Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач у вересні 2016 року звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву [PERSON] зазначала, що перебувала у шлюбі із [PERSON] з березня 2004 року по жовтень 2016 року, від шлюбу сторони у справі мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З огляду на те, що діти проживають разом з позивачем, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги, з урахуванням остаточних змін до позовних вимог від 02.03.2017 року, просила суд стягнути на її користь із [PERSON] аліменти на дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити виходячи з підстав та обставин наведених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, у задоволенні іншої частини позовних вимог - заперечували. Крім того, відповідач у своїх поясненнях зазначив, що ним було добровільно сплачено позивачу кошти на утримання дітей, зокрема: за листопад 2016 року у сумі 5120 грн., за грудень 2016 року у сумі 5384 грн., за січень 2017 року у сумі 6572 грн., за лютий 2017 року у сумі 7451 грн. та за березень 2017 року у сумі 4000 грн., просив це врахувати при винесенні рішення, надав у підтвердження сплати відповідні квитанції. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.03.2004 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Згаданий шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спору між сторонами щодо місця проживання дітей немає, вони проживають разом з матір'ю. Судом встановлено, що з часу розірвання шлюбу між сторонами у справі відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] не проживають разом, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов'язані, не мають взаємних прав та обов'язків (за виключенням прав та обов'язків, пов'язаних з вихованням, спілкуванням та утриманням спільних дітей). Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Водночас, згідно довідки №753/882/17/12451/2017 від 24.02.2017, наданої ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві, відповідач [PERSON] має постійний дохід та працює у ТОВ "ВИНФОРТ", отримує заробітну плату у сумі 12 074,55 грн. в місяць. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків (у т.ч. на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде справедливим та достатнім порівнюючи права та обов'язки кожного із батьків відносно спільних дітей. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial