Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на вебсайті [PERSON] міської ради розміщено звернення до народного депутата України [PERSON]. Оприлюднення даного звернення [PERSON] міською радою Кіровоградської області на власному сайті, щоб з його змістом міг ознайомитись кожен користувач всесвітньої мережі «Інтернет», зроблено з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] міська рада Кіровоградської області свідомо оприлюднила щодо нього недостовірну, неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності, порушує його особисті немайнові права, підриває його авторитет серед членів родини та близьких родичів, членів громадських організацій, знайомих та друзів, ставить під сумнів його роками напрацьовану ділову репутацію, яка склалася серед колег та громадян міста. Зокрема, [PERSON] міська рада Кіровоградської області поширила стосовно нього наступну неправдиву та таку, що принижує мою честь, гідність та ділову репутацію інформацію: «Надуманою підставою для [PERSON] стало звернення голови неіснуючої незалежної громадської ради і Вашого однопартійця [PERSON]. [PERSON] одіозна людина в м. Олександрії, колишній працівник міліції, який звільнений з органів правопорядку за вбивство людини під час допиту, двічі судимий, за інформацією ЗМІ та жителів міста член бандитського угрупування «Кумівське», що обєднує нечистих на руку «колишніх господарів» нашого міста. Якщо цього не досить, то треба уважно почитати незалежні друковані та Інтернет видання нашого міста лише за останній час або побувати на сесіях міської ради, де з «сольними номерами» виступає пан [PERSON] і його «братки».» (реч. 3 5, абз. 1 звернення). Члени цього угрупування, за оцінкою олександрійців, належать до так званих «пристосуванців», які намагаються приєднатись до будь-якого потенційно успішного проекту, легалізуватись через громадські організації або потрапити у владу під прапором будь-якої політичної сили і в кожній кишені мають різні партійні квитки.» (абз.2 звернення). «[PERSON] [PERSON], який під час останніх виборів Президента України був керівником Вашого виборчого штабу, а сьогодні є знову ж таки Вашим обличчям на території Кіровоградської області, здебільшого повязана з порушенням законодавства України, про що свідчать беззаперечні факти, відкриті кримінальні справи та висновки судових органів.» (абз.3 звернення). «Ваші претензії стати принципово новим рятівником України та борцем за справедливість ніяк не узгоджуються зі стосунками з кримінальним авторитетом [PERSON].» (абз. 4 звернення). «Зважаючи на вищевикладене, просимо Вас дати правову оцінку ОЗУ «Кумівське» та його активіста О.Панібратенка…» (останній абзац звернення). Поширення такої інформації [PERSON] міською радою Кіровоградської області підтверджується зробленим скріншотом з офіційного сайту [PERSON] міської ради Кіровоградської області. Позивач вважає, що інформація стосовно того, що він є головою неіснуючої незалежної громадської ради є відверто недостовірною, адже наказом реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області Міністерства юстиції України № 27 від 01.08.2014 року прийнято повідомлення про утворення та внесення до реєстру громадських обєднань відомостей про громадську спілку «Незалежна громадська рада міста [PERSON]». Відповідно до відповіді реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Кіровоградській області Міністерства юстиції України № 132 від 01.08.2014 року, його, як голову громадської спілки «Незалежна громадська рада міста [PERSON]» повідомлено про те, що подані ним документи не суперечать Конституції України та чинному законодавству України, його повідомлення про утворення громадської спілки «Незалежна громадська рада міста [PERSON]» прийнято та внесено відповідний запис до Реєстру громадських обєднань за № 1422021. Відповідно до академічного тлумачного словника української мови «одіозний» - який викликає негативне ставлення до себе; небажаний, неприйнятний. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] міська рада поширила відносно нього принизливу та образливу інформацію, яка болюче зачіпає його честь та людську гідність. Позивач вважає, що поширена [PERSON] міською радою Кіровоградської області інформація стосовно того, що він колишній працівник міліції, який звільнений з органів правопорядку за вбивство людини під час допиту, двічі судимий, член бандитського угрупування «Кумівське», що обєднує нечистих на руку «колишніх господарів» нашого міста, разом зі своїми «братками» виступаю на сесіях міської ради з «сольними номерами» є також недостовірною, неправдивою інформацією, яка не відповідає дійсності порушує особисті немайнові права, підриває його авторитет серед членів його родини та близьких родичів, членів громадської організації, знайомих та друзів, ставить під сумнів його роками напрацьовану ділову репутацію, яка склалася серед колег та громадян міста, носить характер наклепу. Згідно запису трудової книжки серії БТ-11 № 1899900 від 30 грудня 1994 року та виписки з наказу УМВС України в Кіровоградській області № 1 о/с від 01 січня 1995 року оперуповноваженого відділенням карного розшуку Олександрійського МВ УМВС України лейтенанта [PERSON] було звільнено з органів МВС України за власним бажанням. Нікого, ні під час допиту, ні будь-коли в інший час він не вбивав. Поширена інформація стосовно того, що він двічі судимий, також, є неправдивою. Більше того, рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.07.2014 року по справі № 398/1814/14-ц [PERSON] міську раду Кіровоградської області зобовязано спростувати інформацію стосовно звільнення позивача з органів внутрішніх справ, його судимості та засудження. Дане рішення набрало законної сили, про що свідчить ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 11.09.2014 року. Тому, повторно поширюючи недостовірну інформацію на власному вебсайті, [PERSON] міська рада Кіровоградської області знала, що зазначена інформація визнана недостовірною, але все одно поширила її з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Він не має ніякого відношення до будь-якого організованого злочинного угрупування чи злочинної організації, не являється кримінальним авторитетом, як то зазначено в абзаці 4 звернення, поширеного відповідачем, відносно нього з цього приводу ніким та ніколи не порушувалась кримінальна справа та, відповідно, він жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності за участь у таких угрупуваннях чи організаціях, не був судимий за вчинення таких кримінальних правопорушень та за участь у таких злочинних угрупуваннях чи організаціях. Про те, що відповідач поширив недостовірну інформацію про нього щодо його членства в незрозумілому бандитському угрупуванні та про те, що дана інформація не є оціночними судженнями свідчить останній абзац звернення до народного депутата України [PERSON], в котрому зазначено: «Зважаючи на вищевикладене, просимо Вас дати правову оцінку ОЗУ «Кумівське» та його активіста О.Панібратенка…». Тобто, позивача не лише повязують зі злочинним угрупування, а й відносять до його активу. Ніколи він не виступав ні з якими «сольними номерами» на сесіях міської ради, тим паче разом зі своїми «братками», адже відповідно до словника іншомовних слів «соло» - 1. Музичний твір для одного голосу або інструмента. 2. В опері, симфонії та інших великих музичних творах самостійна партія для одного голосу чи інструмента; відповідно до Великого тлумачного словника сучасної української мови «браток» - 1. Однополчанин на флоті. 2. Член бандитського угруповання, братан. Позивач вважає, що він не має таланту щодо виконання музичних творів, не виступає в опері чи симфонії, а з контексту звернення зрозуміло, що «браток» вживається саме в другому значенні та свідчить про те, що він разом з іншими членами незрозумілого бандитського угрупування виступає на засіданнях міської ради, що є недостовірною інформацію, адже він не має відношення до будь-яких бандитських угрупувань. З контексту звернення, а саме з його другого абзацу, зрозуміло, що [PERSON] міська рада Кіровоградської області поширила не тільки недостовірну інформацію щодо членства позивача в незрозумілих бандитських угрупуваннях, а й інформацію, відповідно до якої його прирівняли до осіб, які намагаються приєднатись до будь-якого потенційно успішного проекту, легалізуватись через громадські організації або потрапити у владу під прапором будь-якої політичної сили і в кожній кишені мають різні партійні квитки, що не відповідає дійсності та по суті є нічим іншим, як наклепом та поширенням недостовірної інформації. Поширення інформації стосовно того, що його діяльність, здебільшого повязана з порушенням законодавства України, про що свідчать беззаперечні факти, відкриті кримінальні справи та висновки судових органів також є недостовірною та неправдивою. Така інформація не може бути віднесена до оціночних суджень, адже по суті є фактичним твердженням, котре у разі, якщо існувало має бути доведено відповідними доказами, зокрема про які і йде мова у зверненні: беззаперечні факти, відкриті кримінальні справи та висновки судових органів. Тому [PERSON] міська рада зобовязана надати їх в судове засідання. В подальшому за клопотанням позивача судом в якості співвідповідачів було залучено Олександрійського міського голову [PERSON], секретаря Олександрійської міської ради [PERSON] та депутатів [PERSON] міської ради шостого скликання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також збільшено позовні вимоги позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 50\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач додатково зазначав, що одними із авторів поширеної недостовірної інформації виступають [PERSON] міський голова [PERSON] та секретар Олександрійської міської ради Кіровоградської області [PERSON], про що свідчить їх особистий підпис під зверненням, що розміщене на офіційному веб сайті [PERSON] міської ради Кіровоградської області. Також авторами поширеної недостовірної інформації виступають депутати [PERSON] міської ради шостого скликання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Про їх авторство та авторство секретаря Олександрійської міської ради Кіровоградської області [PERSON] свідчить перелік питань, що вносились секретарем міської ради на розгляд сесій міської ради шостого скликання, а також питання, внесені депутатами на сесіях міської ради. Одночасно авторами поширеної недостовірної інформації виступають депутати [PERSON] міської ради Кіровоградської області, які особисто підтримали і голосували «ЗА» прийняття [PERSON] міською радою Кіровоградської області рішення № 1459 від 15.08.2014 року «Про звернення до Народного депутата України [PERSON]С.», і таким чином, як видно з п. 1 рішення схвалили звернення депутатів [PERSON] міської ради до народного депутата України [PERSON] без жодного зауваження та поправки в його змісті чи окремій частині, чим виразили свою спільну творчу працю та фактично підтвердили своє авторство. Депутатами шостого скликання [PERSON] міської ради Кіровоградської області, які голосували «ЗА» прийняття [PERSON] міською радою Кіровоградської області рішення № 1459 від 15.08.2014 року «Про звернення до Народного депутата України [PERSON]С.» є депутати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Протягом тривалого часу у звязку з поширенням про нього відверто недостовірної, неправдивої інформації, приниження його честі, гідності, ділової репутації, позивач постійно намагався виправдатись перед дружиною, дітьми, знайомими та близькими людьми, колегами по роботі, членами громадських організацій, як тими, які входять до громадської спілки «Незалежна громадська рада міста [PERSON]», так і тими, котрі не входять, але плідно співпрацюють зі ним. На час виборчого процесу позачергових виборів Президента України 25.05.2014 року розпорядженням центрального виборчого штабу кандидата на пост Президента України [PERSON] № 02 К/27 від 03.04.2014 року позивач було призначено керівником Кіровоградського обласного виборчого штабу. Це свідчить про неабияку довіру політичної сили в обличчі політичної партії «Громадянська позиція». Внаслідок оприлюднення про позивача відверто негативної, недостовірної інформації, довіру до нього втрачено і його кандидатуру, як претендента на посаду керівника обласного виборчого штабу політичної партії «Громадянська позиція» на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014 року було знято та позбавлено в праві очолити не те що обласний, а й будь-який інший виборчий штаб політичної партії «Громадянська позиція» на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014 року. Через все це позивач тривалий час не міг вночі спокійно спати, його здоровя внаслідок постійних переживань суттєво погіршилось і він змушений був витрачати грошові кошти на його покращення. Позивач не міг та не може вести сталий спосіб життя, праці та відпочинку, погіршились стосунки в сімї. Позивач вважає, що жодні кошти не зможуть повністю компенсувати понесені ним моральні страждання, але відповідачі повинні хоча б частково компенсувати емоційні страждання, які довелося йому перенести та його родині. Посилаючись на ст. 277 ЦК України, позивач просив спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію та відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в 50\~000 грн. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги. Представники [PERSON] міської ради та міського голови позов не визнали, пояснили, що оприлюднена на вебсайті інформація у зверненні до народного депутата України [PERSON] щодо [PERSON] не є інформацією, що порушує честь, гідність і ділову репутацію позивача, так як є оціночним судженням і тому не підлягає спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідачі - секретар Олександрійської міської ради [PERSON] та депутати [PERSON] міської ради шостого скликання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надіслали до суду письмове заперечення, в якому позов не визнали, просили суд слухати справу у їх відсутність за участю представника [PERSON] міської ради та міського голови. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що інформація, викладена в зверненні до народного депутата [PERSON], взята з друкованих засобів масової інформації та Інтернету, не містить конкретних фактів, які б принижували честь, гідність і ділову репутацію позивача, і є оціночним судженням. Вважають, що вони є неналежними відповідачами, належним відповідачем являється [PERSON] міська рада, оскільки належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор інформаційного матеріалу та власник вебсайта. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник вебсайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року на вебсайті [PERSON] міської ради було оприлюднено текст звернення до народного депутата України [PERSON], в якому, на думку позивача, поширено щодо нього таку неправдиву інформацію: «Надуманою підставою для [PERSON] стало звернення голови неіснуючої незалежної громадської ради і Вашого однопартійця [PERSON]. [PERSON] одіозна людина в м. Олександрії, колишній працівник міліції, який звільнений з органів правопорядку за вбивство людини під час допиту, двічі судимий, за інформацією ЗМІ та жителів міста член бандитського угрупування «Кумівське», що обєднує нечистих на руку «колишніх господарів» нашого міста. Якщо цього не досить, то треба уважно почитати незалежні друковані та Інтернет видання нашого міста лише за останній час або побувати на сесіях міської ради, де з «сольними номерами» виступає пан [PERSON] і його «братки». (реч. 3 5, абз. 1 звернення). Члени цього угрупування, за оцінкою олександрійців, належать до так званих «пристосуванців», які намагаються приєднатись до будь-якого потенційно успішного проекту, легалізуватись через громадські організації або потрапити у владу під прапором будь-якої політичної сили і в кожній кишені мають різні партійні квитки.» (абз.2 звернення). «[PERSON] [PERSON], який під час останніх виборів Президента України був керівником Вашого виборчого штабу, а сьогодні є знову ж таки Вашим обличчям на території Кіровоградської області, здебільшого повязана з порушенням законодавства України, про що свідчать беззаперечні факти, відкриті кримінальні справи та висновки судових органів.» (абз.3 звернення). «Ваші претензії стати принципово новим рятівником України та борцем за справедливість ніяк не узгоджуються зі стосунками з кримінальним авторитетом [PERSON].» (абз. 4 звернення). «Зважаючи на вищевикладене, просимо Вас дати правову оцінку ОЗУ «Кумівське» та його активіста О.Панібратенка…» (останній абзац звернення). Зазначене звернення було попередньо схвалене рішенням [PERSON] міської ради від 15 серпня 2014 року за № 1459, доручено міському голові та секретарю міської ради підписати та надіслати його депутатові [PERSON], голові Кіровоградської обласної державної адміністрації [PERSON], голові Комітету з питань державного будівництва та місцевого самоврядування [PERSON], а також висвітити в місцевих засобах масової інформації. Поширену в такий спосіб на вебсайті інформацію позивач вважає такою, що ганьбить його, підриває авторитет та ділову репутацію. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності і честі. Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Стаття 32 Конституції України гарантує судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. З іншого боку, відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Конституція України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( ч.1 ст. 34 Конституції України). З урахуванням практики Європейського суду з прав людини та законодавства України у сфері цих правовідносин суд має визначитися з характером поширеної інформації: чи вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ч.2 ст. 30 Закону України Про інформацію оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Про це наголошується в постанові Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 р. № 1. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1). Ознайомлення із змістом опублікованого звернення дають підстави суду вважати, що інформація про те, що [PERSON] є головою неіснуючої незалежної громадської ради, звільнений з органів правопорядку за вбивство людини під час допиту, двічі судимий, що його діяльність здебільшого повязана з порушенням законодавства України, про що свідчать безперечні факти, відкриті кримінальні справи та висновки судових органів, є фактичними твердженнями і підлягають спростуванню. Доказів таких тверджень відповідач не надав. Крім того, рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що інформація про те, що [PERSON] був засуджений і судимість не знята, не відповідає дійсності: 30 грудня 1994 року його звільнено в запас Збройних Сил України за власним бажанням. Позивач також надав суду копію витягу з наказу від 01 січня 1995 року про звільнення його з органів МВС України в запас Збройних Сил України за власним бажанням, а також копію витягу із трудової книжки, які підтверджують підставу звільнення [PERSON] з органів МВС України. Недостовірною є інформація про те, що [PERSON] є головою неіснуючої незалежної громадської ради: реєстраційна служба Олександрійського міськрайонного управління юстиції в листі від 01 серпня 2014 р. підтвердила, що прийнято повідомлення про утворення громадської спілки Незалежна громадська рада м. Олександрії та внесено відповідний запис до Реєстру громадських обєднань за № 1422021. Відтак відповідач має спростувати як недостовірну зазначену інформацію. Решта поширеної у зверненні інформації з огляду на застосовані мовні засоби (алегорії - встановлення подібності, сатири - гострої критики з засудженням вад, дошкульного висміювання хиб, негативних явищ) може бути витлумачена не інакше як оціночні судження і не підлягають спростуванню. Крім того, позивач є публічною особою - головою профспілкової організації Єдність та Незалежної громадської ради м. Олександрії. Межа критики публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. В звязку з цим варто зазначити, що Пленум Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року № 1 (пункт 21) розяснив, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Вирішуючи питання про відповідальність за поширення фактичних тверджень щодо [PERSON], які не відповідають дійсності, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Як встановлено судом, що не оспорюються сторонами, інформація щодо [PERSON] у зверненні до народного депутата [PERSON] була оприлюднена на вебсайті, власником якого є [PERSON] міська рада, яку суд визнає належним відповідачем по справі. Суд не погоджується з доводами позивача та його представників, що співвідповідачами по справі також є [PERSON] міський голова, секретар Олександрійської міської ради та депутати з тих мотивів, що вони є співавторами звернення, оскільки голосували за схвалення та прийняття зазначеного рішення [PERSON] міської ради. Сам факт схвалення депутатами звернення не є доказом їх авторства та визнання поширювачами недостовірної інформації. Згідно п. 4 ст. 277 ЦК України поширювачем інформації вважається юридична особа, в даному випадку [PERSON] міська рада, на сесії якої депутати скористалися своїм правом голосу відповідно до своїх обовязків. З наведених підстав суд визнає єдиним належним відповідачем [PERSON] міську раду, яка поширила щодо позивача недостовірну інформацію і відповідно до вимог закону зобовязана її спростувати. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними змінами. Суд визнає, що поширення відносно позивача недостовірної інформації заподіяло йому моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі та гідності, а також ділової репутації. У зверненні до народного депутата міститься інформація щодо вчинення позивачем тяжкого злочину вбивства людини, наявності судимостей, що не відповідає дійсності, і з очевидністю призвело до негативних наслідків і тривалих моральних страждань, які виявились в порушенні нормальних життєвих звязків і стосунків з оточуючими людьми, необхідністю постійного спростування неправдивих фактів. Внаслідок оприлюднення недостовірної інформації [PERSON], як претендента на посаду керівника обласного виборчого штабу політичної партії «Громадянська позиція» на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року, було знято та позбавлено в праві очолювати будь-який виборчий штаб політичної партії. З наведених підстав суд погоджується, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, з розміром грошового відшкодування моральної шкоди у 50\~000 грн., який визначений позивачем і, на думку суду, є співмірним із заподіяним позивачу приниженням його честі та гідності, а також ділової репутації зі сторони [PERSON] міської ради, як представницького органу місцевого самоврядування, який своїми рішеннями викликає особливу довіру та резонанс серед громадськості. В звязку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] міської ради на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., які виразились в оплаті судового збору. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову від 5 до 50 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить від 6\~090 грн. до 60\~900 грн., встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, що в даному випадку складає 500 грн., тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 256 грн. 40 коп. (500 243,60).

Outcome: partial