Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

В квітні 2019 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом 6-тої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.Н., він є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі він зареєстрований з 27 травня 1991 року. Після реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] , він зареєстрував її у належній йому на праві власності квартирі. Після народження сина [PERSON] [INFO], він також був зареєстрований в спірній квартирі. Шлюб з відповідачем розірвано 01 квітня 2009 року. Після розірвання шлюбу відповідачка з сином залишилася проживати у квартирі, а позивач вдруге зареєстрував шлюб і переїхав жити до квартири своєї дружини. Відповідач також повторно зареєструвала шлюб та проживала зі своїм новим чоловіком в квартирі позивача. Після народження другої дитини [PERSON] , [INFO] , також зареєструвала в спірній квартирі, однак як пізніше стало йому відомо [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] не перебуває. В травні 2016 року позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] забрала своїх дітей, свої та дітей особисті речі та речі домашнього вжитку та виїхала на постійне місце проживання до м. Жовті Води Дніпропетровської області. Ключі від квартири вона передала позивачу через свого батька. Спірна квартира була залишена відповідачем у непридатному для проживання стані: була відсутня сантехніка, газова плита, побиті вікна, обідрані шпалери, купи сміття і шкідливих комах. У 2018 році позивачу стало відомо, що відповідач ще у 2016 році придбала в м. Жовті Води 3-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач декілька разів звертався до відповідача з проханням добровільно виписатися з даного житлового приміщення, але вона відмовилась. Просив суд: усунути перешкоди [PERSON] у здійснені права користування та розпорядження майном (квартирою) шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] внаслідок відсутності понад одного року в порядку ст.405 ЦК України та зняти [PERSON] та [PERSON] [INFO] , з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2019 року закрито підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року в якості третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача було залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні з наведених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Відповідно до заяви просила розглядати справу без її участі. Надала заяву в якій зазначила, що на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська вона спробувала самостійно двічі зняти з обліку себе та дітей, однак їй було відмовлено, оскільки місце проживання батька малолітньої дитини [PERSON] невідоме. За наданням консультативної допомоги вона зверталася до Урядової гарячої лінії КМ України, однак наразі вона позбавлена можливості виконати ухвалу суду. В травні 2018 року нею було повторно подано заяву до ЦНАП у м. Жовті Води про зняття її з місця проживання та малолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження. У знятті їй було відмовлено. Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі представника. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №3-2168, спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] є син [PERSON] . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні від 29 березня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - уповноважений власник, [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою ЖБК «Геолог» №53 в квартирі [ADDRESS] три особи не мешкають з 16.06.2016 року: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Особисті речі та предмети побутового вжитку, які належали [PERSON] в квартирі відсутні. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 21 квітня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01 квітня 2009 року. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , за якою сторони дійшли згоди про те, що: відповідач у добровільному порядку знімається з реєстраційного обліку за місцем реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , та зніме з реєстраційного обліку за місцем реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача [PERSON] в повному обсязі, а також відмовляється майбутньому не заявляти позови до [PERSON] щодо стягнення будь-яких грошових сум, в тому числі за комунальні послуги. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з неповнолітнім з реєстрації не знялися та разом з дітьми з 2016 року проживають в м. Жовті Води. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Доводи відповідача про неможливість звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки за домовленістю сторін у мировій угоді, затвердженій ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог в повному обсязі не заслуговують на увагу виходячи із наступного. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За правилами статті 175 ЦПК України (в редакції на момент укладання мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Судом встановлено, що з моменту укладення мирової угоди [PERSON] перебувала в шлюбі з батьком малолітнього [PERSON] , за письмовою згодою якого лише можливе зняття з реєстрації малолітньої дитини. Відповідно до п.п.18, 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою КМ України від 02.03.2006 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, зняття з реєстрації/ реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків, який згідно з ухвалою суду знаходиться в розшуку. Крім того, що стосується неповнолітньої дитини [PERSON] ,2001 року народження, то до органу реєстрації заяви щодо зняття з обліку не надходило. Отже вищевказана мирова угода стосується прав третіх осіб та з незалежних від [PERSON] причин не може бути виконана в добровільному порядку. Реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить позивачу на праві власності, не дозволяє йому на свій розсуд розпоряджатися власністю та призводить до нарахування грошових сум за комунальні послуги. Виходячи із вищевикладеного, та беручи до уваги, що відповідачі зареєстровані у квартирі, але фактично тривалий час проживають за іншою адресою, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Щодо заявлених вимог щодо зняття з реєстраційного обліку то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідача спірної житлової площі є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Отже, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом та залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства. Однак спору між позивачем та третьою особою з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial