок відповідача своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги, беручи до уваги наявність боргу з утримання будинку та прибудинкової території, суд вважає, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності, суд наголошує на тому, що згідно із ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строк загальної позовної давності становить три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як убачається з матеріалів справи (а.с.12) ухвалою Комсомольського міського суду від 20.08.2013 р. скасовано судовий наказ, що виданий судом 26.07.2013 р. за заявою КЖЕП № 4 про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2360,10 грн. та 114,70 грн. судового збору. Окрім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] періодично вносила платежі з оплати витрат на утримання будинку та прибудинкової території (управління будинком, санприбирання), зокрема у вересні 2011 року, січні 2012 - липні 2013 років. Вказані обставини не заперечувались сторонами під час судового розгляду. За таких обставин, суд доходить до висновку, що своїми діями [PERSON] переривала строк позовної давності, з огляду на що позов КЖЕП № 4 є таким, що пред'явлений з дотриманням вимог ст.ст.256,257 ЦК України. Також, суд вважає слушними доводи представника позивача з приводу того, що проведена відповідачкою оплата комунальних послуг зараховувалася в рахунок погашення заборгованості в порядку її календарного виникнення, так як в квитанціях про здійснення платежів не зазначався період, за яких погашалася заборгованість. Під час судового розгляду справи представником позивача подавалося уточнення позовних вимог, яке ухвалою суду від 05 травня 2014 року було залишено без руху в порядку, передбаченому п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України, із встановлення строку для усунення недоліків (а.с.46). Уточнена позовна заява надійшла до суду 15 травня 2014 року (а.с.53). В судовому засіданні відповідачка [PERSON] прохала згадані уточнення, а відповідно і позовну заяву, залишити без розгляду у зв'язку із недотриманням представником позивача встановлених судом строків для усунення недоліків. Виходячи із змісту п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України залишення позовної заяви без розгляду є правом, а не обов'язком суду, тому вимоги [PERSON] в цій частині є неспроможними і задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. При пред'явлені даного позову КЖЕП № 4 було сплачено 114,70 грн. судового збору, що підтверджується відповідним платіжним доручення від 22.10.2013 р. (а.с.1). Разом із тим, тотожна сума судового збору була сплачена позивачем при первісному зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, яка зараховується судом до суми судового збору при розгляді справи у позовному провадженні. Отже, на користь позивача підлягає стягненню 229,40 грн. судових витрат (114,70 + 114,70). Вимога позивача про стягнення з боржника суми судового збору в розмірі 243,60 грн. є безпідставною і необґрунтованою, тому позов в цій частині підлягає до задоволення частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial