Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. (по 2500,00 грн.) на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, не допомагає фінансово та жодним чином їх не утримує. Ухвалою суду від 30.03.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2012 року. Шлюб між сторонами розірвано 29.10.2018 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.10.2018. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Позивачка в своєму позові зазначає, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач участі у вихованні дітей не бере, не допомагає фінансово та жодним чином їх не утримує. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні з Депаратменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 18.03.2021 за вих. № 23049-000450361-037-08, за адресою: [ADDRESS] , зокрема, зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, [PERSON] є приватним підприємцем з 29.10.2014. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2021 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2021 рік", для дітей від 6 до 18 років: з 01 січня 2021 року пo 30 червня 2021 року - 2395 грн., з 01 липня 2021 року пo 30 листопада 2021 року - 2510 грн., з 01 грудня 2021 року - 2618 грн. У суду відсутні відомості щодо доходів відповідача. При визначенні розміру аліментів суд, враховуює матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Беручи до\~уваги матеріальне\~ положення дітей,\~обставини,\~що мають\~істотне значення,\~матеріальний стан\~платника аліментів, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає, що позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дитини на користь позивачки у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial