Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому прохає в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики зареєстрованого в реєстрі за №343 від 30.08.2019 в сумі 110 660 грн 40 коп. на користь [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 62,31 кв.м., житловою площею 45,32 кв.м., що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленком В.В. 18.06.2011 за реєстром №2540, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1894222553102, шляхом застосування процедури продажу, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих ді. Заявлені вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 30.08.2019 за № 343, згідно якого позивач передав у власність відповідача 100 920 грн або еквівалент 4 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у строк до 30.08.2020 включно. 30.08.2019 відповідач власноручно написала та передала позивачу розписку, що підтверджує укладенні між сторонами договору позики від 30.08.2019 № 343 та посвідчує отримання відповідачем від позивача грошової суми 100 920 грн. З метою забезпечення повного виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем за договором позики від 30.08.2019 № 343, між позивачем та відповідачем 30.08.2019 було укладено договір іпотеки за №344, згідно якого [PERSON] передає [PERSON] в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Станом на день звернення до суду із зазначеним позовом відповідач узяті на себе зобов`язання щодо повернення позики в строк до 30.08.2020 не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість. Ухвалою суду від 04.11.2020 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням справи до судового розгляду. У судовому засідання представник позивача підтримав подану позовну заяву з урахуванням поданого до позовної заяви уточнення від 09.02.2021. Прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що станом на час розгляду справи відповідач має сплатити позивачу в рахунок заборгованості за договором іпотеки від 30.08.2019 №343 у сумі 110 660 грн 40 коп. або еквівалент 4 000 доларів США. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалась. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко М.В. від 30.08.2019 за № 343, згідно якого позивач передав у власність відповідача 100 920 грн або еквівалент 4 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у строк до 30.08.2020 включно (а.с.5). 30.08.2019 відповідач власноручно написала та передала позивачу розписку, що підтверджує укладенні між сторонами договору позики від 30.08.2019 №343 та посвідчує отримання відповідачем від позивача грошової суми 100 920 грн (а.с.6). З метою забезпечення повного виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем за договором позики від 30.08.2019 № 343, між позивачем та відповідачем 30.08.2019 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко М.В. від 30.08.2019 за №344, згідно якого [PERSON] передає [PERSON] в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с.7-9). В забезпечення виконання зобов`язань відповідно до договору позики від 30.08.2019 прийнято в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 62.31кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленком В.В. 18.06.2011 за реєстром №2540, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 189422255310. Відповідно до висновку про вартість майна складеного ТОВ «Консалтингова компанія «Форекс», оцінювач вважає, що ринкова вартість об`єкту оцінки, а саме квартири [ADDRESS] , станом на 09.08.2019 складає 285 000 грн (а.с.18). Одночасно, з нотаріальним посвідченням договору іпотеки на вказану квартиру було накладено заборону відчуження та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек, про що свідчить договір іпотеки та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, як докази перебування нерухомості в іпотеці (а.с.10,11). Суд зазначає, що [PERSON] , порушуючи виконання умов договору позики в односторонньому порядку, всупереч ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України не повернула суму позики, тим самим порушила вимоги ст.1046 ЦК України та ст.1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог п.3.1 Договору іпотеки від 30.08.2019 №344 року Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь якого зобов`язання за цим договором або будь якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Таким чином, у зв`язку із невиконання взятих на себе зобов`язань за договором позики від 30.08.2019 № 343 [PERSON] звернувся до суду із позовом з метою захисту свого порушеного право шляхом звернення стягнення на іпотечне майно. Судом встановлено, що укладаючи договір іпотеки від 30.08.2019 № 344 року було обумовлено відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до п.3.1.3 договору іпотеки від 30.08.2019 №344 року сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки предмету іпотеки Іпотекодержателем або передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (а.с.8). Окрім того, передбачено наступні підстави звернення стягнення: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Частина 2 ст.36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у ч.3 ст.36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої ст.35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотеко держателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Вказаний висновок висловлений у постанові Великої Палати ВС № 310/11024/15-ц від 29.05.2019 року, яку суд вважає з необхідним застосувати при розгляді даної справи. Як зазначено в ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 4147 Закону України «Про іпотеку»). Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження №14-112цс19. Згідно ч.1,2 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на зазначені висновки щодо застосування статей 35, 36, 37, 38 і 39 Закону України «Про іпотеку», враховуючи обов`язковість договору для сторін, сторони, визначаючи його умови, реалізували принцип свободи договору. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) та від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19). Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача, не надав суду належні та допустимі докази на спростування заборгованості за договором, позивач направив відповідачу письмову вимогу про усунення вказаного порушення, суд дійшов висновку, що є законні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Суд наголошує, шо представник позивача у судовому засіданні, з урахуванням уточнених позовних вимог, прохав стягнути з відповідача в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики зареєстрованого в реєстрі за №343 від 30.08.2019 в сумі 110 660 грн 40 коп. на користь [PERSON] . Мотивуючи тим, що відповідно до курсу валют НБУ станом на 09.02.2021, що становить 27,6651 грн за 1 долар США, еквівалентом 4 000 доларів США є 110660 грн 40 коп. Разом з тим, як убачається з п.1 договору позики зареєстрованого в реєстрі за №343 від 30.08.2019 позикодавець [PERSON] передає у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 920 грн, або еквівалент - 4000 доларів США, відповідно до офіційного курсу валют станом на 30 серпня 2019, а позичальник [PERSON] , зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у сумі 100 920 грн, або еквівалент 4000доларів США. Враховуючи можливість альтернативного повернення грошових коштів або в національній валюті, або в іноземній валюті, суд приходить до висновку, про можливість стягнути з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики зареєстрованого в реєстрі за №343 від 30.08.2019 саме у сумі 100 920 грн. За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України, зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме 1 033 грн 91коп.

Outcome: partial