Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 21.04.2017 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за розпискою сумі 13528,80 грн. ( відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 30.03.2017 року), витрати від інфляції 7776,63 грн., 3% річних 406,98 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22.04.2014 року він надав відповідачу у борг 500,00 доларів США зі строком повернення до 29.06.2014. В установлений домовленістю строк борг не повернуто,позивачем надіслано вимогу про повернення грошових коштів, яка нею отримана особисто 30.03.2017 рок, однак до теперішнього часу борг не повернуто, тому позивач звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядк адресою, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до умов ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з розписки, оригінал якої долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] [INFO] , в присутності свідків, взяла у позивача в борг 500,00 доларів США , які зобовязалася повернути до 29.06.2014 року в доларах або по курсу долара на день повернення ( а.с.18). Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, і не спростовано відповідачем, що [PERSON] отримано від позивача [PERSON] 500,00 доларів США 22.04.2014 року, що підтверджено оригіналом розписки. Гроші передано в користування без сплати відсотків за користування. Позивач просить стягнути суму боргу у гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 30.03.2017 року в сумі 13528,80 грн ( 2705,76 грн. за сто доларів США). Згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"\~суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК, частина третя\~статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року). При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні, і у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, суд вважає доведеним отримання в борг 500,00 доларів США, тому, виходячи з положень\~ст.11 ЦПК України, враховуючи вимогу щодо стягнення боргу станом на 30.03.2017 року ( звернувся до суду 21.04.2017 року) та офіційний курс\~\~НБУ гривні до долара США 2704.0107 грн. за 100 доларів США, стягує з відповідача на користь позивача 13520,05 грн. ( 500:100х2704.0107 =13520,05). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [INFO] (а.с.23) рекомендованим листом надіслано вимогу про погашення боргу в сумі 500,00 доларів США , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що що між сторонами укладено договір позики, який позивачем належним чином підтверджений, а оскільки відповідач у встановлений строк борг не повернув, то позивач має право вимагати його повернення з застосуванням положень ст.. 625 ЦК України. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) ( п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Позивач просить стягнути інфляційні витрати 7776,93 грн. та 3% річних 406,98 грн. за період з 29.06.2014 року( строк дії договору) по 29.06.2015 року ( в межах строку позовної давності). Однак, у звязку з перерахунком суми боргу 13520,05 грн., 3% річних від суми штрафу за період з 29.06.2014 року по 29.06.2015 року складає 405,60 грн.( 13520,05 х 3 х 365 / 365 /100=405,60 де 365 кількість днів прострочення , кількість днів у році); інфляційні витрат за період з 29.06.2014 року по 29.06.2015 складають 6902,43 грн. із розрахунку 13520,05 х1,510533 (101% х 100.4% х 100.8% х 102.9% х 102.4% х 101.9% х 103% х 103.1% х 105.3% х 110.8% х 114% х 102.2% х1 04%) -13528,80= - де 1,510533 сукупний індекс інфляції за період прострочення. Факт наявності у позивача оригіналу розписки свідчить про існування між сторонами боргових зобовязань. Станом на день розгляду справи грошові кошти відповідачем позивачу не повернуто, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними, однак не погоджується з розрахунком заборгованості, тому задовольняє вимоги частково. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218,541,543, 625,1046, 1047, 1049 ЦК України;

Outcome: partial