Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Посилається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2014 року. 11 серпня 2016 року рішенням Хустського районного суду шлюб між ними розірвано. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач участі у житті сина не приймає, матеріально його не підтримує, вихованням не цікавиться. Враховуючи те, що [PERSON] офіційно працює у Польщі, має постійний заробіток, фізично здоровий, іншої родини, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, які потребують обовязкового утримання з його боку, немає, просить суд стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 17.04.2018 року та ордеру серії ЗР №48556 подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 11 серпня 2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано./а.с.4/ Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії I-ФМ №315296 від 16.01.2015 року, виданим Виконавчим комітетом Липецько-Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області./а.с.5/ Згідно довідки, виданої виконкомом Горінчівської сільської ради, неповнолітній син [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] /а.с.6/ Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ухиляється від матеріального утримування своєї дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 /тисяча пятсот/ гривень до досягнення ним повноліття. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень.

Outcome: partial