Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON] Посилаються на те, що згідно укладеного договору №б/н від 17.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначили, що [PERSON] порушив умови надання кредиту, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. Зазначили, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Однак у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, в звязку з чим станом на 23.11.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 27619,36 грн., яка складається із наступного: 2252,07 грн. заборгованість за кредитом; 20813,99 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1303,30 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №б\\н від 17.12.2007 року в розмірі 27619,36 грн., яка складається із наступного: 2252,07 грн. заборгованість за кредитом; 20813,99 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1303,30 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному обємі, просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, підтримав подане заперечення, відповідно до якого зазначив, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом, суперечать ст.ст.3, 8 Конституції України, ст.3 ЦК України та ст.ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо заборони включення до договору споживчого кредитування несправедливих умов, ознакою та наслідком яких став істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Відповідно до умов укладеного договору №б/н від 17.12.2007 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в позовній заяві вказано, що кредит отримано в сумі 2000,00 грн., а в заяві про приєднання до умов договору 500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] останній платіж здійснив 14.02.2014 року в сумі 2460,00 грн. Однак згідно пояснень [PERSON], останній показав, що дані кошти не вносив у касу ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» розуміючи, що минає строк позовної давності, вписав дану суму до розрахунку. Станом на 23.11.2016 року сальдо поточної заборгованості становить 1892,96 грн., сальдо простроченої заборгованості становить 350,11 грн., нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти 413,00 грн., нараховані за прострочену заборгованість за кредитом проценти 53,34 грн. Процентна ставка з січня 2008 року по 31.12.2012 року була встановлена 36,00% з 02.01.2013 року по 31.08.2014 року 30%, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року 34,80%, з 01.04.2015 року по 23.11.2016 року 43,20%. Зміна процентної ставки ПАТ КБ «ПриватБанк» проводилась без погодження з [PERSON] Вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» невірно здійснені розрахунки заборгованості. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 17.12.2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №б/н від 17.12.2007 року, останньому надано кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. З довідки про умови кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] (картрахунок 4149605358210326 від 17.12.2007 року) вбачається, що 30.01.2008 року встановлено кредитний ліміт в сумі 500,00 грн.; 08.07.2009 року встановлено кредитний ліміт в сумі 0,00 грн.; 27.07.2011 року встановлено кредитний ліміт 700,00 грн.; 24.10.2013 року встановлено кредитний ліміт в сумі 2000,00 грн., що також підтверджується копіями заяв-анкет від 2007 року, 2008 року, 2011 року. З копії заяв [PERSON] від 17.12.2007 року, 29.01.2008 року, 25.03.2011 року вбачається, що останній своїм підписом надав свою згоду, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди банку. З розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору №б/н від 17.12.2007 року, станом на 23.11.2016 року вбачається, що заборгованість за кредитом становить 26066,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2252,07 грн. заборгованість за кредитом; 20813,99 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Наказом Приватбанку від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення Договору» встановлено, що спрощена форма укладення Договору про надання банківських послуг - кредитної картки, зумовлюється підписом клієнта Заяви про надання послуг. В заяві клієнт зазначає, що ознайомлений і згідний з Умовами і Правилами надання послуг. Дана заява відповідає правилам встановленим ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком, Положенню про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 року №137, наказу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення договору». Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбачена позовна давність в один рік. 20.12.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, в тому числі штрафу (пені) станом на 23.11.2016 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором №б/н від 17.12.2007 року розмір нарахованої пені по даному кредитному договору за період з 31.12.2015 року по 23.11.2016 року складає 1100,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності в один рік до позовних вимог позивача щодо стягнення пені, та стягнути з [PERSON] пеню в сумі 1100,00 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення в сумі 24166,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2252,07 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 20813,99 грн.; заборгованості за пенею за прострочене зобовязання 1100,00 грн. Що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] нарахованих штрафів (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1303,30 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору, а тому вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1553,30 грн. задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1205,70 грн. Що стосується посилання представника відповідача про пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку звернення до суду з даним позовом, судом встановлено. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, відповідач [PERSON] 14.02.2014 року сплатив суму в розмірі 2460,00 грн., які були спрямовані на погашення заборгованості. Суд вважає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк звернення до суду, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 20.12.2016 року із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н року 17.12.2007 року.

Outcome: partial