Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну (немайнову) шкоду нанесену здоров'ю, внаслідок вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в розмірі 60000,00 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на свою користь 42223,41 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.09.2014 р. близько 13.00 год. по вул. Пухівській, 2 у м. Києві, з вини [PERSON], який керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода з мотоциклом GEON Blackster, д.н. [NUMBER], під керуванням позивача. Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] місце пригоди залишив. Пошкоджений мотоцикл був доставлений до гаражу за рахунок власних коштів позивача за допомогою евакуатора, про що свідчить чек на суму 370,00 грн. виданий ТОВ "Фараон". Після ДТП позивач був доставлений у Міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, що знаходиться по вул. Братиславській, 3, м. Київ. Зазначив, що він внаслідок ДТП отримав перелом дистального епіметафізу лівої великогомілкової кістки без зміщення уламків, перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків та множинні садна обох верхніх та нижніх кінцівок, внаслідок чого йому було проведено оперативне лікування - відкрита репозиція, металоостеосинтез реконструктивною LCP пластиною та гвинтами. У лікарні позивач проходив лікування стаціонарно з 13.09.2014 р. по 22.09.2014 р., а з 22.09.2014 р. по 31.12.2014 р. проходив лікування амбулаторно. Згідно із висновком судово-медичної експертизи №1771/Е від 16.10.2014 р. позивачу були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 18.11.2014 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] був звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю один рік. У зв'язку з тим, що під час лікування жодна допомога від [PERSON] позивачу не надходила, він був вимушений за рахунок власних коштів придбати ряд медикаментів та матеріалів медичного призначення для проведення оперативного лікування та лікування в післяопераційний період на загальну суму коштів у розмірі 9335,79 грн. Крім того, в зв'язку із неможливістю самостійно пересуватися, позивач двічі користувався послугами спеціального автомобіля для перевезення хворих, про що свідчать два чеки на загальну суму 880,00 грн. 06.01.2015 р. було проведено експертне дослідження з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу. Згідно із висновком експертного дослідження №19/15-49 від 16.02.2015 р., виданого ДНДЕКЦ МВС України, вартість відновлювального ремонту мого мотоцикла складає 27767,88 грн. Витрати на проведення експертизи складають 368,80 грн. У жовтні місяці 2014 р. [PERSON] та повідомив позивача, що під час вчинення ним ДТП він мав діючий на той момент поліс АС/9900637 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був виданий у ПрАТ «СК «Україна». 12.11.2014 р., позивач самостійно звернувся до ПрАТ «СК «Україна» за телефоном (044) 494?09-44 та зареєстрував у телефонному режимі своє звернення за №800247. Звернення прийняв оператор №1452. Після цього отримав на власний e-mail: [INFO] від страховика перелік копій документів та порожні бланки «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» та «Заяви про страхове відшкодування», які необхідно було заповнити та надіслати на e-mail страховика: uinsuranced@gmail.com. 24.11.2014 р. позивачем було надіслано на e-mail страховика повністю оформлене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з копіями необхідних документів. 19.02.2015 р. позивачем були надані всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, які вимагали у ПрАТ «СК «Україна», у тому числі заява про страхове відшкодування. 20.02.2015 р. позивач отримав на свій e-mail повідомлення: «Документи збережено, коли буде прийнято рішення про виплату з Вами зв'яжуться. СК Україна». Після 20.02.2015 року позивач неодноразово телефонував до ПрАТ «СК «Україна» з метою з'ясувати дату виплати страхового відшкодування, але постійно отримував відповідь, що справа знаходиться у відділі врегулювання і у встановлений законодавством термін - 90 днів буде здійснена виплата страхового відшкодування. Однак, при цьому розрахунки по відшкодуванню шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого, відповідно до ст. 23, ст. 24, ст. 25 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не проводилось і даних по цьому питанню в операторів не було. У зв'язку з тим, що ПрАТ «СК «Україна» тривалий час не здійснює виплату страхового відшкодування, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі,проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, що 13.09.2014 р. близько 13.00 год. по вул. Пухівській, 2 у м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER], порушивши ПДР України, здійснив розворот у непередбаченому для цього місці через подвійну суцільну смугу горизонтальної розмітки та здійснив зіткнення з мотоциклом GEON Blackster, д.н. [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] місце пригоди залишив. Пошкоджений мотоцикл був доставлений до гаражу за рахунок коштів позивача за допомогою евакуатора, що підтверджується чеком від 13.09.2014 року, виданим ТОВ «Фараон», на суму 370,00 грн. (а.с. 13). Після ДТП позивач [PERSON] був доставлений у Міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, що знаходиться по вул. Братиславській, 3, м. Київ. Внаслідок ДТП позивач отримав перелом дистального епіметафізу лівої великогомілкової кістки без зміщення уламків, перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків та множинні садна обох верхніх та нижніх кінцівок, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24211 за формою №027/о від 22.09.2014 р. (а.с. 14). У лікарні позивачу було проведено оперативне лікування - відкрита репозиція, металоостеосинтез реконструктивною LCP пластиною та гвинтами. У лікарні проходив лікування стаціонарно з 13.09.2014 р. по 22.09.2014 р., а з 22.09.2014 р. по 31.12.2014 р. проходив лікування амбулаторно, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 24211 від 22.09.2014 р. та листками непрацездатності (а.с. 14-15). Оскільки було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, слідчим СБ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014100030010162. Постановою слідчого в кримінальному провадженні була призначена судово-медична експертиза, на вирішення якої, були поставлені питання, зокрема щодо ступеня тяжкості заподіяних позивачу [PERSON] тілесних ушкоджень. Згідно із висновком судово-медичної експертизи №1771/Е від 16.10.2014 р. [PERSON] були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 18.11.2014 р. у кримінальному проваджені №1-кп/754/678/14 по справі №754/17921/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] був звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю один рік (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Під час розгляду кримінального провадження Деснянським районним судом міста Києва обвинувачений [PERSON] повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що встановлено судом у вироку. Отже, обставини справи щодо вчинення ДТП та факту заподіяння шкоди позивачу саме з вини відповідача [PERSON], в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду справи предметом якої є цивільно-правові наслідки дій відповідача. З матеріалів справи вбачається, що під час лікування жодної допомоги від [PERSON] позивачу не надходила, він був вимушений за рахунок власних коштів придбати ряд медикаментів та матеріалів медичного призначення для проведення оперативного лікування та лікування в післяопераційний період на загальну суму коштів у розмірі 9335,79 грн., що підтверджується чеками, видатковими накладними та квитанціями (а.с. 10-12). Крім того, у зв'язку із неможливістю самостійно пересуватися, позивач двічі користувався послугами спеціального автомобіля для перевезення хворих, що підтверджується чеками на загальну суму 880,00 грн. (по 440 грн. кожний), що видані ТОВ «Медична клініка «Віва», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Порика, 9-А. (а.с. 13). По закінченню амбулаторного лікування, а саме 06.01.2015 р. було проведено експертне дослідження з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу. Згідно із висновком експертного дослідження №19/15-49 від 16.02.2015 р., виданого ДНДЕКЦ МВС України, вартість відновлювального ремонту мотоцикла складає 27767,88 грн. (а.с. 16-22). Вартість проведення вказаного експертного дослідження складає 175,80 грн., та витрати які були понесені позивачем в ході проведення дослідження, а саме оплата телеграм становить 193,00 грн. (а.с. 23). У жовтні місяці 2014 р. [PERSON] повідомив позивача про те, що під час вчинення ним ДТП він мав діючий на той момент поліс АС/9900637 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був виданий у ПрАТ «СК «Україна». З його слів він неодноразово звертався до страхової компанії, однак йому відмовляли у прийнятті заяви, мотивуючи відсутністю керівництва. Враховуючи те, що позивач не мав можливості перевірити достовірність наданої [PERSON] інформації стосовного його звернень до страховика, а також, що минуло досить багато часу з моменту ДТП, як тільки йому дозволив стан здоров'я, а саме 12.11.2014 р., позивач самостійно звернувся до ПрАТ «СК «Україна» за телефоном (044) 494?09-44 та зареєстрував у телефонному режимі своє звернення за №800247. Звернення прийняв оператор №1452. Після цього позивач отримав на власний e-mail: [INFO] від страховика перелік копій документів та порожні бланки «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» та «Заяви про страхове відшкодування», які необхідно було заповнити та надіслати на e-mail страховика: uinsuranced@gmail.com. 24.11.2014 р. [PERSON] було надіслано на e-mail ПрАТ «СК «Україна» повністю оформлене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з копіями необхідних документів. 19.02.2015 р. позивачем були надані всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, які вимагали у ПрАТ «СК «Україна», у тому числі заява про страхове відшкодування. 20.02.2015 р. позивач отримав на свій e-mail повідомлення: «Документи збережено, коли буде прийнято рішення про виплату з Вами зв'яжуться. СК Україна». При цьому розрахунки по відшкодуванню шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого, відповідно до ст. 23, ст. 24, ст. 25 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не проводилось. 21.05.2015 р. позивачем були направлені дві скарги на бездіяльність ПрАТ «СК «Україна» однакового змісту у Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.с. 29-30). Однак, виплата страхового відшкодування не була проведена, зокрема рекомендовано вирішувати спори, пов'язані із страхуванням, у судовому порядку (а.с. 31-33). Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на свою користь 42223,41 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, на що слід зазначити наступне. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Сума виплати страхового відшкодування розраховується як витрати на придбання медикаментів та матеріалів медичного призначення; розмір матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу; витрати на проведення експертизи; витрати на транспортування мотоцикла та витрати на транспортування хворого: 9335,79 грн. (витрати на лікування) + 27767,88 грн. (матеріальний збиток) + 368,80 грн. (витрати на проведення дослідження) + 370 грн. (витрати на евакуатор) + 380 грн. (витрати на транспортування хворого) = 38722,47 грн. Таким чином, судом достовірно встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та [PERSON] тривалий час не здійснюють жодних дій по виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно розрахунку наданого позивачем розмір пені за весь час прострочення складає 3500,94 грн. Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а отже може бути прийнятим судом до уваги під час вирішення даної справи по суті. Отже, сума загального відшкодування збитків складає: 38722,47 грн. + 3500,94 грн. = 42223,41 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення в рівних частинах з відповідачів на користь позивача матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП з урахуванням пені в сумі 42223,41 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 60000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Встановлено, що діями відповідача [PERSON] позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП йому було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді перелому дистального епіметафізу лівої великогомілкової кістки без зміщення уламків, перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків та множинні садна обох верхніх та нижніх кінцівок, що змусило проведення оперативного лікування - відкрита репозиція, металоостеосинтез реконструктивною LCP пластиною та гвинтами, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Також постійний біль, переживання, стривоженість та дискомфорт позивач відчував в післяопераційний період та період реабілітації після проведеного лікування. З моменту заподіяння позивачу шкоди та по теперішній день позивач не може виконувати фізичні навантаження та займатись будь-якою фізичною роботою, оскільки в майбутньому можливе проведення нового оперативного лікування із знімання та витягування металевої пластини та гвинтів, що знову ж таки супроводжується по сьогоднішній день страхом, нервозністю, постійними спалахами стресу та переживаннями за власне здоров'я. Крім того, позивач постійно переживає з приводу коштів, які були витрачені ним на проведення першої операції, придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, а також необхідністю збирання додаткових коштів для проведення нової операції, витрати на яку будуть ще більші. Впродовж всього періоду лікування позивач почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Задля пересування по місту, зокрема для участі у засіданні Деснянського районного суду міста Києва від 18.11.2014 р., позивачу доводилося користуватися послугами таксі, в зв'язку із неможливістю пересуватися у громадському транспорті у інвалідному візку та на милицях, для чого був змушений просити допомоги знайомих та родичів, так як самостійно спуститися по сходах будинку не міг, а ліфту у будинку немає. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Судом достовірно встановлено, що в результаті вчинення відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість їх повноцінного продовження, що і є наслідком протиправної поведінки [PERSON] Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача [PERSON], відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 286 КК України та який є суб'єктом відповідальності згідно із ст. 1167 та ст. 1168 ЦК України, позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат позивача. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП, в сумі 60000,00 грн. значно завищений ним і з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума 30000,00 грн. Відповідно до п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року позивач від сплати судового збору звільнений, у зв'язку з чим з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір в сумі 422,23 грн. з вимоги майнового характеру, та з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір 243,60 грн. за відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial