Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Орган опіки і піклування Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району, в порядку ст. 45 ЦПК України, звернувся в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просив позбавити останніх батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з них аліменти на користь опікуна, якого буде призначено у розмірі, передбаченому вимогами чинного законодавства. В обґрунтування позову вказували, що відповідачі ухиляються від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, ніде не працюють, будинок потребує ремонту, має несправне пічне опалення, соціальних виплат не отримують, на обліку в центрі зайнятості не перебувають, основним доходом сім'ї були тимчасові заробітки [PERSON] На засіданнях виконавчого комітету селищної ради неодноразово розглядалось питання про неналежне виконання відповідачами батьківських обов'язків та їх попереджували про необхідність змінити ставлення до дитини. Проте, вказане результату не дало. З ініціативи соціальних служб, дитина була влаштована в ДНЗ в смт.Замглай. Протягом 3 років дитина перебувала під наглядом психолого-медико-педагогічної консультації. Обласним дитячим лікарем-психіатром рекомендовано проведення стаціонарного обстеження для встановлення діагнозу в умовах обласного нервово-психіатричного диспансеру. Проте, вказаного батьки не зробили, що стало підставою для негайного відібрання дитини. Вказане в сукупності свідчить, про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачів. Судом було проведено заміну органу опіки і піклування Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району на Ріпкинську селищну раду Ріпкинського району, як орган місцевого самоврядування. В судовому засіданні представник позивача Литвинюк Л.М. позов підтримала, з підстав зазначених в позові. Вказала, що дана сім'я давно перебуває в полі зору органу опіки і піклування. Умови проживання дитини є незадовільними, вікна завішені темними покривалами, в кімнаті погане освітлення, пічне опалення потребує ремонту. При обстеженнях матеріально-побутових умов, в будинку наявний безлад, була проблема з дровами, продукти харчування в недостатній кількості. Вказує, що вони відповідачів неодноразово попереджували про необхідність належного виховання дитини. Дитину за їх сприянням було влаштовано до ДНЗ. Дитина потребує навчання в спеціалізованій школі, так як відстає в розвитку. Також вона потребує обстеження в умовах стаціонару на предмет її психіатричного здоров'я, що дасть можливість встановити дитині інвалідність з дитинства. Проте, згоди батьки на таке обстеження не дають. Через це, орган опіки і піклування вирішив негайно відібрати дитину та ініціювати питання про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дитини. При цьому, в судовому порядку її було позбавлено батьківських прав відносно старшого сина [PERSON], 2003 р.н., який приживає з бабусею [PERSON] Вказують, що новонароджений син відповідачів [INFO] також належним чином не забезпечений належними умовами для виховання. На позбавленні батьківських прав відповідачів наполягала і представник третьої особи Ріпкинської районної державної адміністрації [PERSON], з підстав викладених в позові та поясненнях Литвинюк Л.М. Наголосила, що неодноразово проводили з відповідачами бесіди з приводу належного виконання обов'язків, однак це не дало результатів. При цьому, під час останнього обстеження матеріально-побутових умов встановлено покращення вказаних умов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили проти позову, пославшись на те, що обставини викладені в позові не відповідають дійсності. Так, дитина до відібрання мешкала з ними, вони не ухилялись від обов'язків по вихованню дитини. [PERSON] бажає знайти постійну роботу, але не може цього зробити через економічний стан держави та регіону. В 2013 році він був на заробітках під Києвом, де не погано заробив гроші, які були використані для потреб сім'ї. Вказують, що всі акти обстеження матеріально-побутових умов «переписані під копірку». Не вважають дитину, такою, що потребує стаціонарного лікування в Чернігівській ОПНЛ. Крім того, вони не довіряють лікарям даної установи та хвилюються про подальший психічний стан дитини, оскільки вважають, що дитину будуть лікувати забороненими ліками (фенобарбітал). Вважають, що дитина перебуваючи в Хмільницькому центрі відвідує загальну школу. Вважають, що в м. Чернігові в центрі є кращі умови для дитини, там наявні фахові лікарі, в т.ч. психіатри. Вказують, що соціальні служби роблять на їх дитині статистику. [PERSON] вказав, що недовіра до лікарів-психіатрів у нього через негативний особистий досвід спілкування з лікарями. Вказали, що [INFO] у них народився син. В судовому засіданні старший прокурор прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області Ярошенко Д.Д. зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. Вислухавши пояснення представника позивача Литвинюк Л.М., відповідачів [PERSON] та [PERSON], представника третьої особи [PERSON], висновок прокурора Ярошенка Д.Д., показання свідків [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину. По справі встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] По справі встановлено, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Проте, відповідно до рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2014 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. З характеристик виданих Ріпкинською селищною радою на [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони постійно ухиляються від виконання батьківських обов'язків, ніде не працюють, соціальних виплат не отримують, не перебувають на обліку в центрі зайнятості, живуть на тимчасові заробітки [PERSON], рекомендації органу опіки і піклування селищної ради, соціальних служб району, лікувальних заходів щодо необхідності забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини не виконують, органом опіки і піклування попереджались про відповідальність, передбачену за неналежне виконання батьківських обов'язків відносно дитини. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] входять в список неблагополучних сімей, які проживають на території Ріпкинської селищної ради з 30.05.2012 р., що стверджується відповідним списком, як додатком до рішення виконкому від 30.05.2012 р. № 57. Аналізуючи акти обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] та [PERSON] від 27.02.2013 р., 31.05.2013 р., 02.08.2013 р., 11.10.2013 р., 07.11.2013 р., 11.06.2014 р., 20.08.2014 р., 11.09.2014 р., 16.10.2014 р., складені працівниками Ріпкинської селищної ради, Ріпкинського РЦСССДМ, суд робить наступні висновки: - санітарний стан житлового будинку за адресою [ADDRESS], якому проживає [PERSON]., [PERSON] та проживала до негайного відібрання [PERSON] не завжди був задовільний, що було підставою для висновків комісії про необхідність привести приміщення в належний стан; - [PERSON] та [PERSON] неодноразово пропонувалось привести пічне опалення в належний стан та зробити в кімнаті, де мешкала [PERSON] світліше; - [PERSON] та [PERSON] неодноразово рекомендувалось стати на облік до Ріпкинського РЦЗН, з метою отримання допомоги по безробіттю; - [PERSON] та [PERSON] неодноразово рекомендувалось закупити продукти харчування в достатній кількості, оскільки м'ясо-молочні продукти були відсутні під час обстежень; - [PERSON] та [PERSON] пропонувалось записати доньку в дитячий садок, що в подальшому за допомогою соціальних служб було зроблено, про, що буде вказано нижче; - [PERSON] рекомендувалось заготовити дрова на зимовий період, що останнім було зроблено; - [PERSON] та [PERSON] неодноразово рекомендувалось обстежити дитину в лікарів в м. Чернігів, аналіз цьому буде надано нижче; - [PERSON] та [PERSON] пропонувалось приділяти належну увагу вихованню та розвитку дитини, виконувати свої батьківські обов'язки; - основною причиною не належних умов проживання дитини є відсутність у відповідачів постійної роботи. З картки стану здоров'я і розвитку дитини, заповненої Чернігівською обласною ПМПК та з характеристики на [PERSON] доводиться, що [PERSON] відстає у розвитку, у неї слабка пам'ять, відсутня увага, відсутній запас знань про навколишній світ, саморегуляція не розвинена, низький рівень концентрації уваги, дрібної моторики руки, нестійкість продуктивності запам'ятовування, низький рівень працездатності. У дівчини наявна неврологічна хвороба: симптоматична епілепсія. Рішеннями виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району від 30.05.2012 р. № 57, від 28.08.2014 № 91, від 23.10.2014 р. [PERSON] та [PERSON] попереджувалась про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов'язок відносно [PERSON], а в разі виникнення обставин, що можуть створювати загрозу життю та здоров'ю дитини, останніх попереджувалось про розгляд виконкомом питання про негайне відібрання дитини. З 17 листопада 2014 р. [PERSON] перебуває в Чернігівському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей (с.Хмільниця Чернігівського району), у зв'язку з чим дитина відрахована з Замглайської ЗОШ І-ІІІ ступенів, в якій остання навчалась з 11.09.2014 р.. В Центрі батьки відвідували дитину 5 разів, станом на 08.12.2014 р., привози одяг та солодощі. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що сім'я [PERSON] перебуває на обліку у Ріпкинському районному центрі соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді з 2012 року, де вона працює. Вказану сім'ю поставили на облік за повідомленням лікарні, з метою допомоги в обстеженні дитини у відповідних лікарів, оскільки сім'я відмовлялася обстежувати дитину. Дитина почала відвідувати Замглайський дошкільний заклад. Коли у дитини відбувся приступ, вихователі вказали, що необхідно надати певні довідки з лікарні, проте батьки цим питанням не займались, а дитина майже протягом року не відвідувала дитячий садочок, хоча в дитсадку у дитини почалися позитивні зміни у розвитку. Мати не приділяла належної уваги для розвитку дитини. Коли представники Ріпкинського РЦСССДМ були у їхньому будинку, то умови для проживання дитини були не сприятливі, продуктів харчування було в неналежній кількості. Вони навіть не оформили допомогу, як малозабезпечена сім'я. В будинку дві кімнати, мати сидить вдома, ніде не працює, але в хаті не придбано, іграшок в будинку не було, ліжко для [PERSON] є. Коли вони приходили, мати починала прибирати, прати. Сім'я пішла на контакт лише після того, як відібрали дитину. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює лікарем-педіатром в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ріпкинського району Чернігівської області» та на дільниці, де проживає дитина [PERSON], яка знаходиться в соціально-неблагополучній сім'ї. В дитини з народження було відставання у психофізичному розвитку. До 3-х річного віку вона, як лікар-педіатр вважала, що розвиток дитини поганий через недостатнє виховання батьками, її вів невролог. Вже в дошкільному віці стало зрозуміло, що дитина потребує спеціального обстеження та спеціального педагогічного виховання. У дівчинки був присутній судомний синдром, у зв'язку з чим їм було приписано фенобарбітал, він знімає судомний синдром. Цей препарат навіть новонародженим призначають, побічних дій немає. Після чотирьох років [PERSON] пішла до звичайного дитячого садка, де в неї повторилися судоми. Вказувала, що починаючи з січня-лютого 