Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач\~ звернувся\~ до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№б/н\~від 03.07.2013\~року у\~розмірі 117\~000,00\~грн.\~та витрати\~по сплаті\~судового збору.\~В обгрунтування\~вимог позивач\~вказав,\~що 15.10.2009\~року [PERSON] \~отримала кредит\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30,00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Проте,\~відповідач ухиляється\~від виконання\~зобов`язань згідно\~до умов\~договору,\~утворилась заборгованість,\~яку відповідач\~не погашає.\~У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача адвокат Мартинюк Н.В. в судовому засіданні просила застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. На підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 15.10.2009 року між сторонам укладено договір про надання банківських послуг, який являє собою заяву, Пам`ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, що підтверджено підписаною відповідачем заявою (а.с. 40). 29.10.2009 року відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду( а.с.12), який містить умови про нарахування відсотків та пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, кредитний ліміт картки збільшено до 10890,00 грн. (а.с. 39). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України \~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зі змісту розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.10.2009 року, наданого позивачем, станом на 30.11.2017 року заборгованість [PERSON] становить 117 000,00 грн., з яких: загальний залишок заборгованості 10 788,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 106 211,91 грн., заборгованість за пенею 5 060,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 5740,73 грн. (а.с. 57-58). Поряд з цим, згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. \~Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилами статей 253-254, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідачем додано до матеріалів справи копію платіжної карти Приватбанк та згідно якої строк її дії становить до 01.10.2015 року (а.с. 134). Оскільки після 01.10.2015 року інших платіжних карт [PERSON] не було видано слід вважати, що строк дії кредитного договору №б/н від 15.10.2009 року закінчився 01.10.2015 року. З позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.10.2009 року позивач звернувся 15.02.2018 року (а.с. 2). У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. З урахуванням строку загальної позовної давності, положень ч. 4 ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог до 15.02.2015 року, внаслідок чого, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредита та заборгованості за відсотками за період з 15.02.2015 року по 01.10.2015 року( закінчення строку дії кредитної картки). Відповідно до умов договору відповідач мала сплачувати заборгованість щомісячними платежами в розмірі не меншому ніж 7% від суми заборгованості. З урахуванням строку позовної давності, строком дії договору, заборгованість за тілом кредиту становить 5859,50 грн. (з розрахунку 10463,40 грн. х 7% х 8 місяців). У Довідці про умови кредитування та використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено, що базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5 % (а.с. 41). Разом з тим, із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи з 01.09.2014 року та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом, який станом на день нарахування заборгованості становив вже 43,2 % річних. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10.01.2009 року набрав чинності Закон України від 12.12.2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Цей Закон не скасовує і не пом`якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10.01.2009 року, є неправомірними. Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то\~збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто\~до 9 січня 2009\~року. Така Правова позиція Верховного суду України викладена у\~ рішеннях від 19.12.2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26.09.2012 року у справі № 6-89цс12). Наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсотках суперечить вимогам законодавства з огляду на нарахування відсотків на тіло кредиту й відсотки та підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором. Так, згідно розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом виникла з 29.08.2014 року, з урахуванням строку позовної давності, процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків в сумі 1952,21 грн. (10463,40\~-\~заборгованість по\~тілу кредиту,\~х 30,00\~%\~-\~відсоткова ставка\~за кредитом,\~:\~365\~х 227\~днів -\~кількість прострочених\~днів за\~період з\~ 15.02.2015 року по 01.10.2015 року). Пунктом 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежу по будь якому і грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Виходячи з таких умов штраф за порушення виконання зобов`язання складає 590,59 грн. (500,00 грн. фіксована складова, 390,59 грн. відсоткова складова). За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, суд прийшов до висновку про стягнення з його заборгованості за кредитним договором у розмірі\~ 8102,30 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 5859,50 грн., заборгованості за процентами\~\~890,59 грн., штрафу 890,59 грн. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, оскільки відповідно до положень\~ст.549 ЦК України, за змістом яких штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про те, що банк при нарахуванні пені не врахував положень\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~130,91 грн.

Outcome: partial