Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 25.06.2015 року до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (далі ПАТ СК «ОРАНТА»), [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та пені, майнової та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, в якій просила стягнути з відповідача ПАТ СК «ОРАНТА» страхове відшкодування за завдану майнову шкоду, що повязана з пошкодженням автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] 19594,14 грн., пеню та 3% річних за прострочення строків проведення страхового відшкодування в розмірі 4643,57 грн., судові витрати в сумі 1775,90 грн.; з відповідача [PERSON] - майнову шкоду, що повязана з пошкодженням автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] 44117,00 грн., моральну шкоду 10000,00 грн., судові витрати в сумі 4904,83 грн.. Ухвалою суду від 15.07.2016 року визнано мирову угоду між позивачем та ПАТ СК «ОРАНТА», за якою ПАТ СК «ОРАНТА» зобовязався відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 20594,14 грн., судові витрати 1000,00 грн.; провадження у цивільній справі відносно вимог до відповідача - ПАТ СК «ОРАНТА» закрито. Ухвала не оскаржена, набрала законної сили 21.07.2016 року. В уточненій позовній заяві від 12.09.2016 року /т.2, а.с.68/, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь реальні збитки, повязані з пошкодженням автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 120433,17 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., судові витрат и у справі 4904,83 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.10.2014 року о 12 год. 50 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Пежо» д.н.з. [NUMBER], по Нікопольському шосе в м. Кривому Розі, не був уважним, не пропустив належний їй автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER] під її керуванням, який рухався в попутному напрямку , у звязку з чим сталося зіткнення з її автомобілем, в наслідок чого, по інерції її автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.3. б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. ( постанова не оскаржена, набрала законної сили 18.11.2014 року). За висновком судового експерта автотоварознавця реальні збитки, що повязані з пошкодженням автомобіля «Шкода «[PERSON]» д.н.з. [NUMBER] складають 120\~433,17 грн., тому позивач збільшила розмір позовних вимог. В судовому засіданні позивача [PERSON] присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] (довіреність від 26.01.2016 р., дійсна до 26.01.2021 р.) /т.1, а.с.113/, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] (довіреність від 20.10.2015 року, дійсна до 20.20.2018 р.) /т.1, а.с.119/, заперечував проти позову, зазначив, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № Д6/11/14 , який складено 05.11.2014 р. судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] є неналежним доказом, оскільки проведений без оповіщення учасників справи, без огляду пошкодженого транспортного засобу; обсяг проведеного ремонту не відповідає дійсній спричиненій шкоді та значена завищена його вартість, не враховано коефіцієнт зносу деталей; огляд пошкодженого транспортного засобу належним чином не проводився, а реальні пошкодження - не встановлювалися; експерт при визначенні вартості нормо-години відновлювальних робіт керувався тарифами зі спеціалізованої для даної марки автомобіля станції технічного обслуговування, що відповідно до п. 8.5.2 «[PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» можливо лише за умови проведення ремонтно-відновлювальних робіт саме в цьому спеціалізованому підприємстві. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON]В.(довіреність від 20.10.2015 року, дійсна до 20.20.2018 р.) /т.1, а.с.119/, заперечував проти позову, підтримав заперечення надані представником відповідача [PERSON], у задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб «Шкода «[PERSON]» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 963228, виданим Дніпропетровським ВРЕР-1 УДАІ Дніпропетровської області /т.1, а.с.8/. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення, [PERSON] керуючи автомобілем «Пежо» д.н.з. [NUMBER], по Нікопольському шосе в м. Кривому Розі, не був уважним, не пропустив належний позивачу [PERSON] автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER] під її керуванням, який рухався в попутному напрямку , у звязку з чим сталося зіткнення з її автомобілем, в наслідок чого, по інерції її автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постанова не оскаржена, набрала законної сили 18.11.2014 року /т.1, а.с.32/. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/535065 транспортний засіб «PEUGOET 307» д/н [NUMBER]забезпечено страховим покриттям з 24.12.2013 року 23.12.2014 року /т.1, а.