Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом ПАТ «Страхова компанія «Країна» (далі за текстом «ПАТ») та [PERSON], уточнивши який, просить: стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі за текстом ПАТ») свою користь частину недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 8314 грн. 94 коп.; витрати на евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП у розмірі 500 грн.; половину витрат на проведення авто-товарознавчих досліджень у розмірі 1075 грн. 00 коп.; судовий збір у розмірі 98 грн. 89 коп.; усього 9988 грн. 83 коп.; стягнути з [PERSON] на свою користь: майнову шкоду (реальні збитки), пов'язану з проведенням відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген транспортер» реєстраційний номер [NUMBER] (далі за текстом «автомобіль «Фольксваген») у розмірі 58804 грн. 98 коп.; моральну шкоду у розмірі 15000 грн. 00 коп.; половину витрат на проведення авто-товарознавчих досліджень у розмірі 1075 грн. 00 коп. судовий збір у розмірі 1150 грн. 01 коп., а усього 76029 грн. 99 коп. В обґрунтування уточненого позову навів наступне. 27 липня 2016 року у м. Кривому Розі сталося ДТП за участю автомобілів «Фольксваген» та «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] (далі за текстом «автомобіль «Мерседес»). ДТП сталося за вини водія [PERSON], що керував автомобілем «Мерседес», було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», що належить [PERSON] на праві приватної власності. Вину водія [PERSON] встановлено постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2016 року. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована у ПАТ «СК «Країна». Транспортний засіб «Мерседес» є забезпеченим відповідно до полісу АЕ-6026588, що був чинним на момент ДТП. Власником автомобіля «Фольксваген» є [PERSON] 17 жовтня 2016 року, діючи в інтересах власника автомобіля «Фольксваген» повірена особа [PERSON] отримав від ПАТ страхове відшкодування за знищений автомобіль у розмірі 15358 грн. 35 коп., що були передані власнику [PERSON] у повному обсязі 18 жовтня 2016 року. Він, позивач, як власник знищеного автомобіля «Фольксваген» не погоджується з розміром страхового відшкодування, що сплатило ПАТ та вважає дану суму значно заниженою відносно тої, що мала би бути сплачена ПАТ. ДТП сталося 27 липня 2016 року, на той час вже діяла редакція Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції від 9 грудня 2015року, тому саме положення цієї редакції регулюють взаємовідносини між страховиком, страхувальником, та потерпілими у ДТП особами. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до ст.6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.22 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № Д36/08/16 від 23 серпня 2016 року, сума відновлювального ремонту автомобіля марки «Фольксваген» становить 82478 грн. 27 коп. Ринкова вартість автомобіля до моменту спричинення ДТП складала 40825 грн. 01 коп., отже, сума матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Фольксваген», знищеного при ДТП приймається 40825 грн. 01 коп. Відповідного ст.30 ч.1 вказаного Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до ст. 30 ч.2 зазначеного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку судового експерта авто товарознавця [PERSON] №Д53/10/16 від 31 жовтня 2016 року, утилізаційна вартість, пошкодженого автомобіля «Фольксваген» складає 17151грн. 72 коп., отже, сума страхового відшкодування, що має бути виплачена [PERSON] за фізично знищений автомобіль ПАТ становить 23673 грн. 29 коп., виходячи з такого розрахунку: 40825 грн. 01 коп. -17151 грн. 72 коп. = 23673 грн.29 коп., де: 40825 грн. 01коп. - ринкова вартість авто на дату ДТП, 17151 грн. 72 коп. - утилізаційна вартість, пошкодженого автомобіля. Але, ПАТ здійснила страхове відшкодування не в повному обсязі, було сплачено лише 15358 грн. 35 коп., тому підлягає обов'язковій доплаті сума страхового відшкодування у розмірі 8314 грн. 94 коп. Вважає, ПАТ повинно компенсувати витрати на евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП у розмірі 500 грн. Наполягає, що страховик повинен компенсувати половину витрат (а іншу половину вина у ДТП особа) за проведення двох автотоварознавчих досліджень, довірена особа позивача [PERSON] сплатив 650 грн. 00 коп. та 1500 грн. 00 коп., загалом позивачу робота експерта обійшлася в 2150 грн. 00 коп., а тому страховик повинен оплатити 1075 грн. Хоча автомобіль «Фольксваген» і визнано фізично знищеним, він, позивач, має намір провести відновлювальний ремонт цього автомобіля, адже за отримані від страхової компанії кошти, навіть реалізувавши остатки цього автомобіля, купити новий автомобіль на вторинному ринку автомобілів не можливо. Згідно до висновку автотоварознавчого дослідження № Д36/08/16 від 23 серпня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» становить 82478 грн. 27 коп. За результатами проведених автотоварознавчих досліджень ПАТ не повинна відшкодовувати більше ніж 23673 грн. 29 коп., але на проведення відновлювального ремонту цих грошових коштів не вистачить, тому різниця підлягає стягненню з винної у ДТП особи - [PERSON] Сума майнової шкоди (реальних збитків), що [PERSON] повинен відшкодувати на користь [PERSON] становить 58804 грн. 98 коп., яка розраховується таким чином: 82478 грн. 27 коп. - 23673 грн. 29 коп., де: 82478 грн. 27 коп. - вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», відповідно до висновку, 23673 грн. 29 коп. - сума грошових коштів, що повинна бити покрита страховиком. Наполягає, що окрім реальних збитків 58804 грн. 98 коп. [PERSON] повинен компенсувати йому, позивачу, половину витрат, що були сплачені експерту автотоварознавцю за проведення двох досліджень у розмірі 1075 грн. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2012 року «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках», вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Згідно до Постанови Верховного Суду України від 02.12.2015 року по цивільній спправі №6-691цс15 роз'яснено, що відповідно до пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості. Він, позивач, сплатив судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 673 грн. 85 коп. За подання вимог морального характеру сплачено також 551 грн. 21 коп., загалом судовий збір становить 1225 грн. 06 коп., який повинен бути відшкодований відповідачами пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір за стягнення моральної шкоди у розмірі 551 грн. 21 коп. повинен відшкодувати [PERSON] самостійно, а з 673 грн. 85 коп.. страховик повинен відшкодувати 98 грн. 89 коп. (9889,94 / 67 385,00х673,85). [PERSON] за майнові вимоги повинен відшкодувати судовий збір у розмірі 598 грн. 80 коп. (59879,98 / 67 385,00х673,85 х 673,85). Зазначає, що суми, що мають бути компенсовані відповідачами за сплату судового збору становлять: ПАТ - 83 грн.15 коп.; [PERSON] - 1150 грн. 01 коп. (598,80+551,21). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та підтвердив зміст позову. При цьому, пояснив, що [PERSON] отримав суму відшкодування, йому пояснили, що в разі незгоди отримати запропоновану суму, будуть створені перешкоди. Про це [PERSON] повідомив [PERSON], передав останньому сплачені ПАТ гроші. В подальшому [PERSON] став займатися питанням відшкодування самостійно. [PERSON] при отриманні страхового відшкодування діяв без згоди позивача. На даний час автомобіль не відремонтований. На якій правовій підставі [PERSON] керував автомобілем «Мерседес», пояснити не може. Представник відповідача ПАТ у судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що ПАТ здійснило виплату відповідно до вимог закону. Перед здійсненням виплати, ПАТ погодило ці дії з [PERSON], якому були надані документи з визначення розміру шкоди. Останній звернувся до ПАТ на підставі довіреності. Огляд пошкодженого автомобіля проводився за участю представника ПАТ та представника позивача. [PERSON] звернувся до ПАТ з заявою про отримання відшкодування у сумі 15358 грн. 35 коп. Наполягає, що останній діяв в межах, зазначених в довіреності. ПАТ виплатило суму в розмірі 15385 грн. 35 коп. З наданого позивачем чеку неможливо встановити звідки та куди транспортувався пошкоджений автомобіль. ПАТ не направляло [PERSON] про укладення з [PERSON] угоди про розмір відшкодування. Наполягає, що подання [PERSON] заяви, є укладенням договору про розмір відшкодування. Також підтвердила зміст письмових заперечень, згідно яких 17 вересня 2015 року між ПАТ та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу АЕ/6026588, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «Мерседес». 29 липня 2016 року ПАТ було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи, згідно з яким 27 липня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ, під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «Фольксваген» під керуванням [PERSON] Згідно з постановою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 18 серпня 2016 року [PERSON] було визнано винним у зазначеній вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною\~К.А. 02 квітня 2009 року, позивач уповноважив [PERSON] на представництво його інтересів у страхових компаніях з правом отримання страхового відшкодування стосовно транспортного засобу «Фольксваген». Основним нормативно-правовим документом в даній сфері господарської діяльності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із ст. 34.2. вказаного закону Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання вимог цього Закону, ПАТ після отримання повідомлення про ДТП 9 серпня 2016 року направило на місце знаходження пошкодженого ТЗ спеціаліста для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На огляд було також запрошено власника пошкодженого транспортного засобу. 9 серпня 2016 року за участю [PERSON] та представника ПАТ було складено Акт огляду транспортного засобу, який було підписано без зауважень. Відповідно до ст. 22.1 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 названого Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 5 жовтня 2016 року [PERSON] подав до ПАТ заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування, у якій зазначив, що за фактом пошкодження ТЗ «Фольксваген» внаслідок ДТП 27 липня 2016 року, погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 15358 грн. 35 коп., на проведенні експертизи пошкодженого ТЗ не наполягає, після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до ПАТ мати не буде. Вказана Заява була підписана [PERSON] та направлена на ім'я Голови правління ПАТ. Звертає увагу на те, що вказана заява була власноруч складена та направлена [PERSON] до ПАТ, містила вільне волевиявлення [PERSON] і відповідала його внутрішній волі. Вiдповiдно до ст. 36.2 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 239 Цивільного Кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. З результатами проведеного огляду, розглянувши отриману від [PERSON] заяву, ПАТ було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 15358 грн. 35 коп. згідно заяви від 5 жовтня 2016 року. Наполягає, що таким чином, страховик i [PERSON] (особа уповноважена позивачем на представництво його інтересів у страхових компаніях з правом отримання страхового відшкодування по транспортному засобу «Фольксваген» досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. ПАТ у відповідності до ст. 36.2. Закону було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у повному обсязі у розмірі 15358 грн. 35 коп. про що позивач не заперечує у своїй позовній заяві. Вказує, що розмір страхового відшкодування був розрахований (погоджений) та виплачений ПАТ відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З приводу вимог про відшкодування витрат на проведення автотоварознавчих досліджень у розмірі 1075 грн. 00 коп. зазначає, що згідно із ст. 34.3 вказаного Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Тобто законодавець визначив можливість проведення експертного дослідження на замовлення потерпілої особи та його подальшу оплату страховиком виключно у випадку, коли пошкоджений автомобіль не було вчасно оглянуто представником страхової компанії. Вважає, що оскільки ПАТ не було порушено вимоги ст. 34.2. Закону, у визначений вказаним Законом строк було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, то позивач не мав права самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди та покладати відшкодування витрат за проведення експертизи на ПАТ. З приводу вимог про відшкодування витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП у розмірі 500,00 грн. зазначає, що відповідно до ст. 28 вказаного Закону, шкода, заподіяна майну в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу пов'язана: з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно наданого позивачем товарного чека від 10 серпня 2016 року виданого «СПД «[PERSON].» не можливо встановити який автомобіль транспортувався, з якого саме місця, не надано маршрутного листа та акта виконаних робіт, щодо послуг з транспортування та евакуації автомобіля «Фольксваген», вказаний товарний чек також не підтверджує факту здійснення оплати послуг. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертає увагу на те, що товарний чек виданий 10 серпня 2016 року, а дорожньо-транспортна пригода сталася 27 липня 2016 року, тобто чек видано через 14 днів після ДТП. Зазначає, що враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial