Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом з якого вбачається, що він з 06.09.2006 року працював підземним ГРОЗ 5 розряду на ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько» та 30.11.2007 року був звільнений у зв'язку з невідповідністю займаної посаді за станом здоров'я. Під час виконання своїх трудових обов'язків на підприємстві 20 вересня 2006 року він отримав трудове каліцтво в результаті різкого підвищення концентрації метану. Після отримання первинної медичної допомоги йому встановлено діагноз: гостре отруєння шахтними газами середнього ступеню тяжкості, токсикогіпоксична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, про що був складений акт № 167 від 01 жовтня 2006 року. 22 січня 2007 року за висновком МСЕК йому було встановлено 60 відсотків втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. В результаті нещасного випадку він отримує психологічні страждання, які негативно впливають на образ його життя, а саме з моменту отримання травми і до теперішнього час він живе з відчуттям сильного душевного хвилювання, досі має проблеми зі сном, постійно роздратований, відчуває загальну слабкість, біль від отриманої травми підсилюється при психоемоційному навантаженні, зміні погодних умов, які негативно впливають на отриману травму. Все це позначається на його психічному стані, він переживає негативні емоції й переживання. Тому вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50.000,00 грн., внаслідок пошкодження його здоров'я, відновити яке неможливо і саме цей фактор впливає на ступінь його моральних страждань. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд відшкодувати завдану йому моральну шкоду з ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько» у розмірі 50. 000,00 гривень. Представник відповідача - ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько», Павук К.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивач працював у відповідача та при виконанні трудових обов'язків в результаті нещасного випадку отримав гостре отруєння шахтним газом, у зв'язку з чим при первинному проходженні МСЕК йому була встановлена третя група інвалідності та встановлено 60 відсотків втрати працездатності. Вважає, що позивач не довів те, що йому було завдано моральну шкоду, оскільки відсутній висновок МСЕК, який підтверджує факт спричинення [PERSON] моральної шкоди, не довів її розмір, не надав суду інші докази в підтвердження порушення нормальний життєвих зв'язків. Крім того, Фондом соціального страхування позивачу виплачена одноразова допомога у зв'язку з втратою працездатності, а також виплачується щомісячна грошова допомога, яка компенсує втрату частини заробітку. Просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 06 вересня 2006 року знаходився з відповідачем у трудових відносинах та працював на ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько» в якості підземного ГРОЗ 5 розряду. 30 листопада 2007 року позивач був звільнений з підприємства на підставі частини 2 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки. (а. с. 5). При виконанні трудових обов'язків в шкідливих та тяжких умовах з ним трапився нещасний випадок - різке підвищення метану під землею, в результаті чого ним отримана трудова травма, а саме гостре отруєння шахтними газами середнього ступеню тяжкості, токсикогіпоксична енцефалопатія з розсіяною неврологічною симптоматикою, про що був складений акт. (а. с. 6-8) Згідно первинної довідки МСЕК [PERSON] 22 січня 2007 року встановлена третя група інвалідності та втрата 60 відсотків професійної працездатності (а. с. 9) Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов прані покладається па власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким законодавством є відповідні норми ЦК України, зокрема ч. ч. 3, 4, 5 ст. 23, п. 1 ст. 268, ст. ст. 1167, 1168 зазначеного Кодексу, про що зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 про страхові виплати. Так згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до частини 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яке її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу наявний, оскільки він несе фізичні та моральні страждання внаслідок втрати здоров'я від трудової травми, на 60 відсотків [PERSON] втратив професійну працездатність, змушений тривалий час лікуватися, що призвело до його моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 13 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умов тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або на уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Встановлюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від отриманої травми на виробництві, тривалості лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки [PERSON] втрачено 60 відсотків професійної працездатності, згідно висновку МСЕК, з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої йому моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько» 18.000,00 гривень. Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 114,70 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167, ЦК України,

Outcome: partial