Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Державного підприємства "Залозецький спиртовий завод" з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 250 000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 19.07.1979 по 20.12.2017 працював слюсарем IV розряду у Державному підприємстві «Залозецький спиртовий завод». 23.04.2010 року на вказаному підприємстві під час виконання своїх обов`язків з ним стався нещасний випадок за наступних обставин: по завданню головного механіка [PERSON] та завідувача складом [PERSON] він оглядав обладнання для вивантаження зерна, яке знаходиться в галереї складу та впевнившись, що обладнання справне, увімкнув транспортер в складі, норію та транспортер галереї. Після цього зайшов в галерею і відкривши шибер бункера для подачі зерна, побачив що на стрічку транспортера впав металевий предмет розмірами 300*150*4 мм. Щоб не допустити падіння металевого предмету в норію, який міг вивести її ладу, він побіг за металевим предметом, при цьому вдарився головою в будівельний блок, який розміщений на висоті 1 м від рівня підлоги галереї. Внаслідок чого отримав забійно-скальповану рану лобної тім`яної ділянки голови великих розмірів. Під час розслідування встановлено, що стрічковий транспортер галереї обладнаний кінцевим вимикачем ВП-16-23-Б25, який через механізм з`єднаний з тросом натягнутим вздовж транспортера і виключає привід транспортера при натисканні на трос. Висота проходу в розрізі В-В не відповідає вимогам «Правил безпеки для спиртового та лікеро-горілчаного виробництва», «Проекта реконструкції підробіточного відділення», виготовленого пректно- конструкторським бюро Тернопільського спиртоб`еднанння. Внаслідок настання нещасного випадку він отримав забійно-скальповану рану тім`яної ділянки голови великих розмірів, відкриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку. Відповідно до Акту судово-медичного дослідження №1027 від 23.07.2010 року встановлені у нього травми голови належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Як наслідок, йому призначено довічно III групу інвалідності (загальне захворювання) та 25% втрати професійної працездатності. Вказаний факт підтверджується Актом спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 20 травня 2010 року, Актом форми Н-1 №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 20 травня 2010 року та Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії [NUMBER] від 19.01.2017 року. Відповідно до п.7 Акту форми №1 про нещасний випадок причинами нещасного випадку є: основна - неякісне виконання будівельних робіт; супутні: невиконання умов інструкції з охорони праці, статті 14 Закону України «Про охорону праці». Позивач зазначає, що внаслідок отримання травми, каліцтва та інвалідності він зазнав глибоких, тривалих моральних та фізичних страждань, які полягають у негативних змінах в його житті, необхідності лікування, втраті у зв`язку з цим життєвих зв`язків, вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Суму моральної шкоди позивач оцінює в 250000 грн. Позивач надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву не надав. Суд, в силу ст.ст.280-282 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи, вважає, що слід провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши надані докази суд встановив, що позивач з 19.07.1979 по 20.12.2017 працював слюсарем на Державному підприємстві «Залозецький спиртовий завод», що засвідчує його трудова книжка. 23.04.2010 року на Державному підприємстві «Залозецький спиртовий завод», під час виконання своїх обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження, які згідно акту судово - медичного обстеження №1027 від 23 липня 2010 р. належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Факт нещасного випадку, його обставини та причини, зафіксовано в акті №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (Форма Н-1) та Актом спеціального розслідувані нещасного випадку (Форма Н-5) від 23 квітня 2010 р., встановлено осіб, що допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Згідно до Акту судово-медичного дослідження №1027 від 23.07.2010 року встановлені у [PERSON] травми голови належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до розділу 4 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, причинами настання нещасного випадку є : - технічні: неякісне виконання будівельних робіт, що виразилось у невідповідності місця проход) людей вимогам проекту та «Правилам безпеки для спиртового та лікеро- горілчаного виробництва». - організаційні: невиконання ст.14 Закону України «Про охорону праці», вимог інструкцій з охорони праці, що виразилось у недбанні про особисту безпеку під час спроби зняти металевий предмет із стрічки транспортера, при працюючому приводі; невиконання посадових обов`язків, що виразилось у незабезпеченні утримання п то ход) приміщення галереї згідно «Правил безпеки для спиртового та лікеро- горілчаного виробництва». У розділі 9 акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (Форма Н-1) та у розділі 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 у встановлено, що завідувач складом [PERSON] не забезпечив утримання проходу приміщення галереї згідно п.6.1.19 «Правил безпеки для спиртового та лікеро-горілчаного виробництва», чим порушив вимоги п.2.12 посадової інструкції завідуючого складом сировини; слюсар [PERSON] не дбав про особисту безпеку під час спроби зняти металевий предмет із стрічки транспортера при працюючому приводі, чим порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», вимог п. 4.1. Інструкції №19 з охорони праці для слюсаря-ремонтника. 16 січня 2017 року, згідно повторного огляду та висновку МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності з 25 - відсотковою втратою професійної працездатності довічно. Для вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити за яких обставин і якими діями потерпілому завдано моральних страждань, чим підтверджується цей факт, яким є ступінь вини відповідача, яких саме моральних страждань зазнав потерпілий, в якій сумі він оцінює свої втрати та з чого при цьому виходить та належно обґрунтувати свої вимоги. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім цього, згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Також відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Щодо обставин заподіяння шкоди, то факт нещасного випадку на виробництві, отримання позивачем тілесних ушкоджень середньої тяжкості під час виконання трудових обов`язків, вина відповідача у спричиненні такої шкоди, а також спричинення цієї шкоди внаслідок джерела підвищеної небезпеки, стверджуються дослідженими вище доказами. Суд погоджується, що позивачу, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки заподіяно вказані вище тілесні ушкодження та завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з травмою, перенесеним стресом та страхом, необхідністю подальшого тривалого лікування та зміні у зв`язку з цим звичного способу життя. Однак, слід врахувати і часткову вину позивача, що виразилась і недотриманні вимог інструкції по охороні праці, а також, що після нещасного випадку позивач продовжував роботу у Державному підприємстві «Залозецький спиртовий завод» до 20.12.2017. З огляду на зазначене вище, вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 250000 грн. достатньо і належно не обґрунтовані та не доведені. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суму моральних втрат позивача,

Outcome: partial