Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.05.2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, між вона з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі з грудня 2010 року до [INFO] . [INFO] у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] . Спільний син сторін проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає допомогу на утримання дитини, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.ст. 150, 155, 180, 181, 182, 184 СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на ст.ст.75, 77, 79, 80, 81, 180-182, 184, 191 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі з грудня 2010 року до 28 травня 2019 року. [INFO] у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дата видачі 26.06.2020 року. З 28 травня 2019 року сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою з місця реєстрації (проживання) від 18.05.2021 року. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач який є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від дитини та позивача, кошти на утримання дитини не надає, а тому є доцільним стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial