Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) 30 липня 2017 року (дата подачі документів на пошту) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 27.01.2011 року між [PERSON] та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] отримав кредит у виді кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 12000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 03.07.2017 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 25332,97 гривень, з яких заборгованість за кредитом 8049,02 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 7656,03 гривень, пеня 7945,40 гривень та штрафи у сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1182,52 гривень (процентна складова), яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] Ухвалою суду від 16.08.2017 року провадження у справі відкрито. 30.10.2017 року [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2017 року про відкриття провадження по справі. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19.01.2018 року апеляційна скарга [PERSON] визнана неподаною та повернута скаржнику. Ухвалою суду від 25.01.2018 року розгляд цивільної справи №711/6512/17 продовжено за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. У судове засідання 23.03.2018 представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. У відповіді на відзив представник позивача додатково зазначив, що на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписаної [PERSON] 27.01.2011 року, відповідач отримав в [PERSON] кредитну картку, за користування коштами на якій в подальшому і нараховувалися проценти, а за невиконання взятих на себе позичальником зобов`язань - пеня та штрафи. Вважав, що укладений договір не суперечить вимогам чинного законодавства. Підписавши заяву [PERSON] погодився та зобовязався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON]. [PERSON] надав позичальнику в письмовому вигляді всю необхідну інформацію щодо умов кредитування з якими [PERSON] погодився, поставивши свій підпис у відповідній графі анкети-заяви. Крім того відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за договором, що також свідчить про обізнаність [PERSON] з умовами укладеного договору. Вважав, що доказами, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобовязань є копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписка по рахунку та фото клієнта з карткою. Щодо строків позовної давності вказував, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, а отже перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк дії платіжної картки [PERSON] по березень 2019 року, а позивач звернувся до суду 30.07.2017 року до спливу позовної давності. За таких обставин наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання 23.03.2018 не зявився. Просив справу розглянути без його участі, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити з підстав викладених у відзиві та запереченнях. [PERSON] у своєму відзиві та запереченнях вказав, що 27.01.2011 року він дійсно підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримав банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк». В даній Анкеті він зазначив свої дані, місце проживання, телефони, інформацію про сімейний стан, місце роботи та бажаний кредитний ліміт 10000 грн. з оформленням платіжної картки кредитка «УНІВЕРСАЛЬНА». Таким чином вказаний в Анкеті-заяві бажаний кредитний ліміт в сумі 10000 грн. не відповідає сумі кредиту в позовній заяві 12000 грн.. Також йому в [PERSON] не було роз'яснено, що отримавши кредитну картку він має сплачувати проценти та будь-які штрафні санкції. За весь період користування банківською карткою вважав, що користується власними грошовими коштами, які йому перераховували його боржники. Натомість позивач списував його кошти на погашення незрозумілого кредиту без його згоди. Вважав, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, не може вважатися договором, в розумінні ст. 626 ЦК України. Позивач в односторонньому порядку збільшив ліміт кредитування і перехід на інші тарифи обслуговування та не надав доказів, які б підтверджували факт користування ним даними кредитними коштами. Доказів про отримання ним платіжної картки емітованої ПАТ КБ «Приватбанк» та її номеру, номеру рахунку на який нібито було встановлено ліміт кредитування, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано суду не надано. Стосовно нарахованих процентів, штрафних санкцій, які зазначені в позовній зайві, то зазначав, що такі умови з банком не погоджував, а отже і не зобовязаний їх сплачувати. Надані позивачем, до позовної заяви розрахунки заборгованості за договором від 27.01.2011 року є неналежним та недопустимим доказом наявності цивільно-правових відносин, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, а не документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій. Він не підписував «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники позивача його з ними не ознайомили, а тому вважав, що вони не є складовою частиною договору. Також звертав увагу суду на те, що до позовної заяви додано два розрахунки суми заборгованості станом на 19.05.2015.року та станом на 03.07.2017 року, з яких не зрозуміло яким чином та з якого часу виникла заборгованість. Виписка по рахунку не містить ні підпису, ні печатки банку, а тому також є неналежним доказом. Окрім того має місце неспівпадіння номерів карток зазначених банком в довідці з номером картки зазначеної позивачем у виписці. Вважав, що позивачем при зверненні до суду пропущено загальний і спеціальний строки позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В своєму відзиві та запереченні відповідач [PERSON] підтвердив факт підписання ним Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27.01.2011 року та одержання платіжної картки ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 8). Своїм підписом в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, відповідач погодився з тим, що Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, [PERSON] банку та анкета-заява складають договір про надання банківських послуг. Крім того своїм підписом в Анкеті-заяві [PERSON] підтвердив, що ознайомився і згоден із Тарифами банку і Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовому вигляді. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а отже, підписавши анкету - заяву, відповідач підтвердив укладення договору про надання банківських послуг в належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов. Вказані обставини спростовують доводи відповідача про те, що він кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладав та не був ознайомлений з тарифами та умовами надання кредиту. Оскільки зміст укладеного між сторонами договору від 27.01.2011 року зафіксовано в окремих документах, то з огляду на приписи статей: 207, 634, 639, 642 ЦК України, суд приходить до висновку, що письмова форма правочину укладеного між сторонами дотримана. Твердження відповідача відносно того, що між сторонами укладено договір у неналежній формі, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не узгоджуються з приписами статті 634 ЦК України («Договір приєднання»), за змістом якої, - Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Факт отримання відповідачем банківської карти підтверджується у тому числі наданим позивачем фотознімком [PERSON] при отриманні карти (а.