Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Прокурор м. Луцька в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] про зобовязання проведення перерахунку стипендії та її виплати. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що До прокуратури міста Луцька надійшло звернення [PERSON] з приводу дотримання її прав при нарахуванні та виплаті стипендії. Встановлено, що [PERSON] навчається на 3 курсі Інституту іноземної філології Східноєвропейського національного університету ім. Л. [PERSON] за напрямом підготовки «Англійська мова та література» на державній формі навчання з 01.09.2012 року по теперішній час. Батько [PERSON] - [PERSON] на момент вступу дочки на навчання до СНУ ім. Л. [PERSON] мав стаж роботи під землею тривалістю 18 років і 6 місяців, що підтверджується довідкою з ДВАТ «Шахта «Надія» від 19.06.2012 року та копією трудової книжки. Таким чином, [PERSON] має право на отримання гарантованої законом виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до наказів ректора № 253-3 від 04.09.2012 року, №33-3 від 11.02.2014 року за період навчання з вересня по грудень 2012 року та з лютого 2014 року по червень 2014 року вказаній студентці виплачувалась академічна стипендія в розмірі мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії, встановленому Кабінетом Міністрів України. За період з січня 2013 року по січень 2014 року та з липня 2014 року по грудень 2014 року стипендія [PERSON] не призначалась, у зв'язку з низьким балом успішності останньої. Встановлено, що всупереч зазначеним нормативно-правовим актам, за періоди навчання з 01.09.2012 року по грудень 2012 року та з лютого 2014 року по червень 2014 року стипендія [PERSON] нараховувалася на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За період з січня 2013 року по січень 2014 року та з липня 2014 по грудень 2014 року стипендія не нараховувалась, у зв'язку з низьким балом успішності, хоча із змісту ст. 5 Закону вбачається, що виплата зазначеної стипендії не ставиться в залежність від успішності студента. Розрахунок суми не нарахованої та не виплаченої стипендії відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» складається з різниці прожиткового мінімуму для працездатних осіб та нарахованої [PERSON] стипендії. У випадку, коли стипендія не нараховувалась - в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний період. З вищевикладеного вбачається, що зазначені дії призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії [PERSON] у період із 01.09.2012 року по грудень 2014 року на загальну суму 26 248,12 грн., що свідчить про порушення прав останньої на належне соціальне забезпечення. На даний час [PERSON] є студенткою 3 курсу СНУ ім. Л. [PERSON], єдиним джерелом її доходів є стипендія, місячний розмір якої згідно довідки, наданої відповідачем, становить 730-750 грн., що є меншим від прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в сумі 1218 грн., який визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Просить суд стягнути з Східноєвропейського національного університету ім. Л.[PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по виплаті стипендії у сумі 26 248,12 грн. та судові витрати. В судовому засіданні прокурор прокуратури м. Луцька заявлений позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримала позов прокурора м. Луцька, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнала та пояснила, що Постановою КМ України № 882 від 12 липня 2004 року не передбачено призначення стипендії у відповідності до положень ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської професії». Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Виходячи з вимог ст. 22 Конституції України при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних законів держава не вправі допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, у тому числі і для дітей війни. При цьому слід виходити з правової позиції Конституційного Суду України, який неодноразово розглядав питання щодо конституційності положень Законів України про Державний Бюджет України у частині обмеження пільг, компенсацій і гарантій, на які відповідно до чинного законодавства мають право окремі категорії громадян. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією. Для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня (ст. 48 Конституції України (254 к-96-ВР), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Конституції України), тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85, п. 19 ч. 1 ст. 92 Конституції України надзвичайного стану (ст. 64 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг і компенсацій). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дітям, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, дітям шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів 1-ої та 2-ої групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Суми прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлюються Законами України «Про державний бюджет» на відповідні роки. Статтею 12 Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 1 073 гривні, з 1 квітня 1 094 гривні, з 1 липня -1 102 гривні, з 1 жовтня 1 118 гривень, з 1 грудня -1 134 гривні. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 1 147 гривень, з 1 грудня 1 218 гривень. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» із змінами та доповненнями передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2014 року -1218 гривень. Судом при розгляді справи встановлено і цього не заперечувалося сторонами, що наказом голови приймальної комісії Волинського національного університету імені [PERSON] № 157-С від 11.08.2012 [PERSON] зарахована до складу студентів за спеціальністю Філологія (мова та література (англійська), на денну форму навчання за рахунок Державного фінансування, на навчання зарахована поза конкурсом (а.с. 14). Підставою для видачі наказу голови приймальної комісії було рішення приймальної комісії від 11.08.2012 року. Також встановлено, що батько позивачки [PERSON] на момент вступу позивачки на навчання до Волинського національного університету імені [PERSON] мав стаж роботи під землею 18 років 03 місяців 07 днів, що підтверджується довідкою з ДВАТ «Шахта «Надія» від 19.06.2012 року вих. №03/661 (а.с.11). Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про вишу освіту" формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Частиною 2 ст. 62 Закону передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Також судом встановлено і цього не заперечувалося представником відповідача, що з вересня 2012 року по грудень 2012 року [PERSON] щомісячно отримувала стипендію в сумі 730 гривень, визначеному відповідно до Порядку призначення і виплат стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2004 року № 882, в межах виділених бюджетних асигнувань. В період часу січня 2013 року по грудень 2013 року стипендія [PERSON] не призначалась у зв'язку з низьким балом її успішності (а.с. 18). В січні 2014 року стипендія [PERSON] не призначалась. З лютого 2014 року по червень 2014 року [PERSON] щомісячно отримувала стипендію в сумі 730 гривень, визначеному відповідно до Порядку призначення і виплат стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2004 року № 882, в межах виділених бюджетних асигнувань. В період часу липня 2014 року по грудень 2014 року стипендія [PERSON] не призначалась у зв'язку з низьким балом її успішності (а.с. 18) Відповідно до наказу ректора Волинського національного університету імені [PERSON] від 04 вересня 2012 року № 253-з «Про затвердження рішення стипендіальної комісії університету», затверджено рішення стипендіальної комісії про призначення стипендії студентам денної державної форми навчання на період з 01 вересня 2012 року по 31.12.2012 року академічної у мінімальному розмірі серед яких під №15 значиться [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до наказу ректора Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] від 11 лютого 2014 року № 33-З «Про затвердження рішення стипендіальної комісії університету», затверджено рішення стипендіальної комісії відповідно до представлених документів про призначення академічної та додатково соціальної (на термін дії пільги, зазначеної у Примітці) стипендії студентам денної державної форми навчання за результатами успішності зимової заліково-екзаменаційної сесії 2013-2014 навчального року на період з 01 лютого 2014 року по 30 червня 2014 року, серед яких під №10 значиться [PERSON] (а.с. 15). Таким чином [PERSON] виплачувалась академічна стипендія в розмірі мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії, встановленому Кабінетом міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 2000 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації. Тому при розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду). У звязку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів Закону України, відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим та Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього Закону на думку Уряду України, превалюювали як lex specialis. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (п.26 рішення Кечко проти України). Відповідно до ст. 9 Конституції України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України, суд не може застосовувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються інакше як міжнародний договір, в той же час міжнародні договори застосовуються, якщо вони не протирічать Конституції України. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. 26 рішення Кечко проти України). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] як дочка шахтаря [PERSON], який має стаж роботи під землею більше 15 років, має право на отримання гарантованої законом виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та зобовязати Східноєвропейський національний університет імені [PERSON] провести нарахування та виплату [PERSON] стипендії у відповідності до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської професії» за період часу з 01.09.2012 року по 31.12.2014 року, виходячи з встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахування уже виплачених сум. При цьому судом не приймається до уваги трудова книжка сері БТ-ІІ № 6318319 [PERSON] (а.с. 9-10), як підтвердження наявності у нього стажу роботи під землею більше 15 років. Так як у трудовій книжці не вказана дата її заповнення, оскільки за загальними положеннями ЦК України, якщо у документі не вказана дата його складання/заповнення то такий документ є нікчемний. Оскільки такий доказ є недопустимим. Також судом не приймається до уваги розрахунок суми нарахованої та невиплаченої стипендії (а.с. 19-20), оскільки в цьому розрахунку не вказано ким від безпосередньо виконаний, також не вказана дата його складання. А тому такий доказ є також неналежний з підстав викладених вище. У звязку викладеним заявлений позов в частині щодо стягнення визначеної суми грошових коштів не підлягає до задоволення. Також судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача, що Законами України «Про Державний бюджет» на 2012-2014 роки не передбачені видатки на даний вид стипендії. Оскільки вказаною нормою права виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це грошових коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, де навчається [PERSON]. Крім того, дія ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської професії» Законами України «Про державний бюджет України» на 2012-2014 роки не зупинялась. Положеннями цієї статті гарантовано даній категорії студентів право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому Положення, які визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом, який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено гарантований розмір стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді. Таким чином за приписами даних норм права прокуратура м. Луцька як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить становить 243,60- 3 654 гривень. Судом при рзгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом заявлено одну позовну вимогу майного характеру. При цьому мінімальний розмір судового збору становить 243,60 гривень. А тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що прокуратура м. Луцька як орган державної влади звільнена від сплати судового збору, а тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial