Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Концерну радіомовлення та телебачення третя особа в.о. директора Концерну радіомовлення та телебачення Іщук В.О. про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати. Просить суд визнати незаконним наказ Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30 вересня 2014 року № 443 «Про відсторонення» в частині відсторонення від виконання службових обов'язків [PERSON] та обмеження його доступу на територію підприємства; скасувати наказ Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30 вересня 2014 року № 443 «Про відсторонення» в частині відсторонення від виконання службових обов'язків [PERSON] та обмеження його доступу на територію підприємства; стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з його незаконним відстороненням від роботи та розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним відстороненням від роботи [PERSON] обчислювати виходячи з його середньоденної заробітної плати в розмірі 781,54 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 04.04.2013 року № 38/ок [PERSON] прийнято на роботу на посаду начальника сектору зв'язків з громадськістю та забезпечення доступу до публічної інформації. Станом на дату подання цього позову Позивач працює в Концерні РРТ на посаді начальника сектора зв'язків з громадськістю та засобами масової інформації департаменту роботи з органами державної влади, зв'язків з громадськістю та міжнародної співпраці. Відповідно до наказу генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30.09.2014 № 443 «Про відсторонення» Відповідач відсторонив Позивача від роботи до закінчення розслідування у кримінальному провадженні. В наслідок чого наказом генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30.09.2014 № 443 «Про відсторонення» у неправомірний спосіб, порушено конституційне право Позивача на працю. Вважає, що Позивача відсторонено від роботи без законної підстави та з порушенням встановленого порядку. Доказами тому є такі факти. Відповідач є державним господарським об'єднанням підприємств, створеним наказом Державного комітету України по зв'язку від 04.10.1991 № 102 "Про створення Концерну РРТ", заснованим на державній власності. Позивач, згідно до затвердженого Відповідачем штатного розкладу, 04 квітня 2013 року був прийнятий на роботу до департаменту роботи з органами державної влади, зв'язків з громадськістю та міжнародної співпраці на посаду начальника сектору зв'язків з громадськістю та засобами масової інформації. За описаний період роботи Позивач не мав жодного дисциплінарного стягнення, неодноразово отримував заохочення в вигляді премій за свою сумлінну працю. Відповідно до Наказу, в якому зазначено, що «У зв'язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом незаконного перешкоджання господарській діяльності Концерну РРТ, незаконного викрадення та знищення бухгалтерських та адміністративних документів Концерну РРТ, підробки документів окремими працівниками, що містить ознаки злочинів, передбачених cт. cт. 206, 358 Кримінального кодексу України, враховуючи загрозу подальших протиправних дій, загрозу знищення документів та приховування слідів злочинів та у зв'язку із втратою довіри» керівник Підприємства наказав відсторонити [PERSON] від виконання трудових обов'язків до закінчення розслідування у кримінальному провадженні. Даний Наказ про відсторонення суперечить законодавчо визначеному порядку щодо даних правовідносин. Так, в статті 46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Враховуючи той факт, що Позивача відсторонено від роботи у вересні, то відповідно до Порядку розмір середньої заробітної плати потрібно обчислювати виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події (серпень, липень 2014 року), однак в липні і серпні 2014 року Позивач не працював. Таким чином, розмір середньої заробітної плати для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: середній розмір заробітної плати - фактично нарахована заробітна плата за червень та травень 2014 року 7816,54 грн. розділити на 10 (кількість відпрацьованих днів Позивачем в травні і червні 2014року) дорівнює 781,54 грн., а розмір заробітної плати, яку Відповідач повинен нарахувати та сплатити за час триваючого вимушеного прогулу Позивачу з моменту відсторонення і до моменту допущення його до роботи становить: кількість робочих днів за весь період вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним відстороненням від роботи Позивача помножити на середньоденний розмір заробітної плати 781,54 грн. Отже, розмір суми, яку Відповідач повинен нарахувати та сплатити Позивачу за час вимушеного прогулу в зв'язку з його незаконним відстороненням від роботи становить 781,54 грн. помножені на кількість робочих днів за весь період вимушеного прогулу. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити повністю. Додатково надали пояснення, які обґрунтовані в змісті позовної заяви. Представники відповідача Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в судовому засіданні заперечували проти позовних в повному обсязі. Додатково надали суду пояснення аналогічні викладеним в запереченнях, які долучені до матеріалів справи та відповідно до яких просять в позові [PERSON] відмовити в повному обсязі, разом з тим зазначають, що відсторонення від роботи позивача та не допуск його на територію підприємста було єдиним способом запобігти рейдекрського захвату підприємства де позивач був активним учасником. Також та на час відсторонення від трудових обовязків заробітна плата [PERSON] не виплачувалась. Третя особа в.о. директора Концерну радіомовлення та телебачення Іщук В.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Вислухавши представників позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Як вбачається з матеріалів справи, наказом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 04.04.2013 року № 38/ок [PERSON] прийнято на роботу на посаду начальника сектору зв'язків з громадськістю та забезпечення доступу до публічної інформації. (а.с. 6). Відповідно до наказу генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30.09.2014 № 443 «Про відсторонення» Відповідач відсторонив Позивача від роботи до закінчення розслідування у кримінальному провадженні.(а.с. 7). Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Також статтею 141 даного Кодексу передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, підставою видання такого наказу стало відсторонення позивача від виконання трудових обов'язків до закінчення розслідування у кримінальному провадженні, у зв'язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом незаконного перешкоджання господарській діяльності Концерну РРТ, незаконного викрадення та знищення бухгалтерських та адміністративних документів Концерну РРТ, підробки документів окремими працівниками, що містить ознаки злочинів, передбачених cт. cт. 206, 358 Кримінального кодексу України, враховуючи загрозу подальших протиправних дій, загрозу знищення документів та приховування слідів злочинів та у зв'язку із втратою довіри». Статтею 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випладків відсторонення працівника від роботи, відповідно до якої відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов'язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством. За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Тому оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення, які не підлягають вільному тлумаченню, таке відсторонення можливе лише в межах закону, який регулює відповідні правовідносини. Між тим, відповідачем вказано в наказі причину відсторонення у зв'язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом незаконного перешкоджання господарській діяльності Концерну РРТ, незаконного викрадення та знищення бухгалтерських та адміністративних документів Концерну РРТ, підробки документів окремими працівниками, що містить ознаки злочинів, передбачених cт. cт. 206, 358 Кримінального кодексу України, що не передбачено а ні ст.46 КЗпП України, а ні нормами спеціального законодавства. Таким чином, а ні статутом, а ні іншими нормативно-правовими актами (в наказі відсутнє посилання на положення чинного законодавства, що стали підставою для відсторонення позивача від роботи), дія яких поширюється на спірні правовідносини між сторонами, не передбачено інших випадків, які б допускали відсторонення позивача від роботи власником або уповноваженим ним органом. Разом з тим, як встановлено судом в ході судового розгляду, згідно наказу Генерального директора [PERSON] «Про скасування наказу» № 502 від 12.11.2014 року, з метою організації виробничого процесу в Концерні радіомовлення, радіозв'язку та телебачення - скасовано Наказ № 443 від 30 вересня 2014 року.(а.с. 98). За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про скасування та визнання незаконним наказу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30 вересня 2014 року № 443 «Про відсторонення» в частині відсторонення від виконання службових обов'язків [PERSON] та обмеження його доступу на територію підприємства не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відпали підстави для скасування та визнання незаконним даного наказу, у зв'язку з його скасуванням згідно наказу Генерального директора [PERSON] «Про скасування наказу» № 502 від 12.11.2014 року. 18 червня 2015 року рішенням Дніпровським районним судом м. Києва в задоволенні позовних вимог Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до [PERSON] про розірвання трудового договору - відмовлено. Дане рішення оскаржено не було та набрало законної сили. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (частина 5) у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). З врахуванням вказаних вимог судом було перевірено та встановлено правильність наданого відповідачем розрахунку сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та встановлено, що кількість днів вимушеного прогулу позивача становить - 1 місяць та 9 робочих дня, які слід обраховувати з дня винесення наказу генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30.09.2014 № 443 «Про відсторонення», яким позивача було відсторонено від трудових обов'язків по день скасування даного наказу, згідно наказу Генерального директора [PERSON] «Про скасування наказу» № 502 від 12.11.2014 року, виходячи із розміру - 251,53 грн. - середньоденного заробітку позивача, який обраховано у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.95р. Так, згідно довідки про доходи позивача від 18.11.2016 року (а.с.224) посадовий оклад станом на 31.07.2015 року становить - 4 779,00 грн. Звідси розрахунок середнього заробітку визначається з дня винесення наказу генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 30.09.2014 № 443 «Про відсторонення», яким позивача було відсторонено від трудових обов'язків по день скасування даного наказу, згідно наказу Генерального директора [PERSON] «Про скасування наказу» № 502 від 12.11.2014 року, який складає - 1 місяць та 9 робочих днів х 251,53 грн. (середньоденний заробіток) - 7 042,77 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Концерну радіомовлення та телебачення третя особа в.о. директора Концерну радіомовлення та телебачення Іщук В.О. про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На відповідача суд в силу ст. 88 ЦПК України покладає судові витрати на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. в якості судового збору, понесені судом при розгляді цивільної справи, оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial