Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом до Соколянської сільської ради Буського району Львівської області. Уточнивши свої позовні вимоги шляхом їх збільшення, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті його діда [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того позивач просив визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що він є спадкоємцем після смерті діда, який склав за життя заповіт у користь позивача, маючи у власності житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 86,3 кв.м. та земельну ділянку (пай) площею 0,4264 га. позивач прийняв спадщину після смерті діда за вищевказаним заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори у встановлений законом строк, а тому вказану спадщину прийняв, однак не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, позивач є спадкоємцем за законом після смерті померлого батька, якому на праві власності належать чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколянської сільської ради площею: 0,3051 га, 0,1607 га, 0,1771 га, 0,3194 га та присадибної земельної ділянки площею 0,25 га. Оскільки батько позивача за життя не залишав заповіту, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Інших спадкоємців у батька не має, оскільки мати позивача [PERSON] від прийняття вказаної спадщини відмовилась на користь позивача згідно поданої нею заяви від 28.02.2020. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно батька позивач також не може оформити спадщину, а тому просив позовні вимоги задовольнити повністю, визнавши за ним право власності на спадкове майно за заповітом і за законом після смерті діда та батька відповідно. Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 29.03.2021 року проведено заміну відповідача Соколянської сільської ради її правонаступником, зокрема, на Буську міську раду Золочівського району Львівської області, враховуючи зміни в адміністративно-територіальному устрою, шляхом приєднання попереднього відповідача до Буської міської ради. Ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження із призначенням справи до судового розгляду по суті. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області (правонаступник Соколянської сільської ради Буського району Львівської області) явку свого повноважного представника суду не забезпечила, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника, а проти задоволення позову не заперечує. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, незважаючи на те, що була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із таких підстав. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Соколянською сільською радою Буського району Львівської області 01.10.2019. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] є дідом позивача. Спадкове майно, що залишилось після смерті діда позивача ( [PERSON] ) складається із такого нерухомого майна: -житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 86,3 кв.м.; -земельна ділянка, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4264 га, розташована на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області (кадастровий номер 4620685800:09:000:0106). Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 16 січня 2019 року секретарем Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, [PERSON] усе своє майно на випадок смерті заповів у власність позивача [PERSON] . Як убачається із довідки №197 від 18.02.2020, виданої Соколянською сільською радою Буського району Львівської області, що згідно погосподарської книги житловий будинок по [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON] . За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок належав померлому [PERSON] , побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, а останній на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті, проте на момент такої не встиг оформити права власності на нього. Крім того, із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №75/01-16 від 10.02.2021 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа №6/2020 за заявою позивача [PERSON] , який у межах встановленого законом шестимісячного строку звернувся із відповідною заявою від 03.02.2020 до Буської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] . При цьому, матеріали вказаної спадкової справи містять письмові заяви про відмову від указаної спадщини [PERSON] (дружини померлого), [PERSON] (дочки померлого), [PERSON] (дочки померлого), що були подані вказаними спадкоємцями у межах встановленого законом шестимісячного строку державному нотаріусу (03.02.2020). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірні житловий будинок та земельна ділянка належали померлому [PERSON] , померлому [INFO] , який усе своє спадкове майно заповів на користь позивача [PERSON] , який у встановленому законом порядку та строк вказану спадщину прийняв і від неї не відмовився, а тому заявлений позов у цій частині є обгрунтованим і підлягає до задоволення. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі в цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Що стосується заявлених позивачем вимог про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, на думку суду, такі не можуть бути задоволені, виходячи із наступного. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Соколянською сільською радою Буського району Львівської області від 10.08.2009, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивача. Спадкове майно, що залишилось після смерті батька позивача ( [PERSON] ) складається із такого нерухомого майна: -присадибна земельна ділянка площею 0,2500 га (кадастровий номер 4620685800:31:003:0001), передана для будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку та\~господарських споруд,\~яка розташована в селі Соколя Буського району Львівської області; -земельна ділянка площею 0,3051 га (кадастровий номер 4620685800:31:003:0002), виділена для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Соколя Буського району Львівської області; -земельна ділянка площею 0,1607 га (кадастровий номер 4620685800:31:002:0003), виділена для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Соколя Буського району Львівської області; -земельна ділянка площею 0,1771 га (кадастровий номер 4620685800:31:002:0004), виділена для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Соколя Буського району Львівської області; -земельна ділянка площею 0,3194 га (кадастровий номер 4620685800:31:001:0001), виділена для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Соколя Буського району Львівської області. Оскільки позивач є сином спадкодавця [PERSON] , а тому позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька в розумінні норми ст. 1261 ЦК України. Разом із тим, як убачається із матеріалів справи, що після смерті батька позивача [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа №1/2010 за заявою дружини померлого [PERSON] , яка у межах встановленого законом шестимісячного строку звернулась із відповідною заявою від 12.01.2010 до Буської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину від 23 квітня 2012 року. При цьому, матеріали вказаної спадкової справи свідчать, що позивач не прийняв спадщину після смерті батька, оскільки відмовився від прийняття даної спадщини на користь своєї матері [PERSON] , про що подавав у межах встановленого законом шестимісячного строку про це державному нотаріусу відповідну письмову заяву від 10.12.2009. Більше того, матеріали вищевказаної спадкової справи №1/2010 містять заповіт [PERSON] від 22 липня 2009 року, посвідчений секретарем Соколянської сільської ради Буського району Львівської області Милінською М.П. за №15, в силу якого батько позивача усі спірні земельні ділянки на випадок своєї смерті заповів у власність дружини [PERSON] (матері позивача). Згідно частини\~першої статті\~1273\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом або\~за законом\~може відмовитися\~від прийняття\~спадщини протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу.\~Заява про\~відмову від\~прийняття спадщини\~подається нотаріусу\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. (ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1274 ЦК України). Якщо від\~прийняття спадщини\~відмовився один\~із спадкоємців\~за законом\~з тієї\~черги,\~яка має\~право на\~спадкування,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за законом\~тієї ж\~черги і\~розподіляється між\~ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця (ч. 2, ч. 3 ст. 1275 ЦК України). Оскільки позивач у межах встановленого законом строку та в передбаченому законом порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті батька в користь своєї матері, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , а тому виключно мати позивача та дружина померлого, а не позивач, який спадщину після смерті батька не прийняв, про що подав відповідну заяву про це, із відповідним позовом до суду про визнання указаної відмови від спадщини не звертався, а тому заявлений ним позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька є безпідставним і заявленим до неналежного відповідача (Соколянська сільська рада, правонаступником якої є Буська міська рада), що не претендують на спадщину. Згідно статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Згідно висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18) пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відтак, суд вважає, що даний позов є безпідставним і таким, що заявлений до неналежного відповідача (місцевої ради), оскільки належним відповідачем є спадкоємець, яка прийняла спадщину після смерті батька позивача (дружина померлого та відповідно матір позивача), а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial