Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 39187,55 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язаний за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість в розмірі 39 187,55 гривень, яка складається з наступного: 3 786,37 гривень - заборгованість за кредитом; 30 008,92 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 050 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина): 1842,26 гривень - штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 26.06.2012р. заборгованість в сумі 33795,29 грн., а саме: 3786,37 грн. - заборгованість за кредитом; 30008,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та судовий збір у розмірі 1379,68 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 22.10.2019 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення від 20.04.2017 року по справі № 219/1639/17. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2019 року заяву відповідача [PERSON] задоволено. Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 29.01.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд позовної заяви без його участі. 16.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до якого представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі (113-130 ). Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Ритов Я.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. У задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі (арк.с.139). На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ «ПриватБанк» за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.37). Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 , ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 (а.с.36 на звороті). Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк» внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.36). Судом встановлено, що 26.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка «Універсальна» (а.с.6). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач станом на 31.01.2017 року (за розрахунком позивача) має заборгованість у розмірі 39 187,55 гривень, яка складається з наступного: 3 786,37 гривень - заборгованість за кредитом; 30008,92 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1842,26 гривень - штраф (процентна складова) (арк.4-5). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В обгрунтування позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом позивач зазначає, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмірі відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених п.1.1.3.1.9 Умов. (арк. с. 2 зворотній бік). Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, на які йде посилання у позові і позивач вважає, що саме з цими Умовами ознайомився відповідач і підписав про таке ознайомлення в анкенті -заяві від 26.06.2012 року, п.1.1.3.2.3 передбачено, що Банк повинен не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. , за виключенням наданого кредиту (кредитного ліміту). Якщо впродовж 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням та без попереднього повідомлення клієнта. У той же час, пунктом 1.1.3.1.9 Умов визначено, що не рідше одного разу на місяць способом, вказаним у заяві, Банк зобов`язаний надавати Держателю виписки про стан рахунків. Втім, Клієнт (відповідач) В Заяві на оформлення платіжної картки «Універсальна» та «зарплатний пакет» не зазначав яким способом має бути надана виписка за картковим рахунком: через Інтернет- banking чи за допомогою SMS повідомлень. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З виписки по картковому рахунку, доданої до відзиву на заяву про перегляд заочного рішення, вбачається, що по картковому рахунку [NUMBER] був встановлений ліміт 3700 грн., виписка починається з дати 13.05.2013 року, тоді як у позові вказується про укладення договору 26.06.2012 року, а в заяві - анкеті заявник просить надати кредит в сумі 500 грн. Дата 24.05.2013 року свідчить про операцію «депозит» в сумі 1500 грн., 02.07.2013 року внесено депозит в сумі 8000 грн.; 14.09.2013 року, 14.11.2013 року, 14.12.2013 року - з клієнта стягується щомісячний платіж «за страховку «Захист на кожен день» - по 10 грн., 31.08.2014 року - проценти за використання кредитного ліміту (ставка 2,5% на місяць по кредитним операціям до 31.08.2014 року, 2,9 процента - по операціям з 01.09.2014 року; 30.11.2014 року - штраф за прострочку кредиту - 100,00 грн., 31.12.2014 року - списання процентів за прострочений овердрафт - 7,38 грн. (арк. с. 118-120). Проте, підстави для стягнення вказаних вище сум щодо страховки, підвищених відсотків за використання кредитного ліміту, штрафу за прострочку в сумі100 грн. та процентів за прострочений овердрафт є необґрунтованими. За даними виписки по картковому рахунку 22.04.2014 року відповідач останній раз зняв готівку з банкомату 2110 в сумі 600 грн., однак доказів цієї операції суду не надано (арк.с.118 зворотній бік). За даними розрахунку заборгованості остання сума погашення за кредитним договором складає 100 грн. - 25.07.2014 року (арк. с.4), а у виписці по рахунку вказується, що в цей день проведена службова операція - скасування штрафу за прострочку (кредитна частина переводу) - 100 грн., 22.04.2014 року - 640 грн. внесено на депозит, а у розрахунку заборгованості ця операція зазначена як погашення за наданим кредитом, також 29.12.2013, 05.02.2014 року, 20.03.2014 року суми погашення за кредитним договором зазначені як поповнення готівкою. Такі дані унеможливлюють встановити які ж саме суми враховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом згідно анкети-заяви. З розрахунку заборгованості вбачається, що сума 3786,37грн. заборгованості за кредитом складається з суми 3521,09 грн. - сальдо поточної заборгованості за кредитом та сальдо простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 265,28 грн. (арк. с.4-5). Суду не надано доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 26 червня 2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (арк.с.6). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню, штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів нараховується шляхом складання пені, що нараховується за кожен день прострочення тіла кредиту та тієї, що нараховується 1 раз на місяць у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань нараховується у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Для карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» визначені інші умови нарахування пені та штрафів. Однак, суду не надано доказів того, що відповідач належним чином повідомлений про переведення на даний тариф, і що взагалі анкета-заява передбачає можливість проведення банком змін тарифів без узгодження з клієнтом. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника, яка додана до позовної заяви, від 26.06.2012 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом 30008,92 грн., заборгованість за пенею та комісією 3050 грн. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1842,26 грн. штраф (процентна складова) через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Укладений між сторонами кредитний договір від 26.06.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитом в розмірі 3786,37 грн., а в решті вимог позову слід відмовити, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1 600 грн. (відповідно до платіжного доручення № PROM8BРООВ від 08.02.2017 року (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог 3786,37*1600,00/39187,55= 154,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial