Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

із позовною заявою про стягнення шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у суд звернулася [PERSON] до [PERSON] і Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» м. Києва. Позивач [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що приблизно о 05.00 годині 17 червня 2017 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в якому пасажиром знаходився її чоловік - [PERSON], рухаючись по автодорозі Київ-Вишгород-Десна-Чернігів у напрямку від м. Чернігова до м. Києва, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзної частини, допустивши перекидання керованого ним транспортного засобу. Внаслідок цього її чоловік травмувався і помер на місті пригоди. СВ ГУНП в Чернігівській області відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270000000388. [PERSON] слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні. У результаті вчинення [PERSON] злочинних дій загинув її чоловік, а тому їй спричинена, як майнова, так і моральна шкода, і має право на відшкодування цієї шкоди. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність [PERSON], як водія автомобіля [NUMBER], перед третіми особами була застрахована у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №АК/1623487 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 28 грудня 2016 року до 27 грудня 2017 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, - 200000 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100000 гривень, розмір франшизи - 0.00 гривень. Дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] сталась під час керування забезпеченим страхуванням автомобілем ВАЗ 210994-20, 17 червня 2017 року, тобто в період дії укладеного з ТДВ СК «Альфа-Гарант» вище вказаного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до умов полісу №АК/1623487 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує потерпілому спричинену шкоду у межах ліміту. Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» також має відшкодувати їй спричинену відповідачем [PERSON] шкоду. Заподіяна їй злочинними діями [PERSON] майнова шкода складається з витрат на поховання загиблого чоловіка, його поминки та встановлення надгробного пам'ятника на могилі чоловіка. Витрати на поховання становлять: 4866.00 гривень - одяг для покійного; ритуальні послуги та витрати - 3737.00 гривень і 6459.00 гривень; поминальний обід - 8295.00 гривень. Всього витрати на поховання чоловіка становлять 23357.00 гривень. Витрати на поминальні обіди (9 і 40 днів) становлять відповідно 3623.50 гривень і 3676.00 гривень, а всього - 7299.50 гривень. Витрати на встановлення надгробного пам'ятника загиблому чоловіку становлять 46700.00 гривень. Загальний розмір її витрат на поховання та встановлення надгробного пам'ятника становлять 77356.50 гривень, що і є розміром заподіяної їй [PERSON] майнової шкоди. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 3200.00 гривень. Отже, відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховик, повинен відшкодувати їй, як особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника загиблому в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, а саме -38400.00 гривень (3200.00 гривень х 12). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, [PERSON] зобов'язаний сплатити їй різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 38956.50 гривень (77356.50 гривень - 38400.00 гривень). Спричинена їй злочинними діями [PERSON] моральна шкода полягає в тому, що зазнала душевних страждань у зв'язку із загибеллю найближчої для її людини - чоловіка, з яким прожила тривалий час, якого кохала, і який в тяжкі хвилини підтримував її. Нічим не можливо виміряти ті переживання та нервові потрясіння, які вона перенесла, як дружина, дізнавшись про травмування та смерть чоловіка. Всі її хвилювання не пройшли безслідно, її здоров'я суттєво погіршилось від перенесених хвилювань, втратила не тільки рідну людину, а й годувальника, який займався господарством, отримував пристойну пенсію. У зв'язку зі смертю чоловіка вимушена зменшити матеріально собі у витратах, вимушена скоротити домашнє господарство. Заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 500000.00 гривень. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентний виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «е» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, відповідно до вище вказаної норми закону, ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховик, повинен відшкодувати їй, як дружині загиблого, моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, загальний розмір якої становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі - 38400.00 гривень (3200.00 гривень х 12). Моральну шкоду за загибель рідної людини оцінила у розмірі 500000.00 гривень. ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобов'язане відшкодувати їй моральну шкоду лише в розмірі 38400.00 гривень, а тому відповідно до ст. 1194 ЦК України [PERSON] зобов'язаний сплатити їй різницю між фактичним розміром моральної шкоди і страховою виплатою, яка становить 461600.00 гривень (500000.00 гривень - 38400.00 гривень). Позивач народилась 27 серпня 1954 року, на день настання страхового випадку з чоловіком досягла пенсійного віку, була непрацездатною. До дня настання страхового випадку з чоловіком проживали однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі, отримувала пенсію в розмірі близько 2320.00 гривень, інших доходів не мала. Її чоловік до загибелі отримував пенсію в розмірі 2410.00 гривень, крім того, працював у лікарні завгоспом, отримував заробітну плату близько 3000.00 гривень. Пенсія та заробітна плата, які отримував її чоловік, були більшими від її пенсії, тому доходи чоловіка були для неї основним і постійним джерелом існування. За життя чоловік її утримував, вона хворіє, тому перебувала на утриманні чоловіка. Після смерті чоловіка не переходила на пенсію по втраті годувальника. Відповідно до ст. 1197 ЦК України середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні дні роботи. Згідно довідки Управління пенсійного фонду України розмір пенсії, яку отримував її чоловік за три місяці перед загибеллю, становить за квітень-червень 2017 року - 2398.60 гривень, 2410.72 гривень, 2410.72 гривень + заробітна плата 3200.00 гривень. Отже, середньомісячний дохід загиблого становить 5210.02 гривень. Перебувала на утриманні чоловіка, а тому частка доходу чоловіка, який припадав на її, становить 2605.01 гривень (5210.02 гривень : 2). Відповідно до ст. 1200 ЦК України така шкода відшкодовується дружині, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Страхова сума за полісом становить 200000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, та 100000 гривень за шкоду, заподіяну майну третіх осіб. Вважає, що ТДВ СК «Альфа- Гарант» зобов'язане здійснити їй, як утриманцю, одноразову виплату страхового відшкодування відповідно до ст. 1200 ЦК України у розмірі страхової суми 200000.00 гривень. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про стягнення на її користь: з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» моральної шкоди, заподіяної злочинними діями відповідача [PERSON], від яких настала смерть її чоловіка, в розмірі 38400.00 гривень; із [PERSON] моральної шкоди, заподіяної його злочинними діями, від яких настала смерть її чоловіка, в розмірі 461600.00 гривень; із ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» майнової шкоди у вигляді витрат на встановлення надгробного пам'ятника та на поховання чоловіка, загиблого від злочинних дій [PERSON], у розмірі 38400.00 гривень; із [PERSON] майнової шкоди у вигляді витрат на встановлення надгробного пам'ятника та на поховання чоловіка, загиблого від його злочинних дій, у розмірі 38956.50 гривень; із ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» відшкодування шкоди, як непрацездатній особі, яка перебувала на утриманні загиблого, у розмірі 200000.00 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що приблизно о 05.00 годині 17 червня 2017 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Вишгород-Десна-Чернігів у напрямку від м. Чернігова до м. Києва, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, не вибрав безпечної швидкості руху, на заокругленій ділянці дороги перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого не впорався із керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзної частини та на 83 км + 308 м цієї автодороги допустив перекидання транспортного засобу, яким керував. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], який знаходився пасажиром у вказаному автомобілі, отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя і помер на місті пригоди. У дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п.п. б п. 2.3б, п. 10.1 і п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що стало причиною та умовою виникнення і настання цієї дорожньо-транспортної пригоди, і знаходиться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали. За вироком від 24 травня 2018 року Козелецького районного суду Чернігівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі п. ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування призначених основного та додаткового покарань. За ухвалою від 01 серпня 2018 року колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 травня 2018 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову скасований, призначений новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті цей же вирок залишений без змін. [PERSON] і [PERSON], який помер 17 червня 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, із 07 листопада 1975 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 21 червня 2017 року [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування шкоди, завданої здоров'ю та життю (страхового відшкодування). Згідно з полісом №АК/1623487 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 28 грудня 2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхувальником є [PERSON], а забезпечений транспортний засіб - автомобіль [NUMBER], строком дії з 28 грудня 2016 року до 27 грудня 2017 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого визначена за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, - у розмірі 200000 гривень, за шкоду, заподіяну майну, - у розмірі 100000 гривень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3)в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 461600.00 гривень підлягають частковому задоволенню. Із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 200000.00 гривень моральної (немайнової) шкоди, оскільки з вини [PERSON] потерпіла [PERSON] у зв'язку зі смертю [PERSON], який є її чоловіком, зазнала душевних страждань і переживань. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Позивачем [PERSON] понесені витрати на поховання [PERSON], який є її чоловіком, та на встановлення надгробного пам'ятника у розмірі 23362.00 гривні. Вказану суму грошових коштів необхідно стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Отже, із ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 23362.00 гривень, що нею витрачені на поховання [PERSON], який є її чоловіком, та на встановлення надгробного пам'ятника. Відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і « ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Внаслідок страхового випадку позивач [PERSON], як дружина померлого [PERSON], має право на відшкодування моральної шкоди на підставі п. 3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому, із ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 38400.00 гривень моральної (немайнової) шкоди (3200 гривень мінімальної заробітної плати х 12 мінімальних заробітних плат). Згідно з п. 27.1 і п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1)були на повному утриманні померлого годувальника; 2)одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. З системного аналізу норм цивільного законодавства, повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем [PERSON] не доведено, що дохід померлого [PERSON] для неї був основним і постійним джерелом існування. Так як не доведено факту перебування позивача на утриманні [PERSON], підстави для стягнення страхового відшкодування у розмірі 200000.00 гривень на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України відсутні. Тому, у задоволенні вказаної вимоги позивача [PERSON] необхідно відмовити. Між [PERSON], яка є потерпілою у кримінального провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і адвокатом [PERSON] укладений 26 лютого 2018 року договір про надання юридичних послуг. Потерпіла [PERSON] понесла витрати, пов'язані із наданням їй правової допомоги, у розмірі 6000.00 гривень. Крім того, позивач [PERSON], як потерпіла у кримінальному провадженні, понесла витрати, пов'язані із прибуттям до суду, в розмірі 4377.00 гривень. Тому, із відповідачів [PERSON] і ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача [PERSON] в порядку ст.ст. 137 і 138 ЦПК України необхідно стягнути 6000.00 гривень судових витрат на правову допомогу (із кожного відповідача - по 3000.00 гривень) і 4377.00 гривень судових витрат, що пов'язані з її явкою до суду (із кожного відповідача - по 2188.50 гривень).

Outcome: partial