Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , про стягнення неустойки по додатковим витратам. У позовній заяві про збільшення позовних вимог позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , неустойку, яка виникла у зв`язку з заборгованістю по додатковим витратам, які вста\-новлені Постановою Апеляційного суду Одеської області по справі № 520/4200/17 у розмірі 37 821, 62 гривні, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , індекс інфляції по додат\-ковим витратам за період з 27 квітня 2018 року по 01 серпня 2020 ро\-ку, який становить 551,01 грн. на дитину; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , 3 % річних за період з 27 квітня 2020 року по 01 серпня 2020 року, що складають 391,65 грн. на одну дитину; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , неустойку, яка виникла у зв`язку з заборгованістю по додатковим витратам, які встановлені Пос\-тановою Апеляційного суду Одеської області по справі № 520/4200/17 у розмірі 37 821, 62 гривні; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , індекс інфляції по додат\-ковим витратам за період з 27 квітня 2018 року по 01 серпня 2020 ро\-ку, який становить 551,01 грн. на дитину; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , 3 % річних за період з 27 квітня 2020 року по 01 серпня 2020 року, що складають 391,65 грн. на одну дитину. Позивачка надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу слухати у її відсутності. Відповідач надав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог та справу слухати у його відсутності. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27.04.2018 року Апеляційним судом Одеської області винесено Пос\-танову по справі № 520/4200/17, змінивши Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року, а саме: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] \-вну, [INFO] у твердій грошовій сумі у розмі\-рі 1000, 00 гривень щомісячно, кожній до досягнення ними повноліття; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на малолітню дитину [PERSON] 3800, 00 гривень щорічно по 1900, 00 гривень двічі на рік кожного півроку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на малолітню дитину [PERSON] 3800, 00 гривень щорічно по 1900, 00 гривень двічі на рік кожного півроку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до ст. 196 ч.4 СК України разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норми ст. 196 ч.4 СК України, оскільки вирішується питання заборгованості щодо додаткових витрат на дитину. Саме тому у даній справі не підлягають застосування норми ст. 196 ч. 1, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 37 821.62 грн., на кожну дитину, яка виникла у зв`язку із заборгованістю по додатковим витратам. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial