Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явила у суді вказаний позов, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей, синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, з жовтня 2013 року старший син [PERSON] проживає з відповідачем, а менший [PERSON] - з нею. Старший син отримує від неї допомогу у вигляді продуктів харчування та грошей. Сина [PERSON] вона утримує самостійно. Вона є інвалідом третьої групи, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. Її дохід у місяць складає близько 1400 гривень. Відповідач працює у ТОВ „Бердичівський хлібозавод" , регулярно отримує заробітну плату не менше 3000 гривень і може надавати матеріальну допомогу сину. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини, вказані у позовній заяві. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що він утримує старшого сина. Крім того він сплачує кредит, оплачує комунальні послуги. За вирахуванням цих сум його дохід буде меншим, ніж дохід позивачки. Підтвердив, що після розірвання шлюбу з позивачкою, син [PERSON] проживає з позивачкою, а [PERSON] - з ним. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 14.06.1996 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Бердичівського міськрайсуду від 03 жовтня 2013 року ( а.с. 2). Вони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 3,4). Після розлучення сторін, син [PERSON] проживає з позивачкою, [PERSON] - з відповідачем. Вказана обставина визнана відповідачем, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України вважається доведеною. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні сина [PERSON], який проживає з позивачкою. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. А тому, відповідач зобов'язаний брати участь в утриманні сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Надані відповідачем документи на підтвердження сплати ним кредитів та оплати комунальних послуг не може бути визначальною підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки як вказувалося вище батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Звільняються від сплати аліментів батьки лише у тому випадку, коли дохід дитини набагато перевищує дохід батьків та забезпечує повністю його потреби, що передбачено статтею 188 СК. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом ( частини третя статті 181 СК). Відповідач працює у ТОВ „Бердичівський хлібозавод". Має регулярний заробіток. Його нарахована заробітна плата за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року складала 26014 гривень 12 копійок ( а.с.14). Позивачка отримує пенсію як інвалід третьої групи в розмірі 1049 гривень (а.с.13). Перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна, отримує грошову допомогу, розмір якої за червень та липень склав 797,87 гривень ( а.с. 5). Відповідно до статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, судом враховано те, що з відповідачем проживає старший син сторін - [PERSON]. Позивачка не заперечила того факту, що витрати по утримання сина [PERSON] несе відповідач. Суд також зважає на розмір доходів матері дитини та розмір заробітку відповідача; на наявність у відповідача невиконаних грошових зобов'язань ( а.с. 15, 17). А тому вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд роз'яснює сторонам, що відповідно до частини другої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial