Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення з будинку, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 38 по вул. Крилова в м.Новоукраїнка Кіровоградської області. Позивач в 2014 році вирішила продати дане домоволодіння за 55000,00 грн. 26.12.2014 року відповідно до розписки відповідач [PERSON] внесла завдаток у сумі 10000,00 грн. за купівлі даного домоволодіння. 28.01.2015 року відповідач виплатила позивачу ще 5000,00 грн., а 24.02.2015 року - ще 24000,00 грн. Таким чином відповідач недоплатила ще 13000,00 грн. Між сторонами було досягнуто згоди, що після підготовки позивачем всіх необхідних документів, вони оформлять у нотаріуса договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Після чого позивач відділа [PERSON] ключі від будинку та дозволи їй там проживати. Однак, на неодноразові звернення позивача до [PERSON] про оформлення договору купівлі-продажу будинку, відповідач відповідала, що в неї немає коштів та відмовлялася від оформлення договору. Позивач вимагала від [PERSON] виселитися з будинку, після чого, відповідач перестала спілкуватися з позивачем та не впускає її до будинку. Таким чином, позивач вважає, що відповідач [PERSON] порушує її право власності та не дає розпорядитися ним на свій розсуд, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: м.Новоукраїнка, вул.Крилова, 38, шляхом виселення відповідача з будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, уточнивши, що домовилися продати будинок за 50 тис. грн, та залишилося не сплаченими 8 000 гривень. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що дійсно придбала будинок по розписці за 50 000 гривень, з яких сплатила 42 000 гривень, а 8 000 грн. зобов'язалася досплатити в березні 2015 року, але через триавле лікування сина не змогла своєчасно оплатити, а в данний час оформила пенсію, яку отримує одним платежем за три місяці та оформлено заявку на видачу кредиту, тому протягом 2-х місяців зможе погасити борг, але позивачка не бажає ввійти в її становище та чкекати. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, так як судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Будинок за № 38 по вул.Крилова в місті Новоукраїнка Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2015 року, виданого державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори [PERSON] належить позивачці [PERSON] В спірному будинку по вул.Крилова, 38, \~проживають, за згодою позивачки з грудня 2014 року, без реєстрації відповідач [PERSON] , тобто позивачка нададла згоду та отримала першу суму платежу до набуття нею права власності. Договір найму між сторонами, відповідно до норм ст. 158 ЖК України не укладався. Позивачка та відповідачка не є родичами. В силу ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. ст. 316-319 ЦК України \~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. \~Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно із ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпо ряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. 19 січня 2015 року відповідачка отримала правовстановлюючий \~документ на будинок, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом і є власником будинку. З наявних копій письмових розписок, сторони мали намір укласти між собою договір купівлі-продажу будинку, але письмового договору так і не уклали, попередній договір такоєж не укладався. Таким чином після оплати частини вартості житлового будинку, з волі позивачки відповідачка правомірно заволоділа будинком, що відповідає положенням ст. 398 ЦК України. Доказів, які б спростовували презумпцію правомірності заволодіння відповідачем цього житлового будинрку матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Виходячи із змісту зазначеної норми , нікчемним може бути тільки укладений правочин. Згідно ст. 657 ЦК України , в редакції станом на грудень 2014 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 2 ст.640 ЦК України , в редакції станом на грудень 2014 року, передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Виходячи з вищенаведеного, договір купівлі-продажу спірного житлового будинку між сторонами не укладено, а тому неможливо визнати неукладений договір нікчемним та відповідно застосувати наслідки, передбачені ч.1 ст. 216 ЦК України. Для виселення відповідача з спірного будинку з посиланням на ст. 109 ЖК України також відсутні правові підстави, оскільки [PERSON] правомірно заволоділа будинком і має право на проживання в ньому та на захист своїх прав згідно ст. 396 ЦК України. Як вбачається із змісту позовної заяви, [PERSON] пов'язувала вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення з встановленням нікчемності укладеного між ними договору, оформленого у вигляді розписки. Оскільки правові підстави визнання неукладеного договору нікчемним відсутні, не можуть бути застосовані і будь-які наслідки. Крім цього слід зазначити такий спосіб реституції не передбачено діючим законодавством. Права власника \~житлового будинку \~чи квартири визначені ст. 383 ЦК Україні та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що 15 грудня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду до відповідача про \~усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Спір, пов'язаний з користуванням наймачами жилого приміщенням в будинках приватного житлового фонду. Як вбачається з пояснень позивача, вона не проживає в спірному будинку, має комплект ключів від будинку по вул. Крилова, 38, в м. Новоукраїнка \~та постійно проживає з родиною в квартирі [ADDRESS], та бажає продати спірний будинок іншому покупцю за більш сприятливою ціною, так як ціни стрімки зросли, а вона є хворою на цукровий діабет та потребує постійного медикаментозного лікування. Судом встановлено, що в будинку по вул.Крилова, 38 проживає лише відповідачка [PERSON], яка є інвалідом по зору 1 групи. Письмовий договір найму житлового будинку між сторонами \~не укладався. Враховуючи доводи сторін по справі, суд вважає, що між сторанами укладено усний \~договір найму жилого приміщення на невизначений строк. Відповідно до п. 23 ППВСУ від 12 квітня 2012 року зі змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" \~укладений з власником будинку (квартири) на певний строк договір найму жилого приміщення може бути достроково розірваний за вимогою наймодавця лише у випадках, коли наймач або спільно проживаючі з ним особи систематично руйнують, псують жиле приміщення чи використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, або наймач систематично (не менше трьох місяців підряд) не вносить квартирної плати і плати за комунальні послуги (ст. 168 Житлового кодексу України), або коли відповідно до затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради проекту переобладнання чи перепланування будинку при капітальному ремонті жиле приміщення, займане наймачем, не може бути збережено (ст. 165 Житлового кодексу України). Укладений на невизначений строк договір найму жилого приміщення може бути розірваний за вимогою наймодавця із зазначених вище підстав, а також, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому і членам його сім'ї і наймач був попереджений про наступне розірвання договору не менше ніж за три місяці (ст. 168 Житлового кодексу України); Для розірвання договору найму жилого приміщення за вимогою наймодавця з мотиву систематичного порушення наймачем або членами його сім'ї правил співжиття (ч. 4 ст. 168 Житлового кодексу України) не потрібно, щоб у відношенні до відповідача попередньо застосовувалися заходи попередження і громадського впливу, зазначені в ч.1 ст. 116 Житлового кодексу України. Статтею 10 ч. 3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ч. 2, 3 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів, передбачених ст. 116 ЖК України та щодо систематичності порушень правил співжиття, суду позивачем не надано. Крім того, суд вважає, що так як позивачка залишається власником будинку, оскільки договір купівлі-продажу не оформлено, тому відповідачка не має права чинити перешкоди у здійсненні права власності позивачці в будинку №38 по вул.Крилова. Між тим, \~як вбачається зі змісту позовної заяви, свої позовні вимоги \~обставинами, які \~б свідчили про наявність \~підстав для припинення права користування відповідачкою спірним домоволодінням, позивач не мотивувала. Будь-яких доказів, які б свідчили про самовільне вселення до будинку відповідачем не подано, та і вона не заперечує, що за її згодою вселилася відповідачка та добровільно надала ключі від будинку, а також позивачем та представникоим не надано доказів про пред'явлення вимоги до віповідача про виселення, тобто попередження відповідача про розірвання договору чи вжиття будь-яких дій про попередження про звільнення житлового приміщення не здійснювалися позивачкою, яка немає будь-якого іншого будинку на праві власності, окрім будику в с. Фурманівка в порядку користування, оскільки інформація в ЄРРРП відсутня про будинок в с. Фурманівка. Таким чином, з огляду на те, що факт проживання в будинку позивачки \~відповідача [PERSON] об'єктивно не є перешкодою для розпорядження позивачкою цим будинком на свій розсуд, у тому числі і для його продажу та свідчить про відсутність підстав до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення з домоволодіння в м.Новоукраїнка, вул.Крилова, 38. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки обидві сторони є інвалідами 1 групи та звільнені від сплати судового збору.

Outcome: partial