Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], Дідушицької сільської ради Стрийського району з позовом про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням в будинку [ADDRESS], виселення відповідачів з цього будинку без надання іншого жилого приміщення та її вселення в це приміщення. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 2002р. проживає в зазначеному будинку, який належить її матері - [PERSON] З цього року вона постійно працює в м. Помпеї Італія. Додому приїжджає під час відпусток. Відповідачі: [PERSON] - її рідна сестра; [PERSON] та [PERSON] є сином та невісткою [PERSON] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Цю квартиру [PERSON] вирішила залишити другому синові [PERSON] Відповідачі приблизно у 2009р., скориставшись тим, що мати позивачки - [PERSON] є особою похилого віку, без її (позивачки) згоди вселилися в будинок на [ADDRESS] та проживають в ньому без реєстрації, самовільно зайняли кімнату у будинку, якою за домовленістю з матір'ю [PERSON] вона (позивачка) користувалася; користуються її речами; з 2010р. чинять їй перешкоди в користуванні будинком - завели у дворі будинку двох собак, якими лякають її, не впускаючи на подвір'я будинку. В грудні 2012р. відповідачі, застосувавши фізичну силу, вигнали її будинку і в подальшому вже не впускали. З приводу цього вона 08.08.2013р. звернуталася із заявою до Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області. Починаючи з липня 2013 року відповідачі телефонували їй, погрожували виселенням, вимагали забрати речі з будинку. Оскільки відповідачі, які самоправно, без згоди всіх, хто проживає у будинку на [ADDRESS], вселилися в цей будинок та проживають в ньому без реєстрації, вважала, що вони на підставі ст.116 ЖК України підлягають виселенню з цього будинку без надання іншого житлового приміщення. Тому, просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні жилим приміщенням в [ADDRESS]; виселити відповідачів з цього в будинку без надання іншого житлового приміщення, а її вселити в зазначений будинок. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON], покликаючись на викладені в позовній заяв обставини, підтримали позовні вимоги. Позивачка ствердила, що у 2002р. за згодою матері була зареєстрована у будинку на [ADDRESS]. У 2004р. мати без її згоди зареєструвала в будинку її швагра - [PERSON] та племінника [PERSON], але вони в будинку не проживають. Коли приїжджала з Італії у 2004р., 2005р., 2007р., 2008р., 2010р., тиждень проживала в спірному будинку, тиждень - у дочки в м. Львові. [PERSON] проживала в будинку з матір'ю [PERSON], але періодично їздила в м. Стрий, де зареєстрована. [PERSON] почав проживати в будинку з 2008р. після закінчення школи. [PERSON] поселилася в будинок у 2010р. [PERSON] та [PERSON] проживають в її кімнаті. В грудні 2012р. між нею та [PERSON] виник конфлікт, під час якого остання її побила та вигнала з будинку. Після цього відповідачі винесли у господарське приміщення з великої кімнати будинку, якою вона за домовленістю з матір'ю користувалася, ліжко, дві шафи, холодильник, які вона придбала у 1982р.; завели двох собак на подвір'ї, якими лякають її. Відтоді вона в село не приїжджала. Приїхавши з Італії у серпні 2013р. звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] та [PERSON] чинять їй перешкоди в користуванні будинком, оскільки хочуть щоб мати заповіла їм будинок. [PERSON] їй перешкод в користуванні будинком не чинить. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов заперечили. [PERSON] подала письмове заперечення на позов, в якому зазначала, що позивачка перебуває за кордоном в Італії. Була зареєстрована в будинку матері чоловіком старшої сестри без відома та дозволу матері, яка є власником будинку. Вона з 1986р. проживає в будинку матері, доглядає за нею, разом ведуть господарство. В будинку разом з нею проживають син [PERSON] та невістка. Всі вони поселилися в будинок за згодою [PERSON]Твердження позивачки про те, що в будинку є обмебльована нею окрема кімната, в яку вони вселилися; в грудні 2012р. вигнали позивачку з будинку і чинять їй перешкод в користуванні ним є надуманими. Вважали, що підстав, передбачений ст.116 ЖК України для їхнього виселення з будинку немає. Окрім цього [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в будинку матері з 1986р. З 1988р. вона зареєстрована в м. Стрию в гуртожитку, який надали чоловікові. Поки діти вчилися у школі, вона проживала в м. Стрию, лиш періодично приїжджала до матері в село. Зараз постійно проживає в селі, доглядає матір, оскільки інші сестри за кордоном, займає одну кімнату, яку переобладнала з комори. Чоловік проживає з нею. В гуртожитку в м. Стрию проживає її другий син. 08.11.2002р. [PERSON] за згодою матері зареєстрував позивачку в [ADDRESS]. Дана реєстрація була необхідна позивачці для того щоб оформити певні документи на виїзд в Італію. До 2012р. конфліктів між ними не було. В листопаді 2012р. між ними виник конфлікт після того, як донька позивачки їй зателефонувала і поскаржилася на неї. В грудні 2012р. під час конфлікту з позивачкою вона її не била, з будинку не виганяла. На даний час вона проти того щоб позивачка вселилася в будинок. [PERSON] пояснила, що проживає в будинку на [ADDRESS] після одруження з [PERSON] з 28.08.2009р. На той час в будинку проживали: [PERSON], [PERSON] та її чоловік. Коли вона поселилася, [PERSON] спав у великій кімнаті. Він сказав, що це його кімнати. [PERSON] займала дві кімнати, в одній з яких стояло ліжко позивачки. [PERSON] сказала щоб вони забрали собі це ліжко. Згодом з позивачкою виник спір за ліжко, тому вони хотіли повернути його на місце, але [PERSON] сказала, що їй ліжко не потрібне, тому його винесли до стодоли. Коли позивачка в листопаді 2012р. приїжджала з Італії, спала в одній з кімнат, якими користується [PERSON] Вона участі у сварці з позивачкою не приймала, перешкод їй у користуванні будинком не чинила, не заперечує проти її проживання в будинку, за умови, що позивачка не вчинятиме сварок та скандалів. [PERSON] пояснив, що проживає в будинку на [ADDRESS] від народження. Лиш під час навчання у шкоді проживав в гуртожитку у м. Стрию, на вихідні приїжджав в село. З 2001р. у великій кімнаті ніхто не проживав, там стояли стара шафа для одягу та диван. Цю кімнату він сам облаштував для власного проживання за кошти, які отримав під час навчання в училищі. [PERSON] займає в будинку дві кімнати, в одній з яких й проживала позивачка. Третя особа [PERSON] ствердила, що на прохання позивачки дала згоду на реєстрацію останньої у будинку на підставі договору, оскільки позивачка могла втратити роботу в Італії. [PERSON] проживає в будинку на її прохання і доглядає за нею. Не заперечує проти проживання в будинку [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи - Дідушицької сільської ради Стрийського району в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, та письмову пояснення з приводу даного позову, з яких вбачається, що позивачка [PERSON] з 2002р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає. В сільську раду заяви від імені [PERSON] з приводу того, що [PERSON] чи сім'я [PERSON], яка проживає в селі з 1989р. без реєстрації, чинять їй перешкоди в користуванні цим житлом не поступали. Власник будинку [PERSON] також не зверталася в сільську раду з приводу самоправного вселення сім'ї [PERSON] в належне їй помешкання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З наявних у матеріалах справи копій довідок, які видані виконкомом Добрянської сільської ради Стрийського району 06.08.2013пр. за №№1147,1148, вбачається, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Окрім неї за даною адресою зареєстровані: [PERSON] 1932р.н., [PERSON] 1966р.н., [PERSON] 1990 р.н. Згідно із ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 19.12.2013р. у справі № 456/4816/13-ц, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення з підстав, передбачених ст.116 ЖК України. Зазначеним рішення, встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована в будинку на [ADDRESS] на законних підставах; іншого житла немає; з 2002р. в зазначеному будинку не проживає з поважної причини, оскільки перебуває за кордоном на заробітках, де лікувалася від онкологічного захворювання; цей будинок згідно із свідоцтвом про право власності від 05.01.1989р. належить до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір, головою якого та єдиним членом станом на час припинення такого, тобто на 15.04.1991р., була [PERSON] Свідок [PERSON] ствердила, що позивачка ніколи не проживала в будинку на [ADDRESS] і не проживає на даний час. Відповідачі проживають в будинку, ведуть спільне з [PERSON] господарство. Остання користується двома кімнатами в будинку, [PERSON] та [PERSON] займають одну кімнату, [PERSON] - також одну кімнату, яку переобладнала з комори. Відповідно до п.9 Постановим Пленуму Верховного суду «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985р., вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки (реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Підсумовуючи зазначене, суд прийшов до наступних висновків: фактичним власником будинку на [ADDRESS] сторони вважають [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселилися в будинок як члени сім'ї власника будинку [PERSON] за згодою останньої і проживають в ньому без реєстрації. Позивачка [PERSON] зареєстрована в цьому будинку з 2002р. за згодою матері - [PERSON] та інших зареєстрованих осіб ([PERSON] та [PERSON]), які в будинку не проживають. Позивачка іншого житла немає, з 2002р. в зазначеному будинку постійно не проживає, оскільки перебуває за кордоном на заробітках, в Україну повертається лише на короткотривалі відпустки. Судом також встановлено, що з листопада 2012р. між позивачкою та відповідачами [PERSON] і [PERSON] склалися неприязні відносини з приводу користування приміщеннями у будинку, що останні підтвердили в судовому засіданні, внаслідок чого позивачка змушена була залишити помешкання. Позивачка в судовому засіданні ствердила, що перешкоди в користуванні приміщенням в будинку їй чинить в основному [PERSON] Остання цього не спростувала, ствердивши, що проти проживання позивачки в будинку. Позивачкою жодними доказами не доведено, що [PERSON] та [PERSON] чинять їй перешкоди в користуванні будинком, тому позовні вимоги в цій частині безпідставні. Відтак, суд вважає, що є всі підстави зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод позивачці будинком та вселити позивачку в цей будинок. Звертаючись до суду з позовом про виселення відповідача з підстав, передбачених ст.116 ЖК України, позивачка не надала достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених нею в позовній заяві, зокрема того, що відповідачі ведуть антисоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями та порушують громадський порядок, тому підстав для виселення останніх без надання іншого житлового приміщення суд не вбачає.

Outcome: partial