Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 6374,87 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилався на те, що між позивачем та [PERSON], як власником квартири [ADDRESS], було укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку, прибудинкової території та надання комунальних послуг. Стверджував, що відповідач ухиляється від сплати комунальних платежів передбачених договором, внаслідок чого утворився борг в розмірі 6374,87 грн., який відповідач відмовляється сплачувати. Під час розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 6923,52грн. заборгованості, а саме - 5055,77грн. основного боргу, 1183,55грн. інфляційної складової боргу, 684,20грн. трьох відсотків річних та судові витрати у розмірі 243,60грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнені вимоги підтримав, а представник відповідача позов не визнав, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. З свідоцтва та довідки (а.с.6,20) вбачається, що [PERSON] є власником [ADDRESS] та зареєстрована в ній. 25.09.2007р. між сторонами було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг (а.с.3-5). Відповідно до п.1.1 цього договору позивач взяв на себе зобов'язання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах , передбачених Договором. Відповідно до п.2.2.4Договору, відповідач повинен вносити плату на рахунок позивача не пізніше 1-го числа наступного місяця. Згідно п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається з розрахунку (а.с.59-60), відповідач не належним чином вносить поточні платежі по договору та плату за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.03.2014р. утворилась заборгованість в розмірі 6923,52грн. заборгованості, а саме - 5055,77грн. основного боргу, 1183,55грн. інфляційної складової боргу, 684,20грн. трьох відсотків річних та судові витрати у розмірі 243,60грн. Разом з тим, в п.2.2.10 Комплексного договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг було передбачено сплату додаткових витрат на рахунок підприємства за квадратний метр загальної площі квартири по 2,72грн. щомісячно. Відповідно до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, який був затверджений постановою КМ України від 20.05.2009р. №529, передбачено проведення оплати послуг з утримання будинків відповідно до встановленого рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору та не передбачено оплату інших додаткових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд виключає з розміру заборгованості оплату додаткових витрат в розмірі 2415,02 грн., а тому сума заборгованості становить 2640,75грн., що підлягає стягненню з відповідача. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, з наданих представником позивача розрахунків вбачається, що розмір індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми нарахований не вірно та необгрунтовано, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, суд не приймає тверджень представника відповідача в тій частині, що укладений між сторонами договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг було розрівано у зв'язку з направленням відповідачкою на адресу позивача 14.10.2007р. заяви про відмову від укладеного правочину, оскільки належних доказів цім твердженням відповідачем не надано, а згідно умов укладеного договору не передбачено односторонню відмову від правочину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача в частині відмови від сплати заборгованості у розмірі 2640,75грн., що підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат(а.с.10,11,61). На підставі викладеного та

Outcome: partial