с. 141). Умовами укладеного між сторонами договору передбачено наступне: Після отримання [PERSON] від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, [PERSON] проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Кредит надається у вигляді кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці Клієнта в порядку та на умовах, визначених даними Умовами та Правилами. Підписання цього Договору є прямим і безумовним згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON] (п.п. 2.1.1.2.2-2.1.1.2.3. Умов та Правил). [PERSON] п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг - за користування Кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує [PERSON] відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує [PERSON] відсотки в розмірі, зазначеному в [PERSON], що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення [PERSON] про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. У разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. Позичальник сплачує кредитодавцю проценти в подвійному розмірі від зазначених в [PERSON], що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг). При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., позичальник сплачує кредитодавцю пеню відповідно постановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг). При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено Тарифами договору (п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг). [PERSON] Анкети-заяви від 27.01.2011 року [PERSON] отримав кредитну карту «Універсальна» (а.с. 8). [PERSON] [PERSON] на обслуговування кредитних карт «Універсальна»: Пільговий період по карті становить-до 01.01.2013 року 30 днів за кожною тратою; -з 01.01.2013 року - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості)-за тратами здійсненими до 01.01.2013 року 3,0 % -за тратами здійсненими з 01.01.2013 до 01.09.2014 року 2.5% -за тратами з 01.09.2014 року - 2,9 % -за тратами з 01.04.2015 року 3,6 % Обовязків щомісячний платіж -7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); -З 01.04.2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів-0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами та суму від 100 грн. Пеня в розмірі 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами та суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань-500 грн. + 5 % суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Стосовно виконання банком своїх зобовязань за укладеним між сторонами спору договором, то матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому умовами укладеного між сторонами договору. Зокрема, вказані обставини підтверджені випискою по рахунку відповідача. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 4-7) та виписки по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 162-170), відповідач [PERSON] систематично користувався кредитною карткою ПАТ КБ «ПриватБанк», розраховувався в торгівельних закладах за придбані товари, знімав готівку та вносив кошти в рахунок погашення заборгованості за договором. Беручи до уваги порядок зміни банком тарифів (публічна оферта), з огляду на поведінку відповідача, який навіть після введення в дію нових тарифів, використовував збільшений кредитний ліміт, не подавав ніяких заперечень щодо змінених банком тарифів, протягом тривалого часу належним чином виконував свої кредитні зобовязання погашаючи кредитну заборгованість протягом 2014-2016 років, - суд приходить до висновку що відповідач був згоден з умовами надання кредиту. Разом з тим [PERSON] допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобовязань з оплати кредиту, відсотків за його користування та пені за несвоєчаснє виконання грошових зобовязань, а з жовтня 2016 р. взагалі припинив здійснення будь-яких платежів і тому станом на 03.07.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з наступного: за кредитом 8049,02 грн.; за процентами по користуванню кредитом 7656,03 грн.; пеня 7945,40 грн.; штрафу 500 грн. фіксована частина, штраф 1182,52 грн. процентна складова. У звязку з порушенням відповідачем умов повернення кредиту, позивачем були нараховані штрафні санкції відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Докази належного виконання відповідачем умов договору у справі відсутні. [PERSON] ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. [PERSON] ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобовязання, в контексті ст.ст. 546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. [PERSON] ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. За таких обставини, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 27.01.2011 було укладено Договір про надання банківських послуг, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані. Станом на 03.07.2017 року заборгованість [PERSON] по Договору від 27.01.2011 року становить, - за кредитом 8049,02 гривень, за процентами по користуванню кредитом 7656,03 гривень. Щодо стягнення пені та штрафу за порушення умов договору, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у виді пені у розмірі 7945,40 грн. та штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1182,52 грн. (процентна складова). [PERSON] положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.21., 1.1.5.25. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктів 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг - передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання, у тому числі прострочення сплати коштів за договором. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у Постановах від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). За таких обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення із [PERSON] штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1182,52 грн. (процентна складова) за прострочення виконання позичальником своїх зобовязань за договором від 27.01.2011 року. Проте суд вважає необхідним стягнути з відповідача пеню в сумі 7945,4 гривень за прострочення виконання зобовязань по договору від 27.01.2011. Пеня передбачена п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, і розрахована відповідно до [PERSON] за період з червня 2016 по червень 2017 року. Щодо строку позовної давності, - Статтею 257 ЦК України встановлено трирічний строк загальної позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалась або мала довідатись про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст. 264 ЦК). [PERSON] наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач у період з січня 2014 року по вересень 2016 року здійснював погашення заборгованості. Останній платіж здійснено 07.09.2016 року. До суду із розглядуваним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 30.07.2017 року (дата подачі документів на пошту) (а.с. 175). Тому суд приходить до висновку, що позивачем за заявленими вимогами не пропущено строк позовної давності . Таким чином позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором від 27.01.2011 року, що виникла станом на 03.07.2017 року в сумі 23650,45 гривень, з яких заборгованість за кредитом 8049,02 гривень, заборгованість за процентами 7656,03 гривень та пеня 7945,40 гривень. Щодо розподілу судових витрат, - [PERSON] ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 1600 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 1493,76 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (93,36 % від заявленої суми). На підставі ст. 549-550, 634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial