Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщину у вигляді земельної частки (паю), яка виділена 3 земельними ділянками та території Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Оригінали документів, що посвідчують право на земельні ділянки знаходяться у відповідача, без яких є не можливим прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Також вказані дії відповідача порушують право на отримання орендної плати відносно земельних ділянок, які фактично знаходяться в користуванні ФГ «Салют», керівником якого є відповідач. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав які викладені в позові. Відповідач [PERSON] або його представник в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, але надав письмову заяву про визнання позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає, що позові вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 21.10.2006 року. Свідоцтво про смерть від 24.10.2006 року серія 1-КГ №036829 Згідно наданих копій державних актів на право власності на земельні ділянки, за [PERSON] зареєстровано право власності на 2,82 га, 1,01 га, 1,14 га на території Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (за межами населеного пункту) із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] набуте на підставі розпорядження голови Голопристанської РДА від 02.04.2003 року за №174, тобто у встановленому законом порядку, також необхідно відмітити факт того, що дані земельні ділянки не виключені із цивільного обороту та є обєктом цивільних правовідносин між учасники, які визначені статтею 2 Цивільного кодексу України. Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», визначено момент прийняття спадщини,зокрема п.5 даного документа зазначено «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.» Згідно листа Голопристанської ДНК від 19.02.2015 року надано відповідь, що після смерті [PERSON] спадкову справу не заведено, а також відомості про спадкоємців відсутні. Також до суду було надано заяви від [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом (однією сімєю) в період з 2000 року по 21.10.2006 року, тобто до моменту смерті спадкодавця. У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року за №7 зазначено «Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).» Листом від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 ВССУ розяснено питання фактичного прийняття спадщини «За змістом норм статей 1268 - 1269\~ЦК\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268\~ЦК\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273\~ЦК). Так, згідно письмових доказів встановлено те, що [PERSON] проживала разом із спадкодавцем на момент смерті, хоча відмітка паспорті позивача відсутня, але вказаний факт не позбавляє позивача фактично прийняти спадщину та здійснювати її управління. Відповідачем або Голопристанською ДНК не надано доказів того, що позивач відмовився від прийняття спадщини. Згідно приписів частини частини 2 статті 373 ЦК України визначено «Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Перехідні положення Земельного кодексу України (п.б ч.15) визначено, що земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можуть бути передані у спадщину відповідно до Закону. Статтею 1216 ЦК України визначено поняття «спадкування» «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).» Приписами статті 1258 ЦК України, визначено порядок спадкування за законом «Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.» Згідно довідки Голопристанської ДНК та інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 19.02.2015 року серія АКК №662415 заяви щодо прийняття спадщини за заповітом чи законом відсутні. Статтею 1264 ЦК України передбачено «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.» Згідно письмових доказів, які надані суду [PERSON] та [PERSON] проживали разом більше 5 років до часу відкривання спадщини (смерті спадкодавця). Згідно наданих пояснень позивач та спадкодавець проживали разом близько 6 років 10 місяців. Суд відмовляє в частині задоволення позовних вимог стосовно зобовязання позивача повернути оригінал державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав не відповідає положенням статті 16 ЦК України, також суд розяснює позивачу те, що підставою для реєстрації права власності в даному випадку є рішення суду, як документ, що посвідчує право на земельну ділянку. Таким чином, твердження представника позивача про достатність підстав для задоволення позовної заяви про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування знайшли своє відображення в письмових доказах, які були здобуті в ході судових засіданнях. Оскільки в матеріалах справи є достатні докази факту проживання однією сімєю, тому позовну заяву слід задовольнити частково.

Outcome: partial