с.35/. Сторонами не оспорюються обставини адміністративного правопорушення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д6/11/14 , який складено 05.11.2014 р. судовим експертом автотоварознавцем [PERSON], сума матеріальної шкоди , нанесеної власнику автомобіля Scoda Octavia , реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) TMBDE41EX6B062272 складає 64465,78 грн. /т.1, а.с.14-27/. Згідно акту виконаних робіт, калькуляції вартості відновлювального ремонту вбачається, що ремонт автомобіля [PERSON] «Октавія» АЕ 4200 АМ був проведений ФОП [PERSON] за замовленням позивача 09.12.2014 року. Для ремонту автомобіля був використаний перелік деталей, що відповідає експертному висновку № Д6/11/14 від 05.11.2014 р. (судовий експерт авто товарознавець [PERSON]П.) Відповідно до квитанцій №0059322 позивач 09.12.2014 року оплатила ФОП [PERSON] за проведення повного відновлювального ремонту суму грошових коштів у розмірі 93\~607,00 грн. /т.1, а.с.28-34/. За клопотанням представників сторін проведено судову автотоварознавчу експертизу, якою встановлено, що сума матеріального збитку, нанесеного при ДТП власнику автомобіля Skoda Octavia 2.0і» реєстраційний номер АЕ 4200 AM на момент ДТП, яке мало місце 05.10.2014 року, складає 63418,70 грн.;вартість відновлювального ремонту - на момент проведення експертизи, складає 169923,17 грн.;ринкова вартість автомобілю - 86280,82 грн.;на момент ДТП встановлено аварійне пошкодженням на автомобілі «Skoda Octavia 2.0і» реєстраційний номер АЕ 4200 AM, яке не пов'язане з ДТП - аварійне пошкодження дверці задньої правої у вигляді вм'ятини металу на площі 1 дм (висновок № 105/16 від 01.07.2016 року). Крім того, позивачем проведено дослідження щодо періоду випуску та зняття з виробництва автомобіля автомобіля Scoda Octavia , реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) TMBDE41EX6B062272, якою встановлено, що автомобіль класу Scoda Octavia , реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) TMBDE41EX6B062272 проводився у період з березня 1997 року по грудень 2011 року, з 2012 року знятий з виробництва ( висновок №Д24/10/16 від 19.10.2016 року, судовий експерт [PERSON]П.) /т.2, а.с.77/. Також, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про визнання висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д6/11/14, який складено 05.11.2014 р. судовим експертом автотоварознавцем [PERSON], акту огляду транспортного засобу від 15.10.2014 року, складеного [PERSON] (ГС ЦКП 3732150) за страховою справою №8590, висновок судового експерта [PERSON] №105/16 від 01.07.2016 року неналежними доказами, оскільки доводи представника відповідача щодо недопустимості вищевказаних досліджень ґрунтуються на припущеннях, недопустимість їх недоведена представником відповідача, клопотань про допит експерта не заявлялося. Незгоду із розміром матеріального збитку відповідач доказами не спростовував. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Так, відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Згідно до Постанови Верховного Суду України від 02.12.2015 року по цивільній справі №6-691цс15 розяснено, що відповідно до пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості. Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] «Октавія» АЕ 4200 АМ склала 93\~607,00 грн. , станом на день проведення судової автотоварознавчої експертизи 01.07.2017 року становить - 169923,17 грн, з урахуванням ліміту відповідальності страховика 49490,00 грн. та вартості ремонту пошкодження дверці задньої правої у вигляді вм'ятини металу на площі 1 дм, яке не повязане з ДТП 600,00 грн. / т. 2, а.с.18,20/ , сума, що підлягає стягненню складає 119793,17 грн. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач вправі стягувати завданий матеріальний збиток на момент розгляду справи, якщо раніше ці збитки відповідачем не були відшкодовані. Матеріалами справи та поясненнями представника відповідача [PERSON] підтверджується, що пропозицій про проведення фактичного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля зі сторони відповідача [PERSON] позивачу не надходило, завдані позивачу збитки (в грошовому еквіваленті) за результатами пошкодження автомобіля [PERSON] «Октавія» д.н. [NUMBER] не були відшкодовані до дати подання позовної заяви. Під час початку розгляду судової справи відповідач не скористався правом мирного урегулювання спору з позивачем [PERSON] в результаті чого з 05.10.2014 року до 13.02.2017 року завдані матеріальні збитки позивачу залишилися не відшкодованими. Поважних причин сторона відповідача не навела, документів суду надано не було, а отже, суд вважає що вимоги позивача про стягнення вартості відновлювального ремонту на момент розгляду справи підлягають задоволенню, 119793,17 грн., із розрахунку вартості на день проведення судової автотоварознавчої експертизи 01.07.2017 року - 169923,17 грн, за відрахуванням ліміту відповідальності страховика 49490,00 грн. та вартості ремонту пошкодження дверці задньої правої у вигляді вм'ятини металу на площі 1 дм, яке не повязане з ДТП 600,00 грн. / т. 2, а.с.18,20/ . Отже, реальні матеріальні збитки, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складають 119793,17 грн. В частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом частини 2\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~ моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП, з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль позивача, у звязку з чим, позивач відчувала переживання, негативні емоції, не могла користуватися своїм автомобілем, змушена була витрачати час та значні грошові кошти на відновлювальний ремонт автомобіля, що встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи. Відповідно до роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки [PERSON] дійсно зазнав моральних страждань у зв'язку з значним пошкодженням належного йому майна , необхідності докладання значних матеріальних затрат на його відновлення, необхідністю звертатися до суду для захистом порушених прав. Разом з тим, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди 10000,00 грн. є занадто завищеним, і з урахуванням вимог справедливості, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо моральної шкоди частково, а саме у розмірі по 5000 грн. , що буде достатнім, на думку суду, для компенсації понесених ними страждань та переживань. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат у справі суд виходить з наступного. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем заявлено судові витрати, які складалися з сплаченого судового збору за вимогу майнового характеру 683,55 грн. /т.1, а.с.1,47/ , вимогу немайнового характеру 243,60 грн. /т.1, а.с. 2/, вартості авто-товарного дослідження 1800 грн. /т.2, а.с.115/ , правова допомога 4000,00 грн. /т.2, а.с.114/. Витрати на правову допомогу позивач просить стягнути в сумі 4\~000,00 грн., згідно акту виконаних робіт адвокатом [PERSON] та квитанції про оплату цих послуг, де участь в судових засіданнях складає 2,5 год., але згідно журналів судових засідань від 17.08.2015 року, 30.09.2015 року, 19.10.2015 року загальний час участі адвоката [PERSON] в судових засіданнях складає 1 година 12 хвилин, тобто 1,2 години, а тому витрати на правову допомогу складають - 3561,43 грн. ( із розрахунку 7,31 год. х 1218,00 х 0,4 = 3561,43 грн.). Відповідно до заявлених вимог майнового характеру до обох відповідачів розмір всіх судових витрат при зверненні до суду складає (683,55 грн. +1800,00 + 3561,43 грн. грн.=6044,98 грн.), тому розмір судових витрат пропорційно заявлених до відповідача ВАТ НАСК «Оранта» вимог ( 24237,71 грн.) складає 2143,47 грн. (6044,98 грн. х 0,354587), до відповідача [PERSON] (44117,00 грн.) 3901,50 грн. (6044,98 грн. х 0,645412). Ухвалою суду від 15.07.2016 року визнано мирову угоду між позивачем та ВАТ НАСК «Оранта» , відшкодовано судові витрати, заявлені позивачем 1000,00 грн. Крім зазначених вище судових витрат при зверненні до суду з вимогами до відповідача [PERSON] 3901,50 грн. ( з них за вимогу майнового характеру судовий збір 441,17 грн.), після збільшення розміру позовних позивачем сплачено 763,17 грн. /т.2, а.с.67/; 243,60 грн. ( вимога про відшкодування моральної шкоди); за заяву про забезпечення позову 275,60 грн. /т.1, а.с.202/; проведено судову автотоварознавчу експертизу 3000,00 грн. /т.2, а.с.116/; проведено дослідження періоду випуску автомобіля [PERSON] д.н. [NUMBER] 300,00 грн., всього судовий збір за вимогу майнового характеру 1204,34 грн., за вимогу не майнового характеру 243,60 грн, забезпечення позову 275,60 грн., судові витрати 6760,33 грн. (авто-товарного дослідження 1161,74 грн , правова допомога -2298,59 грн. , судова автотоварознавча експертиза 3000,00 грн., дослідження 300,00 грн.). Суд не знаходить підстав для стягнення судових витрат за проведення дослідження періоду випуску автомобіля [PERSON] д.н. [NUMBER] 300,00 грн., оскільки питання необхідності проведення зазначеного дослідження не вирішувалося в судовому засіданні, проведено з власної ініціативи позивача без врахування позиції відповідача. Тому, з урахуванням задоволених судом майнових вимог в сумі 119793,17 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача складає 8177,46 грн. (1197,93 грн.+275,60 грн.+6460,33 грн.+243,60 грн.) На підставі вищевикладеного, суд

Outcome: partial