Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» (далі за текстом - Товариство) звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просить суд: - визнати дійсним Договір оренди земельної ділянки № 16/79 від 12.07.2011 року укладений між Очаківською районною державною адміністрацією та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ», який було зареєстровано в журналі реєстрації договорів оренди земельних ділянок по Парутинській с/раді 12.07.2011 року за № 16; - зобовязати [PERSON] виконати зобовязання за Договором про виконання робіт № 01/11/17 від 01.11.2017 року, укладеним між нею та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ», а саме виконати роботи по проведенню інвентаризації виконаних осінніх сільськогосподарських польових робіт на земельній ділянці площею 156,40 га розташованій на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, за межами населених пунктів, яку використовує ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ» на підставі Договору оренди земельної ділянки № 16/79 від 12.07.2011 року та акту прийому-передачі земельної ділянки від 12.07.2011 року, які були укладені між Очаківською РДА та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ», який було зареєстровано в журналі реєстрації договорів оренди земельних ділянок по Парутинській сільській раді 12.07.2011 року за № 16. Заявлені позовні вимоги Товариство обґрунтовує наступним. 01 листопада 2017 року між [PERSON] та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ» був укладений Договір про виконання робіт № 01/11/17, згідно з яким [PERSON] зобовязалась виконати роботи по проведенню інвентаризації виконаних осінніх сільськогосподарських польових робіт на земельній ділянці площею 156,40 га розташованій на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, за межами населених пунктів. При цьому п. 1.3. Договору про виконання робіт № 01/11/17 встановлено, що строк виконання робіт - з 01.11.2017 р. по 10.11.2017 р. Однак, станом на 16 листопада 2017 року [PERSON] роботу не розпочала, умови укладеного договору не виконує, та направила Товариству лист, згідно з яким вона не зможе виконати свої зобовязання за Договором про виконання робіт № 01/11/17 від 01 листопада 2017 року, оскільки їй стало відомо, що Товариство використовує зазначену земельну ділянку без належних правовстановлюючих документів, оскільки Договір оренди земельної ділянки № 16/79 від 12.07.2011 року та акт прийому-передачі земельної ділянки від 12.07.2011 року, які були укладені між Очаківською РДА та Товариством укладений строком на 360 днів, а відтак термін його дії сплив. Крім того, зазначений договір не містить таких суттєвих умов, як індексація орендної плати, прядок її перегляду, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану обєкта оренди, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини тощо, і, відповідно, є не дійсним. Такі дії [PERSON], на думку позивача, є неправомірними та порушують права Товариства, оскільки договір оренди землі № 16/79 від 12.07.2011 року автоматично пролонгований та на сьогоднішній день не розірваний, судом недійсним невизнаний. Зустрічну позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що Договір оренди земельної ділянки № 16/79 від 12.07.2011 року укладений між Очаківською районною державною адміністрацією та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ» порушує її право на отримання такої земельної ділянки в порядку статті 121 ЗК України. Також [PERSON] вважає, що термін дії Договору оренди земельної ділянки від 12.07.2011 року та акт прийому-передачі сплинув. Договір не містить таких суттєвих умов, як індексація орендної плати, порядок її перегляду, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану обєкта оренди, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини, тому договір є не дійсним. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі. [PERSON] у судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглянути справу без їх присутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 24.01.2018 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановивши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2011 року між Очаківською районною державною адміністрацією та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ» був укладений Договір оренди земельної ділянки № 16/79, строком на 360 днів (п.2). Вказаний Договір був зареєстрований в журналі реєстрації договорів оренди земельних ділянок по Парутинській сільській раді 12.07.2011 р. за № 16. Орендна плата встановлена в розмірі 44 417,60 грн. за рік (п.3.1). За вказаним договором Товариство набуло право користування земельною ділянкою загальною площею 156,40 га в межах Парутинської сільської ради Очаківського району згідно з планом землекористування. Вказана ділянка відноситься до земель запасу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.09.2017 року по справі № 483/1069/17 та Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17.10.2017 року які набрали законної сили та обставини, встановлені у них, є преюдиційними для вирішення даного спору,було встановлено той факт, що строк дії договору № 16/79 не сплинув, ні в судовому ні в іншому порядку жодна із сторін його не припиняла та не розривала. Його не визнано в судовому порядку недійсним. Отже, з врахуванням презумпції правомірності правочину, передбаченої ст.. 204 ЦК України, слід виходити з того, що користування землею Товариством є правомірним. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи не підтверджуються наголошення Товариства щодо порушення [PERSON] його права на користування спірною земельною ділянкою відповідно до Договору оренди № 16/79, тому відсутній інтерес та право, що підлягає судовому захисту шляхом визнання Договору оренди земельної ділянки дійсним. Крім того, діючим законодавством, а саме ст.. 16 ЦК України, не передбачений такий спосіб захисту як визнання договору оренди дійсним. Статтею 152 ЗК України передбачена можливість захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За розясненням Пленуму Верховного суду України в Постанові № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги Товариства про визнання Договору оренди земельної ділянки дійсним. Натомість обґрунтованою та доведеною суд вважає вимогу Товариства про зобовязання [PERSON] виконати умови Договору про виконання робіт № 01/11/17 від 01.11.2017 року, укладений між нею та ТОВ «ОЧАКІВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ», а саме виконати роботи по проведенню інвентаризації виконаних осінніх сільськогосподарських польових робіт на земельній ділянці площею 156,40 га розташованій на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, за межами населених пунктів. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626ЦК). Стаття 629 ЦК України: договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 599 ЦК: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У випадку невиконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором, вони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України (п.4.1. Договору № 01/11/17). В своєму листі від 10.11.2017 року адресованому Товариству [PERSON] повідомляє, що позбавлена можливості проводити будь-які роботи по проведенню інвентаризації виконаних осінніх сільськогосподарських польових робіт на земельній ділянці площею 156,40 га, розташованій на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, у звязку з чим вона не зможе виконати свої зобовязання за Договором про виконання робіт № 01/11/17. При цьому, [PERSON] посилається на те, що їй стало відомо про те, що Товариство використовує дану земельну ділянку без належних правовстановлюючих документів, оскільки Договір оренди 2011 року закінчив свою дію. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Всі спірні питання, які виникають між Сторонами, повинні вирішуватися шляхом переговорів. У разі недосягнення згоди в судовому порядку (п.5.1. Договору). Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зі змістом спірного Договору № 01/11/17 вбачається, що предметом зобовязання є виконання робіт, вчинення дії у певний період. Зобовязання припиняється його виконанням, отриманням кінцевого результату у встановлений строк. Вказаним Договором № 01/11/17 не передбачені умови, що повязанні з титульним володінням Товариства спірною ділянкою, тобто його виконання не залежить від правомочностей Товариства щодо ділянки. [PERSON] жодним чином не відчула будь-яких втручань в її діяльність під час виконання укладеного договору. Ніхто не перешкоджав їй у виконанні взятих на себе обовязків за Договором № 01/11/17, тому її самоусунення від зобовязання є неправомірним та недопустимим, оскільки порушуються права Товариства на отримання кінцевого результату замовлених та обумовлених послуг. Щодо зустрічної позовної заяви та вимоги [PERSON] про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.. 215 ЦК України,\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Тобто, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №\~18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов'язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Відсутність порушеного права та інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Разом з тим, [PERSON] не довела порушення її прав чи інтересу внаслідок укладення 12.07.2011 року Договору оренди земельної ділянки. ЇЇ доводи стосовно того, що вона має намір в порядку статті 121 ЗК України приватизувати саме цю ділянку є абстрактними та непідтверджені жодними доказами. Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення її майнових прав або законного інтересу, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: partial