Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~ в якому зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Гірник,м.Селидове, вул.Франка,9, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач (колишній власник будинку) після укладення договору звільнив вказаний будинок, проте з реєстраційного обліку за даною адресою не знявся, в будинку не мешкає з 01.07.2016 р. Тому просив визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, громадянина України таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Гірник м.Селидове, вулиця Франка, будинок 9, Донецької області. Усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинком за адресою: м.Гірник м.Селидове, вулиця Франка, будинок 9 Донецької області шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, громадянина України за адресою: м.Гірник м.Селидове, вулиця Франка, будинок 9, Донецької області. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.01.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Договору від 21.05.2016 р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, м.Гірник, вул.Франка, 9. (а.с.5-6). Власником будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Гірник, вул.Франка, 9, є [PERSON] (а.с.7-8). Як вбачається з Акту № 944 від 20.12.2018 р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], проте не мешкає у будинку з 01.07.2016 р. (а.с.9-10,12-13). Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідач не проживає у будинку понад шість місяців, а згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач\~\~не проживає\~\~у вищезазначеному будинку з 2016 року, і це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Разом з тим, положеннями\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~закріплено, що судове рішення, зокрема, про позбавлення прав користування житловим приміщенням,що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, а отже вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою в примусовому порядку є передчасною та не підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи, підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial