Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Приватна агрофірма «Ватал» звернулася до Краснокутського районного суду Харківської області із позовом до державного реєстратора виконавчого комітету Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області Овчаренко Валентини Олексіївни, фізичної особи підприємця [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про визнання договору оренди недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та звільнення земельної ділянки. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 30 березня 2005 року між [PERSON] та ПА «Ватал» було укладено договір оренди земельної ділянки №76/803-к, а саме земельної ділянки площею 3,8654 га, в т.ч.: ріллі площею 3,7677 га (кадастровий номер 6323583200:02:000:0084) та сіножаті площею 0,0977 га (кадастровий номер 6323583200:04:000:07777), який було зареєстровано 04.05.2006 року за №040669900443 у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Згідно договору оренди землі [PERSON] передала, а позивач прийняв строком на 15 років в платне користування вищевказані земельні ділянки. \~ \~ \~ \~ На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2013 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6323583200:02:000:0084. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , порушуючи норми чинного законодавства України, вже перебуваючи у правових відносинах з ПА «Ватал» уклав 23 лютого 2018 року договір оренди землі №0084 на ту саму земельну ділянку з іншою особою - фізичною особою підприємцем [PERSON] строком на 7 років. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме за визнанням договору оренди землі №0084, укладеного 23.02.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] - недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання відповідача [PERSON] звільнити земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала суду за про підтримання заявлених ПА «Ватал» вимог, прохала їх задовольнити та справу слухати у її відсутність. Відповідач - державний реєстратор виконавчого комітету Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області Овчаренко Валентина Олексіївна в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог ПА «Ватал» та підтримав правову позицію щодо змісту позовних вимог, викладену у письмових поясненнях на позовну заяву. Інші учасники судового провадження до суду повторно не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ПА «Ватал» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що 30 березня 2005 року [PERSON] уклала з приватною агрофірмою «Ватал» договір оренди землі №76/803-к, за умовами якого [PERSON] передала ПА «Ватал» належні їй на праві приватної власності земельні ділянки площею 3,8654 га, в т.ч.: ріллі площею 3,7677 га (кадастровий номер 6323583200:02:000:0084) та сіножаті площею 0,0977 га (кадастровий номер 6323583200:04:000:0777), які належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №754260, строком на 15 років. Договір оренди був зареєстрований 04.05.2006 року за №040669900443 у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Згідно акту приймання передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором № 76/803-к оренди землі від 30 березня 2005 року [PERSON] передала у строкове платне користування ПА «Ватал» земельні ділянки загальною площею 3,8654 га, в т.ч. ріллі 3,7677 га та сіножатей 0,0977 га, які належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №754260. Однак, як вбачається з матеріалів справи власником земельної ділянки з кадастровим номером 6323583200:02:000:0084 є [PERSON] , який успадкував вказану земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТО № 679975, виданим 10 грудня 2013 року Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.12.2013 №14331985. Таким чином, відповідно до ст. 1218 ЦК України відповідач успадкував права та обов`язки орендодавця за вищевказаним договором оренди. Після оформлення спадщини після смерті [PERSON] відповідач, як спадкоємець [PERSON] , незважаючи на те, що договір оренди землі з ПА «Ватал» не припинений та не розірваний, 23 лютого 2018 року уклав договір оренди землі № 0084 на спірну земельну площею 3,7677 га ріллі, кадастровий номер 6323583200:02:000:0084 з фізичною особою підприємцем [PERSON] , про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2018 року та заявою державного реєстратора виконавчого комітету Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області Овчаренко Валентини Олексіївни від 20.11.2018 року №02-20-652. Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренди землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 38 договору оренди землі №76/803-к від 30.03.2005 року, укладеного між [PERSON] та ПА «Ватал» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни або розірвання договору. Окрім цього у зв`язку з прийняттям [PERSON] спадщини на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 10.12.2013 року серії ВТО №679975 та ВТО №679976 20 грудня 2013 року між [PERSON] та ПА «Ватал» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №76/803-к від 30.03.2005 року, згідно якої вступну частину договору викладено в наступній редакції: «Орендодавець (уповноважена ним особа): [PERSON] з одного боку та орендар приватна агрофірма «Ватал» в особі генерального директора Нікітенка Миколи Павловича, діючого на підставі Статуту, з другого боку, уклали цей договір про нижченаведене:» Усі інші умови договору №76/803-к оренди землі від 30.03.2005 року залишаються без змін. За таких обставин суд вважає, що права ПА «Ватал» були порушені, оскільки смерть фізичної особи-орендодавця [PERSON] не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до її спадкоємця перейшли права та обов`язки за договором оренди. До відповідача [PERSON] , який набув право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця [PERSON] , разом із правом власності на земельну ділянку перейшли права та обов`язки за договором оренди. Тобто, на момент вчинення правочину [PERSON] не повідомив орендаря ФОП [PERSON] про те, що належна йому на праві власності земельна ділянка площею 3,7677 га, перебуває вже в оренді, на підставі укладеного договору оренди між [PERSON] та ПА " Ватал", який не було розірвано в судовому порядку. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частинами другою, третьою, п`ятою статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 цього Закону під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам цього Закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 21-1434а15, від 15 листопада 2016 року № 21-3030а16 та від 01 серпня 2018 року № 229/2962/17. Отже, в момент вчинення правочину, а саме укладення договору оренди землі між [PERSON] та ФОП [PERSON] сторонами не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України, а отже, договір оренди землі є недійсним, як і проведена на його підставі державна реєстрація права оренди земельної ділянки та підлягають скасуванню, оскільки у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування згідно рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про повне задоволення вимог приватної агрофірми «Ватал». Також, відповідно ст. 141 ЦПК України підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат, а саме в частині стягнення судового збору в розмірі 1762 грн.00 коп., сплаченого ПА «Ватал» при подачі до суду позову про визнання договору оренди недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та звільнення земельної ділянки. Що стосується вимог позивача про стягнення судового збору сплаченого до Харківського окружного адміністративного суду в розмірі 1762 грн. та витрат позивача на юридичні послуги в розмірі 15600 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки судовий збір сплачений до Харківського окружного адміністративного суду не відноситься до судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, а витрати позивача на юридичні послуги документально не підтверджені. На підставі викладеного та

Outcome: partial