Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач серпні 2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, яку уточнив 23.06.2015 року.(а.с.131-132) до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення боргу за договором позики у розмірі 17 700 долл. США, що еквівалентно 385 305 грн. 99 коп. та судові витрати., , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.09.2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути гроші в продовж 10 днів. Також 22.09.2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000 доларів США а [PERSON] зобов'язався повернути гроші в продовж 10 днів. Відповідач - [PERSON] своїх зобов'язань по договору не виконав, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з неї суму боргу еквівалентної в сумі 17 700 доларів США, що за курсом НБУ станове 385 305,99 гривень. Позивач, у судове засідання 02.09.2015 року з'явився, та пояснив, що гроші давав особисто [PERSON]. та просив також стягнути 3% річних на час розгляд справи. Також позивач пояснив що неоднарозово спілкувався з відповідачем, який йому постійно об'явів повернути кошти, у зв'язку з чим він отримав від відповідача грошові перекази 4000 грн.-24.06.2011р., 780 грн.-08.12.2011р., 4000 грн.-24.12.11р. таким чином вважає що він не пропустив строк позовної давності., Представник відповідача-Канікаєв в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, в минулих судових засідання пояснив що дійсно відповідач отримував від позивача зазначені кошти. проте пройшов строк озернення до суду за цими борговими розписками. Відповідачка у судове засідання 02.09.2015 року не з'явились, про час і місце був повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000 доларів США а [PERSON] зобов'язався повернути гроші в продовж 10 днів , про що свідчить відповідна розписка(а.с.7). Також 22.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000 доларів США а [PERSON] зобов'язався повернути гроші в продовж 10 днів, про що свідчить відповідна розписка.(а.с.8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно повернув позивачу частину коштів шляхом грошового переказу через ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» 24.06.2011р. у сумі 4000 грон та 08.12.2011р у сумі 780 грн. про що свідчать заяви на переказ готівки від імені [PERSON] , та повідомлення про одержання переказу від 24.12.2011р. на суму 4000 грн. (а.с.14,60,61,98,99). що в еквіваленті становить 1 100 доларів США. Згідно відповіді від ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 26.01.2015р. вбачається, що у них не зберігалася заявка на переказ від 24.12.2011р, оскільки сума була меншою 150000грн, проте отримання зазначених коштів підтверджується повідомлення про одержання переказу.(а.с.58,59). Стаття 625 розміщена в розд. I "Загальні положення про зобов'язання" кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12) та передбачає насамперед договірні правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11). Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, суд вважає, що їх стягнення підлягає виключно в національній валюті України - гривні, а не в доларах США , як просить позивач. Таким чином, враховуючи отримання позивачем коштів 24.06.2011р, 12.12.2011р, 24.12.2011р., та норми ст. 265 ЦК України, суд вважає що позивач не пропустив строк позовної давності При цьому суд також вважає, що заява представника відповідача про те, що ці кошти були переказані не самим відповідачем, а якоюсь іншою невідомою йому особою, є необґрунтованою, оскільки він у такому випадку на захист своїх прав та інтересів мав би звернутися до правоохоронних органів з заявою щодо розслідування цього факту згідно КПК України. Станом на 24.06.2011р. кошти у розмірі 4000 грн. дорівнювали 500 долл США. Згідно курсу НБУ на 12.12.2011р. 780 грн. дорівнює 100 долл США. Станом на 23.12.2011р. кошти у розмірі 4000 грн. дорівнювали 500 долл США. Тобто борг відповідача у зв'язку з наведеним складає: 15 000 долл. США-500=14500-100=14400-500=13900 долл США, що за курсом НБУ становить 302 999,40 грн. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по розпискам не виконав та надані кошти в сумі 13 900 доларів США позивачу не повернув, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по поверненню зазначених коштів у розмірі 13 900 доларів США, що за курсом НБУ на момент подачі позову становить 302 999,40 гривень. Також позивач просить стягнути 3% річних від простроченої заборгованості. Враховуючи те що борг на 24.06.2011р. складав 14500 долл США, що становить 114692,10 грн., то згідно ст.625 ЦК України сума процентів складає 1611.97 грн. Розрахунок процентів Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 114692.125.06.2011 - 12.12.20111713 %1611.97 Враховуючи те що борг на 12.12.2011р. складав 14400 долл США, що становить 115 054,56 грн., то згідно ст.625 ЦК України сума процентів за період з 13.12.2011р. по 23.12.2011р. складає 104,02 грн. Розрахунок процентів Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 115054.5613.12.2011 - 23.12.2011113 %104.02 Враховуючи те що борг на 24.12.2011р. складав 13900 долл США, що становить 302999,40 грн., то згідно ст.625 ЦК України сума процентів за період з 24.12.2011р. по 02.09.2015р. складає 33595.58 грн Розрахунок процентів Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 302999.4024.12.2011 - 02.09.201513493 %33595.58 Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. На момент розгляду справи доказів погашення боргу у суду не має. Стосовно вимог позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів ( і з [PERSON]) заборгованості, вони не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, щодо отримання даних коштів для сімейних потреб, та крім того це не відповідає нормам чинного законодавства., Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати на користь позивача у розмірі 3383, 10 гривень. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial