Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду заподіяну злочином в розмірі 49377,12 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. А також понесенні витрати на отримання правової допомоги у сумі 1000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 12.08.2006 року біля 21години 30 хвилин в с. Ганно-Покрівка Ширяївського району Одеської області, відповідачі, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, підїхали до магазину «Жанна», який знаходиться в даному селі по вул. Калініна, 49, де на вулиці села, неподалік вказаного магазину, тобто в громадському місці, [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до мешканки даного села [PERSON], тобто позивача, вчинила відносно останньої сварку, в яку втрутились невдовзі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які, раптово, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, висловлювались на адресу позивача грубою нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою. Продовжуючи свої хуліганські дії, [PERSON] вдарив [PERSON] рукою в обличчя, від чого остання впала на землю, в подальшому [PERSON] та [PERSON] схопили позивача за волосся та стали тягти по землі, а також при вчиненні хуліганських дій вищевказані особи на протязі 20-30 хвилин наносили лежачій на землі позивачу почергово удари руками та ногами в різні частини тіла\~голові, тулубу, спині, в результаті чого спричинили їй\~\~тілесні ушкодження\~\~у вигляді\~закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, численні гематоми, садни обличчя, забій поперечної області з вираженим больовим синдромом, гематоми, садни тулуба, які, згідно висновку\~\~судово-медичної експертизи № 225 від 29.06.2010р. відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом для здоровя потерпілого; та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми\~\~поперечної області, яка ускладнилась розвитком нестабільності поперечно-крестцового відділу хребта з вираженим больовим синдромом, які, згідно вказаного висновку СМЕ,\~\~відносяться до середньої степені тяжкості тілесним ушкодженням. Згідно постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 24.09.2012 року відповідачів було звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності та провадження по справ закрито, разом з тим, судом було доведено вину підсудних у скоєних мини злочинах, передбаченими ч.1 ст.122 КК України та ст. 296 КК України. Так, внаслідок завданих позивачу тілесних ушкоджень, а саме закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, численні гематоми, садни обличчя, забій поперечної області з вираженим больовим синдромом, гематоми, садни тулубу, закритої травми\~\~поперечної області, яка ускладнилась розвитком нестабільності поперечно-крестцового відділу хребта з вираженим больовим синдромом, що підтверджується постановою суду. На лікування нею було витрачено грошові кошти у розмірі 49377,15 гривень, які вона просить стягнути з відповідачів на її користь. Також, позивач зазначила, що у звязку з отриманням тілесних ушкоджень їй було завдано також і моральну шкоду, яку вона оцінює у 30000,00 грн., оскільки вона зазнав фізичного болю та страждань внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, відбулися негативні зміни у її житті, вона тривалий час лікувалася та й наділі продовжує лікуватися, втратила працездатність. У судовому засіданні представник позивача та позивач на задоволенні позовних вимог наполягали, позовну заяву підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, а саме зазначив, що відповідач [PERSON] визнає позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 550,00 грн. (а.с.120/1), які дійсно були документально підтвердженні, у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити, оскільки сума до стягнення є надуманою та нічим не підтвердженою. Що стосується інших квитанцій на купівлю медикаментів та проходження інших обстежень, наданих позивачем, то позивачем не було надано жодних доказів, що саме ці витрати були понесені нею на лікування у звязку з вчиненням злочину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали позицію представника [PERSON], та зазначили що позов визнають частково, лише в частині стягнення 550,00 грн. матеріальної шкоди. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 7\~ст. 128 КПК України\~\~особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Так, згідно з копії постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 24.09.2012 року вбачається, що 12.08.2006 року біля 21години 30 хвилин в с. Ганно-Покрівка Ширяївського району Одеської області, відповідачі, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, підїхали до магазину «Жанна», який знаходиться в даному селі по вул. Калініна, 49, де на вулиці села, неподалік вказаного магазину, тобто в громадському місці, [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до мешканки даного села [PERSON], тобто позивача, вчинила відносно останньої сварку, в яку втрутились невдовзі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які, раптово, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, висловлювались на адресу позивача грубою нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою. Продовжуючи свої хуліганські дії, [PERSON] вдарив [PERSON] рукою в обличчя, від чого остання впала на землю, в подальшому [PERSON] та [PERSON] схопили позивача за волосся та стали тягти по землі, а також при вчиненні хуліганських дій вищевказані особи на протязі 20-30 хвилин наносили лежачій на землі позивачу почергово удари руками та ногами в різні частини тіла\~голові, тулубу, спині, в результаті чого спричинили їй\~\~тілесні ушкодження\~\~у вигляді\~закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, численні гематоми, садни обличчя, забій поперечної області з вираженим больовим синдромом, гематоми, садни тулуба, які, згідно висновку\~\~судово-медичної експертизи № 225 від 29.06.2010р. відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом для здоровя потерпілого; та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми\~\~поперечної області, яка ускладнилась розвитком нестабільності поперечно-крестцового відділу хребта з вираженим больовим синдромом, які, згідно вказаного висновку СМЕ,\~\~відносяться до середньої степені тяжкості тілесним ушкодженням. Також, згідно з вищевказаної постанови Ширяївського районного суду Одеської області від 24.09.2012 року відповідачів було звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності та провадження по справ закрито, разом з тим, судом було доведено вину підсудних у скоєних мини злочинах, передбаченими ч.1 ст.122 КК України та ст. 296 КК України. Так, позивачем до матеріалів справи було долучено оригінали квитанцій, накладних та інших розрахункових документів на загальну суму 49377,12 грн., що з показів позивача вона витратила на лікування після отриманих тілесних ушкоджень завданих незаконними діями відповідачів, на медичні обстеження та переїзд до міста Одеси на лікування. Однак, як вбачається з матеріалів справи та вказано представником відповідача, матеріали справи не містять історії хвороби позивача, адресних показань лікарів щодо необхідності купівлі саме даних ліків та проходження медичних процедур, які необхідні були б для лікування позивача після отриманих тілесних ушкоджень 12.08.2006 року. Тобто з матеріалів справи не вбачається причинний звязок між незаконними діями відповідачів та понесеними матеріальними затратами позивача відповідно до наданих суду квитанцій. Клопотань про витребування додаткових доказів від позивача не надходило, інших заяв та клопотань не надано. Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов'язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей\~11,\~22,\~599,\~1166 - 1168 ЦК України\~факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України № 6-954цс16 від 26.10.2016. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 49377,12 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 550,00 грн., оскільки належність даних витрат до матеріальної шкоди завданої позивачу незаконними діями відповідачів, останніми повністю визналися та додаткового обґрунтування не потребують. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст. ст.\~16,\~1168 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). У п. 3\~Постанови Пленуму\~«Про\~судову\~практику у\~справах\~про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди»\~№\~4\~від\~31.03.1995\~року вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,\~\~заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних\~\~життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 5 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, тому суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно ч. 3 ст.\~12, ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Згідно п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, [PERSON], в результаті протиправної поведінки відповідачів та внаслідок заподіяння їй закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, численні гематоми, садни обличчя, забій поперечної області з вираженим больовим синдромом, гематоми, садни тулуба, які, згідно висновку\~\~судово-медичної експертизи № 225 від 29.06.2010р. відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом для здоровя потерпілого; та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми\~\~поперечної області, яка ускладнилась розвитком нестабільності поперечно-крестцового відділу хребта з вираженим больовим синдромом, які, згідно вказаного висновку СМЕ,\~\~відносяться до середньої степені тяжкості тілесним ушкодженням, що підтверджується постановою суду від 24.09.2012 року, зазнала фізичних та емоційних страждань, що є безсумнівним. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Між тим,\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачами моральної шкоди позивачу є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідачів та перенесених нею у звязку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Суд вважає, що заподіяна позивачу моральна шкода полягає саме в її фізичних та душевних стражданнях у зв'язку із спричиненням їй відповідачами безпричинно фізичної болі та тілесних пошкоджень, заподіяних протиправною поведінкою щодо позивачки в публічному місці, чим безумовно їй було спричинено приниження її людської гідності, а відтак знижено її престиж та авторитет у селі. Тому на підставі вищенаведеного, з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути моральну шкоду на користь позивача в розмірі 12000 грн. 00 коп. Питання про стягнення судового збору суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України та з урахуванням часткового задоволення позову.

Outcome: partial