Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю та просить розглядати справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає частково, зокрема, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів та не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правову допомогу. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які в даний час перебувають на утриманні позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 27 березня 2015 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 06.12.2016 року, довідкою № 690 від 16.07.2019 року, виданої Лівинецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право дітей на утримання батьками порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально своїх дітей на належному рівні. Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дітей. Відповідно до ст.7 Закону України " Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дитину: до 6 років складає 1699 грн. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дітей та забезпечувати прожитковий мінімум для дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не надав доказів, що має захворювання, має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, дружини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей слід задовольнити частково. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 2 серпня 2019 року. Відповідач не надав суду доказів, що він звільнений від оплати судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід покласти на відповідача, тобто стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 512,27 грн. судових витрат у вигляді судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір даних витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката визначений відповідачем відповідно до вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України у розмірі 1500 гривень. Відповідач заявив клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та довів неспівмірність витрат позивача на оплату правничої допомоги. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial