Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12.03.2015 р. ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 17.02.2015 р. та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в позовній заяві вказує, що розмір аліментів, визначений судом, на даний час на утримання дітей є недостатнім, відповідач має заборгованість за несплату аліментів, незначний розмір її заробітної плати не дає можливості на даний час самостійно та належним чином здійснювати догляд за дітьми, просить змінити розмір аліментів та визначити їх у розмірі по 1500 грн., на кожну дитину, щомісячно. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутності (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов в загальному не заперечив, однак, просив про стягнення з нього по 1100 грн. на утримання кожної з дочок щомісячно, та про розгляд справи у його відсутності (а.с. 38-40). Оглянувши заяви позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Ст. 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 14.07.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Із копій свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], заочного рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.08.2017 р., свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 5, 6, 11). Із позовної заяви та долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження серії [NUMBER]; серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є дочками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-8). Із копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12.03.2015 р. видно, що із [PERSON] на користь позивачки ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 17.02.2015 р. та до досягнення ними повноліття (а.с. 9). Як вбачається із копії розрахунку заборгованості по аліментах від 22.11.2018 р., виданих Городоцьким РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 26). Із довідки № 4022 від 22.10.2018р., виданої Виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області, видно, що [PERSON] проживає та зареєстрована [ADDRESS] разом з дітьми, які є на її утриманні (а.с. 12). Із долученого до матеріалів справи копії Посвідчення батьків багатодіної сім'ї, виданого управлінням соціального захисту населення Городоцької РДА серії [NUMBER], відповідач [PERSON] має на утриманні також трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 р. внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет» на 2019 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти у розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення їх прав на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, рівність обов'язку батьків щодо матеріального утримання дітей, те, що відповідач згідно рішення суду сплачує аліменти у розмірі меншому, ніж це встановлено чинним законодавством, має заборгованість по їх сплаті, однак, згідний на стягнення з нього аліментів в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно, а також наявність в нього утриманців, є батьком у багатодітній сім'ї, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 500 грн. до 1100 грн. на кожну дитину, щомісячно, вважаючи, що такий буде зараз достатнім вкладом відповідача у матеріальне забезпечення дітей і з цієї підстави у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial