Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 21.01.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № PLXRRX08710198 від 12.02.2007 року в сумі 80004 грн. 21 коп. та понесені судові витрати 1218 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 12.02.2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі 3217,19 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує. Станом на 20.11.2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 80004 грн. 21 коп., з якої: 3085 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 35115 грн. 91 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1853 грн. 04 коп. - заборгованість по комісії; 39949 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Направив заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позов не визнає. В 2007 році йому були потрібні гроші. Він зателефонував своєму однокласникові [PERSON] і той запропонував йому зустрітися біля магазину, де працює [PERSON]. Там названі особи дали йому підписати якісь папери. Будучи в нетверезому стані він це зробив. В банку не був, ніякої побутової техніки, коштів не отримував, жодних платежів по вказаному кредиту не здійснював. Вже після підписання паперів отримав від [PERSON] 500 грн. Відповідач у своїй заяві прохав зменшити розмір неустойки до суми основного боргу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. Відповідно до договору № PLXRRX08710198 від 12.02.2007 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та [PERSON], як позичальником, останній отримав кредит на придбання товару у сумі 3217 грн. 20 коп., на строк 24 місяців - з 12.02.2007 року по 12.02.2009 року зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом за ставкою 1, 00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 536.2 грн.. Позичальник зобов»язався щомісячно з 8 по 15 число надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 228 грн. 91 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно Умов. [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав - не вносив платежі на погашення кредиту та відсотки за користування ним в повному обсязі, та у визначений строк, тобто порушував умови договору. Згідно розрахунку позивача станом на 20.11.2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 80004 грн. 21 коп., з якої: 3085 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 35115 грн. 91 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1853 грн. 04 коп. - заборгованість по комісії; 39949 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Сплата пені у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, передбачена п.5.1 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту. З заяви позичальника, як складової укладеного договору, вбачається, що заборгованість за кредитом складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотків, комісій та інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений ним строк. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Встановивши, що [PERSON]М, як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором від 12.02.2007 року, і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, проте, частково. Заперечення позивача на позов судом до уваги не взяті з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч цьому, відповідачем не надано доказів, що договір визнано недійсним внаслідок того, що волевиявлення позичальника не було вільним, зустрічний позов ним не подавався, не надано жодного доказу на підтвердження викладених ним обставин. Разом з цим, суд вважає за можливе, на підставі заяви відповідача, зменшити розмір неустойки (пені), оскільки згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. З розрахунку позивача вбачається, що пеня більш як в 12,9 рази перевищує суму заборгованості за тілом кредиту (39949.82: 3085,44 =12,9 ), тобто є неспівмірною із розміром основного боргу. Врахувавши, що сума основного боргу складає 3085,44 грн. суд дійшов висновку про можливість зменшення суми пені до 3100 грн. Таким чином, стягується з відповідача на користь банку-позивача: 3085 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом; 35115 грн. 91 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1853 грн. 04 коп. - заборгованість по комісії; 3100 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а всього 43154,39 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позов задоволено на 53.9 % (43154. 39 : 80004.21х100=53.9%), тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 742 грн. 74 коп. (1378 х 53.9%= 742.74)

Outcome: partial