Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач в травні 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, припинення права власності, скасування державної реєстрації прав власності, визнання права користування квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 1978 року головним наймачем квартири [ADDRESS] , була мати позивача [PERSON] , бабуся [PERSON] та [PERSON] . Позивач разом з родиною проживала у вказаній квартирі. Після смерті [PERSON] [INFO] , позивач з дітьми продовжували проживати у спірній квартирі, що підтверджується відповідними довідками. Згідно з довідкою № 2305 від 14.08.2014 року, виданій [PERSON] ( [PERSON] ), 1996 р.н., зареєстрованій у квартирі за адресою [ADDRESS] , було зареєстровано сім`ю з п`ятьох осіб: Мати - [PERSON] , брата [PERSON] , дідуся [PERSON] , та дядю [PERSON] . Позивач з дітьми ніколи не втрачали інтересу до спірного житла, постійно проживали у квартирі, сплачували комунальні послуги. Брат Позивача, [PERSON] , з 2015 року перебував у розшуку як безвісно зниклий. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 року у справі 202/1799/17 [PERSON] ( [INFO] , уродженця м.Дніпропетровська) було визнано безвісно відсутнім. Наприкінці 2014 року Позивач з донькою [PERSON] ( [PERSON] ), сином [PERSON] ( [PERSON] ) та іншими двома своїми малолітніми дітьми, через пияцтво, постійні знущання та рукоприкладство батька, перебуваючи вагітною та побоюючись за життя та здоров`я своїх малолітніх дітей, змушена була тимчасово з`їхати на зйомну квартиру. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . Сестра позивача [PERSON] ( відповідач-1), яка з 1986 року проживала за адресою: [ADDRESS] , одразу після смерті батька, змінила замки у спірній квартирі, здала її в оренду якимось людям без укладання будь-яких договорів. Позивач мала намір повернутися до квартири, у якій була зареєстрована, разом з дітьми, але потрапити у квартиру не змогла. З цього часу родина була протиправно позбавлена доступу до квартири, та змушена була винаймати житло, Позивач та Третя особа-1, Третя особа-2 не могли проживати в цій квартирі у зв`язку з незаконним позбавленням їх житла. Маючи намір в подальшому приватизувати квартиру, у якій її сім`я була зареєстрована, та право користування якою її родину було незаконно позбавлено, позивач звернулася до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з заявою про зміну головного квартиронаймача. Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 року № 309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень» було надано дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Індустріального району на зміну договору найму жилих приміщень - на трикімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 37,2 кв.м. - на [PERSON] , складом сім`ї з 3 осіб, у т.ч. донька - [PERSON] , син [PERSON] , підстава: у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача - [PERSON] та за згодою усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою. Отже, на даний час головним квартиронаймачем на підставі вказаного рішення є Позивач. 25.08.2017 року [PERSON] (Третя особа-1) вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] . 16.12.2017 року було змінено прізвище малолітнього [PERSON] на [PERSON] . Оскільки, Позивач зі своїми дітьми так і не мала доступу до спірної квартири, вона змушена була 23.03.2018 року викликати поліцію та звернутися з заявою до поліції про те, що вони не можуть потрапити до квартири, у якій вони зареєстровані. \~ 28.03.2018\~року позивач\~звернулася до\~нотаріусу та\~отримала Інформацію\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~(інформаційна\~довідка №\~118840851),\~згідно якої22.02.2018 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстроване право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2001 року, Виконкомом міської Ради народних депутатів. Розуміючи, що спірна квартира головним квартиронаймачем [PERSON] приватизована ніколи не була, а зареєстровані у ній члени сім`ї квартиру також не приватизували, Позивач дійшла до висновку, що квартира була набута у власність шляхом шахрайських дій з боку Відповідача - [PERSON] , та звернулась до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області з заявою щодо перевірки законності приватизації спірної квартири. За її заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018042630000115 від 03.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Крім того, позивач звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та їй було надано відповідь, про те, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Станом на 05.04.2018 року у комп`ютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру органом приватизації не видавалось. Їй стало відомо, що 23.04.2018 року Відповідач 1- [PERSON] продала спірну квартиру Відповідачу-2 - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю.,зареєстрованого в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742. Позивача та третю особу-1 було знято з реєстрації у спірній квартирі у зв`язку зі зміною власника. Вчинені відповідачем [PERSON] , дії та правочини з квартирою, право на проживання в якій мали позивач з родиною та у якій вони були зареєстровані, та неправомірне заволодіння майном територіальної громади м. Дніпра, а саме: реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , та її подальший продаж є недійсним в силу ст. ст.203,215, 658 ЦК України. Дніпровською міською радою та її уповноваженими органами рішення про приватизацію квартири на користь будь-яких осіб не приймалось, Відповідач- [PERSON] у спірній квартирі з 1986 року не проживала та не була зареєстрована. Просила суд: визнати\~недійсним свідоцтво\~про право\~власності,\~серія та\~номер:\~б/н,\~видане 26.03.2001\~року Виконкомом\~міської Ради\~народних депутатів\~на ім`я\~ [PERSON] про\~приватизацію житла\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] ;визнати недійсним\~договір купівлі-продажу\~квартири [ADDRESS] ,\~укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~який був\~посвідчений 23.04.2018\~року приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу Шатковською\~І.Ю.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 566,\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~індексний №\~40771742;припинити право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742; скасувати державну\~реєстрацію права\~власності на\~квартиру [ADDRESS] \~за [PERSON] ,\~проведену на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності,\~серія та\~номер:\~б/н,\~видане 26.03.2001\~року Виконкомом\~міської Ради\~народних депутатів;скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742; визнати за позивачем право користування квартирою [ADDRESS] А та покласти судові витрати на відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2019 року головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином під розписку в судовому повідомленні та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позов суду не надав. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Представники третіх осіб: Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, матеріали справи №202/4992/16-ц, провадження 2/202/2471/2016, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 23.04.2018 року, укладеним між [PERSON] ( продавець) та [PERSON] (покупець), продавець продав покупцю належну йому на праві власності квартиру\~\~ [ADDRESS] . Відповідно до п.3 Договору квартира належить продавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 березня 2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровськ, згідно з розпорядженням (наказом) від 26 березня 2001 року №1/1821/01 та зареєстрованого в Дніпропетровському міжміським бюро технічної інвентаризації 26.03.2001 року і записаного у реєстрову книгу №346п-41, зареєстрованого згідно інформаційної довідки з Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 22.02.2018 року (інформаційна довідка №117515032), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1495621412000, номер запису про право власності: 25029831. Продаж за домовленістю сторін вчинено за 200314 грн. 00 коп. ( п.2.1 ). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім того вона має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересу і суд можезахиститицивільне право абоінтерес. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки Індустріального РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області № 2305 від 14.08.2014 року, виданій [PERSON] , 1996 р.н., зареєстрованій у квартирі за адресою [ADDRESS] , було зареєстровано сім`ю з п`ятьох осіб: мати - [PERSON] , брата [PERSON] , дідуся [PERSON] , та дядю [PERSON] . Також факт реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спірній квартирі підтверджується довідками Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 3757 від 30.06.2017 та № 4445 від 20.03.2018 року. [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 22.09.1978 року, знята з реєстрації 29.04.2013 року у зв`язку зі смертю. [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 22.09.1978 року, знято з реєстрації 17.01.2017 року у зв`язку зі смертю. [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації з 16.06.2017 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 року у справі 202/1799/17 [PERSON] ( [INFO] , уродженця м.Дніпропетровська) було визнано безвісно відсутнім. Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 року № 309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень» було надано дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Індустріального району на зміну договору найму жилих приміщень - на трикімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 37,2 кв.м. - на [PERSON] , складом сім`ї з 3 осіб, у т.ч. донька - [PERSON] , син - [PERSON] , підстава: у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача - [PERSON] та за згодою усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою. Отже, головним квартиронаймачем на підставі вказаного рішення є [PERSON] . 25.08.2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 16.12.2017 року було змінено прізвище малолітнього [PERSON] , [INFO] на [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень. Згідно з\~листом Департаменту житлового\~господарства Дніпровської\~міської ради від 10.04.2018 року № Л-203/1 [PERSON] повідомлено про те, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Станом на 05.04.2018 року у комп`ютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири [ADDRESS] . Відповідно\~до листа Департаменту житлового\~господарства Дніпровської\~міської ради від 02.04.2018\~року №\~М-285/1\~ [PERSON] ,\~ Департамент\~повідомив про\~відсутність інформації щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири [ADDRESS] . Також зазначив, що свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру органом приватизації не видавалось. Документів, які б підтверджували приватизацію спірної квартири [ADDRESS] Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради суду не надано. Отже судом встановлено, що Дніпровська міська рада та її виконавчі органи, як законний власник квартири, жодних дій направлених на вибуття квартири із державного житлового фонду та із комунальної власності не вчиняла та відповідних рішень не приймала. В судовому засіданні встановлено, що у 2016 році [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Комунального житлово- експлуатаційного підприємства Індустріального району про визначення порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зміни договору житлового найму вищезазначеної квартири з її батька на неї справа №202/4992/16-ц, провадження №2/202/2471/2016. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2016 року у справі № 202/4992/16-ц у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено в повному обсязі. Рішення не оскаржувалося і набрало чинності. Судом встановлено,\~що посиланняпозивача [PERSON] в позовній заяві на те, що вищезазначена квартира була надана її батьку на основі рішення виконкому Індустріальної Ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська від 23 вересня 1977 року в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло. Так, в матеріалах справи наявна частина ордеру на квартиру [ADDRESS] . Однак, частина ордеру, в якій зазначена особа, якій надається ця квартира, відсутня. Крім того, [PERSON] в позовних вимогах просить визначити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та змінити договір житлового найму вищезазначеної квартири, в той час як в частині ордеру, на який посилається позивач як на підставу позову, зазначена квартира [ADDRESS] . Згідно пояснень [PERSON] наданих нею у судовому засіданні, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1986 року. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд приймає до уваги, факт того, що у 2016 році Відповідач [PERSON] зверталась до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зміни договору житлового найму вищезазначеної квартири з її батька на неї, підтверджує, що ніякого свідоцтва про права власності на спірну квартиру, виданого на її ім`я ще у 2001 році не існує, та і існувати не могло. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.03.2018 року довідка № 118840851, 22.02.2018 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстроване право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2001 року, Виконкомом міської Ради народних депутатів. За заявою [PERSON] Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 Дніпропетровської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018042630000115 від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир(будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень підвалів, сараїв і т. ін.)державного житлового фонду на користь громадян України. За змістом вимог ст. ст.1, 4 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизації підлягають квартири, які використовуються громадянами на умовах найму. Право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни, які постійно проживають у цих квартирах. Згідно з ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку). Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Оскільки, спірна квартира вибула не у встановлений законом спосіб з комунальної власності, приватизація квартири не здійснювалась, то відповідно до моменту її неправомірного відчуження вона належала до державного житлового фонду (комунальна власність). Дніпропетровського міською радою та її уповноваженими органами рішення про приватизацію (іншого відчуження) квартири на користь будь-яких осіб не приймалось, тому наведені обставини є свідченням того, що спірна квартира вибула з комунальної власності поза волею власника та була відчужена всупереч передбаченому законом порядку, а оскільки позивач відповідно до рішення Виконавчого комітету є основним квартиронаймачем, то суд доходить висновку про порушення її прав на житло. Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральнім засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 228 ЦК України\~правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За вимогами ч.3 ст. 215, ч.1 ст.216 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом,такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У відповідності до роз`яснень, наданих у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Виходячи із вищевикладеного оскільки [PERSON] не набула право користування спірною квартирою, та Дніпровською міською радою та її уповноваженими органами рішення про приватизацію квартири на користь будь-яких осіб не приймалось, спірна квартира вибула з користування позивача та виходячи з того, що між позивачем та територіальною громадою м. Дніпра виникли правовідносини щодо користування житловим фондом комунальної власності, тому суд доходить висновку що позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів, та скасування державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню. А з урахуванням того, що [PERSON] не набула у встановленому законом порядку права власності на спірну квартиру, то вона не мала права на її відчуження - подальший її продаж [PERSON] , оспорюваний договір купівлі-продажу квартири порушує права позивача тому суд доходить висновку, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності на квартиру за [PERSON] та скасування державної реєстрації за ним. Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS] , то суд виходить з наступного. Відповідно до\~наданої інформації\~Департаментом адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпровської міської\~ради листом\~від 10.04.2019\~р.\~№ 5/5-66\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ та [PERSON] зняті з реєстрації місця проживання за адресою свого житла 23.04.2018 року у зв`язку зі зміною власника. Оскільки право користування позивача та її родини спірною квартирою територіальною громадою м. Дніпра не оспорюється, тому виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання права користування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У порядку статті 141\~ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати в частині задоволених позовних вимог по 2497,30 грн. з кожного ( 4994,60 : 2 = 2497,30 грн.)

Outcome: partial