Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 44\~704 грн. 82 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що 12.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1\~700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість у розмірі 44\~704 грн. 82 коп.., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1\~610 грн. 64 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 36\~353 грн. 03 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4\~136 грн. 16 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2 104 грн. 99 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав частково, просив застосувати строки позовної давності щодо нарахування суми заборгованості кредиту, процентів та пені, а також справу слухати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У судовому засіданні встановлено, що 12.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1\~700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~36%\~на рік на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. За змістом ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, як зазначає позивач у позові, відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість у розмірі 44\~704 грн. 82 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1\~610 грн. 64 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 36\~353 грн. 03 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4\~136 грн. 16 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2 104 грн. 99 коп. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідач [PERSON] Алгірдо надав до суду заяву, у якій просив застосувати строк позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12.11.2011 року по 30.06.2017 року у розмірі 36\~353 грн. 03 коп. До суду позивач звернувся з позовною заявою 28 липня 2017 року, таким чином строк позовної давності почався з 28 липня 2014 року. Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості за даним кредитним договором, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 липня 2014 року по 28 липня 2017 року складає 35\~606 грн. 76 коп. Згідно посилань позивача у позові та довідки про умови кредитування вбачається, що кредит у розмірі 1\~700 грн. був наданий відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з розрахунком наданим банком, останній платіж по кредиту був здійснений відповідачем 12.06.2014 року та сума заборгованості за кредитом станом на 12.06.2014 року складає 1\~610 грн. 64 коп. Відповідно до умов договору, відсотки за користування кредитом у розмірі 36% від суми залишку заборгованості за кредитом, тобто від 1610 грн. 64 коп. складають 579 грн. 83 коп. на рік. Тобто, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом у межах позовної давності за період з 30 липня 2014 року по 28 липня 2017 року становить 1\~739 грн. 49 коп. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки, вимога позивача стосовно стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 36\~353 грн. 03 коп. належним чином не обґрунтована, а механізм її нарахування взагалі є незрозумілим, то вона підлягає частковому задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом у межах строків позовної давності за період з 30 липня 2014 року по 28 липня 2017 року у розмірі 1\~739 грн. 49 коп. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4\~136 грн. 16 коп., то вона також підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з позовної заяви, розмір пені яку просить стягнути з відповідача позивач, була нарахована починаючи з 28 червня 2013 року. Проте, враховуючи вимоги статті 258 ЦК України, розмір пені згідно з наданим розрахунком заборгованості у межах позовної давності за один рік складає 1200 грн., а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2 104 грн. 99 коп., то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим в валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Оскільки, у судовому засіданні встановлено, що стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за кредитом у розмірі 1\~610 грн. 64 коп., сума заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1\~739 грн. 49 коп., сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1\~200 грн., а їхня загальна вартість складає 4\~550 грн. 13 коп., то розмір штрафу (процентна складова), який становить 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій, складає 227 грн. 51 коп. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON]\~Алгірдо на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1610 грн. 64 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1739 грн. 49 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1\~200 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 227 грн. 51 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 189 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial