Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], про визнання спадковим майном грошових коштів, що знаходились на рахунку №26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» на момент смерті [PERSON] (на 10.06.2016 року) та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/2 частку грошових коштів, тобто на 53571грн., що знаходились на рахунку №26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» на момент смерті [PERSON] (на 10.06.2016 року). Позовні вимоги мотивовані наступним. 10 червня 2016 року помер син позивачки [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина. Як спадкоємець першої черги позивачка [PERSON] у встановлені законом строки звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою (спадкова справа № 59778082). Також до кола спадкоємців належать дружина спадкодавця [PERSON], батько спадкодавця [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, та неповнолітня донька спадкодавця [PERSON]. На вимогу позивачки за запитом нотаріуса першої Чернігівської державної нотаріальної контори 27.02.2017 року була отримана відповідь з Чернігівського управління ПАТ «Державний ощадний банк України», що станом на 27.02.2017 року обліковується рахунок № 26258501009412 відкритий на імя [PERSON] 10.04.2015 року, залишок коштів на якому 0,00 гривень. Але на день смерті спадкодавця, тобто на 10.06.2016 року на цьому рахунку залишок коштів становив 107142,77 гривень. Позивач зазначає, що у власності її сина на момент смерті не було нічого, окрім грошових коштів на рахунку № 26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» та вважає, що має право на 1/2 частину цих грошових коштів, як на спадщину, що належали спадкодавцю. Відповідачка оспорює право позивача на цю спадщину, вона зняла всі грошові кошти із вказаного рахунку та відмовляється поділити їх у добровільному порядку. Вважає таку відмову відповідачки безпідставною, так як спадкодавець є її (позивачки) сином і вона має право на 1/2 частину вказаних грошових коштів (з урахуванням відмови від прийняття спадщини на її користь [PERSON]), тобто на 53571 грн. Інші 1/4 та 1/4 частини грошових коштів, що належали померлому [PERSON], тобто по 26785 грн., згідно ст.1267 ЦК України повинні належати відповідачці [PERSON] та донці померлого [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Додатково позивачка пояснила, що її син [PERSON] 16.11.2014 року отримав поранення під час проходження військової служби в зоні АТО, після цього проходив лікування та реабілітацію як в Греції, так і в Україні за рахунок державних коштів, сімя при цьому коштів не витрачала. Синові було встановлено спочатку у 2015 році 2 групу інвалідності, пізніше у квітні 2016 року - 1 групу інвалідності, на лікування сину в звязку з інвалідністю 2-ої групи було призначено і перераховано на його банківський рахунок з боку держави одноразову допомогу в розмірі орієнтовно 242 000 гривень. Крім того, після встановлення синові 1-ї групи інвалідності, йому належала до виплати додатково одноразова страхова допомога на лікування в розмірі 100 000 гривень, однак за життя синові ці кошти виплачені не були, а після смерті [PERSON] їх отримали як спадщину вона (позивачка) 50 000 гривень (оскільки чоловік [PERSON] відмовився від спадщини на її користь), а також по 25 000 гривень відповідачка [PERSON] та дочка померлого [PERSON] Також після смерті сина було встановлено, що його смерть повязана із службою в АТО, в звязку з чим членам сімї загиблого, а саме: матері, батьку, дружині та дочці було виплачено одноразову допомогу в розмірі 725 000 гривень, половину з якої 362 500 гривень було списано з банківського рахунку відповідачки на її [PERSON] користь, але це зовсім інші кошти, які до спадщини не належать. Вважає, що спірні кошти в розмірі 107142,77 гривень це залишок тих коштів, які син отримував від держави на лікування і вони не були витрачені, саме зазначена сума грошових коштів за повідомленням ПАТ «Державний ощадний банк України» залишалась на банківському рахунку [PERSON] на день його смерті 10.06.2016 року, тому вважає їх спадковим майном, яке підлягає розподілу між всіма чотирма спадкоємцями, а оскільки її чоловік батько померлого спадкодавця відмовився від спадщини на її користь, то належить визнати за нею право власності на 1/2 частину від вказаної суми, а саме в розмірі 53571 грн. Однак на день розгляду справи в суді на банківському рахунку відкритому на імя померлого спірні грошові кошти відсутні, оскільки її невістка відповідачка по справі після смерті сина їх зняла і привласнила. Також зауважила, що не вважає спірні грошові кошти в розмірі 107142,77 гривень спільною сумісною власністю подружжя її сина [PERSON] та невістки [PERSON], вважає їх тільки власністю сина та відповідно спадковим майном в повному обсязі. Позовні вимоги про стягнення будь-якої суми коштів з відповідачки не заявляє, просить спірні грошові кошти визнати спадковим майном після смерті [PERSON] та визнати на 1/2 частину цього спадкового майна за нею право власності, а саме на грошові кошти в розмірі 53571 грн. згідно заявлених позовних вимог. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, визнати спадковим майном грошові кошти, що знаходились на рахунку № 26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» на момент смерті [PERSON] (на 10.06.2016 року) та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частку грошових коштів, тобто на 53571грн., що знаходились на рахунку №26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» на момент смерті [PERSON] (на 10.06.2016 року). Представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання адвокатських послуг, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, посилаючись на виписку по картковому рахунку № 0240-26258501009412, відкритому на імя [PERSON] (копію якої надав у судовому засіданні), суду пояснив, що всі зарахування на вказаний рахунок з моменту його відкриття і до смерті спадкодавця [PERSON] є сумами належної йому за життя пенсії, а також грошової допомоги повязаної з інвалідністю. Відповідачка по справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим, у відповідності з вимогами ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є пенсія, інші доходи, одержані одним із подружжя під час шлюбу. Тому вважає, що суми пенсії та іншої грошової допомоги, які отримав спадкодавець [PERSON] за життя є обєктом спільної сумісної власності подружжя померлого [PERSON] та відповідачки [PERSON] Крім того, після смерті [PERSON] відповідачкою були понесені витрати на виготовлення та встановлення гранітного комплексу памятника відповідно 105 000,00 гривень та 17 000 гривень, про що надані квитанції. Також вважає, що позивачкою обраний неналежний спосіб захисту права, оскільки неможливо визнати право власності на грошові кошти. Просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх наявними у справі доказами, встановив наступні факти та правовідносини та прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], виходячи з наступного. 10 червня 2016 року помер [PERSON], про що Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Чернігівській області 15.06.2016 року складено актовий запис № 1709 (а.с.3). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], (актовий запис № 4 зроблений 23.05.1984 року Вишнівською сільською радою Ріпкінського району Чернігівської області) його батьком є [PERSON], мати [PERSON] (а.с.8). Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 листопада 2007 року у Виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради Ріпкінського району Чернігівської області, актовий запис № 3 від 14.11.2007року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.62). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], (актовий запис № 04 зроблений 16.05.2008 року Виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради Ріпкінського району Чернігівської області), її батьком є [PERSON], мати [PERSON] (а.с.62). Таким чином, відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 10.06.2016 року, є його батько [PERSON], мати [PERSON], дружина [PERSON] та малолітня дочка [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 45718815 виданого 09.11.2016 року Першою чернігівською державною нотаріальною конторою, після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 10.06.2016 року, зареєстровано 09.11.2016 року спадкову справу за № 730/2016 (а.с.7). Зі спадкової справи № 730/2016, копія якої надійшла до суду з Першої чернігівської державної нотаріальної контори, вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 10.06.2016 року, у відповідності з вимогами встановленими ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, до нотаріальної контори звернулись: 09.11.2016 року мати померлого [PERSON] (а.с.60), 02.12.2016 року дружина померлого [PERSON], діюча за себе та від імені малолітньої дочки [PERSON] (а.с.61). 09.11.2016 року батько померлого [PERSON] звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті його сина [PERSON], на користь матері спадкодавця [PERSON] (а.с.61). На спадщину, яка складається з одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності, яка не отримана в звязку зі смертю, становить 100900,00 грн., що була затверджена за життя відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», що належить спадкодавцю [PERSON] на підставі довідки УМВС України в Чернігівськії області від 30.11.2016 року за вих.№ 24/1554-2016, видані свідоцтва про право на спадщину за законом: 23.12.2016 року [PERSON] на 1/4 частку вищевказаного майна (зареєстровано в реєстрі № 2-500) (а.с.63); 23.12.2016 року [PERSON] на 1/4 частку вищевказаного майна (зареєстровано в реєстрі № 2-501) (а.с.63-зворот); 27.12.2016 року [PERSON] на 1/2 частку вищевказаного майна, у тому числі з урахуванням 1/4 частки у спадщині, від якої відмовився батько спадкодавця [PERSON] (зареєстровано в реєстрі № 2-510) (а.с.64-зворот). З повідомлень Філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 13.01.2017 р. № 36/126 та від 27.02.2017 року № 36/985 на імя Державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори вбачається, що на імя громадянина [PERSON] відкрито наступні рахунки: в ТВБВ 10024/076 (м.Чернігів) філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк»: рахунок № 26258501009412, дата відкриття 10.04.2015 року, заповідальне розпорядження відсутнє, залишок коштів по рахунку № 26258501009412 станом на 10.06.2016 р. становить 107 142,77 грн.(сто сім тисяч сто сорок дві гривні 77 коп.). Однак, станом на 27.02.2017 року залишок коштів по рахунку № 26258501009412 становить 0,00грн. (нуль грн.00коп.) (а.