Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») звернулось до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 11 серпня 2010р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір №ІKAPNIG.1062.001. Відповідно до п.п. 7.1-7.9.2 кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 427000 грн. на наступні цілі: придбання авто, строком до 10 серпня 2015 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1,91% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та одноразової комісії за проведення фінансового аналізу фіз. особи-підприємця 0,5% від суми виданого кредиту, але не менш 500 грн. у момент надання кредиту. А Відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіку погашення, зазначеного в п. 7.9.2. Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №IKAPNIG.1062.001 від 11.08.2010р. між ПАТ «ВБР», позичальником та [PERSON] 11.08.2010р. укладено Договір поруки №РХ029031.1063.001 згідно п. 1 якого, відповідач-2 поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання відповідачем-1 зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п. 2 Договору поруки відповідач-2 відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і відповідач-1, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів відшкодування збитків. Згідно п. 4. договору поруки у випадку невиконання відповідачем-1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, відповідач-1 і відповідач-2 відповідають перед позивачем солідарні боржники. Банк виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору №IKAPNIG.1062.001 від 11.08.2010 року у повному обсязі, про що свідчить Розпорядження на видачу кредиту від 11.08.2010р. та меморіальний ордер № 4723 від 11.08.2010р.. Однак, відповідач-1 свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує, а саме: відповідно до додатку №2 до кредитного договору, відповідач-1 зобов'язаний сплачувати процент щомісяця згідно графіку погашення кредиту. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 3.2, 7.4 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійні відсоткової ставки, зазначеної у п. 7.1, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом відповідач-1 припинив сплату процентів. Відповідач-1 свої зобов'язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконує. З урахуванням того, що відповідач-1 систематично не виконує свої зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, у визначені кредитним договором терміни і сумах. Позивач відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України вимагає повернення кредиту. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за порушення строків сплати процесів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.02.2016 року загальна заборгованій відповідача по кредитному договору №IKAPNIG.1062.001 від 11.08.2010р. становить 191735,43 грн., а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту 138593,76 грн.; прострочена заборгованість за процентами 52992,24 грн.; заборгованість за штрафами/пенею 149,43 грн.. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 191735,43 грн., та судовий збір у розмірі 2876,03 грн.. В судове засідання представник позивача ПАТ «ВБР» [PERSON] в судове засідання не зявилася. В своєму клопотання зазначила прохання про розгляд справи без її участі, та зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Судом встановлено, що згідно п. 7.1 Кредитного договору №IKAPNIG.1062.001 від 11.08.2010 року укладеного між ПАТ «ВБР» та [PERSON] банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 427000 грн. на наступні цілі: придбання авто, строком до 10 серпня 2015 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1,91% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та одноразової комісії за проведення фінансового аналізу фіз. особи-підприємця 0,5% від суми виданого кредиту, але не менш 500 грн. у момент надання кредиту. Відповідно п.п. 1, 2, 4 Договору поруки від 11.08.2010 року укладеного між ПАТ «ВБР» та [PERSON], останній поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідач порушив умови договору і, згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ "ВБР", станом на 17.02.2016 року має заборгованість в сумі 191735,43 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 138593,76 грн., прострочена заборгованість за процентами у розмірі 52992,24 грн., заборгованості за штрафами/пенею у сумі 149,43 грн.. Згідно розрахунку, наданому банком, штраф/пеня нараховувалася відповідачу за період з 07.06.2014 року по17.02.2016 року. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Стаханов Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Враховуючи викладене, а також те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, то суд вважає, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року, яка була нарахована на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню з відповідача не підлягає. Отже, сума штрафу/пені в розмірі 149,43 грн., яка була нарахована відповідачу після 14 квітня 2014 року стягненню не підлягає. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 191586 грн., яка складається за наступного: 138593,76 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 52992,24 грн. прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 17.03.2016 року про сплату судового збору в сумі 2876,03 грн.. Враховуючи те, що задоволено 99,92 % відсотків позовних вимог (191586 грн. від 191735,43 грн. складає 99,92 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2873,73 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2876,03грн. х 99,92%/100).

Outcome: partial