Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" державного концерну «Укроборонпром» 150 636,28 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 27.03.2015 року по 18.06.2017 року, посилаючись на те, що вона працювала на посаді головного бухгалтера в державному підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут». Згідно із наказом №53-к від 10.06.2014 р. була звільнена з займаної посади з 29.09.2012р. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року в якому виправлено допущену описку ухвалою цього ж суду від 19.08.2015 року стягнуто з державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» державного концерну «Укроборонпром» на її користь 154 641,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 01.10.2012р. по 26.03.2015р. та 1430,96 грн. компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, а всього 156 072 грн. 86 коп. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року залишено без змін. Однак, фактичний розрахунок ДП «ЛНДРТІ» з нею відбувся лише 19 червня 2017 року, а тому на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 27.03.2015 року по 18.06.2017 року у розмірі 150 636,28 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала, вказала, що ДП «ЛНДРТІ» виданий наказ за №52-к від 06.06.2014 року про поновлення її на посаді головного бухгалтера підприємства з 20.04.2012 року. Наказ по підприємству засвідчує трудові відносини між роботодавцем і працівником до моменту його звільнення з роботи. Наказом ДП «ЛНДРТІ» №53-к від 10.06.2014 р. була звільнена з займаної посади з 29.09.2012р. Просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 27.03.2015 року по 18.06.2017 року у розмірі 150 636,28 грн. та 1 506,36 грн. судового збору. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених в письмовому запереченні та доповненні до нього. Вказав, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року стягнуто з ДП «ЛНДРТІ» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію за несвоєчасну виплачену заробітну плату. Зазначив, що відносини щодо виплати присудженої судом суми регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні позову просив відмовити. Прокурор в судовому засіданні позов заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала в державному підприємстві «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на посаді головного бухгалтера. [PERSON] згідно наказу №63-к від 19.04.2012 р. звільнена з займаної посади з 19.04.2012р. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2013 року вищевказаний наказ скасовано та [PERSON] п оновлено на посаді головного бухгалтера ДП «ЛНДРТІ». На виконання рішення суду відповідачем ДП «ЛНДРТІ» видано наказ про поновлення [PERSON] на роботі з 20.04.2012 року по 29.09.2012 року (дати працевлаштування позивача на іншому підприємстві). Згідно наказу №53/К від 10.06.2014 р. [PERSON] була звільнена з посади головного бухгалтера з 29.09.2012р. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року в якому виправлено допущену описку ухвалою цього ж суду від 19.08.2015 року стягнуто з державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» державного концерну «Укроборонпром» на користь [PERSON] 154 641,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 01.10.2012р. по 26.03.2015р. та 1430,96 грн. компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, а всього 156 072 грн. 86 коп. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року залишено без змін. Відповідно до ст.7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП Украпїни, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з матеріалів справи, в період з 19.04.2012 року по 29.09.2012 року [PERSON] не працювала в ДП «ЛНДРТІ» у зв'язку з вимушеним прогулом. Виходячи з середньомісячної заробітної плати позивача за лютий-березень 2012 року - 5618,68 грн. середньоденний заробіток [PERSON] становить 267,56 грн., що встановлено рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2013 року. Оскільки фактичний розрахунок ДП «ЛНДРТІ» з [PERSON] відбувся 19 червня 2017 року, то позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27 березня 2015 року по 18 червня 2017 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.03.2015р. по 18.06.2017р. становить 148 495,80 грн. (555 робочих дні х 267,56 грн./день = 148 495,80 грн.). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та з Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» державного концерну «Укроборонпром» слід стягнути на користь [PERSON] 148 495 грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 27.03.2015 року по 18.06.2017 року. Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідача слід стягнути в користь позивача 1 484,96 грн. судового збору.

Outcome: partial