с.65). З виписки по картковому рахунку на імя [PERSON] № 26258501009412 за період з 01/01/2015 по 17/10/2017 видно, що на вказаний картковий рахунок здійснювалось щомісячне безготівкове зарахування: виплата пенсії, а також 20.11.2015 року безготівкове зарахування одноразової грошової допомоги в разі інвалідності за листопад 2015 року в розмірі 243 600 грн., платник УМВС України в Чернігівській області. Всі безготівкові зарахування на рахунок пенсії здійснювались до 19.05.2016 року включно (а.с.38-39), тобто за життя спадкодавця. Призначення та перерахування вказаної грошової допомоги [PERSON] також підтверджується висновком УМВС України в Чернігівській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 06.11.2015 року з додатками та платіжним дорученням № 3816 від 19.11.2015 р. (а.с.32-37) Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що залишок коштів по рахунку № 26258501009412, відкритому 10.04.2015 року на імя громадянина [PERSON], станом на 10.06.2016 р., тобто на день смерті спадкодавця, який становив 107 142,77 грн. є належними останньому сумами пенсії і одноразової грошової допомоги внаслідок отриманої інвалідності, які були отримані за життя спадкодавцем. Разом з тим суд враховує, що на час отримання вказаних грошових коштів спадкодавець [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] У відповідності з ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у відповідності з ч. 2 ст. 61 СК України є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Вимоги ч.2 ст. 370 ЦК України встановлюють, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Аналогічні вимоги викладені у ст. 70 СК України, якою встановлено, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Виходячи з наведених норм, суд приходить до висновку, що спірний залишок коштів по рахунку № 26258501009412, відкритому 10.04.2015 року на імя громадянина [PERSON], станом на 10.06.2016 р., тобто на день смерті спадкодавця, який становив 107 142,77 грн. є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], при цьому частки майна дружини та чоловіка є рівними по 1/2 частці, що в грошовому еквіваленті становить 107 142,77 грн. Х 1/2 = 53571грн. 38 коп. (пятдесят три тисячі пятсот сімдесят одну гривню тридцять вісім копійок). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд вважає за можливе визнати спадковим майном грошові кошти в розмірі 53571грн. 38 коп. (пятдесят три тисячі пятсот сімдесят одну гривню тридцять вісім копійок), що станом на 10 червня 2016 року знаходились на рахунку № 26258501009412 у ТВБВ 10024/076 (м.Чернігів) філії Чернігівського обласного управління Публічного акціонерного товариства Державного ощадного банку України, відкритому 10.04.2015 року на імя [PERSON], що входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 10 червня 2016 року, задовольнивши частково позовні вимоги [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку грошових коштів, що знаходились на рахунку №26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» на момент смерті [PERSON] (на 10.06.2016 року), суд не вбачає підстав для їх задоволення. При цьому суд враховує правовий висновок викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та у правових позиціях, викладених у листі ВССУ з розгляду цівільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, згідно яких: Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відмовляючи у задоволенні вказаної частини позовних вимог, суд враховує ті обставини, що позивачка [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори із заявою про про видачу свідоцтва про право на спадщину на встановлене цим судовим рішенням спадкове майно, а саме: грошові кошти в розмірі 53571грн. 38 коп. (пятдесят три тисячі пятсот сімдесят одну гривню тридцять вісім копійок), що станом на 10 червня 2016 року знаходились на рахунку № 26258501009412 у ТВБВ 10024/076 (м.Чернігів) філії Чернігівського обласного управління Публічного акціонерного товариства Державного ощадного банку України, відкритому 10.04.2015 року на імя [PERSON], не отримувала з цього приводу обгрунтовану відмову нотаріуса (у формі постанови) у видачі свідоцтва про право на спадщину що, на думку суду, збільшує ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила про відсутність спірних грошових коштів на рахунку № 26258501009412, належному спадкодавцеві, при цьому просить визнати право власності на вказані грошові кошти, тобто на майно, яке відсутнє, що також підтверджено наведеними в судовому рішенні повідомленнями банківської установи. На думку суду, відсутність майна виключає такий спосіб захисту порушеного права, як визнання права власності на відсутні грошові кошти, що свідчить про неправильність обраного способу захисту порушеного права позивачкою, які встановлені в ст.16 ЦК України, інших позовних вимог в цій частині позивачка не заявляє, а суд у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України не може вийти за межі заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку грошових коштів, що знаходились на рахунку №26258501009412 у ПАТ «Державний ощадний банк України» на момент смерті [PERSON] (на 10.06.2016 року). На підставі викладеного, ст.ст.368,370, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 60,61,70 СК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: partial