Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 22 406,65 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.12.2017 року о 08 год. 50 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] у м. Львові допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року винесеній у справі № 761/45860/17, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач вказує, що відповідно до звіту № 2087 вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Рено» д.н.з. [NUMBER] становить 24 837,24 грн., ще понесено витрати на збір документів у розмірі 800,00 грн., а відтак з відповідача необхідно стягнути 22 406,65 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.01.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.12.2017 року о 08 год. 50 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Форд» д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Борщагівська, 10 при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року у справі № 761/45860/17. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач зазначає, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відомостями з Централізованої бази даних МТСБУ. Відповідно до Звіту № 2087 про оцінку автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] від 10.01.2018 року складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 24 837,24 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. З матеріалів справи убачається, що договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 03.04.2018 року згідно наказу № 3024 від 03.04.2018 року здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 21 606,65 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 903370 від 03.04.2018 року. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред`явило вимоги до [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.12.2017 року, про відшкодування суми сплачених коштів, пов`язаних з виплатою власнику пошкодженого транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] , регламентної виплати в розмірі 21 606,65 грн. Положеннями частини 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За заявленими вимогами позивач також просить стягнути з відповідача у відшкодування понесених додаткових витрат на оплату послуг на збір документів в порядку регресу кошти у розмірі 800 грн. За правилами частини 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому суд враховує наступні обставини. Пунктом 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно матеріалів справи, позивачем були понесені витрати пов`язані з оплатою послуг робіт аварійного комісара у розмірі 800 грн., що підтверджується рахунком № 48891 від 27.12.2017 року та актом виконаних робіт від 12.03.2018 року. Разом з тим, положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика (МТСБУ) вимагати відшкодування вартості витрат на проведення оцінки вартості по визначенню розміру шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на встановлення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню в порядку регресу з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не убачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] витрат на визначення розміру шкоди в сумі 800 грн. в порядку регресу, тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачена останнім регламентна виплата у розмірі 21 606,65 грн. Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України також з відповідача на користь МТСБУ слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в дохід держави у розмірі 2 102 грн.

Outcome: partial