Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення компенсації на невикористану відпустку, індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона до 08.09.2015 року працювала у КДНВП «Кварсит». Після звільнення розрахунок з нею не був проведений у повному обсязі, залишилася невиплаченою компенсація за невикористану відпустку. Просила стягнути на свою користь з відповідача заборгованість з урахування індексаці, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того зазначила, що в звязку із затримкою виплати заборгованості по заробітній платі їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у тому, що протягом усього часу затримки вона нервувала з приводу неотримання належних до виплати сум, вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обмежуючи себе у придбанні звичних продуктів харчування, ліків, необхідного одягу, тощо. Завдану відповідачем моральну шкоду оцінює у 5000 грн., які також просить стягнути на свою користь. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи без його участі. В запереченнях зазначив, що підприємство дійсно має заборгованість перед позивачем [PERSON], яка складається з компенсації за невикористану відпустку в сумі 2294,51 грн. Повністю заперечував про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки в затримці виплати заборгованості позивачу відсутня вина позивача, бо на підприємстві були відсутні грошові кошти. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] працювала у Костянтинівському державному науково-виробничому підприємстві «Кварсит» з 26.05.1999 року по 08.09.2015 року. Що підтверджується копіями наказів №32-к від 25.05.1999 року та №267 від 08.09.2015 року. Довідкою КДНВП «Кварсит» №3-243 від 13.10.2015 року підтверджено, що загальна заборгованість КДНВП «Кварсит» перед [PERSON] складає 2294,51 грн., що є компенсацією за невикористану відпустку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. До теперішнього часу заборгованість не погашена, проти чого не представником відповідача заперечень не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки КДНВП «Кварсит» №3-244 від 13.10.2015 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 173,95 грн. Відповідно до наказу КДНВП «Кварсит» №176 від 01.08.2014 року на підприємстві встановлено по 05.09.2015 року всім працівникам підприємства, які працюють за графіком 8-годинного робочого дня, режим неповного робочого тижня з робочими днями : понеділок, вівторок і середа з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. Відповідно до наказу по КДНВП «Кварсит» №191 від 03.09.2014 року, на підприємстві подовжено режим неповного робочого тижня, визначений у наказі від 01.08.2014 року №176 до покращення фінансової ситуації. Робочими днями визнано понеділок, вівторок, середу з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. Довідкою КДНВП «Кварсит» №5-248 від 15.10.2015 року підтверджено, що впродовж ІІІ-ІV кварталів 2015 року на підприємстві встановлено загальний графік роботи неповний робочий тиждень (робочі дні понеділок, вівторок, середа). Таким чином, достовірно встановлено, що до теперішнього часу має місце затримка виплати відповідачем КДНВП «Кварсит» позивачу [PERSON] заборгованості по компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 2294,51 грн.; в період з 09.09.2015 року по 23.10.2015 року (день розгляду справи судом), кількість робочих днів з урахуванням неповного робочого тижня, складає 19 дня. Суд не може врахувати посилання представника відповідача на те, що у затримці розрахунку з позивачем немає вини підприємства, оскільки відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 постанови від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку в сумі 2294,51 грн. та компенсації за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з такого розрахунку: -173,95 грн. * 19 робочих дня = 3305,05 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення індексації компенсації за невикористану відпустку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. В листі Міністерства соціальної політики України від 27.03.2013 року №321/13/84-13 зазначено, що обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсацій за невикористану відпустку провадиться згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України від 08.02.1995 №100. Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру (п. 2 Порядку). До об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що компенсація за невикористану відпустку індексації не підлягає, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд погоджується з доводами позивача про те, що в звязку із затримкою виплати заробітної плати було порушено нормальні умови її життя, в звязку з чим вона повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого побуту, відчувала душевні хвилювання з приводу побоювання за своє майбутнє, але вважає, що розмір такої шкоди позивачем завищено, тому визнає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково, зменшивши її розмір до 500,00 грн. Крім того, в звязку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial