Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідачів Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, треті особі: Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 20.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №332, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DNU0GK00000013 від 22.07.2005 року та розрахунку заборгованості за договором грошових коштів у сумі 2075048,34 гривень. Відповідно до змісту Виконавчого напису, строк, за який провадиться стягнення становить з 22.07.2005 року по 09.08.2017 року, тобто стягнення здійснюється за - 4401 дні. Про наявність виконавчого напису позивач дізналася випадково, після того, як у червні 2018 року недоотримала у повному обсязі пенсію, та у Лівобережному ОУ ПФУ в м. Дніпрі з`ясувалося, що грошові кошти з неї утримуються на підставі постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де є відкрите виконавче провадження. Оскаржуваний виконавчий напис був виданий під час розгляду у Апеляційному суді Дніпропетровської області апеляційної скарги [PERSON] на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2016 року у спорі з ПАТ КБ «ПриватБанк» по сумі боргу. Так, в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/5750/15-ц за цивільним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 835,73 дол. США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNU0GK00000013 від 22.07.2005 року в розмірі 54269,69 дол. США, яка складається з: 24769,77 доларів США - заборгованість за основним тілом кредиту; 17242,39 дол. США - заборгованість за процентами; 2761,20 доларів США - заборгованість з комісії; 9496,33 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. В іншій частині позовних вимог відмовлено. [PERSON] не погодившись із рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області із апеляційною скаргою на вищевказане рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2016 року по справі №202/5750/15-ц. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2018 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2016 року залишено без змін. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2016 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2018 року оскаржені позивачкою до Верховного Суду. На час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядалася справа щодо розміру заборгованості. Вказала, що оскаржуваний виконавчий напис від 20.01.2018 року за №332, про стягнення грошових коштів у безспірному порядку з [PERSON] був вчинений приватним нотаріусом під час наявності спору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , який вирішувався у суді, а відтак стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса не може вважатися таким, що здійснюється у безспірному порядку. Тому виконавчий лист №332 від 20.01.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Просила суд: визнати виконавчий напис від 20 січня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований в реєстрі за №332 - таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справіта її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року залучено третю особу Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області замість Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився. Надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що позивач помилково дійшов висновку, що заборгованість позичальника є спірною. Виконавчий напис вчинений з дотриманням чинного законодавства на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. АТ КБ «ПриватБанк» надано приватному нотаріусу обґрунтований розрахунок заборгованості в якому відображені всі проплати, які надходили на погашення заборгованості та міститься вся наявна заборгованість за кредитним договором. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився. Відповідно до наданого представником відповідача 07.12.2018 року відзиву на позовну заяву просив суд розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги позивача необґрунтовані і не підлягають задоволенню. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. В діючих нормативних документах перевірка нарахування заборгованості нотаріусом не передбачена законом. Безспірність заборгованості визначається нотаріусом тільки на підставі наданих документів, передбачених переліком. Суму заборгованості визначає стягувач та несе за це відповідальність. Крім того вказав, що нотаріус не є належним відповідачем по справі, оскільки зазначені позови мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Просили в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб: Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Від Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поштою надійшли заяви, в яких просили розглянути справу без участі їх представника. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNU0GK00000013, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит на строк до 22.07.2025 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 30680 доларів США (на покупку квартири 26000 доларів США та сплату страхових платежів 4680 доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахункове-касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 318,60 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами банку. Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником зобов`язання банк має право нараховувати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. (або суми у валюті кредиту, еквівалентній 1 грн. за курсом НБУ на день сплати) за кожен день прострочки. 20 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, за реєстровим № 332 було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] суму боргу 2075048 грн. 34 коп., яка складається з наступного: 24769,77 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 25285,81 дол. США - заборгованість по відсоткам; 3931,20 дол. США - заборгованість з комісії; 26660,26 дол. США - заборгованість з пені, нарахованої за період з 21.08.2015 по 09.08.2017 року, які є її боргом за кредитним договором № DNU0GK00000013 від 22.07.2005 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнення здійснюється за період з 22 липня 2005 року по 09 серпня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису 3000 грн. Як вбачається із матеріалів справи, в липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №DNU0GK00000013 від 22.07.2005 року в розмірі 70835,73 доларів США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNU0GK00000013 від 22.07.2005 року в розмірі 54269 (п`ятдесят чотири тисячі двісті шістдесят дев`ять) доларів США 69 центів, яка складається з наступного: 24769,77 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 17242,39 доларів США - заборгованість за процентами; 2761,20 доларів США - заборгованість з комісії; 9496,33 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року залишено без змін. Отже, виконавчий напис від 20.01.2018 року, який був зареєстрований в реєстрі за №332 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений в період вирішення спору в суді. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015. Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Руслану Олеговичу необхідні документи для вчинення виконавчого напису. В обґрунтування позову [PERSON] не погоджувалася з розміром нарахованої заборгованості, розміру штрафів та пені, які зазначені у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, зі строком їх нарахування та те, що дана заборгованість є безспірною. В судовому засіданні встановлено, що Постановою Верховного суду від 27 березня 2019 року Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] по стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Судом встановлено,що у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором та наявною заборгованістю, ПАТ КБ «ПриватБанк» у червні 2011 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені боржника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Звертаючись до суду з новою позовною заявою у липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем своєчасно сплачені не були і тому станом на 25 червня 2015 року сума заборгованості склала 70835,73 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом - 24769,77 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 17242,39 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 2761,20 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 26062,37 доларів США. Звернувшись в червні 2011 року до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставне майно засвідчує такі зміни. Також встановлено, що суди зробили неправильний висновок про стягнення з відповідача заборгованості за період і в розмірі зазначених у заочному рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 року, оскільки позивач пропустив позовну давність, про застосування якої заявив відповідач. Зміна строку виконання основного зобов`язання відбулася 04 червня 2011 року, коли банк звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки на всю суму заборгованості. До суду з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише у липні 2015 року, тому в цій частині у задоволенні слід відмовити за пропуском позовної давності. Заборгованість за кредитним договором, яка виникла після пред`явлення до відповідача вимог, які частково задоволені заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2011 року, також не підлягає стягненню у зв`язку з тим, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, передбачених договором. За таких обставин, в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» на час вчинення виконавчого напису нотаріуса 20.01.2018 року існував спір та тривав судовий розгляд, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис від 20.01.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 332, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 2075048,34 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо заявленого позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича. Відповідно до ч.2 ст.50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки. Відповідачі не мають спільних чи однорідних прав і обов`язків, також не має однорідних прав і обов`язків з позивачем, яка вирішила, що її права порушені. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових суми або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс15 від 05.07.2017 року, зазначено, що нотаріус не встановлює суму боргу для боржника, дану суму встановлює стягувач, що звернувся до нотаріуса за виконавчим написом, нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом, тому суд доходить висновку, що приватний нотаріус не є належним відповідачем по справі та відмовляє в задоволенні вимог в частині відповідача приватного нотаріуса. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial