Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 13301,39 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що останні своєчасно не вносять плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. 28.05.2020 року представник позивача уточнила позовні вимоги та у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не є власником квартири та не зареєстрований за даною адресою просила суд позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] залишити без розгляду. А також у зв`язку з частковим погашенням заборгованості просила суд стягнути з відповідача [PERSON] індекс інфляції в сумі 2127,45 грн., 3% річних в сумі 482,15 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду від 28.05.2020 року позов в частині стягнення заборгованості з [PERSON] залишено без розгляу. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в період з 01.08.2011 року по 01.02.2015 року надавав послуги з теплопостачання, але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, тому утворилася заборгованість за вказаний період. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідачі покладені на них, як споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги в повному обсязі не сплачували. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Отже, з [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає до стягнення за період з 01.09.2011 року по 01.02.2015 року індекс інфляції в сумі 2127,45 грн. та 3% річних в сумі 482,15 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial