Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що СКГ «Сількомунгосп» є надавачем послуг із централізованого водопостачання та діє на підставі безстрокової ліцензії відповідно до розпорядження голови Херсонської ОДА від 03.03.2017 року № 142. Згідно із відомостями обходу абонентів контролером від 30.09.2016 року та від 31.07.2016 року у присутності споживача було знято покази лічильника води встановленого у домоволодінні в [ADDRESS]. Відповідач є власником вищезазначеного будинку. Згідно із знятими показами лічильника та тарифами на питне водопостачання було нараховано плату за надані житлово-комунальні послуги (плата за воду) у сумі 3038,8 грн. за липень та 516,88 грн. за серпень місяць 2016 року. Але по сьогоднішній день зазначений борг відповідачем залишається неоплаченими. Тільки 18.01.2018 року відповідачем було сплачено 500 грн. Загальна сума заборгованості станом на 30.01.2018 року становить 3717,22 грн. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» та ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно із правовою позицією ВСУ зробленою при розгляді справи № 6-59цс13 за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Отже, окрім основного боргу відповідач повинен сплатити на їхню користь кошти з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, на загальну суму 1235,68 грн., виходячи з розрахунку, який додано до позову. Ухвалою Великолепетиського районного суду від 30.08.2017 року було відмовлено у видачі судового наказу. Тому, вони вимушені звертатися до суду про стягнення заборгованості в порядку позовного провадження. На підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст. 15, 30 ЦПК України просить суд стягнути з [PERSON] на користь Сільського комунального господарства «Сількомунгосп» 4952,85 грн. боргу по платі за воду, в тому числі 3717,22 грн. основного боргу, 1072,41 грн. інфляційних втрат та 163,22 грн. відсотків, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покласти на відповідача. 11.07.2018 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача Сільського комунального господарства «Сількомунгосп» Щомак В.Ю. про зменшення позовних вимог, згідно якої оскільки відповідач неодноразово наголошувала на тому, що є необхідність перерахувати заборгованість по платі за водопостачання, виходячи із санітарних нормативів, з урахуванням того, що у вказаному домоволодінні фактично проживає лише одна особа. Враховуючи клопотання відповідача СКГ «Сількомунгосп» зробило вказаний перерахунок, в результаті чого заборгованість скоротилася станом на 01.02.2018 року до 1873,52 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Сільського комунального господарства «Сількомунгосп» 1873,52 грн. боргу по платі за воду; витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. У відкритому судовому засіданні представник позивача Щомак В.Ю. суду пояснив, що коли робився аналіз боржників за спожиту воду він неодноразово висвітлював в місцевій районній газеті «Статус Д» список боржників. Потім через деякий час його офіційно запросили депутати на сесію Великолепетиської селищної ради і він їм, також, надавав такі відомості про боржників нащо депутати відповіли, щоб він звертався до суду про стягнення заборгованості з боржників. Коли абонент [PERSON] звернулася до нього в СКГ «Сількомунгосп», то ніякого дозволу на зняття лічильника він не надавав і пояснив їй, що існує ціла процедура зняття пломби, що вона повинна офіційно написати на його ім'я заяву, в якій зазначити, що просить розпломбувати у зв'язку з поломкою чи водогону чи лічильника. Потім за цією заявою на місце приходить контролер, знімає останні показники лічильника і особисто тільки контролер має право знімати цю пломбу. [PERSON] проігнорувала це все та відповіла, що не збирається нічого їм платити. На даний час лічильники купують самі абоненти. На останній сесії було прийнято Правила водокористування і були опубліковані в газеті. Депутати проголосували та затвердили їх. Досі була така практика, що лічильники закуповуються за рахунок абонентів. У них є реєстр пломб і за встановлену пломбу кожен абонент розписується, є також заводська пломба на лічильнику, яку вони не мають право зривати. Всі документи, що долучалися не мають сенсу, оскільки абонент платить за спожиту воду, яку показує лічильник. Домова книга мала би значення аби [PERSON] платила за воду за кількість чоловік, що проживають у будинку. Вони довіряють цифрам, що показує лічильник. На його думку можливо спожити таку кількість води, що зазначена. Є відповідна таблиця по розрізу труби, там ще більше можливо спожити. У відповідача не було щомісячної проплати за спожиту воду, тому сказати конкретно, що вона там в червні чи в липні спожила цю воду вони не можуть. Він ніякої згоди відповідачу на зняття лічильника на повірку не давав, вона самовільно зняла пломбу і останні показники на лічильнику на момент зняття пломби не зафіксовані. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Сільського комунального господарства «Сількомунгосп» 1873,52 грн. боргу по платі за воду; витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. У відкритому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що в жовтні 2016 року [PERSON] помітила, що лічильник працює неправильно. Вона звернулася до СКГ «Сількомунгосп» безпосередньо до Щомак В.Ю. там їй дозволили зняти лічильник і відвезти на перевірку. Вона зняла лічильник з пломби і відвезла в спеціалізовану лабораторію, де його провірили. У них є відповідні документи, де дійсно встановлено, що лічильник був не придатним. Після цього вона встановила лічильник і він почав показувати ті покази, які належить. З січня по 30 вересня всього 53 куба води за 9 місяців, а не 200, 300 чи 400 кубів. За той період, що що їй нараховано заборгованість вона проживала сама, син навчається і вона оформила розлучення зі своїм чоловіком, який виїхав за кордон. Полив в таких об'ємах вона не здійснювала. У позовній заяві позивач звертається до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Договору про надання послуг між [PERSON] та СКГ «Сількомунгосп» не було укладено в письмовій формі. Згідно Закону зазначено, що лічильник повинен перевірятися конторою, що надає ці послуги, ремонтуватися за усною чи письмовою заявою. Від позивача була отримана заява в якій він пропонує стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за користування водою станом на 01.02.2018 року 1873,52 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує вимогами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» ,ст.ст. 15, 30, 212 ЦПК України. З заявою позивача вони не згодні з слідуючи підстав: Так вимоги ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стосуються надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і ні як водопостачання. Щодо Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», то він передбачає укладення договору про надання послуг з питного водопостачання. Такий договір з [PERSON] укладено не було. Тому посилання на цей Закон не відповідає правовідношенням між СКГ«Сількомунгосп» та [PERSON] В заяві вказана сума заборгованості по оплаті за спожиту воду. Однак ця сума не відповідає вимогам позовної заяви позивача від 16 вересня 2017 року. У тій заяві строк заборгованості визначений з 30.09.2016 року по 14.08.2017 року. Тобто за 10 місяців та 15 днів. Зараз цей строк збільшено до 15 місяців. Крім того, не вказано скільки кубометрів води спожито та за якою ціною за куб. Згідно постанови КМУ № 409 від 06 серпня 2014 р. "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" 4) для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць. У разі відсутності централізованого водовідведення (за відсутності системи централізованого водовідведення та за наявності централізованого водопостачання і вигрібних ям) для вивезення рідких нечистот - 4 куб. метри на одне домогосподарство на місяць. [PERSON] за 10 місяців 15 днів спожила 42 м.куб. води. Вартість одного м.куб води на той час складала 5.68 грн.(3а копією рахунку-фактури). Таким чином сума заборгованості за спожиту воду складає: 238,56 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову розподіл судових витрат здійснюється пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити позов частково. У відкритому судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач по справі [PERSON] є його донькою. Він купував цю ділянку і це було документально оформлено нотаріально. На цій ділянці на сьогоднішній день з моменту введення цієї ділянки в його власність вони зробили там полив із річки Дніпро, де встановлена помпа. На сьогоднішній день донька не користується городом 12 соток, з яких 6 соток посаджені дерева. Жодного кубометра води та жодного відра води з системи питної води на полив огороду потрачено не було. Купувався старий будинок, який потім було знесено, а на його місці був побудований новий будинок. Ніяких документів, підтверджуючих, що новий будинок переведений у власність його доньки або, що він їй будинок подарував. Забудовником цього будинку є він. Даний будинок в експлуатацію не введений та документів, що даний будинок на сьогоднішній день є житловим не має. Хоча дочка спочатку проживала в старому будинку, а потім коли його знесли вона проживала вже в новому. Коли з»явилися перші записи в газеті, що його донька має заборгованість по платі за воду в розмірі 3500 грн., він їй сказав, щоб вона пішла до СКГ «Сількомунгосп» та розібралася. Вона неодноразово ходила до СКГ «Сількомунгосп» до виконуючого обов'язки керівника та зверталася в усній та в письмовій формі з заявами. Вона останньому говорила, що не користується водою, що вона вдома проживає одна, періодично користується цією водою. Але в такій кількості, що їй нарахували вона спожити не могла. Коли вона неодноразово зверталася до СКГ «Сількомунгосп», їй там говорили не ходи сюди, прийдуть перевірять і тобі зателефонують. Але ніхто не приходив , ніхто не телефонував. Зі слів доньки, виконуючий обов'язки керівника СКГ «Сількомунгосп» сказав їй, що це її проблеми, можеш знімати лічильник і везти куди вона хоче. Вона і повезла лічильник у відповідну організацію. Потім, коли їй зателефонували, вона приїхала та забрала лічильник і привезла документ, який підтверджує, що лічильник був несправний і вона користувалася зламаним лічильником. На це їй в СКГ «Сількомунгосп» відповіли, що це за печатка стоїть на цьому висновку, в яку вона фірму їздила, що це її проблеми, що це їх не стосується, що їй потрібно заплатити, те що було накручено на лічильнику. Не правда про те, що приходили спеціалісти перевіряти, ніхто не приходив звірятися з цими лічильниками. Донька сама привезла та встановила цей лічильник, вона заплатила за його ремонт та отримала документ, що лічильник після ремонту став працювати. Вона знову звернулася в СКГ «Сількомунгосп» з проханням, щоб прийшли опломбували цей лічильник. Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши думку сторін, судом встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до статті 22 Закону України від 10.01.2002 року №2918-ІІІ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно статті 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» cпоживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Великолепетиської державної нотаріальної контори 08 вересня 1995 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1594, [PERSON] придбала житловий будинок розташований в [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради Херсонської області від 22.03.2006 року № 45 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку» [PERSON] по [ADDRESS] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на закріпленій земельній ділянці. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] від 15.03.2010 року власником є [PERSON] Відповідно до довідки виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області № 3801 від 15.08.2017 року згідно земельно-кадастрової книги користувачем земельної ділянки площею 0,21 га за адресою [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.09.2017 року №06-11-330 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно Домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] Херсонської області у житловому будинку прописані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 03.03.2017 року № 142 «Про переоформлення та визнання недійсною ліцензії на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання» визначено переоформити ліцензію на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання серії АЕ №287202, видану сільському комунальному господарству «Сількомунгосп», зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] код згідно з ЄДРПОУ 31536550, на безстрокову та визнати недійсною вищезазначену ліцензію на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання, після її оформлення. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті надані послуги з водопостачання по домоволодінню в [ADDRESS] від 12.04.2018 року основна сума боргу 3717,22 грн., інфляційні втрати 1072,41 грн., три відсотка річних від простроченої суми складає 163,27 грн. Судом встановлено, що відповідачем самовільно було знято лічильник води для перевірки на справність без дозволу позивача. Під час перевірки встановлено, що лічильник води непридатний для використання, що підтверджується Довідкою про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 118/К від 09.12.2016 року. З пояснень представника відповідача вбачається, що на даний час вона одна проживає в житловому будинку, оскільки її колишній чоловік [PERSON] перебуває за межами України на заробітках, а син [PERSON] фактично не проживає за вищезазначеною адресою, тому необхідно позивачу зробити перерахунок заборгованості по платі за воду на 1 особу. Згідно перерахованого розрахунку заборгованості Великолепетиського сільського комунального господарства «Сількомунгосп» абонента [PERSON] від 11.07.2018 року за період з 22.05.2015 року по 01.02.2018 року (32 місяці) нараховано без лічильника на 1 людину 2560,96 грн.; сплачено за поточний період 687,44 грн. Заборгованість за даний період складає 1873,52 грн. 11.08.2017 року між адвокатом Антипенко В.П. та СКГ «Сількомунгосп» в особі виконуючого обов'язки начальника Щомак В.Ю. укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до розрахунку витрат на надання правової допомоги СКГ «Сількомунгосп» здійсненого на підставі Договору про надання правової допомоги від 11.08.2017 року загальна вартість послуги, а саме: підготовка позовної заяви СКГ «Сількомунгосп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги складає 1280,00 грн. Згідно Акту виконаних робіт від 14.08.2017 року замовник СКГ «Сількомунгосп» прийняв, а роботу здав адвокат Антипенко В.П. на загальну суму 1280 грн. Відповідно до платіжного доручення № 88 від 22.03.2018 року СКГ «Сількомунгосп» перераховано грошові кошти у розмірі 1280,00 грн. адвокату Антипенко В.П. Суд вважає за необхідне здійснити розрахунок заборгованості самостійно. Так, відповідачем за 10 місяців 15 днів спожито 42 м3 води, вартість 1 м3 на той час складала 5,68 грн. Таким чином сума заборгованості за спожиту воду складає 42*5.68=238,56 грн. 238,56 грн. становить 12,7% від суми заборгованості по платі за воду, які просить стягнути позивач 1873,52 грн. 162,56 грн. становить 12,7 % від суми 1280 грн., які просить стягнути позивач за надання правової допомоги. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі вартості сплаченого судового збору розміром 203,20 грн. (що становить 12,7 % від 1600 грн.) . На підставі ст. 22 Закону України від 10.01.2002 року №2918-ІІІ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», ст.ст. 1, 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги», ст. 625 ЦК України,

Outcome: partial