Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] просить: 1). Визнати відомості, викладені відповідачкою [PERSON] в «Заяві про розслідування порушень законодавства на підприємстві» від 25.01.2018 року, яка була адресована виконувачу обов'язків голови правління ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON], в якому була поширена інформація про те, що: - «начальник ... депо ... [PERSON] ...за наявності судових повісток не відпустив [PERSON] па судові засідання ... Про це [PERSON] розповів у судовому засіданні ... письмове підтвердження Петінова міститься ... судової справи ...»; - «з дня відкриття виконавчого провадження боржник [PERSON] рішення суду у добровільному порядку не виконав»; - «десять місяців [PERSON] не платить аліменти ...»; -- на усіх посадах [PERSON] проявляв конфлікти з працівниками, тому довго на посадах не затримувався; - після чергового конфлікту в офісі ПАТ «Укрзалізниця» по вул. Тверська,5 у м . Києві [PERSON] все-ж таки звільнили, проте справу в правоохоронні органи не передали. Таким чином [PERSON] не був притягнений до кримінальної відповідальності; - «...начальником локомотивного депо Київ-Пасажирський ... [PERSON] став завдяки [PERSON], коли той працював на керівних посадах»; - «І коли, [PERSON] звільнили, [PERSON] взяв кандидата технічних наук [PERSON] на роботу ...»; - «Виходить, що [PERSON] і... познущалися над інтересами малолітньої дитини і позбавили її права одержувати аліменти» та «... схеми щодо уникнення стати аліментів, які розробиш [PERSON] спільно з ...», такими, що не відповідають дійсності (є недостовірними ), порушують його особисті немайнові права. принижують честь та гідність, паорушують право на недоторканність ділової репутації. 2). Зобов'язати відповідачку [PERSON] спростувати неправомірно поширену недостовірну інформацію в той самий спосіб, в який вона була поширена - шляхом направлення відповідної заяви голові правління ПАТ «Укрзалізниця» 3).Стягнути з [PERSON] на його користь 39806 грн. 31 коп. у відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати. Позивач посилається на те, що 31.01.2018 до ПАТ «Укрзалізниця» надійшла письмова заява - звернення відповідача [PERSON], у якій відповідач в принизливій та непристойній формі поширює недостовірну негативну інформацію про позивача, яка порушує особисті немайнові права позивача на повагу до гідності та честі; на недоторканність ділової репутації, на використання імені позивача іншими особами лише за особистою згодою позивача; на захист персональних даних, у тому числі особистої конфіденційної інформації, від збирання, зберігання, поширення, протиправного використання іншими особами, які не уповноважені на це законом або особистим дорученням позивача. Недостовірна інформація у заяві відповідача поширена принаймні декільком особам, оскільки заяву відповідача вивчала та реєструвала відповідна особа ПАТ «Укрзалізниця», яка засвідчила це ручним штампом на першій сторінці та власноручно прописаними даними реєстрації у цьому штампі. У відповідності до Закону України «Про звернення громадян» зміст заяви відповідача після реєстрації передається для ознайомлення та вжиття відповідних заходів керівництву підприємства, яке визначає подальший порядок опрацювання звернення, направляє його відповідальній особі по роботі із зверненнями громадян, іншим причетним працівникам. У заяві відповідача незаконно, без особистого на те дозволу позивача, використовується ім'я позивача; поширюється недостовірна інформація про таємницю особистого приватного життя, сімейного стану та життя, освіти, професійної (трудової, наукової) діяльності, тобто особиста конфіденційна інформація позивача. Викладені у заяві «факти» вигадані відповідачем, є недостовірною інформацією, яка не відповідає дійсності. Поширення зазначеної недостовірної інформації порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди його особистим немайновим благам: повазі до честі та гідності, оскільки принижує рівень визнання позивача як унікальної біопсихосоціальної цінності з боку суспільства, створює негативну соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, до відома яких доведена недостовірна інформація; недоторканості ділової репутації, тобто знижує оцінку рівня та якості громадської та професійної діяльності, яку здійснює позивач як учасник суспільних відносин в структурі ПАТ «Укрзалізниця», якого знають сотні співробітників. Протиправна поведінка та неправомірні (незаконні) дії відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди - втрати немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності і ділової репутації, ускладнення подальшого активного громадсько-професійного життя та стосунків із керівництвом та колегами підприємства унаслідок створення негативної думки на суттєвого зниження рівня оцінки особистості позивача з боку суспільства.Внаслідок цього позивачеві була заподіяна моральна шкода, яка знайшла своє вираження в глибоких душевних стражданнях та важких моральних переживаннях позивача, втраті душевного спокою, а також у негативних внутрішніх змінах, які проявляються у формі страху за подальше професійне життя та репутацію, суму та журби з-за створення відповідачем негативного ставлення суспільства до позивача, смутку, сорому, приниження та інших негативних психічних реакцій. Внаслідок цього також погіршився стан здоров'я позивача, який 06.02.2018 з цієї причини звернувся до лікаря. Оскільки стан позивача був визначений лікарем як середньої важкості та непридатний для лікування у домашніх (амбулаторних) умовах, його було госпіталізовано до денного відділення (стаціонар) лікарні. Відповідні медичні документи у відповідності до Основ законодавства України про охорону здоров'я становлять лікарську таємницю. Розмір грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди визначається позивачем у сумі 39 806,31 грн. В судовому засіданні 31.05.2018 позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та підтвердили зазначені вище обставини. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засідапнні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що у «Заяві про розслідування порушень законодавства на підприємстві» від 25.01.2018 року, яка була адресована виконувачу обов'язків голови правління ПАТ «Укрзалізниця», не була поширена неправдива та недостовірна інформація про позивача. Зазначена заява була направлена позивачкою в порядку, визначеному ЗУ «Про звернення громадян» з метою перевірки викладених у ній фактів та відстоювання її прав та інтересів як особи, на користь якої судом стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 25.01.2018 року звернулась із «Заявою про розслідування порушень законодавства на підприємстві» до виконувача обов'язків голови правління ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON], в якій просила провести розслідування фактів порушень законодавства у Локомотивному депо Київ-Пасажирський Південно-західної залізниці. При цьому в заяві відповідачка вказала наступне: - «начальник локомотивного депо Київ-Пасажирський [PERSON] 12.06.2017,03.07.2017,24.07.2017 за наявності судових повісток не відпустив [PERSON] па судові засідання, чим спровокував затягування розгляду справи. Про це [PERSON] розповів у судовому засіданні»; - «з дня відкриття виконавчого провадження боржник [PERSON] рішення суду у добровільному порядку не виконав»; - «десять місяців [PERSON] не платить аліменти для своєї ж дитини..»; -- на усіх посадах [PERSON] проявляв конфлікти з працівниками, тому довго на посадах не затримувався; - після чергового конфлікту в офісі ПАТ «Укрзалізниця» по вул. Тверська,5 у м . Києві [PERSON] все-ж таки звільнили, проте справу в правоохоронні органи не передали. Таким чином [PERSON] не був притягнений до кримінальної відповідальності; - «...начальником локомотивного депо Київ-Пасажирський ... [PERSON] став завдяки [PERSON], коли той працював на керівних посадах»; - «І коли [PERSON] звільнили, [PERSON] взяв кандидата технічних наук [PERSON] на роботу ...»; - «Виходить, що [PERSON] і [PERSON] ... познущалися над інтересами малолітньої дитини і позбавили її права одержувати аліменти» (а.с.26-32). Зазначена заява була зареєстрована в ПАТ «Укрзалізниця» 31.01.2018. Як пояснила відповідачка, ця заява була направлена в ПАТ «Укрзалізниця» з метою відстоювання її прав та інтересів як особи, на користь якої судом стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини. Суцдом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайсуду від 21.08.2017 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017 року і до повноліття дитини(а.с.74-75).Зазначене рішення набрало чинності 26.09.2017 згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької обл.(а.с.76-78). Виконавче провадження було відкрито 02.11.2017(а.с.80). Постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника винесена 18.12.2017(а.с.83). Відрахування із заробітної плати боржника почались у січні 2018(а.с.124). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що твердження позивачки про те, що заява від 25.01.2018 була направлена в ПАТ «Укрзалізниця» з метою відстоювання її прав та інтересів як особи, на користь якої судом стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Судом також встановлено, що заява відповідачки [PERSON] від 25.01.2018 була перевірена і відповідачка отримала відповідь з регіональної філії «ПЗЗ» ПАТ «Укрзалізниця», згідно з якою обставини, вказані нею у заяві щодо порушень законодавства в локомотивному депо Київ-Пасажирський, не знайшли свого підтвердження(а.с.84-85). Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно із ч.1 ст.1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади чи місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності. суд приходить до висновку, що у даному випадку мала місце часткова реалізація відповідачкою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України. В той же час відповідачкою [PERSON] .у «Заяві про розслідування порушень законодавства на підприємстві» від 25.01.2018 року, була поширена інформація про те, що: - на усіх посадах [PERSON] проявляв конфлікти з працівниками, тому довго на посадах не затримувався; - після чергового конфлікту в офісі ПАТ «Укрзалізниця» по вул. Тверська,5 у м . Києві [PERSON] все-ж таки звільнили, проте справу в правоохоронні органи не передали. Таким чином [PERSON] не був притягнений до кримінальної відповідальності; - виходить, що [PERSON] познущався над інтересами малолітньої дитини і позбавив її права одержувати аліменти. Суд вважає, що вказана інформація є негативною. Вказаною негативною інформацією були порушені такі особисті немайнові блага, які охороняються цивільним законодавством, як честь, гідність і ділова репутація позивача. Відповідачка [PERSON] не надала суду жодних доказів того, що поширена нею негативна інформація відповідає дійсності, є достовірною. Будь-яких належних і допустимих доказів того, що зазначена інформація була поширена з метою відстоювання її прав та інтересів як особи, на користь якої судом стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, відповідачка суду також не надала. Разом з тим позивачем надані суду документи, які свідчать про те, що поширена відповідачкою інформація є недостовірною. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що розповсюджена відповідачкою наведена вище негативна інформація про позивача відповідно до вимог ст.. 277 ЦК України вважається недостовірною, тому її слід визнати такою. Суд також вважає, що вказана недостовірна інформація, спосіб її викладення порочать честь , гідність та ділову репутацію позивача, а тому порушене право позивача на недоторканність честі, гідності та ділової репутації підлягає захисту за судовим рішенням. Суд також вважає, що неправомірними діями відповідачки [PERSON] позивачеві була заподіяна моральна шкода, яка знайшла своє вираження у моральних переживаннях у зв'язку з приниженням його честі, гідності та ділової репутації, розповсюдженням недостовірної інформації. Суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню частково. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 ( v0004700-95 ) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості. суд приходить до висновку, що на користь позивача за заподіяну йому моральну шкоду слід стягнути 2000 грн. Правовідносини, які склались між сторонами відповідають вимогам ст. ст. 15, 23, 201, 277, 280, 297, 299 ЦК України, згідно з якими: - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; - особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація; - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, в також на спростування цієї інформації; - якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та ( або ) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. - гідність. честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі, гідності та ділової репутації. На підставі наведеного,

Outcome: partial