Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18.10.2018 року. В вищевказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які за вказаною адресою з 18.09.2001 року не проживають без поважних причин. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом зняття їх з реєстрації. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без його участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучі належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.05.2020 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1963 року, виданого Селидівським міським бюро ЗАГС, [PERSON] (рос.мовою) народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (рос.мовою), актова запис № 387. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.02.1986 року, виданої відділом ЗАГСа виконкому Ворошиловського районного ради народних депутатів м. Донецьк, [PERSON] та [PERSON] (рос.мовою) зареєстрували шлюб 14.10.1983 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоїли прізвище « [PERSON] » (рос.мовою). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.1986 року, виданого відділом ЗАГСа виконкому Ворошиловського районного ради народних депутатів м. Донецьк, [PERSON] (рос.мовою) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (рос.мовою). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.1991 року, виданого Консульським відділом Посольства СРСР в Йорданії, [PERSON] (рос.мовою) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (рос.мовою). Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] від 20.05.2001 року, виданого Хашемітським королівством Йорданії Міністерством внутрішніх справ відділу цивільного статусу та паспортного відділу, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18.10.2018 року визнано за [PERSON] право власності на будинок літ. А-1 (загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.) з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами: а-1 сіни, В-1 літня кухня, Б - 1 сарай, Г-1 сарай, п-1 погріб, У-1 вбиральня, Б'-І літня кухня, N'-паркан, N"-ворота, 1- замощення, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 146566689 від 23.11.2018 року, житловий будинок (загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.) з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами: а-1 сіни, В-1 літня кухня, Б - 1 сарай, Г-1 сарай, п-1 погріб, У-1 вбиральня, Б'-І літня кухня, N'-паркан, N"-ворота, 1- замощення, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 49 від 27.01.2020 року, виданої КП «Комунальник м. Селидове», за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , донька [PERSON] , 1963 р.н., онуки [PERSON] , 1986 р.н., [PERSON] , 1990 р.н., [PERSON] , 1996 р.н. Відповідно до акту від 24.01.2020 року, складеного головою вуличного комітету Поповим В.Х., в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1986 р.н., [PERSON] , 1990 р.н., [PERSON] , 1996 р.н.. З 18.09.2001 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідачі не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст.405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо усунення перешкод у користуванні й володінні житловим будинком шляхом зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання, суд вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Така правова позиція роз`яснена у постанові Верховного Суду України від 16.02.2012 року №6-57цс11. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування є підставою для зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного та

Outcome: partial