Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У квітні 2021 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] позов визнав частково, а саме - в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), проте будь-якого обґрунтування своєї позиції не навів. Крім того, [PERSON] заперечив проти стягнення з нього витрат на правовому допомогу, однак будь-якого обґрунтування цьому також не навів. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 16.05.2015 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, вони є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 9, 10). Дитина - [PERSON] , проживає разом з [PERSON] (а. с. 7). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення останнім повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У позовній заяві [PERSON] належним чином не обґрунтовує розміру аліментів, які вона просить стягувати з [PERSON] (1/3 частка з усіх видів заробітку (доходу)), заява містить лише загальні посилання на те, що [PERSON] за станом здоров`я здатний працювати та отримує регулярний, стабільний заробіток (дохід). При цьому у матеріалах справи відсутні будь-яки докази про доходи [PERSON] , на підсіві яких Суд може з`ясувати обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, які мають враховуватись при визначенні розмірів аліментів, зокрема, що той може сплачувати аліменти у розмірі, у якому просить [PERSON] , останній ж проти стягнення аліментів у такому розмірі заперечує. За таких обставин Суд виходить з того, що у загальному випадку аліменти на утримання однієї дитини стягуються у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, що випливає з пункту 4 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] може та згоден сплачувати аліменти у такому розмірі. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме - на її користь з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів,оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. [PERSON] просить стягнути на її користь з [PERSON] у якості відшкодування витрат на правову допомогу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. [PERSON] проти цієї вимоги заперечив. Частинами третьою та четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Між Адвокатським об`єднанням "Захист у криміналі" та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги від 09.04.2021 р. (а. с. 12), на виконання умов якого адвокатом Покоєвичем А.О. надавалась правнича допомога. Однак в порушення частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] не подала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Покоєвичем А.О., та здійснених останнім витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Покоєвичем А.О. було складено позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] . Визначаючи розмір витрат [PERSON] на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, Суд враховує, що справа є типовою, а відтак має незначну складність, справа має суттєве значимість для [PERSON] , оскільки стосується належного утримання її малолітньої дитини, адвокатом Покоєвичем А.О. було складено позовну заяву, що, враховуючи типовість справи, не потребувало значної кількості часу, адвокатом Покоєвичем А.О. не здійснювалось будь-яких запитів та інших дій для отримання документів, які додані до позовної заяви (докази здійснення таких запитів та дій відсутні), адвокат Покоєвич А.О. не приймав участі у судових засіданнях, але склав заява про розгляду справи за його відсутності та відсутності [PERSON] . Приймаючи до уваги наведене, Суд вважає, що розмір цих витрат має становити 1 500,00 грн. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у якості відшкодування судових витрат, саме - витрат на професійну правничу допомогу, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 1 136,36 грн., а також на користь держави - судовий збір у розмірі 687,88 грн.

Outcome: partial