Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач [PERSON] є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , яка 19 серпня 2018 року досягла повноліття. Однак, донька не має можливості самостійно забезпечити себе матеріально, оскільки продовжує навчатися у Київському університеті культури на денній формі навчання на контрактній основі, в зв`язку з чим не може влаштуватися на роботу. Відповідач в добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання доньки на період її навчання не бажає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Будь-які інші процесуальні дії судом не вчинялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 2000 року Каланчацьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 68. 19 серпня 2018 року донька сторін [PERSON] досягла повноліття. Однак, вона не має можливості самостійно забезпечити себе матеріально, оскільки продовжує навчатися у Київському університеті Культури на денній формі навчання, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу № 112 від 06.10.2017 року та копією договору про підготовку фахівців з вищою освітою № 17264 від 01 вересня 2017 року, в зв`язку з чим не може влаштуватися на роботу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не є безумовним, а залежить від певних обставин, у тому числі й від наявності у батьків самої можливості надавати матеріальну допомогу дитині. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, відомості про місце роботи та розмір доходу відповідача [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Проте, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 1983 року народження, тобто досяг 36-річного віку та є працездатною особою. Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, положення ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальну спроможність відповідача та наявність у нього можливості надавати доньці допомогу, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки підлягає задоволенні, та вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягнення судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial