Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 28.07.2017 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 63372,97 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 23.06.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Однак позивальник [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість у сумі 63372,97 грн., яка складається з: 5840,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50474,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3291,04 грн. - заборгованість за пенею і комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2993,95 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в зв'язку з пропуском строку позовної давності, зазначив, що з 2012 р. не користувався кредитною карткою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», додатково зазначив, що умови даного кредитного договору є не справедливими та порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Суд, вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а відтак своїм підписом засвідчив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6-31). Тобто, 23.06.2011 року між сторонами по справі укладено договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошті у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. Даний кредитний договір не оспорюваний сторонами та не визнаний недійсним, у встановленому законодавством порядку, отже є обов'язковим для виконання сторонами договору. Як вбачається з довідки, наданої позивачем (а.с.109) та роздруківки з банківської програми (а.с.100-105), позикодавцем були надані відповідачу декілька кредитних карток: остання з них [NUMBER], строк дії якої до червня 2016 року. Кредитний ліміт, з установленого при відкритті - 5000 грн., змінювався три рази, остання зміна відбулась 20.08.2011 року із встановленням ліміту у сумі 6000 грн. (а.с. 108) З виписки по даному кредитному рахунку (а.с.84-99) та з роздруківки смс-повідомлень, які надсилались позивачем відповідачу 15.08.2014 р. (об 13-15 год.), 15.08.2015 р. (об 12-00 год.), на його телефонний номер [NUMBER] (даний номер зазначений в Анкеті-заяві - а.с.6), вбачається, що Банком дві змінювалась процентна ставка за користування кредитними коштами з 01.09.2014 р. з 3% на місяць на 2,9 %; з 14.03.2014 р. з 2,5 % на місяць - 2,9%; з 01.04.2015 р. з 2,9 % на місяць на 3,6%. Згідно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладання даного кредитного договору (а.с. 13 на зворотій сторінці), Банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, Банк за виключенням випадків зміни розмірів наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 даного Договору. Якщо на протязі 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнту. Відповідач не надсилав у встановленому кредитним договором порядку про незгоду зі змінами процентної ставки, отже прийняв нові умови. Згідно довідки про умови кредитування по даному кредитному договору (а.с. 7) відповідач зобов'язаний був у строк до 25 числа наступного за звітним здійснювати черговий платіж з погашення кредитних коштів та процентів за користування. З наданих позивачем виписок по кредитним рахунковим рахункам відповідача вбачається, що останній активно користувався кредитними коштами (здійснював покупку товарів, знімав готівки, також поповнював кредитні рахунки). Останній здійснений ним платіж на погашення кредитних коштів 22.07.2014 р. у розмірі 200 грн. В подальшому відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору щодо погашення кредитних коштів та процентів за користування даними коштами. Згідно розрахунку наданого позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору, станом на 30.06.2017 р. утворилась заборгованість: по сплаті тіла кредиту у розмірі 5840,72 грн., по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 50474,26 грн., заборгованість за пенею і комісією у розмірі 3291,04 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 2993,95 грн. Відповідач не погодився в судовому засіданні з даним розрахунком, свого конрррозрахунку суду не надав. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідачем заявлено про застосування до даних позовних вимог загального та спеціального строку позовної давності. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Частиною 1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Враховуючи, що відповідачем здійснений останній платіж на погашення кредитних коштів 22.07.2014 р., до того часу відповідач постійно здійснював платежі по погашенню кредиту, своїми діями останній визнавав існуючу заборгованість по кредитному договору та переривав перебіг позовної давності по черговим щомісячним платежам. В установлений кредитним договором строк, тобто до 25.08.2014 р. відповідач не здійснив черговий платіж з погашення кредитної заборгованості, таким чином право на пред'явлення позивачем даного позову виникло з 25.08.2014.р. Позивач звернувся до суду з даним позовом 28.07.2017 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті тіла кредиту у розмірі 5840,72 грн. та по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 50474,26 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом вставлено, що позивач звернувся з пропуском річного строку спеціальної позовної давності, встановленого для пред'явлення позовних вимог щодо стягнення неустойки, оскільки зі змісту позовної заяви та наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позивач з вимогами про стягнення пені, нарахованої за період з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року в сумі 3291,95 грн., звернувся до суду 28.07.2017 р. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, в межах річного строку позовної давності, за період з 30.06.2016 р. по 30.06.2017 р. у розмірі 1200 грн. Під час вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.. Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафів. Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по даному кредитному договору у розмірі 57787,98 грн., яка складається з: 5840,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50474,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200 грн. - заборгованості за пенею і комісією. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред'явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн., в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: у розмірі 1458,99 грн.

Outcome: partial