Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 липня 2009 року приблизно о 13 годині 00 хв. на місцевому ринку в селі Довге Іршавського району Закарпатської області на ґрунті неприязних стосунків з [PERSON], остання заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, при цьому порвала на ній золоті вироби: золотий ланцюжок із хрестиком, золотий браслет та золоті сережки, а також пошкоджено мобільний телефон. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2012 року вирок Іршавського районного суду Закарпатської області скасовано, а кримінальну справу закрито у зв'язку із спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20868 грн., яка включає вартість мобільного телефону та золотих виробів та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., що в свою чергу полягає в душевних стражданнях внаслідок знищення майна та нанесення тілесних ушкоджень та приниженню честі та гідності. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні подала уточнену позовну заяву, зокрема уточнила прізвище позивача, а саме: не [PERSON], а [PERSON] у зв'язку із одруженням. Уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що докази по справі сфальсифіковані, так як покази свідків містять розбіжності. Жоден свідок не підтвердив того, що вона зірвала золоті вироби з позивача. Крім того, зазначила, що ніяких ударів [PERSON] не наносила, а лишу зробила їй зауваження. Внаслідок юридичної помилки не оскаржила ухвалу Апеляційного суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ухвалою апеляційного суду від 10 травня 2012 року спростовано факт завдання матеріальної шкоди. Єдиним належним доказом по справі є висновок експертизи, призначеної за клопотанням представника відповідача. Щодо мобільного телефону, то сума завданого збитку не доведена -2- належними доказами. Крім того, позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди, до лікарів з цього приводу вона не зверталася, критерії, якими вона обґрунтувала моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень не підтвердила. У зв'язку з цим, просив суд уточнені позовні вимоги задовольнити частково в межах доведених належними та достовірними доказами позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що з позивачем та відповідачем є колегами. 18 липня 2009 року [PERSON] проходила в кінці ринку. Одягнена вона була у відкриту майку, золотих прикрас на [PERSON] не бачив, мобільного телефону також не бачив, але в неї була сумочка. Про інцендент, який стався між [PERSON] та [PERSON] дізнався від відповідача через тиждень-два. Свідок [PERSON] показала, що із позивачем та відповідачем працює на одному ринку. 18 липня 2009 року на [PERSON] ніяких золотих прикрас не бачила, так як остання проходила повз її робочого місця і зупинялася біля неї. Одягнута була в майку і лосини. Мобільного телефону також не бачила, але в неї була сумочка. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з відповідачем проживає в одному селі, з позивачем знайома. 18 липня 2009 року вона разом з позивачкою їхали на ринок і з ранку від неї вона брала теліжку. Бійки вона не бачила, а лише чула як вони кричали. Ніяких золотих виробів на [PERSON] не було. Вона була одягнута в світлий топік, так як було жарко, і темні лосини. Вона уважно на неї дивилася, так як [PERSON] вперше з'явилася після аварії та мала шрами. В руках у неї мобільного телефону не бачила, а лише сумочка. Раніше бачила на ній ланцюжок та сережки. Того дня вона на собі жодних прикрас не мала. Після роботи вона нічого не шукала. Свідок [PERSON] повідомила суду, що з позивачем вони колеги, відповідача знає візуально. Того дня, коли відбувся інцидент, [PERSON] пройшлася по ринку і через деякий час повернулася, плакала та розповіла, що втратила сережку, ланцюжок, браслет і телефон. В подальшому вона разом з [PERSON] пішли шукати втрачені речі, але знайшли порваний ланцюжок без хрестика та одну сережку. Сережки [PERSON] носила завжди, вони були з чорним каменем овальної форми, а на ланцюжку був хрестик, зранку на її руці вона бачила браслет. Мобільний телефон у [PERSON] взагалі був, після бійки телефон вона принесла з розбитим екраном. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що знайомий з [PERSON] 7-8 років. В суботу 2009 року, влітку, разом з позивачем поїхали на ринок, ми разом продаємо.. Того дня позивач була одягнута в коротке і мала на собі ланцюжок з хрестиком на шиї, масивний браслет на руці, овальні сережки у вухах з чорним каменем. [PERSON] пішла продавати картки поповнення, через годину повернулася заплакана, тримала в руці порваний ланцюжок та мала на собі одну сережку, більше нічого. З її слів зрозумів, що все інше загублене. Він особисто шукав ці втрачені речі біля палатки [PERSON], приблизно 6-7 метрів від палатки, але нічого не знайшов. [PERSON] мала два мобільні телефони, якої марки не пам'ятає. Один телефон після конфлікту в неї був, а щодо іншого він не пам'ятає. Моральний стан жінки був подавлений. По закінченню торгівлі, вони знову почали шукати, але нічого не знайшли. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 1-111/11, відмовний матеріал № 498, приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 18 лютого 2009 року о 13.00 на місцевому ринку в с. Довге -3- Іршавського району на ґрунті неприязних стосунків між сторонами у справі сталася сварка, в результаті якої [PERSON] нанесла [PERSON] ляпас рукою по обличчю та кілька ударів в область голови, чим заподіяла їй легкі тілесні ушкодження. Відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2012 року вирок Іршавського районного суду від 27 січня 2012 року щодо [PERSON] було скасовано, а провадження у справі закрите у зв'язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Дана ухвала суду набрала законної сили (а. с. 8-10). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ст.ст. 28, 282 КПК України закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав не звільняє особу від обов'язку відшкодувати заподіяні злочином матеріальні збитки. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди, яке складається з таких елементів, як протиправна поведінка, настання шкоди, причинний зв»язок між двома першими елементами, вина завдавача шкоди. Відповідно до Листа Верховного Суду України від 01.02.2004 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулюють закриття кримінальних справ", звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом'якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли деліктні зобов'язання, які полягають у обов'язку відповідача відшкодувати спричинену ним шкоду, внаслідок вчинення злочину. Згідно із статтями 1166, 1167 ЦК України діє презумпція вини завдавача шкоди, тому не позивач доводить вину, а відповідач доводить відсутність своєї вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. -4- Відповідно до ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками в розумінні ст..22 ЦК України є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач просила стягнути шкоду, завдану неправомірними діями особистим немайновим правам фізичній особі, а також матеріальну шкоду відповідно до норм статей 1166,1167, 1168,1192 ЦК України. Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 8069 від 08 січня 2014 року пред'явленні для дослідження одна ланцюжка шийна та одна сережка є ювелірними виробами та відносяться до групи золотих прикрас.. Дійсна вартість виробів становить: 1 штуки ланцюжки 4772,00 гривень; 1 пари сережок 2008,80 гривень. При цьому, суд критично оцінює покази свідка [PERSON] та посилання позивача про втрату мобільного телефону, золотого браслету вагою 20 грамів та золотого хрестика вагою 10 грам, оскільки позивачем та її представником не надано доказів і не здобуті вони у судовому засіданні про те, що саме з вини відповідача позивач втратила вищезгадані речі, а також доказів їх втрати саме під час протиправного діяння. Надані до позовної заяви довідка д.п. «Фокстрот-Ужгород» про вартість мобільного телефону Нокіа 6300 та наявні в матеріалах справи фотографії етикеток хрестика та браслету не можуть свідчити про те, що такі знаходились на ній в момент заподіяння ушкоджень. Також твердження позивача про втрату мобільного телефону спростовуються показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що [PERSON] повернулася з мобільним телефоном, в якого був розбитий екран, поясненнями потерпілої, наданими за результатами розгляду заяви останньої про злочини, вчинені [PERSON], в яких вона показала, що під час сварки її мобільний телефон було розбито, а не втрачено. Також суду не надано жодних доказів того, що такий мобільний телефон належав саме [PERSON] на праві власності. В свою чергу рішення суду не може обґрунтовуватися на припущеннях позивача. Окрім того, постановою від 02.08.2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні відповідача за відсутністю у її діях складу злочину, передбаченого ст.122, 296, 194 КК України, а за ознаками ст.ст. 185, 186 КК України - за відсутності події злочину. Тому у вимогах позивача про стягнення вартості золотого браслета, золотого хрестика та мобільного телефону слід відмовити. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Висновком судової товарознавчої експертизи № 8069 від 08 січня 2014 року встановлено, що по наявності пошкоджень у ланцюжка, що утворилися в результаті спеціальних зусиль, і при відсутності однієї сережки (сережки є виробом, коли вони є в парі) представлені вироби не можуть бути використанні по призначенню, тобто вироби відносяться до металобрухту. Враховуючи, що відшкодуванню підлягає дійсна вартість пошкодженого золотого ланцюжка та втраченої сережки, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] пошкоджений золотий ланцюжок масою 11,93 г, довжиною із -5- замком 555 мм та золоту сережку масою 2,78 г, розміром лицьової поверхні сережки овальної форми 13х17 мм після відшкодування останньою заподіяної шкоди. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.4,5,9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими під час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов»язковому з»ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди. В обґрунтування позову в частині відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 10 000 грн., позивач посилається на те, що внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень вона терпіла фізичний біль, втратила спокійний сон, глибоко морально страждала через синці, душевно страждала по причині практичного знищення її майна, яке для неї було дуже дороге; привселюдне принижено її честь та гідність, що завдало їй великого душевного болю. Виходячи з викладеного, суд вважає, що є усі підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди та стягнення її з відповідача, оскільки ухвалою суду встановлена протиправна поведінка відповідача, судом встановлена наявність причинного зв»язку між завданою позивачу шкодою та протиправною поведінкою відповідача, протиправна поведінка спричинила позивачу моральні страждання. Дослідивши обставини справи та приймаючи до уваги викладені позивачами доводи, сам факт наявності моральної шкоди, яка відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, характер завданих позивачам моральних страждань та виходячи з принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд оцінює моральну шкоду у розмірі 1500 гривень. За таких обставин з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 6780,80 гривень та моральної шкоди в розмірі 1500 гривень. В решті вимог відмовити. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що в даному випадку становить 344,10 гривень.

Outcome: partial