Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 01.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь 500 грн витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 присуджено стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 630 грн щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що відповідач працює за кордоном та отримує регулярні доходи. Витрати на утримання їх спільного сина значно зросли, витрачає кошти на харчування, одяг, ортопедичне взуття, засоби гігієни, на навчання та при необхідності на ліки. Зазначає, що син відвідує гурток плавання за призначенням лікаря, оскільки у нього сколіоз, постійно відвідує секцію бойового гопаку протягом 5 років. Вказує, що її коштів не вистачає на утримання дитини, оскільки їй встановлено інвалідність ІІІ групи безтерміново та отримує мінімальну зарплату. Відповідач інших дітей не має, має у власності квартиру в с.Липівка Миколаївського району Львівської області, площею 42,8 кв.м, яку набув у 2015 році. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги в належному розмірі. З урахуванням викладеного просить позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, покликається на суттєві зміни у матеріальному стані відповідача, зміну розміру прожиткового мінімуму, просить збільшити розмір аліментів, визначений судом, оскільки такий є меншим, ніж встановлений чинним законодавством. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив у повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, в якому, зокрема, покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 постановлено стягувати з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 630 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року, і до досягнення ними повноліття. Дане рішення виконувалось та виконується ним на даний час. 23.06.2016 донька [PERSON] досягла повноліття. Вказує, що здійснює оплату за її навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ у повному обсязі. Після досягнення донькою повноліття систематично сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1600 грн щомісячно. Щомісячно на утримання дітей витрачає 2600 грн. Натомість вказав, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували здійснення витрат на утримання сина, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом) чи здійснення таких у майбутньому. З урахуванням викладеного у задоволенні позову просить відмовити. Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження Серії І-СГ №119951 від 25.10.2007. Малолітній син [PERSON] та повнолітня [PERSON] проживає разом із [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку №4775 від 03.10.2018. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 630 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2015 року, і до досягнення ними повноліття; стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн в дохід держави; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Згідно з довідкою №2466/02.12126 від 02.07.2018 [PERSON] за період з грудня 2017 по травень 2018 отримала пенсію у розмірі 8712 грн. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.11.2018 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2018 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Згідно з відомостями з інформаційної довідки №14045223 від 05.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 02.10.2015 належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається із листа з Державної прикордонної служби України №0.184-219/0/15-19-Вих від 03.01.2019 відповідач з 02.08.2016 по 19.11.2018 здійснював систематично виїзди за кордон України. Разом із тим, дані відомості не є підтвердженням того, що такий отримував за кордоном доходи, відтак не є підтвердженням покращення його матеріального стану. Суд відхиляє покликання позивача на сплату нею благодійних внесків в секції Бойового Гопака "Шаблезуб", в якому навчається [PERSON] та відвідування ним гуртка із плавання, оскільки такі не стосуються предмету спору у даній справі та підтверджують здійснення нею додаткових витрат на утримання дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно ст.181\~Сімейного кодексу\~України способи\~виконання батьками\~обов'язкуутримувати\~дитину визначаються\~за домовленістю\~між ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Підстави визначення розміру аліментів у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 184 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Ст.\~192\~СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст.\~181,\~192\~СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. З наведених законодавчих приписів та матеріалів судової практики вбачається, що у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як на підставу вимоги про зміну розміру аліментів позивач покликається на суттєві зміни матеріального стану відповідача. Згідно зі ст.\~ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання малолітнього сина. Натомість судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має нерегулярний та мінливий дохід. Тому позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів суд вважає підставною. Разом з тим, суд враховує, що обовязок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов'язань полягає не в покладенні обов'язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 зазначеної норми регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема ч. 2 ст. 182 СК викладено в новій редакції: «Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів». З правової позиції Верховного Суду, закріпленої у Постанові від 03.05.2018 по справі №\~581/638/17-ц, вбачається, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. До таких підстав суд касаційної інстанції відносить прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання малолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоровя сторін, зокрема незадовільного стану здоров'я позивача, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи безтерміново, задовільний стан здоровя відповідача /наявність хворіб жодним чином не підтверджена/, матеріального становища сторін, реальної можливості відповідача сплачувати вказаний розмір аліментів щомісячно, сплату відповідачем аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання дочки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно та те, що згідно з відомостями з інформаційної довідки №14045223 від 05.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 02.10.2015 належить квартира [ADDRESS], а також з урахуванням тієї обставини, що обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив мінімальний гарантований розмір аліментів на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня становить 2027 грн. З огляду на те, що з моменту ухвалення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15.07.2015 у справі № 464/5048/15-ц розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, зважаючи на ту обставину, що встановлений цим рішенням розмір аліментів є значно меншим, ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму, а тому суд дійшов переконання, що присуджений розмір аліментів не може задовольнити мінімальні потреби дитини. З урахуванням викладеного, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов переконання, що позовну вимогу про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі слід задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн 50 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становитиме половину суми необхідної для забезпечення першочергових потреб неповнолітнього сина сторін (половина прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку). Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін. Суд вважає необгрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 3000 грн, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини у зазначеному розмірі, а також не доведено можливість відповідача оплачувати такі у такому розмірі. Безпідставним є покликання позивача на стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі починаючи з 01.01.2018. Так, за положеннями\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Однак, в даному випадку, є вимога про збільшення розміру аліментів, а не про їх стягнення і норму\~ст.191\~Сімейного кодексу\~України застосовувати не можна. Відтак, аліменти у збільшеному розмірі з відповідача слід стягувати починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з\~п.1\~ч.3\~ст.\~133\~ЦПК України до\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем за складання позовної заяви про зміну розміру аліментів було перераховано на рахунок адвокатського бюро «Жеруха і партнери» 500 грн, що підтверджується квитанцією №QS69649201 від 05.10.2018, відтак такі підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.\~141,\~180, 181,\~182,\~184,\~191,\~192 СК України\~та

Outcome: partial