Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, за яким просить суд визнати недійсним договір від 05.12.2014 р., укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], застосувати до сторін договору від 05.12.2014 р. наслідки недійсності правочину, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. сплаченої за товар суми; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. пені за наслідками невиконання договору; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп. завданої моральної шкоди. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. «05 грудня 2014 року, між мною, [PERSON] (надалі Позивач, Заявник або Покупець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON], Відповідач або виконавець), офіс якого знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 2, м. Запоріжжя, укладено договір купівлі-продажу (далі Договір), за умовами якого ФОП [PERSON] зобов'язався передати у власність Покупцеві комплект вікон ПВХ-конструкції, вид, розмір і вартість яких вказані у додатку 1 (технічне креслення), що являється невід'ємною частиною Договору, а я як Покупець прийняти та сплатити за вищевказані вироби на умовах та в строк, передбачені Договором. Ціна Договору складає 12 644 (дванадцять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 00 коп. На виконання п. 3.2 Договору мною здійснено оплату у розмірі 10 200 (десяти тисяч двісті) грн. 00 коп., що складає 80% від загальної вартості Договору. про що мені було видана квитанція №04180 на суму 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. (копія додається), таким чином повністю виконавши свої зобов'язання по зазначеному Договору. На виконання п. 3.2 Договору мною здійснено оплату у розмірі 10 000 (десяти тисяч) грн. 00 коп., що складає 80% від загальної вартості Договору. Крім того, п. 4.1 Договору передбачено, що поставка виробів здійснюється за адресою мого проживання: [INFO] впродовж 20 робочих днів з моменту виконання п. 3.2 Договору (оплати 80% від загальної вартості Договору у день укладання Договору). Проте, усупереч умовам Договору до теперішнього часу зобов'язання Продавця перед мною не виконані в повному обсязі, до теперішнього часу мені не передані вироби згідно Договору. Крім того, я неодноразово телефонувала до Відповідача з метою активізації виконання умов Договору, у відповідь на це не отримувала жодної конкретної відповіді. Також, я приїжджала до офісу Відповідача та зверталася до працівників Відповідача в офіс в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», попросила повернути мені сплачені мною кошти, тобто, розірвати договір купівлі-продажу. Протягом кількох днів зустрічалась та звязувалась з менеджерами магазину, які намагались вирішити мою проблему, однак жодної аргументованої відповіді від них я не отримала. 10.02.2015 бачачи безперспективність усних розмов з персоналом, я написала вимогу про розірвання договору та повернення коштів й відправила рекомендованим листом (копія додається до цієї заяви) на імя Продавця фізичної особи-підприємця [PERSON] на адресу офісу (вул. Перемоги, 2, оф. 310, м. Запоріжжя, 69001), з проханням вирішити мою проблему, як того передбачає ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». і 12 березня 2015 року нарочним отримала поштовий конверт, повернутий у зв'язку з закінченням терміну зберігання (копія повідомлення додаються). П. 5.1 Договору Договір встановлює обов'язок виконавця за несвоєчасну поставку виробів, за виключенням форс-мажорних обставин, сплатити пеню в розмірі 0,1 % від вартості не поставлених в строк виробів за кожний день прострочки, але яка не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня. На момент укладання договору облікова ставка НБУ складала 14%, а отже подвійна ставка складає: 14%*2=28% від суми Договору. Таким чином, сума пені за Договором складає: 10000*0,28=2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. Крім того, п. 5.3 Договору передбачено обов'язок повернення Виконавцем 90% суми у випадку відмови Покупця від виробів або їх частини в день проведення авансування, тобто у випадку несплати замовником повної вартості виробу. В той же час, договір не містить вимог щодо повернення виконавцем замовнику сплаченого ним на виконання договору авнсу (або всієї ціни договору) у випадку невиконання даного договору Відповідачем, або його неналежного виконання. Таким чином, ФОП [PERSON] при укладенні договору порушено принципи рівності сторін договору та справедливості умов договору, які передбачені положеннями цивільного законодавства та законодавства про захист прав споживачів, а саме: чч. 1-3 ст.18, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для визнання договору недійсним. За умовами Договору, виконавець зобов'язується передати у власність ПВХ конструкції, а замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби згідно умов даного договору. Слід звернути увагу, що я, як замовник, укладаючи спірний договір, розраховувала не тільки на передачу мені у власність вікон, а й на його якісну установку виконавцем (за попередньою усною домовленістю). Таким чином, виконавець ввів в оману мене як споживача, щодо реальних наслідків правочину, оскільки за попередньою усною домовленістю виконавець зобов'язувався провести не тільки виготовлення, а й установку конструкцій. Крім того, виконавцем обмежено моє право на інформацію про запропоновані роботи, оскільки до передачі у власність виробу, відповідачем не було надано для ознайомлення наступних документів: вид конструкції на технічному кресленні, нормативні документи фірми-виробника (пп.1.2, 2.2 Договору). З моменту укладення договору, я перебуваю у стані постійного стресу та психологічної напруги. Такі душевні страждання відповідно до ст. 23 ЦК України також підлягають відшкодуванню відповідачем, а, враховуючи їх тривалість та вперте невизнання відповідачем моїх прав як споживача і надалі, невиконання вимог законодавства по відновленню моїх прав, я вважаю, що розмір грошового відшкодування завданої мені моральної шкоди повинен становити 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. На момент звернення до суду із цим позовом, відповідачем ФОП [PERSON] умови Договору фактично не виконано, сплачені мною кошти у сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Відповідачем мені не повернуто. На підставі викладеного вище, вбачається порушення Відповідачем норм законодавства, якими встановлено вимоги до змісту та порядку виконання правочину, що на нашу думку, є підставою для визнання недійсним Договору та застосування наслідків недійсності правочину». У судовому засіданні позивач наполягла на предявленому позові в повному обсязі. Через неявку у судове засідання відповідача, суд, враховуючи думку позивача, ухвалив розглядати справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом та матеріалами справи установлено, що 5 грудня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно умов якого ФОП [PERSON] (продавець) зобов'язався передати у власність [PERSON] ПВХ конструкції «остекления», вид, розмір та вартість яких зазначені у додатку № 1 до договору, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити вказані вироби. Вартість становила 12 644 гривень. В той же день згідно п. 3.2. укладеного договору [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] 10\~000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового косового ордеру № 04180 від 05.12.2014 року. Наполягаючи на позові, позивач зазначила, що п. 4.1 спірного договору передбачено, що поставка виробів здійснюється за адресою проживання [PERSON]: [ADDRESS], впродовж 20 робочих днів з моменту виконання п. 3.2 договору (оплати 80 % від загальної вартості договору у день укладання договору). Проте, усупереч умовам договору до теперішнього часу свої зобов'язання відповідач перед позивачем не виконав, до теперішнього часу [PERSON] не передані вироби. З урахуванням того, що у договорі, укладеному 5 грудня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] були відсутні істотні умови договору, зокрема не було деталізовано умов про предмет договору, що є порушенням вимог ст.ст. 8, 10, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", (права споживача на придбання товару належної якості (ст. 8), права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) (ст. 10), обмеження прав споживача (ст. 18), суд обґрунтовано визнає такий договір недійсним з підстав передбачених саме ч.1 ст. 203, 215, 216 ЦК України. Зважаючи на викладене, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 2800 гривень пені згідно п. 5.1 договору, оскільки останній визнано судом недійсним в цілому. Водночас, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди. Як зазначає ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер порушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. При розв'язанні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень суд враховує наслідки для позивача, які хоча і не є непоправними, проте є значними, оскільки пенсійного віку [PERSON] на тривалий час втратила значні кошти, а замовлений товар так і не отримала, через що і зазнала психічних переживань. Вказане є підставою для відшкодування суми моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, та визначається судом у розмірі 1000 гривень. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial