Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] 30 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Провадження у справі відкрито 31 жовтня 2017 року. У своєму позові [PERSON] просив суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 384000 гривень 00 копійок за спричинену моральну шкоду, без утримання податку з доходу фізичних осіб, обґрунтовуючи це тим що, він з 05 серпня 1993 року по 13 жовтня 1995 року він працював на шахті Гвардійська Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - підземним прохідником на прохідці та з 18 вересня 2000 року по 21 квітня 2017 року також працював підземним прохідником але вже на шахті «Октябрська» Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». 21 квітня 2017 року був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. Рішенням лікувально-експертної комісії Український науково-дослідницький інститут промислової медицини від 11 квітня 2017 року Протокол № 438 та від 13 липня 2017 року Протокол № 849 йому були встановлені професійні захворювання за діагнозом: Радикулопатія попереково-крижова, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним, нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня) - від 11 квітня 2017 року. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії. Легенева недостатність першого ступеня - від 11 квітня 2017 року - Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полі невропатії, двобічним плече лопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня) від 13 липня 2017 року. Згідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювань від 31 липня 2017 року складеного комісією в складі: заступника головного лікаря з гігієни праці головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, заступника головного лікаря з експертизи «Криворізької міської клінічної лікарні № 8» представників з підприємства відповідача, Фонду соціального страхування від нещасних випадків, встановлено причину його професійних захворювань а саме: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 40 кг при допустимій до 30кг; Вібрація локальна - 115 дБ при допустимій 112 дБ; Періодичне перебування в незручній позі 43.75% при допустимому до 25%; Нахили тулуба 190 раз при допустимих 51-100 раз; Концентрація пилу з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 4 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3. Також встановлено винним в профзахворюванні ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», який не дотримувався правил охорони праці, що й призвело до ушкодження його здоров'я. Так, статтею 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Відповідач не створив на його робочому місті безпечних умов праці та дотримання усіх гранично допустимих норм, що призвело до його фізичних та моральних страждань. За висновком МСЕК від 05 жовтня 2017 року первинно йому було встановлено 60% втрати професійної працездатною з яких 30% - по вібраційній хворобі, 20% - по радикулопатії, та 10% - по ХОЗЛ. Також йому було встановлено 3 групу інвалідності. Наступний переогляд призначено на 01 вересня 2018 року. Згідно рекомендацій МСЕК він потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами». Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати він не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває болі в шийному і попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в кінцівки, що посилюється при рухах та фізичних навантаженнях; біль та оніміння в кистях; мерзлякуватість в кистях; побіління пальців рук на холоді, судоми в литкових м'язах та м'язах передпліч, частіше в нічний час; біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах; утруднена хода, задишка при незначному фізичному навантаженні; підвищену втомлюваність. В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Розраховуючи суму моральної компенсації він виходив з аналогії, ст. 8 ЦПК України та ст. 8 ЦК України. Частиною 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. N 1105-XIV в якому передбачено виплачувати з розрахунку 200 мінімальних заробітних плат за спричинену моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 3200 гривень. При мінімальній заробітній платі 3200 грн. та 200 розмірах та з врахуванням 60% втрати працездатності сума становить 384000 гривень 00 копійок, що він просив стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини. Представник відповідача в справі - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» Ратушна О.В., позов не визнала у повному обсязі, та вказала, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоров'ю працівника. Крім того, на думку представника відповідача, позивач сам винен у тому, що його здоров'ю завдано суттєвої шкоди. Так як він добровільно виконував тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці. Тому вини відповідача у завдані шкоди здоров'ю позивача і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені позивачем та його представником. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, позивач [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача з 05 серпня 1993 року по 13 жовтня 1995 року на шахті Гвардійська Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - підземним прохідником на прохідці та з 18 вересня 2000 року по 21 квітня 2017 року підземним прохідником на шахті «Октябрська» Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». 21 квітня 2017 року [PERSON], був звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. Рішенням лікувально-експертної комісії Український науково-дослідницький інститут промислової медицини Протоколом № 438 від 11 квітня 2017 року, Протоколом № 849 від 13 липня 2017 року [PERSON], були встановлені професійні захворювання за діагнозом: Радикулопатія попереково-крижова, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним, нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня) - від 11 квітня 2017 року. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії. Легенева недостатність першого ступеня - від 11 квітня 2017 року - Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полі невропатії, двобічним плече лопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня) від 13 липня 2017 року. Згідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювань від 31 липня 2017 року складеного комісією в складі: заступника головного лікаря з гігієни праці головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, заступника головного лікаря з експертизи «Криворізької міської клінічної лікарні № 8» представників з підприємства відповідача, Фонду соціального страхування від нещасних випадків, встановлено причину професійних захворювань [PERSON], а саме: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 40 кг при допустимій до 30кг; Вібрація локальна - 115 дБ при допустимій 112 дБ; Періодичне перебування в незручній позі 43.75% при допустимому до 25%; Нахили тулуба 190 раз при допустимих 51-100 раз; Концентрація пилу з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 4 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3. Також зазначеним Актом встановлено вину в виникненні профзахворювання [PERSON], підприємство відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», керівництво якого не забезпечило дотримання правил охорони праці, що й призвело до ушкодження здоров'я [PERSON]. Так, статтею 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Відповідач не створив на робочому місті [PERSON], безпечних умов праці та дотримання усіх гранично допустимих норм, що призвело до його фізичних та моральних страждань. За висновком МСЕК від 05 жовтня 2017 року [PERSON], первинно встановлено 60% втрати професійної працездатною з яких 30% - по вібраційній хворобі, 20% - по радикулопатії, та 10% - по ХОЗЛ. Також встановлено 3 групу інвалідності, з наступним переоглядом 01 вересня 2018 року. Таким чином, та обставина, що позивач захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоров'я працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивача, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 31 липня 2017 року форми П-4. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача, що сам [PERSON], винен у тому, що його здоров'ю завдано шкоди, бо він самостійно приймав рішення про роботу у шкідливих умовах праці. За таких обставин суд вважає, що [PERSON], працевлаштовуючись на роботу в шкідливих умовах ні яким чином не погоджувався на виконання роботи з значно перевищуючими, встановленими норми показниками шкідливого впливу на здоров'я. Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці"державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне [PERSON], під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені обставини наступили у [PERSON], у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення 60 % втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON], заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань [PERSON], ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 40000 гривень 00 копійок.

Outcome: partial