Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Голден Деррік» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15. 12. 2007 року його було прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів в ТОВ Голден Деррік, а 01. 01. 2008 року переведено на посаду інженера метрології ІІ категорії на цьому ж підприємстві. 24. 10. 2014 року позивач звільнився з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. На день звільнення з роботи відповідач нарахував заробітну плату за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року в загальній сумі 10 505 грн. 59 коп., але виплатив тільки 3 516 грн. 37 коп. Позивач зазначив, що під час звернення до відповідача з письмовою заявою про проведення розрахунку по заробітній платі з подальшою видачею йому письмового розрахунку відповіді ніякої не отримав. Крім цього позивач вказує про те, що відповідач в день його звільнення і до теперішнього часу не провів повний розрахунок, що завдало йому моральних страждань, тому вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити йому моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Під час проведення розгляду справи по суті позивач змінив свої позовні вимоги, а саме просив стягти з відповідача на свою користь не виплачену йому заробітну плату за липень, вересень та жовтень 2014 року в сумі 6989 грн. 22 коп.; середній заробіток за період затримки розрахунку за листопад, грудень 2014 року та січень, лютий, березень 2015 року в сумі 11281 грн. 92 коп. Всього стягнути з відповідача на його користь 18271 грн. 14 коп. Представник відповідача ТОВ «Голден Деррік» - в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнала частково та пропонувала укласти мирову угоду. В подальшому відмовилася з"являтися на розгляд справи та повідомляти суд про відношення відповідача стосовно заборгованості по заробітній платі відповідача хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Тому подальший розгляд справи був проведений у відсутність представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень статтей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON], 06. 12. [INFO], з 15. 12. 2007 року працював на посаді водія автотранспортних засобів 3 класу в ТОВ Голден Деррік, а далі з 01. 01. 2007 року переведений на цьому ж підприємстві інженера метрології ІІ категорії лабораторії. 24. 10. 2014 року згідно Наказу № 93-н від 24. 10. 2014 року позивач був звільнений з посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. З наявних у справі доказів судом встановлено, що станом на березень 2015 року заборгованість ТОВ «Голден Деррік» по виплаті заробітної плати перед позивачем становила разом 10 505 грн. 59 коп., в тому числі помісячно: травень 2014 року - 1644,11 грн., червень 2014 року- 1872,26 грн., липень 2014 року - 1047,59 грн., вересень 2014 року - 385,02 грн., жовтень 2014 року - 5556,61 грн., що підтверджується квитанцією наданою відповідачем. Частину вказаної заборгованості позивачу в сумі 3516 грн. 37 коп. було виплачено, залишок заборгованості становить 6989 грн. 22 коп. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що підлягають сплаті від підприємства, закладу, організації проводиться в день звільнення. Про нараховані суми , що підлягають сплаті робітнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити робітника перед виплатою вказаних сум. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з липня 2014 року по жовтень 2015 року в розмірі 6 989 грн. 22 коп. та ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно із графіків для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 год. на 2014 рік та на 2015 рік кількість робочих днів з 27.10.2014 року (наступний день з дня звільнення) по 11. 08. 2015 року (день винесення рішення суду) складає 197 днів. Таким чином, розмір середньої заробітної плати за весь час затримки заробітної плати, тобто з 27.10. 2014 року по 11.08.2015 року (день винесення рішення) становить 21 370 грн. 56 коп. (197 робочих днів х 108,48 грн. (середньоденна заробітна плата). При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 21 370 грн. 56 коп., з яких відповідач зобов"язаний провести утримання та перерахування до бюджету передбачені законом податки та обов'язкові платежі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру.

Outcome: partial