2014 року намагалася обстежити дівчинку, проте батьки цьому заважали та самостійно не можуть дообстежувати у фахових лікарів психіатрів в Чернігівській ОПНЛ. При цьому, в рамках лікарні обстеження проводили, проте, [PERSON] мали оглянути фахівці, яких в них не було. Причиною відмови батьків від обстеження дитини було нестача коштів. В Замглайському дитячому будинку-інтернаті займаються навчанням таких діток, у них є спеціальні вчителі, своя спеціальна програма для діток, які відстають у психофізичному розвитку. Вказала, що оскільки в дівчинки епісиндром, те, що в неї затримка розвитку, тому вона підлягає обстеженню для встановлення інвалідності з народження. Показання свідка [PERSON] узгоджуються з листом головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ріпкинського району Чернігівської області» від 29.10.2014 р. № 977. По справі встановлено, що орган опіки і піклування виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району, розглянувши лист КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ріпкинського району Чернігівської області» щодо неналежного виконання батьківських обовязків [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з метою захисту прав малолітньої дитини прийняв рішення від 13.11.2014 р. № 124 та вирішив негайно відібрати малолітню [PERSON], [INFO], у її батьків [PERSON] та [PERSON], оскільки батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про її фізичний, моральний і духовний розвиток, умови проживання загрожують життю і здоров'ю дитини. Крім того, орган опіки і піклування виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району вважав за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про її фізичний, моральний і духовний розвиток Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України Згідно п.1 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Основною підставою позову є те, що батьки [PERSON] та [PERSON] не забезпечують дитині належного медичного догляду за психофізичним здоров'ям дитини, яка відстає в розвитку від однолітків та має певні неврологічні захворювання. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] та пояснень представника позивача Литвинюк Л.М., представника третьої особи [PERSON] та письмових доказів по справі вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовляються пройти стаціонарне лікування дитини в Чернігівській ОПНЛ. Слід зауважити, що основною причиною відмови батьків в направленні дитини на стаціонарне обстеження в Чернігівську ОПНЛ стало побоювання батьків щодо подальшого психічного здоров'я дитини та недовіра до лікарів даної лікарні. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України по вихованню дитини, що проявляється в не забезпеченні дитині: достатніх умов проживання; належного медичного догляду; належного лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. За таких обставин, застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу на неналежну поведінку батьків може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. Враховуючи наведене в сукупності, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, беручи до уваги той факт, що той факт, що [PERSON] [INFO] народила дитину, суд вважає, що в якнайкращих інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] позов Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити частково, відібравши малолітню [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав відносно дитини та передавши малолітню [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області. Як визначається у рішеннях Європейського суду з прав людини, поміщення дитини у спеціалізовану установу не повинне остаточно припинити стосунки у рамках біологічної сім'ї (справа «В. і W. проти Сполученого Королівства»), а держава має сприяти побаченням з метою гармонійного розвитку стосунків у сім'ї (справа «Еріксон проти Швеції»). На думку суду, [PERSON] та [PERSON] мають можливість цікавитись долею дитини в закладі де остання буде перебувати, періодично відвідувати дитину, привозити їй подарунки та активними діями усунути причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками. За сукупністю таких обставин, вони матимуть право ініціювати перед судом питання про повернення їм дитини (ч. 3 ст. 170 СК України). Позовні вимоги Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. З позовної заяви вбачається, що Ріпкинська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області просить стягнути аліменти з відповідачів на утримання малолітньої дитини на користь опікуна, який буде призначений за рішенням суду. Влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування здійснюється у порядку, визначеному Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866. Виходячи з правового аналізу даного Порядку та Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" можна зробити висновок, що передача дитини органу опіки та піклування Ріпкинській селищній раді є тимчасовим, короткостроковим заходом, спрямованим на забезпечення подальшого її влаштування у: притулок для дітей служби у справах дітей; центр соціально-психологічної реабілітації дітей; соціально-реабілітаційний центр; заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; сім'ї громадян. Тобто, стягнення аліментів на користь невизначеного опікуна, який буде призначений пізніше є передчасним і в подальшому ускладнить виконання судового рішення. Разом з цим, опікун або особа яка буде виконувати функції органу опіки, після влаштування дитини, не позбавлені можливості звернутися до суду з відповідним позовом до суду. В порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. та з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: partial