Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся в Жовтневий районний суд з позовом до Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з підприємства - відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я 243 000 гривень. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач послався на те, що він сумлінно та добросовісно працював на підприємстві відповідача машиністом електровозу цеху рухомого складу служб та рухомого складу управління залізничного транспорту ( надалі ЦРС СРС УЗТ) на якому працював з 30 грудня 1981 року по 22.05.2014року. Звільнений за станом здоров'я. Працюючи у відповідача в умовах виробництва з перевищенням показників шкідливих факторів за вищезазначеною професією, які в наступному стали підставою виникнення в нього професійного захворювання, а саме Рішенням лікувально- експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини 01 квітня 2014 року йому було встановлено діагноз: вібраційна хвороба другого ступеня від дії загальних вібрацій з помірно вираженим церебрально-периферичним ангідистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулопатією С5,С6,С7,Тh1, Th2,L5,S1 , переважно справа, з вираженим статико-динамічним порушенням,мьязово - тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, деформуючого артозу ліктових суглобів, деформуючого артозу колінних суглобів, стійкий больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легенів першої ст.. ( пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легенів 1 ст.) ЛН першого ст. Вважає, що винним в отриманні ним професійного захворювання є Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Південний гірночо-збагачувальний комбінат». Отримане професійне захворювання докорінним образом змінили його життя. Це вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. Суму спричиненої моральної шкоди оцінює в розмірі 243000 гривень, яка якимось чином зможе компенсувати перенесені ним страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу дасть можливість підтримувати стан його здоров'я і покращить моральний стан. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON]. позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник відповідача представника - Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат» в особі Матвєєвої Т.В. позовні вимоги не визнала і пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Позивач є застрахованою особою і всі виплати повинен проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві… включаючи і моральну шкоду, що передбачено рішенням Конституційного Суду України від 2004р. Таким чином, Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат» не повинно виплачувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, згідно записів в трудовій книжці позивач з 30 грудня 1981 року по 22.05.2014року працював на підприємстві відповідача. Рішенням лікувально- експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини 01 квітня 2014 року йому було встановлено діагноз: вібраційна хвороба другого ступеня від дії загальних вібрацій з помірно вираженим церебрально-периферичним ангідистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулопатією С5,С6,С7,Тh1, Th2,L5,S1 , переважно справа, з вираженим статико-динамічним порушенням,мьязово - тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, деформуючого артозу ліктових суглобів, деформуючого артозу колінних суглобів, стійкий больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легенів першої ст.. ( пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легенів 1 ст.) ЛН першого ст. Відповідач провів розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання, за результатами якого складений акт від 16 квітня 2014 року. Як убачається в пункті 16 вищезазначеного Акту комісією встановлено, що професійне захворювання у позивача виникло внаслідок недосконалості робочого місця, він виконував роботу пов'язану з впливом вібрації, рівень якої перевищував ГДР та пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони, перевищувала ГДК. Також позивач підпадав під дію вібрації та пилу, що перевищували встановлені нормативи. У пункті 17 Акту причини виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 16 квітня 2014 року встановлено причини виникнення в позивача професійного захворювання, а саме що умови праці машиніста електровоза за рівнем загальної вібрації відносяться до ІІІ класу І ступеня шкідливості і за концентрацією пилу відносяться до ІІІ класу 4 ступеня шкідливості; за рівнем загальної вібрації до ІІІ класу 1 ступеню. Про це свідчить також довідка про санітарно- гігієнічні характеристики умови праці від 15 травня 2013 року. Висновком медико - соціально експертною комісією від 20 травня 2014 року позивачу первинно встановлено 65 % відсотків втрати професійної працездатності , з яких 55 % - по вібраційній хворобі та 10 % -ХОЗЛ та призначена перша група інвалідності. За наступним медичним переоглядом через місяць, висновком МСЕК від 20 червня 2014 року позивачу встановлено 100 % втрати професійної працездатності , з яких ( 85% - ХОЗЛ , 15 % - вібраційна хвороба) та встановлена І група інвалідності. У позивача виявили тяжке захворювання. У висновку зазначено, що він постійно потребую сторонньої допомоги та забезпечення лікарськими засобами. Рекомендовано огляд онколога. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача заподіяна шкода, внаслідок отримання професійного захворювання, в результаті втрати професійної працездатності, винним являється підприємство - Відповідач Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат», що підтверджується Актом розслідування за формою П - 4 від 16 квітня 2014 р. Позивач втратив 100% працездатності безстроково. Позивач щоденно змушений переносити нестерпний фізичний біль, без знеболювального він не може прожити ані дня, його постійно непокоїть ниючий біль в поперековому та шийному відділах хребта, турбує задишка, постійно виникають приступи кашлю, має задишку, приступи кашлю, відчуває загальну слабкість. Стан здоров'я значно погіршується із кожним днем, після звільнення він майже перестав бути потрібним суспільству, сам не може про себе піклуватися. Він не має можливості сам пересуватися, прикований до ліжка, увесь час потребує сторонньої допомоги, що зазначено у висновку МСЕК. Це усе призводить до щоденного нервового потрясіння. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, фізичного навантаження, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оскаржило підприємство-відповідач. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним Відповідачем по справі є Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в 2014 році (встановлено профзахворювання) та при визначенні МСЕК позивачеві стійкої втрати професійної працездатності, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Що стосується доводів представників Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат» про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 21 листопада 2002 року державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 16 квітня 2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, враховує стан здоров'я потерпілого, втрату 100% професійної працездатності, термін роботи позивача у відповідача, який складає більше 30 років, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В ході судового засідання безспірно встановлено, що позивачеві заподіяна моральна шкода протиправними діями Відповідача, в результаті чого позивач був позбавлений нормального життя, не працює, це вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я, змушений постійно проходити лікування в медичних закладах. Суд враховує на вину підприємства - відповідача Публічного акціонерне товариство «Південний гірночо- збагачувальний комбінат» в заподіянні шкоди здоров'ю позивачу. Суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві слід призначити у розмірі 60 000грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача у справі звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial