Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 22.03.2011 р. в сумі 29550,71 грн., та судові витрати у розмірі 1378, 00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.03.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Відповідач підписав заяву про отримання платіжної картки, згідно з якою підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між ним та Банком. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з договором. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, станом на 25.10.2016 р. має заборгованість в сумі 29550,71 грн., що складається з наступних сумм: заборгованість за тілом кредиту в сумі 14081,50 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 3836,99 грн.; заборгованість по пені за прострочене зобов'язання в сумі 8898,85 грн.; нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., в сумі 850, 00 грн.,штраф (фіксована частка)в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) 1383,37 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного рішення не заперечує (а.с.54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчать повідомлення пошти ( а.с. 73,80-81, 90-91). Судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.03.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 11000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписав заяву про отримання платіжної картки, згідно з якою підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між ним та Банком (а.с.12-48). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачеві кредит у розмірі згідно з договором (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена комісія за несвоєчасне погашення заборгованості при виникненні прострочки, розміри якої визначаються тарифами. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди , умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів при будь-якому грошовому зобов'язанні, передбаченому договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень плюс 5 відсотків від суми позову (а.с.3). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У даному випадку саме пеня (зазначено банком у позовній заяві як заборгованість за пенею та комісією), як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня(комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 500 грн. та 1383,37 грн. , задоволенню не підлягають, що відповідає правовим позиціям ВСУ у справах № 6- 2003цс15, № 6-1926цс15. Згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повній мірі, станом на 25.10.2016 року , має заборгованість за кредитом в сумі 14081,50 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 3836,99 грн.; заборгованість по пені за прострочене зобов'язання в сумі 8898,85 грн.; нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., в сумі 850, 00 грн. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно з якими за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а також регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Outcome: partial