Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національна академія аграрних наук України, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, прийнятих судом до розгляду, просив суд визнати недійсним наказ № 146/к від 30.09.2014 року, зобов'язати відповідача провести перерахунок заробітної плати за жовтень 2014 року та виплатити заборгованість. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працює на посаді головного спеціаліста лабораторії досліджень з питань інтелектуальної власності, науково-інформаційних технологій та маркетингу інновацій Інституту тваринництва НААН України. 30.09.2014 року наказом № 146/к виконуючого обов'язки директора ІТ НААН Руденко Є.В. позивачеві надано відпустку без збереження заробітної плати з 27.10.14 року по 31.10.14 року всупереч норм ст. 84 КЗпП України та ст. 25 Закону України "Про відпустки", якими передбачено порядок надання працівникові без збереження заробітної плати та визначено, що така відпустка надається працівникові за його бажанням. Разом з тим, позивач стверджує, що у жовтні 2014 року він кожен день з'являвся на роботу відповідно встановленого в інституті графіку роботи, про існування спірного наказу він дізнався лише на початку листопада 2014 року. Проте, всупереч зазначеним вище нормам закону відповідач відправив його у відпустку без збереження заробітної плати, посилаючись на положення Закону України «Про внесення змін до закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та на лист НААН України від 01.08.2014 року №13-3/370, про що і було зазначено в спірному наказі. Позивач вважає, що оскільки він не звертався до відповідача із заявою про надання йому відпустки без збереження заробітної плати у жовтні 2014 року, наказ виконуючого обов'язків директора інституту Руденко Е.В. є незаконним. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача Мухітдінов Р.Д., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що до складу Національної академії аграрних наук України входить 54 установи, однією з них є Інститут тваринництва Національної академії аграрних наук України, який повністю підпорядковується академії. Протягом 2014 року по всій мережі Національної академії аграрних наук України відбулися зміни в бюджетному фінансуванні. Зокрема з Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України було знято: з 01.04.2014 року - 812 300 грн., а з 01.08.2014 року - 837 200 грн. Отже, всього - 1 649 500 тис. грн. У зв'язку зі скрутним фінансовим становищем Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України не вистачало коштів на оплату праці працівників інституту. Листом № 13-3/370 від 01.08.2014 року Національної академії аграрних наук України відповідачеві було повідомлено заходи, які можна розглянути для виходу з кризової ситуації, одним з яких було надання відпусток без збереження заробітної плати. Також, НААН роз'яснило, що з урахуванням положень ст. 26 Закону України «Про відпустки» та ст. 32, 56, 84 Кодексу законів про працю України, в частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідність повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах не повного робочого часу не застосовуються. Виходячи з того, що Інститут підпорядковується НААН, то починаючи з серпня по листопад 2014 року, виконуючий обов'язки директора Інституту своїм наказом відправляв співробітників у відпустки без збереження заробітної плати. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 10.03.2015 року до суду надійшли письмові пояснення Національної академії аграрних наук України, відповідно яких згідно з пунктом 1 частини 1 Статуту Національної академії аграрних наук України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 315, Національна академія аграрних наук є державною науковою організацією, яка заснована на державній власності і користується правами самоврядності. Пунктом 9 частини 2 Статуту Академії передбачено, що до структури Академії входять президія, відділення, наукові та інші установи, підприємства та організації, що перебувають у віданні Академії, згідно з переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Академії. Пунктом 79 частини 8 Статуту Академії передбачено, що керівники наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні Академії, призначаються на посаду і звільняються з посади шляхом укладення і розірвання (припинення дії) укладеного з ними президентом Академії контракту в порядку, передбаченому законодавством. Контракт укладається на період до п'яти років. Керівник наукової установи не може займати посаду понад 10 років. Згідно пункту 6.5. Статуту Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, директор здійснює оперативне управління Науковою установою, Він несе персональну відповідальність за діяльність Наукової установи. Директор, діючи в межах законодавства, в інтересах наукової установи, згідно з контрактом та цим Статутом Наукової установи, самостійно вирішує питання діяльності Наукової установи, за винятком питань віднесених до компетенції Академії. На підставі вищевикладеного, директор Інституту тваринництва НААН України не повинен погоджувати з Академією звільнення працівників Інституту і тому третя особа просила прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності їх представника. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд встановив наступне. Судовим розглядом встановлено, що не заперечувалось сторонами по справі, [PERSON] з 03 серпня 2012 року працює на посаді головного спеціаліста лабораторії досліджень з питань інтелектуальної власності, науково- інформаційних технологій та маркетингу інновацій Інституту тваринництва НААН України. Розмір посадового окладу останнього складає 2556 грн., крім того йому встановлено надбавку за складність та напруженість у розмірі 1277 грн.. Наказом виконуючого обов'язки директора Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України № 146/к від 30.09.2014 року позивачеві надано відпустку без збереження заробітної плати з 27.10.14 року по 31.10.14 року. Згідно з ч. 2 ст. 84 КЗпП України за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Зазначена правова норма кореспондується із статтею 26 Закону України «Про відпустки». Враховуючи вищевказане, за власний рахунок відпустка надається лише за заявою працівника. Представниками відповідача не надано до суду заяв позивача щодо надання йому відпустки за власний рахунок. Посилання представника відповідача на той факт, що позивач працював на підприємстві на посаді головного спеціаліста лабораторії досліджень з питань інтелектуальної власності, науково- інформаційних технологій та маркетингу інновацій та був своєчасно ознайомлений з вищевказаним наказом не є правовою підставою для його відправлення, в порушення вимог ст. 84 КЗпП України, у відпустку без збереження заробітної плати. Крім того, суд критично ставиться до посилання представника відповідача на лист НААН України № 13-3/370 від 01.08.2014 року, в якому зазначено про можливість відправлення працівників у відпустку за власний рахунок та про незастосування в цьому випадку положень ст. 26 Закону України «Про відпустки» та ст. ст. 32, 56, 84 КЗпП України, який, на думку суду, є неналежним доказом по справі, оскільки зазначений лист не є підставою для скасування дії Закону України «Про відпустки» та положень КЗпП України. Крім того, представник відповідача посилався на скрутне матеріальне становище Інституту та на те, що направлення співробітників у відпустки без збереження заробітної плати було виходом з такої ситуації, але відповідач не скористався правом, яке йому також було роз'яснено у листі НААН України № 13-3/370 від 01.08.2014 року та не перейшов на роботу на умовах неповного робочого часу, яка регламентується ст. 56 КЗпП України. Як вбачається з матеріалів справи позивачу була надана відпустка без збереження заробітної плати терміном 5 днів, що є порушенням діючого Законодавства України. За таких обставин, вимоги позивача про визнання недійсним наказу № 146/к від 30.09.2014 року є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час находження [PERSON] у відпустці без збереження заробітної плати з 27.10.2014 року по 31.10.2014 року. Згідно довідки відповідача № 166-01/04 від 06.04.2015 року заробітна плата [PERSON] у жовтні 2014 року згідно штатного розкладу мала скласти 3833,00 грн.. Фактично за період з 01.10.2014 року по 26.10.2014 року (за 18 робочих днів) йлму було нараховано 2999,74 грн.. Внаслідок того, що [PERSON] з 27.10.2014 року по 31.10.2015 року знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, йому не було донараховано 833,26 грн.. Таким чином, за вказаний період з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заробітної плати у розмірі 833,26 грн.. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial