Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що з 1994 року є власником будинку №61 по вул..Польова в с.Новожеланне Красноармійського району, є користувачем послуг відповідача, систематично оплачує надані послуги. 24 вересня 2015 року він дізнався, що його будинок відключено від електропостачання. Ніяких попереджень він не отримував. Просив визнати дії відповідача по відключенню незаконними, стягнути матеріальну шкоду в сумі 5173,45 грн., яка спричинена пошкодженням продуктів харчування, які перебували в холодильнику внаслідок припинення електропостачання. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 15 березня 2016 року позов [PERSON] задоволено частково: визнано дії працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» по відключенню будинку № 61 по вул. Польова с. Новожеланне Донецької області неправомірними; стягнуто з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на користь [PERSON] 4357,50 грн. відшкодування матеріальної шкоди, в іншій частині вимоги відмовлено; стягнуто на користь держави 1378 грн. 00 коп. судового збору. В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», просили скасувати рішення, ухвалите нове, оскільки суд не в повному обсязі зясував обставини справи, що мають суттєве значення, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального та порушено норми процесуального права: суд не прийняв до уваги, що позивач не виконав зобовязання щодо своєчасної оплати за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 238,44 грн., ним було отримано повідомлення про припинення енергопостачання, тому відключення було правомірне, суд зробив безпідставний висновок про те, що ними було фактично визнано неправомірність дій, оскільки відновлено постачання електроенергії, в той час як це було лише виконання вимог п.36 ПКЕЕН, рішення суду про стягнення матеріальної шкоди грунтується на недоведених належним чином та допустимих доказах, припущеннях та домислах позивача. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити. Позивач [PERSON] до суду не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. Судом при розгляді справи було встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 61 по вул. Польова, в с. Новожеланне Красноармійського району Донецької області. 21 вересня 2015 року будинок позивача без попередження був відключений від електричної мережі, у звязку з наявністю заборгованості в сумі 174,08 грн. 21 листопада 2014 року позивач сплатив 175 грн.. 11 січня 2016 року будинок підключено до електропостачання. За період з листопада 2014 року по листопад 2015 року заборгованість за електропостачання у позивача відсутня. 25 вересня 2015 року складено акт про обстеження домоволодіння, яким встановлено, що внаслідок відключення електричної енергії в непридатність прийшли м'ясо свинини 63 кг, качки 7 штук по 2 кг кожна, кури 5 штук по 1,5 кг кожна, станом на 24 вересня 2015 року вартість мяса свіжого складає 65 грн. за 1 кг, курки свіжомороженої 35 грн. за 1 кг. Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково виходив з того, що позивач був відключений від електропостачання без попередження, чим грубо порушені його права як споживача, наявність заборгованості за послуги відповідачем не доведена, енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу. Відмовляючи позивачу в частині відшкодування вартості сімох качок, які прийшли в непридатність, суд виходив з недоведеності цього факту. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, ч. 4 ст. 26 - споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил. Згідно з Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, (далі - Правила) споживач електричної енергії зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки. На підставі п. 19 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку, п.20 - розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно з п. 21 Правил знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надав суду квитанції про оплату наданих послуг за період з січня 2013 року по вересень 2015 року (арк..спр.11-17), з яких вбачається, що оплата спожитої електричної енергії проводилась на підставі показань приладу обліку, які знімав споживач особисто. За даними показаннями приладу обліку кількість спожитих кіловат оплачена повністю (з 005430 до 013650). В той же час за даний період на підставі Постанов Національної комісії по державному регулюванню в сфері енергетики та комунальних послуг України неодноразово змінювались тарифи. Так, на підставі Постанови Національної комісії по державному регулюванню в сфері енергетики та комунальних послуг України від 23 квітня 2012 року №497 (у редакції постанови НКРЕ від 23 квітня 2012 року №749), зареєстрована В Міністерстві юстиції 23 квітня 2012 року за №598/20911 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускаються населенню» встановлені наступні тарифи на електроенергію, що відпускається населенню на період з 01 травня 2012 року по 31 травня 2014 року - п. 1.2 населенню, яке проживає в сільській місцевості: за обсяг, спожитий до 150 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 25,92 коп., за обсяг, спожитий понад 150 кВтгод до 600 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 33,72 коп., з 01 червня 2014 року по 31 березня 2015 року - п. 1.2 населенню, яке проживає в сільській місцевості: за обсяг, спожитий до 150 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 28,5 коп., за обсяг, спожитий понад 150 кВтгод до 600 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 38,76 коп. На підставі Постанови Національної комісії по державному регулюванню в сфері енергетики та комунальних послуг України №220 від 26 лютого 2015 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 березня 2015 року за № 231/26676 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» встановлені наступні тарифи на електроенергію, що відпускається населенню, на період з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2015 року включно в такому розмірі: п. 1.2 населенню, яке проживає в сільській місцевості (у тому числі яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами): за обсяг, спожитий до 150 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 36,6 коп., за обсяг, спожитий понад 150 кВтгод до 600 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 63,0 коп., з 01 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року включно в такому розмірі: п. 1.2 населенню, яке проживає в сільській місцевості (у тому числі яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами): за обсяг, спожитий до 150 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 45,6 коп., за обсяг, спожитий понад 150 кВтгод до 600 кВтгод електроенергії на місяць (включно) 78,9 коп. Але позивач проводив оплату за надані послуги не за даними тарифами, внаслідок чого утворилась заборгованість. Отже висновки суду про те, що наявність заборгованості не доведена, не відповідають обставинам справи. Відповідно до п. 27 Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. В матеріалах справи містяться попередження на імя [PERSON] від 4 серпня 2015 року, в якому вказана лише сума заборгованості 238,44 грн. (арк..спр.34 зв.) та реєстр попереджень з 11 серпня 2015 року по 16 серпня 2015 року (арк..спр.34), в якому вказано, що дата формування попередження на імя [PERSON] 12 серпня 2015 року. Правові документи, на підставі яких відбуваються відключення споживачів від електроенергії повинні містити: строки і мінімальні суми боргу, які є основою відключення від електроенергії жителів сіл та міст; розмір оплати і строки для повторного підключення житлового будинку (квартири) після погашення заборгованості. З документів, наданих відповідачем в обґрунтування дотримання порядку попередження споживача про відключення, не вбачається дата вручення повідомлення, відсутні відомості щодо способу його вручення, не вказаний період заборгованості. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування дотримання порядку повідомлення споживача про відключення від електропостачання, тобто висновки суду про те, що позивача було відключено без попередження є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Посилання суду першої інстанції на те, що в судовому засіданні було встановлено факт відсутності заборгованості не відповідає обставинам справи, але ця вказівка суду не вплинула на остаточний висновок щодо неправомірності відключення, оскільки не дотримано порядок попередження, тобто суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність дій відповідача по відключенню постачання електроенергії позивачу. В той же час є помилковими висновки суду щодо наявності підстав для відшкодування матеріальної шкоди. Дійсно, згідно з п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції закону станом на день відключення електроенергії, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. На підставі п. 43 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. На підставі вимог ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем в обґрунтування наявності факту спричинення матеріальної шкоди та її розміру надано лише акт обстеження домоволодіння позивача від 25 вересня 2015 року, складений депутатом Миколаївської сільської ради (арк..спр.19), в якому зазначено, що внаслідок відключення електричної енергії працівниками РЕС в непридатність прийшли м'ясо свинини 63 кг, качки 7 штук (2 кг кожна), кури 5 штук (1,5 кг кожна) та довідка ТОВ «МРІЯ» про вартість станом на 24 вересня 2015 року продуктів харчування (арк..спр.18), в якій міститься вартість мяса - 65 грн. за 1 кг та курки свіжомороженої 35 грн. за 1 кг. В той же час в акті не зазначено, з яких джерел депутат Миколаївської сільської ради дійшов висновку про причини приведення в непридатний стан вказаних продуктів харчування, яким чином була виміряна їх кількість. Вказана особа не була допитана в суді в якості свідка. Так само в довідці про вартість продуктів харчування міститься посилання на вартість мяса, але не вказано, якого саме. Виходячи з положень ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд першої інстанції при розгляді справи на вказані обставини не звернув уваги, обмежившись лише посиланням на вказані докази, фактично ухилившись від їх оцінки. Інші докази того, що саме діями відповідача позивачу була спричинена матеріальна шкода саме в такому розмірі, в матеріалах справи відсутні. Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, що є підставами для скасування рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до частини 5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач сплатив не оплачував судовий збір, оскільки був звільнений на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив частково позовні вимоги в частині спору немайнового характеру, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн. (відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення позивача з позовом 6 жовтня 2015 року, за позовну заяву немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому заява подається до суду). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIІІ мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року, встановлена в розмірі 1218,00 грн.

Outcome: partial