Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1), [PERSON] ( далі Відповідач 2) про стягнення суми заборгованості, вказуючи на те, що 31.10.2012 р. між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений кредитний договір №IKCASHSG.65934.001, згідно з яким Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00% від суми кредиту у день укладення кредитного договору, а також зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,00% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати строком повернення по 30.10.2015 року. Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу 1 кредит. Зобовязання за Кредитним договором забезпечено договором поруки №PX0290031.65939.001 від 31.10.2012 р. укладеним з поручителем [PERSON]. В порушення умов Договору Відповідачі не виконали свої зобов'язання, в результаті чого мають заборгованість станом на 16.09.2016 року в розмірі 31579,65 грн., яка складається з наступного: 12174,87 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 136,58 грн. прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом; 17400,00 грн. прострочена заборгованість за комісією; 1868,20 грн. штраф/пеня. Просив стягнути солідарно з Відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Кредитного договору №IKCASHSG.65934.001 від 31.10.2012 року, який був укладений між сторонами, Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00% від суми кредиту у день укладення кредитного договору, а також зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,00% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати строком повернення по 30.10.2015 року відповідно встановленого графіку погашення, зазначеного в п.2.5 кредитного договору( а.с. 18-21). Своїм власним підписом в договорі кредиту Відповідач 1 засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію. Судом встановлено, що Позивач свої обовязки за договором виконав надавши Відповідачу 1 кредит в сумі 20000,00 грн., що підтверджується розпорядженням на видачу кредиту від 31.10.2012 р. та заявою на видачу готівки №112837 від 31.10.2012 р. ( а.с. 24,25). У зв'язку з порушенням умов кредитного договору на адресу відповідачів листом №9001 від 17.11.2015 року та листом №9525 від 29.11.2015 р. Банком направлено вимогу про повернення всієї суми заборгованості з кредитним договором не пізніше 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення ( а.с. 26,27). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що Відповідач 1 в порушення умов договору затримав сплату кредиту та процентів за його користування і станом на 16.09.2016 р. має заборгованість за кредитом сумі 12174,87 грн. За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача 1 зобовязання перед Позивачем не виконано, Відповідач 1 в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати, в тому числі і в судовому порядку, від Відповідача 1 повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Відповідача 1 станом на 16.09.2016 року має заборгованість за тіло кредиту в розмірі 12174,87 грн. (а.с.4-17). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з п. 1.4. Кредитного договору відсоткова ставка на момент підписання кредитного договору складає 0,001% річних. Відповідно до п.2.4 кредитного договору Відповідач 1 зобовязаний сплачувати проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця. При несплату комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п.6.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача 1 по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки в розмірі 136,58 грн. Відповідно до п.1.5, 1.6 кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00% від суми кредиту у день укладення кредитного договору та комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,00% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача 1 по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті комісія в розмірі 17400,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача штраф/пеню у розмірі 1868,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.6.3 кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України\~охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р та від 02.12. 2015 року № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська Рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. Національний банк України своїми листами\~ від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 від 05 листопада 2014 року та №18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~ Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час проведення антитерористичної операції. Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, в подальшому було прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12. 2015 року за № 1275-р, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, в тому числі стаття 2, яка забороняє нарахування пені та/або штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у звязку із тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Отже, враховуючи те, що Відповідач 1 є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим та задоволенню не підлягають. Таким чином судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що заборгованість Відповідача 1 перед Позивачем по кредиту станом на 16.09.2016 року становить 29711,45 грн., яка складається з наступного: 12174,87 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 136,58 грн. прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом; 17400,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Згідно договору поруки № PX0290031.65939.001 укладеного 31.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON], остання в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту поручилася перед Позивачем за виконання Відповідачем 1 зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до п.2 договору поруки Відповідач 2 відповідає перед Позивачем за виконання зобовязання за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Відповідач 1 включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платіж, відшкодування збитків. Згідно п. 6 договору поруки у випадку невиконання Відповідачем 1 будь якого зобовязання за кредитним договором Відповідач 1 і Відповідач 2 відповідають перед Позивачем як солідарні Боржники. Своїм власним підписом в договорі кредиту Відповідач 2 засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту Відповідачу 1 йому надано повну інформацію ( а. с. 22). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до абз. 3 п.24 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, Відповідач 2, несе солідарну відповідальність за невиконаним зобовязанням Відповідача 1 по поверненню кредиту, відсотків, комісії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь Позивача з Відповідачів підлягає стягненню 1378,00 гривень у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial