Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось 09.09.2013 року до суду з позовною заявою, де просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у [ADDRESS], що є предметом іпотеки за укладеним між сторонами договором іпотеки від 17.04.2007 року. В обґрунтування вимог зазначено, що 03.08.2012 року судом прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому на адресу відповідачів направлялись вимоги про звільнення приміщення. Посилаючись на положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, позивач просить задовольнити позовні вимоги - виселити осіб із зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа в судове засідання не з»явилась, про час розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 03.08.2012 року Богунським районним судом м. Житомира по справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки винесено рішення про часткове задоволення позову: у рахунок погашення заборгованості у розмірі 49657,25 доларів США за кредитним договором від 17.04.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ст. 40 Закону Украни «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України pвернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. У відповідності до ст. 10 ЦПК україни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом досліджено вимоги про звільнення приміщення, що направлялись відповідачам. При цьому, з оглянутих копій поштових повідомлень вбачається, що вказані вимоги направлялись на адресу проживання одного з відповідачів - [PERSON] - за адресою: [ADDRESS]. Місце проживання даної особи підтверджено змістом договору іпотеки, відомостями Управління державної міграційної служби України в Житомирській області. Зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] аналогічними підтверджуючими документами визначено [ADDRESS]. Приймаючи до уваги, що згідно положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України виселенню підлягають саме мешканці, водночас позивачем не надано доказів на підтвердження проживання відповідача [PERSON] за адресою по місцю розташування предмета іпотеки, вимога до вказаної особи є безпідставною. Суд також зауважує, що вимога про виселення інших осіб не є конкретизованою, позбавляє можливості визначити належних відповідачів, а тому відмовляє у її задоволенні. Не підлягає також до задоволення вимога в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача. Так, відповідно до п. 4 "Положення про Державну міграційну службу України", затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011, ДМС України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки. Орган міграційної служби не визначено відповідачем у справі, залучення даної особи за ініціативою суду не допускається. Суд також зауважує, що відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Outcome: partial