Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства (скорочено ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів. Посилалась на те, що 09 липня 2013 року між нею та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті, відповідно до умов якого вона передала банку гроші в сумі 20000 грн. згідно квитанції № 8 від 09 липня 2014 року на строк до 14 липня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів в розмірі 19% річних. Також 09 липня 2013 року між нею та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір № 5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, відповідно до умов якого вона передала банку гроші в сумі 5000 доларів США згідно квитанції № 3 від 09 липня 2013 року на строк до 14 липня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів в розмірі 9,5% річних. 27 червня 2014 року відповідно до положень розділу 4 договорів та ст.1060 ч.2 ЦК України вона завчасно звернулась до відповідача з письмовими заявами про повернення сум банківських вкладів, оскільки 14 липня 2014 року закінчувався термін дії договорів. Згідно п.4.1 договорів у випадку, коли клієнт надав банку письмову вимогу про отримання суми вкладу, але не вимагає отримання вкладу після закінчення строку розміщення, цей вклад вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів за період подальшого знаходження коштів у користуванні банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу із розрахунку 0,1% річних. При цьому, сума вкладу та сума нарахованих, але не виплачених процентів, перераховується на рахунок для обліку коштів вкладу на вимогу № [NUMBER], після чого депозитний рахунок № [NUMBER] та рахунок № [NUMBER] закриваються. 22 липня 2014 року вона особисто в усній формі звернулась до відповідача для зняття коштів та нарахованих процентів, однак нею були отримані тільки нараховані проценти по депозитному договору № 5246/370-13 від 09 липня 2013 року в сумі 3841 грн. 64 коп. та по депозитному договору № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року в сумі 486 доларів 84 центи США. В поверненні вкладів їй було відмовлено і станом на 27 листопада 2014 року вклади їй не повернуто. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Просить стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму банківського вкладу за договором № 5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 09 липня 2013 року в розмірі 20000 грн. та нараховані проценти в сумі 06 грн. 56 коп., інфляційні втрати в сумі 1240 грн., 3% річних в сумі 197 грн. 26 коп.; також суму банківського вкладу за договором № 5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 09 липня 2013 року в розмірі 5000 доларів США та нараховані проценти в сумі 01 долар 64 центи США, інфляційні втрати в сумі 310 доларів, 3% річних в сумі 49 доларів 32 центи США. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму банківського вкладу за договором № 5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 09 липня 2013 року в розмірі 20000 грн. та нараховані проценти в сумі 06 грн. 56 коп., інфляційні втрати в сумі 1240 грн., 3% річних в сумі 197 грн. 26 коп.; також суму банківського вкладу за договором № 5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 09 липня 2013 року в розмірі 5000 доларів США та нараховані проценти в сумі 01 долар 64 центи США, інфляційні втрати в сумі 310 доларів, 3% річних в сумі 49 доларів 32 центи США з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Представники відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання двічі не з'явились, надано суду заяви про відкладення справи розглядом у зв'язку з хворобою представника Стефанишин Н.Р., представник Будей І.В. не з'явився також, не повідомивши суд про причини своєї неявки, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача і вирішити справу на підставі наявних доказів згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення. Згідно ст.ст.1058 ч.1, 1059 ч.1, 1060 ч.ч.1,2 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 09 липня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено договір № 5246/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті в сумі 20000 грн. на строк до 14 липня 2014 року з процентною ставкою в розмірі 19% річних, яка в цей же день позивачкою внесена в касу банку по квитанції № 8, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами договору та квитанції (копії на а.с.6-8). Також в цей же день 09 липня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено договір № 5248/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 5000 доларів США на строк до 14 липня 2014 року з процентною ставкою в розмірі 9,5% річних, яка в цей же день позивачкою внесена в касу банку (еквівалент в гривнях в сумі 39965 грн.) по квитанції № 3, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами договору та квитанції (копії на а.с.9-11) Згідно пункту 4.1 договорів № 5246/370-13 та № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року у випадку, коли клієнт надав банку письмову вимогу про отримання суми вкладу, але не вимагає отримання вкладу після закінчення строку розміщення, цей вклад вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів за період подальшого знаходження коштів у користуванні банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу із розрахунку 0,1% річних. При цьому, сума вкладу та сума нарахованих, але не виплачених процентів перераховується на рахунок для обліку коштів вкладу на вимогу № [NUMBER], після чого депозитний рахунок № [NUMBER] та рахунок № [NUMBER] закриваються. 27 червня 2014 року відповідно до положень розділу 4 договорів та ст.1060 ч.2 ЦК України позивачка [PERSON] завчасно звернулась до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з письмовими заявами про повернення банківських вкладів в сумі 20000 грн. та 5000 доларів США (копії заяв на а.с.13-14). 22 липня 2014 року позивачкою [PERSON] були отримані проценти по депозитному договору № 5246/370-13 від 09 липня 2013 року в сумі 3841 грн. 64 коп. та по депозитному договору № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року в сумі 486 доларів 84 центи США, що підтверджується копіями заяв на видачу готівки (а.с.15-16), однак суми депозитних вкладів їй не повернуто. 29 липня 2014 року позивачка [PERSON] знову звернулась до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з повторними заявами про повернення їй вкладів (копії на 17-18), на які в серпні 2014 року отримала відповідь про те, що банк не може видати вклади, так як на даний час проводиться службове розслідування, а питання виплати їй депозитних коштів буде вирішено банком за результатами розслідування кримінальної справи (копії відповідей на а.с.19-20). До даного часу відповідачем вклади позивачці не повернуто, доказів про повернення [PERSON] суми 20000 грн. та 5000 доларів США вкладів відповідачем суду не надано. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносно цих вимог закону суд вважає, що оскільки відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не повернув позивачці [PERSON] депозитні вклади, користується її коштами, то за період з 30 липня 2014 року по 27 листопада 2014 року по день звернення з позовом до суду згідно розрахунку (а.с.12) з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню: - за договором про банківський строковий вклад № 5246/370-13 від 09 липня 2013 року за 120 днів прострочення з суми 20000 грн. за ставкою 0,1% проценти в сумі 6 грн. 56 коп., 3% річних в сумі 197 грн. 26 коп. та інфляційні втрати (індекс інфляції за цей період становить 106,2%) в сумі 1240 грн.; - за договором про банківський строковий вклад № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року за 120 днів прострочення з суми 5000 доларів США за ставкою 0,1% проценти в сумі 1 долар 64 центи США, 3% річних в сумі 49 доларів 32 центи США. Це відповідає і правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в справі № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, що у відповідності до вимог ст.360-7 ЦПК України підлягає обов'язковому застосуванню судами при розгляді аналогічних позовів. Що стосується стягнення інфляційних втрат в сумі 310 доларів США за договором про банківський строковий вклад № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки положення про інфляційні втрати застосовуються тільки до національної валюти України, а не до іноземної валюти. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено два договори про строковий банківський вклад, які відповідають вимогам ст.ст.1058-1060 ЦК України, нею внесено вклади по квитанціям в сумі 20000 грн. та 5000 доларів США, ці суми вкладів позивачка двічі в липні 2014 року просила повернути їй, однак відповідачем ця вимога виконана не була, а тому належить стягнути з відповідача на користь позивачки за договором про банківський строковий вклад № 5246/370-13 від 09 липня 2013 року суму вкладу 20000 грн., проценти в сумі 6 грн. 56 коп., 3% річних в сумі 197 грн. 26 коп., інфляційні втрати в сумі 1240 грн., а всього суму 21443 грн. 82 коп.; за договором про банківський строковий вклад № 5248/370-13 від 09 липня 2013 року суму вкладу 5000 доларів США, проценти в сумі 1 долар 64 центи США, 3% річних в сумі 49 доларів 32 центи США, а всього суму 5050 доларів 96 центів США, задовольнивши частково позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 1042 грн. 80 коп., що становить 1% від суми позову в гривневому еквіваленті (104280 грн. 22 коп.), а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст.509, 526, 530, 625, 1058-1061 ЦК України, ст.2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, та

Outcome: partial