Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який 26.02.2016 року було розірвано на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2016 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний момент навчається на ІІ курсі архітектурного факультету Київського національного університету будівництва та архітектури, де навчається на контрактній основі. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їх спільної доньки відповідач не надає. Відповідач працевлаштований та отримує дохід в ТОВ «ЧІПСИ ЛЮКС». На підставі викладеного змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно дост. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України). Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. При цьому суд зазначає, що право на утримання аліментів невід'ємно пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Судом встановлено, що 28.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 09.03.2016 року. 07 листопада 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], шо підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу у позивача та відповідача народилася донька - [PERSON], [INFO], яка на день звернення [PERSON] до суду вже є повнолітньою. З копії довідки Київського національного університету Будівництва і архітектури від 27.09.2018 року № 314 видно, що [PERSON] дійсно є студенткою ІІ курсу архітектурного факультету Київського національного університету будівництва і архітектури денної форми навчання, яке закінчується 01.07.2021 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, позовні вимоги визнав, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки щомісячно на період її навчання. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.10.2018 року на період навчання [PERSON], [INFO], але не більше як до досягнення нею віку 23 років. В частині позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, суд вважає за необхідне відмовити, так як за змістом ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначається лише для неповнолітніх та малолітніх дітей. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial