Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Сторони 16 лютого 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області. Від цього шлюбу у них народилася дитина донька [PERSON], 03. 10. [INFO]. Вказуючи на те, що відповідач не надає грошової допомоги на утримання дитини, позивач звернулася з позовом до суду про стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. \~ Ухвалою судді від 11 липня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~\~ Судом встановлено, що сторони 16 лютого 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], 03. 10. [INFO], на утримання якої відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, хоча, відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Також, встановлено, що сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], 03. 10. [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але, судом було встановлено, що з відповідача проводяться стягнення на користь третьої особи [PERSON] на утримання першої дитини неповнолітньої доньки [PERSON], 21. 06. [INFO], в розмірі 1/4 частини. Тому, визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], суд враховує, що відповідач є офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання і цієї малолітньої дитини. Крім того, виходячи з того, що сторони як подружжя проживають у зареєстрованому шлюбі, діляться спільним побутом, тому з цих підстав суд вважає об'єктивним та вірним стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial