Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

До суду 07.02.2014 року із позовом звернулась [PERSON] до комунального підприємства «Сніжнеміскспецтранс» про стягнення середнього заробітку за час затримки, моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує наступним. З 30.05.2007 року по 29.11.2013 р. вона працювала у відповідача бухгалтером. Звільнена за власним бажанням у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати на підставі ст.. 38 КЗпП. Відповідач провів розрахунок по заробітній платі лише 14.01.2014 року, до теперішнього часу не виплатив вихідну допомогу згідно ст.. 44 КЗпП. Вважа, що незаконними діями їй спричинена моральна шкода, яку оцінила в 5000 грн. і просить стягнути її з відповідача. Також просить стягнути вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку та середній заробіток за час затримки розрахунку з 29.11.2013 року. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву в якій позов підтримав, просив слухати справу без його участі. Представник відповідача за довіреністю Мальнєв О.М. позов не визнав в повному обсязі, оскільки в заяві про звільнення позивачки стоїть лише дата написання заяви, але дати отримання заяви директором КП «Сніжнеміськспецтранс» не має. 29.11.2013 року з КП «Сніжнеміськспецтранс» звільнились одночасно директор, головний бухгалтер та бухгалтер. Позивач не надала суду жодного доказу того, що невиплата сум у строки зазначені в ст.. 116 КЗпП були саме з вини власника, на теперішній час заборгованості не має. Позивачка перебуваючи на посаді головного бухгалтера незаконно звільнилась, вона самостійно розрахувала собі вихідну допомогу на використала її в якості доказу також вважає, що позивачка не надала жодного доказу на підтвердження того факту, що їй була спричинена моральна шкода. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 30.05.2007 року по 29.11.2013 рік працювала в КП «Сніжнеміськспецтранс», звільнена за власним бажанням у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати згідно зі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією наданої трудової книжки (а.с.8). Згідно статті 39 КЗпП строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 ст. 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачений частиною першою статті 38 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 38 КЗпП працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю. При припиненні трудового договору з підстав, передбачених ч.3 ст. 38 КЗпП України виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менш тримісячного середнього заробітку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 обчислення середньої заробітної плати для виплати вихідної допомоги обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно розрахункових аркушів заробітна плата складає: вересень 2013 р. - 3331,71 грн. за 13 робочих днів (При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час щорічної відпустки) жовтень 2013 р. - 4446 грн. за 19 робочих днів. Середньоденна зарплата складає: (3331,71+4446)/32 =243,05 грн. Згідно п.8 вищезазначеного Порядку у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки №03-16 від 21.03.2014 року кількість робочих днів підприємства у вересні 2013 року складає 17 днів, в жовтні 2013 року - 19 днів. (17+19)/2=18 днів. 243,05*18*3= 13124,7 грн. Розмір вихідної допомоги позивачки складає 13124,70 грн., саме вона і підлягає стягненню. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені, не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, установа, підприємство повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, з позивачкою [PERSON] відповідач по заробітній платі розрахувався не в день звільнення, а 08.01.2014 року, а вихідну допомогу не виплатив і по день розгляду справи судом. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці" передбачено, що суд встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми , в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На час звільнення 29.11.2013 р. з позивачем відповідачем не проведено повного розрахунку, отже необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, тобто за період з 30.11.2013 р. по 07.04.2014 р. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Ст.. 117 КЗпП не передбачено множення середньоденного (годинного) заробітку на число календарних днів, тому необхідно помножувати на число робочих днів. Середній заробіток за час затримки повного розрахунку за період з 30.11.2013 року по 07.04.2014 р. складає: минуло 86 робочих днів. 243,05 грн. (середньоденна зарплата)*86 = 20902,3 грн. - сума середнього заробітку з урахуванням податків та обов'язкових платежів підлягає стягненню. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як то передбачено ст.237-1 КЗпП України. Позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за спричинену моральну шкоду у сумі 5000 грн., але суд вважає за можливе частково задовольнити ці вимоги позивача і стягнути з відповідача компенсацію за моральну шкоду у сумі 500 (п'ятсот) грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 345 грн. 27 коп.

Outcome: partial