Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з липня 2014 року, з моменту переїзду на постійне проживання в місто Луцьк, відповідач, який надалі проживає в Донецькій області, долею своєї дитини не цікавиться, у вихованні та утриманні спільної з позивачкою доньки - [PERSON] участі не приймає, попри намагання [PERSON] зацікавити [PERSON] до участі у вихованні та розвитку дитини. Вказує, що рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області присуджені аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, які відповідач добровільно сплачував до фактичного переїзду позивачки разом з донькою на інше місце проживання, після чого, як зазначає, аліменти не отримувала по даний час, в зв'язку з його ухиленням у матеріальному забезпеченні [PERSON]. Донька знаходиться на її повному утриманні, потребує коштів на фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний та соціальний розвиток, що позивачка не здатна матеріально належним чином забезпечити для дитини. Просить суд а також позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]; збільшити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], встановивши їх у твердій грошовій сумі - 5000 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, а також вказала, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по сплаті аліментів на дитину, зміна обстановки життя потягло за собою збільшення витрат на дитину, які позивачка не здатна самотужки забезпечити в належному об'ємі. Розмір доходів відповідача на теперішній час , його сімейний стан та стан здоров»я на теперішній час невідомі. Зі слів позивачки [PERSON], батько дитини - відповідач [PERSON] з липня 2014 року своїй доньці не телефонує, не приїжджає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради суду пояснив, що Службою у справах дітей вивчалось питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], проводилось обстеження умов проживання позивачки разом з її донькою, на яке відповідач не запрошувався, оскільки проживає на тимчасово окупованій території. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, бо це буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать судові оголошення, розміщені на веб-сайті судової влади України (а.с. 29, 39), що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає можливим, зі згоди представника позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2006 року (а.с. 8). Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина - донька [PERSON]. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 05 листопада 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 9). Дане рішення суду набрало законної сили є чинним. На підставі вищевказаного рішення суду сума аліменти стягувалася з відповідача на користь позивача за виконавчим листом № 2-4828 від 05 листопада 2010 року (а.с. 10). З липня 2014 року позивачка разом з донькою переїхали на постійне проживання до міста Луцька, де проживають і до теперішнього часу. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ухвалюючи рішення 05.11.2010 року, Мар»їнським районним судом Донецької області при визначенні розміру стягуваних аліментів, було враховано як матеріальний стан позивача, так і матеріальний стан відповідача. Вказані обставини були відомі та враховані при ухваленні рішення. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту позовної заяви жодна з підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів, визначених ст. 192 СК України, позивачкою не зазначена, докази на підтвердження таких обставин ані позивачкою, ані її представником суду не надані. За таких обставин, суд вважає, що позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено обставин, які є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 05 листопада 2010 року, а тому її вимоги в цій частини задоволенню не підлягають. З липня 2014 року позивачка разом з донькою переїхали на постійне проживання до міста Луцька, з того моменту і по даний час аліменти відповідачем не сплачувались, через що у нього наявна заборгованість. Судом встановлено, що з липня 2014 року відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] не приймає, не цікавиться та не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується та не відвідує свою доньку. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З листа-інформації від 09.10.2017 року № 0119/971, наданого Луцької гімназією № 4 імені Модеста Левицького (а.с. 42) слідує, що [PERSON] є ученицею п'ятого класу вказаної гімназії. Вихованням дитини займаються мама та бабуся, які забезпечують дитину всім необхідним для навчально-виховного процесу. Батька [PERSON] [PERSON] в гімназії жодного разу не бачили, оскільки до гімназії він не приходив, не цікавився навчанням дочки та її шкільним життям. З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 193 від 15 серпня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] (а.с. 33), вбачається, що батько малолітньої дитини - [PERSON] залишився проживати в м. Донецьку. З моменту окремого проживання [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання доньки [PERSON]. [PERSON] не цікавиться життям та здоров»ям дочки, не намагається з нею зустрітися, не вітає її зі святами та днями народження, не надає матеріальну допомогу на придбання дитячого одягу, взуття, харчування, шкільного приладдя, аліменти не сплачує з 2014 року. Дитиною опікується мати - [PERSON], яка виховує дочку, відвідує батьківські збори, оплачує всі фінансові витрати, пов»язані з перебуванням дитини у навчальному закладі. Вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає інтересам дитини. Згідно частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим, оскільки він прийнятий з урахуванням як пояснень матері, так і документів з навчального закладу, виконавчої служби про наявну заборгованість по аліментах. Викладені у висновку Служби у справах дітей обставини, які були взяті за основу при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, повністю знайшли своє об'єктивне підтвердження при розгляді справи в суді. Статтею 157 СК України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов'язки без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з'ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої [PERSON] і її подальшого життя. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. На підставі ст.ст. 164, 166, 184, 192 СК України,

Outcome: partial