Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина у зв'язку з його навчанням. Свій позов обґрунтовувала тим, що до 2012 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на вихованні та утриманні позивачки. Син [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті на третьому курсі на контрактній формі навчання. Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітнього сина, який навчається в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином 23-х річного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що немає можливості сплачувати аліменти навіть на неповнолітнього сина, не те, що на повнолітнього. Ніде не працює та ледве сплачує комунальні послуги. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають повнолітні діти, які продовжують навчання. Судом встановлено, що повнолітній син [PERSON] проживає з матір'ю, [PERSON] та навчається на третьому курсі заочної форми навчання Івано-Франківського національного медичного університету, що підтверджується довідкою № 1147 від 09.10.2013 року (а.с.3), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Факт того, що сторони є батьками дитини підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.08.1992 року (а.с.2). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. Проте він є працездатною особою, сину [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчатись, тому з відповідача слід стягувати аліменти на його утримання за час його навчання. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, починаючи з 13 грудня 2013 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial