Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого опалення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , але відповідач у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2019 року в сумі 28 087,32 грн. Вказану суму заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення позивач, а також 3% річних в сумі 1 905,66 грн. та інфляційні втрати в сумі 6 956,72 грн. просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовної заяви у повному обсязі, пояснив, що відсутність складеного договору між сторонами не звільняє відповідача від сплати заборгованості, оскільки послуги все одно отримував. Є певна встановлена законом процедура відключення від централізованого опалення, для цього необхідний дозвіл на відключення та акт встановленого зразку, тобто в даному випадку відключення самовільне та не звільняє відповідача від сплати заборгованості. На підтвердження думки представником позивача надано відповідь на відзив, з якої вбачається, що зобов`язання відповідача в умовах неукладеного договору про надання послуг з централізованого опалення виникає на підставі дії законів (ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання»), ЦК України, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності. Також по закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії, сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, чинне законодавство передбачає імперативний порядок відключення будинку від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що єдиним належним та допустим доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією. Наданий відповідачем акт від 15.07.2010 невстановленого зразку і не затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією, Акт № 2 від 01.03.2012 лише підтверджує самовільне демонтування опалювального обладнання у житловому приміщенні, а не факт виконаного в законному порядку відключення від системи централізованого опалення. Будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення відповідача від системи централізованого опалення в квартирі, власником якої він є, останній не надав, а інші доводи відповідача не повинні бути прийняті до уваги, так як не мають правового значення для вирішення спору, оскільки відключення від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з дотриманням відповідного порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що у неї у 2010 році встановлено індивідуальне опалення, з цього часу вона не користується послугами позивача. На підтвердження думки відповідач надала відзив, з якого вбачається, що з листопада 2010 року у квартирі відповідача запрацювало автономне опалення. 01.03.2012 КПТМ «Криворіжтепломережа» склало акт про обстеження приміщення (квартири), яким було зафіксовано наявний видимий розрив на системі центрального опалення, демонтаж системи гарячого водопостачання, встановлення автономного опалення. Просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за період до 16.12.2016, в іншій частині - у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі -Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг. Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням у подальшому споживачем відповідних дій з дотриманням визначеної Порядком процедури. Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15. Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України» від 22 листопада 2005 року № 4 внесено зміни до Порядку, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише у будинку в цілому. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37, 38 - копії витягів). Актом № 2 про відключення від центрального опалення від 01.03.2012, який виданий КПТМ "Криворіжтепломережа", засвідчено наявність пакету документів на відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення від 18.10.2010. 31 серпня 2010 року ВАТ «Криворіжгаз» складено робочий проект 381/10 про реконструкцію системи газопостачання кв. [ADDRESS] житлового [ADDRESS] (а.с. 26-32). 18 жовтня 2010 року ПП «Термогазбуд» складено акт про приймання у експлуатацію газифікованого об`єкту (а.с. 34), 15.11.2010 складено акт прийому газового лічильника та акт про включення газу (а.с. 35). Таким чином, відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Оскільки відповідач відключився від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання», у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснювало нарахування оплати наданих комунальних послуг на законних підставах і доводи позивача, викладені у відповіді на відзив у цій частині, є прийнятними. Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком по квартирі (а.с. 5, 6), яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за комунальні послуги. При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачем [PERSON] не спростована. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідачем згідно поданого ним відзиву на позовну заяву заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, стягнувши з відповідача суму заборгованості за період з 15.01.2017 (три роки від дати подання позову до суду) по 30.11.2019 у сумі 19 272,36 грн. Суд також погоджується з доводами позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо наявності правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період затримки виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач [PERSON] у встановлені законом строки не вносила плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для про задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань в межах строку позовної давності. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1 921,00 грн., сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1 188,52 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial