Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

До Рівненського міського суд надійшов позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору №352КЗ від 15.10.2007 року в сумі 122 943 грн.13 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що 15.10.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») в особі заступника керуючого Рівненською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» Муравською В.В та фізичною особою [PERSON] було укладено договір кредиту № 352КЗ. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 грн. строком до 14.10.2017 року зі сплатою 15% річних. Відповідно до п. 1.3. Договору кредиту, в якості забезпечення виконання зобов'язань, між Банком та [PERSON], 15.10.2007 року було укладено Договір іпотеки №352КЗ, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,10 га, що розташована за адресою: Рівненська обл., [ADDRESS]. В якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту, між Банком, [PERSON] та [PERSON], 15.10.2007 року було укладено договір фінансової поруки №352КЗ-2. Згідно якого останній як поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язання [PERSON] Однак в порушення умов договорів відповідачі неналежним чином не виконували свої зобов'язання по сплаті коштів,що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12.03.2014 року, згідно розрахунку заборгованості становить 122 943грн.13 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить - 47 428 грн.50 коп.; заборгованість за відсотками - 59 748грн.19коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6 592 грн.56 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7 513 грн.74 коп.; інфляційні витрати за кредитом - 758 грн. 86 коп.; інфляційні витрати за відсотками - 901 грн.28 коп.. Просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з»явились, про час та день розгляду справи повідомлялись належним чином і неодноразово. Зі згоди представника позивача,суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Оцінюючи пояснення представника позивача, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») в особі заступника керуючого Рівненською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» Муравською В.В., яка діє на підставі Довіреності за р№2718 від 27.11.2006 року та фізичною особою [PERSON] було укладено договір кредиту № 352КЗ. Відповідно до кредитного договору № 352КЗ. відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 грн. строком до 14.10.2017 року зі сплатою 15% річних. Відповідно до п. 1.3. Договору кредиту, в якості забезпечення виконання зобов'язань, між Банком та [PERSON], 15.10.2007 року було укладено Договір іпотеки №352КЗ, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,10 га, що розташована за адресою: Рівненська обл., [ADDRESS]. кадастровий номер 56 23410100:05:001:0219. Як вбачається з п.1.1. Договору поруки від 15.10.2007 року №352КЗ-2 у випадку не виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору Поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що Боржник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені. Розрахунок заборгованості згідно кредитного договору № 352КЗ від 15.10.2007 року свідчить про наявність заборгованості по кредиту наданому відповідачу станом на 12.03.2014 року, згідно розрахунку заборгованості становить 122 943грн.13 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить - 47 428 грн.50 коп.; заборгованість за відсотками - 59 748грн.19коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6 592 грн.56 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7 513 грн.74 коп.; інфляційні витрати за кредитом - 758 грн. 86 коп.; інфляційні витрати за відсотками - 901 грн.28 коп.. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як вбачається з ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків, сплата неустойки. Статтями ст. 1049,1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частина 3 цієї статті надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Відповідно до п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення ч.3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст. 1054,1-56-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Отже, як вбачається із вищезазначеного, пеня не є основним грошовим боргом, а є цивільно-правовою відповідальністю боржника за неналежне виконання умов договору, тому відповідно до ст. 551 ЦК України її може бути зменшено за істотних обставин. Аналізуючи наведені норми ЦК України, беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також те, що неустойка не є платою за користування грошима, а є засобом цивільно-правової відповідальності, суд встановив, що кредитні кошти повертались боржником не регулярно. У зв'язку із зазначеними обставинами, які є істотними, суд уважає за необхідне від стягнення пені за несвоєчасне погашення платежів відповідача звільнити. Крім того, судом враховано також те, що відповідач умисно не ухилявся від сплати боргу, порушення відповідачем виконання зобов'язання за кредитним договором не призвело до негативних наслідків для позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, яка становить 108 836 грн.83 коп. підлягає стягненню, а в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне погашення платежів слід відмовити. Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі судові витрати в сумі 1 229 грн. 43 коп. в порядку ст. ст. 88, 89 ЦПК України, покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню за рішенням суду. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611 ЦК України,

Outcome: partial