Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду 25.06.2021р. з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2019 року. В даному будинку також зареєстрований і відповідач по справі, який є колишнім власником будинку. У зв`язку з невиконанням зобов`язань продавця, відповідача по справі - [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку від 26.04.2019 року, самостійно знятись з реєстрації по відчуженому будинку, з метою права власності щодо вільного володіння, розпорядження та користування власним майном, позивач звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав та законних інтересів як власник майна. Згідно правил ч.6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 27.07.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5\~статті 279 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за з останнім відомим місцем його проживання. Крім того, про відкриття провадження та можливість отримання копій процесуальних документів і позовної заяви з додатками відповідача було додатково повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у порядку, визначеному ч.11\~ст. 128 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.10.2008 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №165114858 від 26.04.2019р. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області №1122/04-24 від 14.07.2021 року. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Статтею 346 ЦК України\~врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. Реєстрація місця проживання хоча і не тягне за собою за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним. Тому, оскільки відповідач не змінив місце реєстрації після продажу житлового будинку, договір житлового найму відсутній, то ним порушено право власності позивача і його право щодо вимоги захисту порушеного права є законними і підлягає захисту. У зв`язку з цим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Стосовно обраного позивачем способу захисту його прав, як власника житла, шляхом примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача за адресою, належного позивачу житлового приміщення, то суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 11.12.2003р. №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ч. 2 ст.7 ЗУ від 11.12.2003р. №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації проводиться в день звернення з такою заявою. Таким чином вимога про зняття з реєстрації відповідача із зазначеної адреси є передчасною. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial