Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 8185,75 грн., та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, витрат на правничу допомогу в сумі 12500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. На обґрунтування зазначив, що 23.04.2018 року [PERSON] близько 12-30 години скоїв зіткнення з автомобілем Opel Vectra під керуванням позивача. Вина відповідача встановлено постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 травня 2018 року. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, а також моральну шкоду. Ухвалою від 18 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. Ухвалою від 08 листопада 2018 року розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 17.12.2018 року залучено ПрАТ «СК «Здорово» у якості третьої особи. Ухвалою від 16.05.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою від 03 червня 2019 року прийнято заяву про виконання вимог ухвали від 16.05.2019 року. Ухвалою від 03 лютого 2020 року залучено до участі у розгляді справи співвідповідача Моторно-транспортне бюро України. Ухвалою від 23 березня 2021 року задоволено клопотання відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України про проведення судового засідання в режимівідеоконференції. Ухвалою від 21.04.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТОВ «Фінанси Лайн» на суму 100000,00 грн., яка повністю покриває заявлені позивачем вимоги. Оскільки діючим законодавством передбачено відшкодування шкоди виключно страховою компанією, то відповідач вважає вимоги у цій частині необґрунтованими. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач зазначив, що не визнає також і цю частину позову, оскільки свою вину він визнав, був присутній під час оцінки КТЗ. Також відповідач вважає необґрунтованим наданий позивачем розрахунок вартості послуг на правничу допомогу, оскільки такий не відповідає вимогам ч.3 ст.137 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа ПрАТ «СК «Здорово» в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 травня 2018 оку [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення. Згідно звіту №91 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 28.04.2018 року станом на дату ДТП 23.04.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого у ДТП колістно транспортного засобу легкового автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер [NUMBER] , 1993 року випуску, станом на дату оцінки складає 6925,75 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на легковий автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер [NUMBER] , останній належить [PERSON] . Згідно полісу №АМ/1968693 ПрАТ СК «Здорово» від 21.12.2017 року, [PERSON] , [INFO] , застрахував транспортний засіб Mercedez-Benz, номерний знак [NUMBER] , 2001 року випуску. Страхова сума 100000,00 грн., строк дії договору з 23.12.2017 року по 22.12.2018 року. Як вбачається з повідомлення страхувальника щодо події (ОСЦПВ) від 25 квітня 2018 року, [PERSON] повідомив ПрАТ СК «Здорово» про страховий випадок від 23.04.2018 року о 12-30 годині за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~статті 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом того, що 23.04.2018 року о 12-30 годині [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedez-benz Е220, державний номер [NUMBER] , в Центальному районі м.Маріуполя по вул. Університетській, скоїв зіткнення з Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] . Згідно ч.6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова\~суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Статтею 1192 ЦК України\~встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та постанови Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі № 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 Цивільного кодексу України\~підстав. Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в межах деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 року у справі N 6-725цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, беручи до уваги ті обставини, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була завдана майнова шкода у розмірі\~8185,75 грн.,\~ суд вбачає необхідним стягнути вказану шкоду з відповідача на користь позивача. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилалась на моральну шкоду, яку позивач оцінює в 50000,00 грн. Однак, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи, що суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції, Суд, виходячи з положень\~статті 128 КПК України, та норм\~ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути на користь позивачки моральну шкоду в загальній сумі 5000,00 грн. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що позивачем не долучено належних доказів таких витрат, оскільки у матеріалах справи мається лише заява про розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 30.08.2018 року та від 21.03.2019 року, однак не долучено квитанцій на підтвердження понесення позивачем вказаних витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial