Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач\~звернувся до\~суду із\~даним позовом,\~в його\~обґрунтування посилаючись\~на те,\~що \~24.04.2018\~на пр. Слобожанський у м. Дніпрі в районі е/о №443 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фіат» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (відповідач-1), автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] , який належить на праві власності позивач (під керуванням водія [PERSON] ), та автомобіля «Міцубіші» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є [PERSON] (відповідач-1), транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого позивачу була завдана значна матеріальна шкода. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] (відповідач-1) була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ/1328191, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» (відповідач-3), відповідно до умов якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100\~000 грн., розмір франшизи становить 1000 грн. З метою отримання страхового відшкодування позивач направила поштовим зв`язком через службу «Нова пошта» до ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (відповідач-3) повідомлення про ДТП від 24.04.2018, заяву про страхове відшкодування від 24.04.2018 та копії документів, які були доставлені та отримані ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (Відповідач-3) 25.04.2018. На переконання позивача, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (відповідач-3) зобов`язана була направити до позивача для огляду пошкодженого автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) протягом десяти робочих днів з дати отримання повідомлення про ДТП, тобто, починаючи із 25.04.2018 року (дати отримання повідомлення про ДТП), до 10.05.2018 року (включно). Огляд пошкодженого автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] від відповідача-3 ніхто не здійснив, жодних дзвінків, повідомлень, листів, телеграм від ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» протягом даного строку позивач не отримувала. Відповідач-3 порушив встановлені законом строки на проведення огляду пошкодженого автомобіля, не здійснив огляд у встановлені законом строки, а тому, починаючи із 11.05.2018, позивач мала всі правові підстави для того, щоб згідно ст. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, та страхова компанія зобов`язана була також компенсувати витрати на проведення експертизи. Позивач звернулась до судового експерта-автотоварознавця Крутінь В. [PERSON] . (свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30.10.2009 року) з метою визначення розміру завданого збитку в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та 17.05.52018 експертом був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] , зафіксовані пошкодження. 22.05.2018 був складений висновок №5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22.05.2018, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням зносу складає 110 857 грн. 20 коп. з урахуванням ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей та 96 729 грн. 50 коп. без урахування ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 216 534 грн. 87 коп. На переконання позивача, відповідач-3 був зобов`язаний протягом 90 днів з дати отримання заяви про страхове відшкодування, тобто із 25.04.2018 по 23.07.2018, прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Про прийняте рішення страхова компанія зобов`язана була повідомити позивача у письмовому вигляді протягом трьох робочих днів із дати прийняття такого рішення. Проте, ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» не повідомила позивача про прийняте рішення, позивач подала скаргу до Нацкомфінпослуг у зв`язку із незаконними діями страхової компанії та у відповідь на дану скаргу отримала лист №10527/13-12 від 17.10.2018 та доданий до нього лист № 18/05/17-24 від 17.05.2018 оцінювача [PERSON] , в якому вказано, що оцінювач [PERSON] нібито намагався оглянути пошкоджений автомобіль, але позивачем не був наданий автомобіль «Форд Куга»\~д/н [NUMBER] для огляду. На переконання позивача зазначене не відповідає дійсності, оскільки позивач жодним чином не вів спілкування із оцінювачем [PERSON] , який згідно реєстру оцінювачів Фонду державного майна України перебуває в м. Донецьку. Водій [PERSON] \~(відповідач-1) керував автомобілем «Фіат» д/н\~ [NUMBER] , то на\~переконання позивача,ТОВ «ДАРВЕТ» (відповідач-2), засновником та керівником якого є [PERSON] , повинен компенсувати завдану шкоду за свого працівника, який виконував свої трудові (службові) обов`язки, у розмірі вартості відновлювального ремонту, що є різницею між розміром страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту, розрахованого експертом згідно висновку №5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22.05.2018. З приводу завдання позивачу моральної шкоди та її відшкодування, то моральна шкода полягає у душевних стражданнях позивача, у позивача в результаті пошкодження належного їй майна виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршення здоров`я, депресії, порушення сну, позивач втратила душевний спокій, тому що повинна була витрачати додатковий час, змінювати плани та відволікатися від своїх звичайних занять та роботи для врегулювання ситуації навколо ДТП. В добровільному порядку відповідачі з метою відшкодування завданої матеріальної шкоди в добровільному порядку жодних дій не здійснили, та все це призвело до того, що позивач багато часу витратила на оформлення відповідних документів, проведення експертизи, подання документів до страхової компанії, очікування виплати страхової виплати, яка так і не була здійснена, в результаті чого позивач була змушена звертатися до суду для захисту своїх прав та інтересів, тобто ДТП, яке виникло не з вини позивача, а з вини іншої особи, позбавило позивача ряду немайнових благ і примусило докласти додаткових зусиль для організації свого життя. Неправомірні дії відповідачів погіршили душевне і соціальне благополуччя позивача, порушили нормальні життєві зв`язки і зажадали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат. Все це призвело до того, що позивач зазнала моральних страждань, так як були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального, звичайного життя, порушено право власності, в зв`язку з чим позивач не має можливості тривалий час користуватися належним її автомобілем. Позовна заява містить наступні вимоги: -стягнути з ППрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь позивача матеріальну шкоду у загальному розмірі 118\~138\~грн.\~95\~коп., яка складається із: матеріального збитку без урахування ПДВ у розмірі 97\~729\~грн.\~50\~коп., пені у розмірі 11\~495\~грн.\~40\~коп., трьох відсотків річних у розмірі 967\~грн.\~79\~коп., індексу інфляції у розмірі 3\~446\~грн.\~26\~коп., витрат за послуги експерта у розмірі 2\~000\~грн.\~00\~коп., витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 2\~500\~грн.\~00\~коп.; -стягнути з ТОВ «ДАРВЕТ» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 123\~305\~грн.\~37\~коп., яка складається із різниці між розміром страхового відшкодування (95 729 грн. 50 коп.) та вартістю відновлювального ремонту розрахованого експертом згідно висновку № 5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22.05.2018 року (216 534 грн. 87 коп.) та витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 2\~500\~грн.\~00\~коп., або в порядку субсидіарної відповідальності з [PERSON] ; - стягнути з\~ТОВ«ДАРВЕТ» на користь позивача моральну шкоду\~у розмірі 37\~230\~грн.\~00\~коп. або в\~порядку субсидіарної\~відповідальності з [PERSON] ; -стягнути з[PERSON] , ТОВ «ДАРВЕТ», ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі, які складаються із витрат по оплаті судового збору у загальному розмірі 3 119 грн. 25 коп., яка складається із оплати судового збору за відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2\~414,45\~грн. та за відшкодування моральної шкоди у розмірі 704,80 грн. Відповідач-1 [PERSON] не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву; в окремо поданій суду заяві зазначив, що він на момент ДТП не працював і не працює на ТОВ «Дарвет», на той час ним автомобіль використовувався для особистих цілей, оскільки він з [PERSON] знайомі, а у поясненнях про ДТП від 24.04.2018 до УПП м. Дніпро вказано, що місце роботи, посада «доставка води Експресія, водій», але це він писав лише зі слів патрульної поліції та не придав цьому значення, адже він навчається на денному відділенні Дніпродзержинського державного технічного університету та не має часу працювати (до заяви долучено копію студентського квитка серії НР №12431896). Представник відповідача-2 ТОВ «Дарвет» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. У поданому відзиві на позовну заяву зазначено, що ТОВ «Дарвет» не є власником транспортного засобу «ФІАТ» [NUMBER] . Крім того, висновки позивача відносно перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Дарвет» нічим не підтверджуються та не відповідають дійсності. На переконання відповідача-2 ТОВ «Дарвет» не може нести відповідальність ні як власник джерела підвищеної небезпеки, ні як організація, працівником якої заподіяна шкода, а отже вимоги позивача в частині стягнення збитків з відповідача-2 не можуть підлягати задоволенню в повному обсязі. Окрему увагу суду звернуто на безпідставність вимог позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки вони не підтверджені доказами. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, що свідчать про звернення позивача до медичних закладів чи відповідних спеціалістів, підтвердження витрат на лікування тощо. Крім того, оформлення відповідних документів проводилось за зверненням позивача відповідним фахівцем, витрати на якого позивач також заявляє до відшкодування, що фактично може призвести до подвійного стягнення. В матеріалах справи наявні документи, що свідчать про ухилення позивача від надання пошкодженого транспортного засобу представнику відповідача-3 для встановлення розміру понесених збитків для подальшого їх відшкодування, у зв`язку з чим, на переконання відповідача-2, вимоги позивача про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин, що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідачів, крім того вартість матеріального збитку, визначеного висновком експертного дослідження автотоварознавця, становить 110 857,20 з урахуванням ПДВ та вартості запасних частин та малоцінних деталей, що є значно нижчим за заявлену до відшкодування позивачем загальну ціну позову. Представник відповідача-3 ПрАТ «СК «Юнівес» позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Згідно з поданим відзивом на позовну заяву 24.04.2018 на пр. Слобожанський у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої були: водій [PERSON] , що керував транспортним засобом Fiat Nuovo Doblo, р.н. [NUMBER] , водій [PERSON] , що керував автомобілем Ford Kuga, р.н. [NUMBER] , та водій [PERSON] , що керував автомобілем Mitsubishi, р.н. [NUMBER] . Про настання дорожньо-транспортної пригоди водій забезпеченого транспортного засобу повідомив ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в телефонному режимі безпосередньо з місця її настання; на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Fiat Nuovo Doblo, д.н. [NUMBER] був забезпечений ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за полісом №АМ/1328191 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 24.04.2018 [PERSON] \~звернулась до\~ПрАТ «СК\~«ЮНІВЕС» з\~письмовим повідомленням\~про вищезазначену\~дорожньо-транспортну\~пригоду та\~заявою про\~страхове відшкодування\~у зв`язку\~із завданням\~їй збитків\~пошкодженням транспортного\~засобу Ford\~Kuga,\~д.н.\~ [NUMBER] .\~Документи були\~отримані через\~кур`єрську службу\~«Нова Пошта».\~ \~ \~ \~ У\~повідомленні про\~дорожньо-транспортну\~пригоду заявниця\~зазначила місцезнаходженням\~пошкодженого автомобіля\~«м.\~Дніпро». 24.04.2019 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було направлено лист заявнику про необхідність надати пошкоджений автомобіль на огляд представнику страховика, а також звернулося до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] з заявою про здійснення оцінки завданих збитків. 17.05.52019 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало від СОД [PERSON] . інформацію, що заявником у телефонному режимі відмовлено у наданні для огляду пошкодженого автомобіля у зв`язку з тим, що він знаходиться не за місцезнаходженням власниці, а у м. Кам`янське на станції технічного обслуговування, де розпочато його відновлювальний ремонт. Згідно з наданим суду відзивом відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2.1. статті 2 вказаного Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до пункту 33.3. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Пункт 34.4. статті 34 вищезазначеного Закону передбачає, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з абз. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Розрахунок завданих збитків здійснюється суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, та зареєстрованого в Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395, пункт п. 5.1 якої передбачає, що 5.1. технічний огляд оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Таким чином, недотримання заявником обов`язку, встановленого пунктом 33.3. статті 33 Закону, призвело до неможливості визначити в порядку встановленому чинним законодавством України розмір завданих збитків та до порушення права страховика, встановленого пункт 34.4. статті 34 Закону. Відповідно до п.37.1.3. ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Щодо необгрунтованості висновку експертного дослідження, наданого позивачем, то відповідачем-3 зазначено, що в обґрунтування позовних вимог позивачем долучено висновок №5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного 22.05.2018 експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І. Розрахунок завданих збитків здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N142/5/2092, та зареєстрованого в Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 р. за N1074/8395, вимоги якої є обов`язковими, в тому числі і під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами. Відповідно до п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Відповідно до протоколу огляду, складеного судовим експертом Крутінь В.І., технічний огляд автомобіля позивача здійснювався ним 17.05.2018 р. Фотоматеріали (додаток №3 до висновку експертного дослідження №5544 від 22.05.2018 р.) на стор. 15-16 зображено фото після ДТП [INFO] в м. Дніпропетровськ на пр. Правди та не могли бути зафіксовані судовим експертом [PERSON] . Фотоматеріали зображені на стор. 17-38 підтверджують той факт, що автомобіль позивача вже перебував в частково розібраному стані, зокрема, на ньому були відсутні: бампер передній, решітка, гратки радіатора, передні фари, тощо. Тобто, станом на 17.05.2018 на момент огляду [PERSON] зафіксувати обсяг і характер пошкоджень запчастин не вбачалося за можливе. Але, експерт [PERSON] здійснює опис характеру та обсягів пошкоджень вищезазначених запчастин та визначає, що такі складові частини автомобіля можуть бути відновлені виключно заміною запчастин. Крім того, згідно з пунктом 8.5 Методики судовий експерт [PERSON] при виявленні частково розібраного КТЗ не мав права складати калькуляцію відновлювального ремонту, а був зобов`язаний надати повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Таким чином, висновки судового експерта Крутінь В.І. не можуть бути достовірним доказом визначення розміру завданих збитків. Щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги у відзиві на позовну заяву відповідач-3 зазначив, що позивач, обґрунтовуючи необхідність стягнення витрат на оплату правої допомоги, посилається на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., який втратив чинність на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, №48, ст.436. У відповіді на відзив відповідача-2 позивач зазначив, що категорично стверджує про те, що на момент ДТП водій [PERSON] виконував свої службові обов`язки, які полягали у доставці води «Экспрессия истина в воде» ТОВ «ДАРВЕТ» або на підставі трудових правовідносин, або згідно цивільно-правових відносин, а тому відповідач-2 повинен відповідати за заподіяну шкоду, а не перекладати відповідальність саме на винуватця ДТП [PERSON] У відповіді на відзиві відповідача-3 позивач зазначив, що безпосередньо відповідач-3 до свого відзиву проти позову додає копію інформаційного повідомлення «Регистрация информации при ДТП № 1753818» та звіт про результати огляду місця ДТП, а тому у відповідача-3 не було жодних перешкод у встановленні факту ДТП, причин та обставин її настання, так як дані документи саме і підтверджують, що відразу з місця ДТП в телефонному режимі була повідомлена інформація про ДТП, хто став учасником даної пригоди, де вона відбулась та інша необхідна інформація. На місце пригоди приїхав аварійний комісар від страхової компанії, який зафіксував причини та обставини її настання та іншу необхідну інформацію, а тому, на переконання позивача, жодних перепон для страхової компанії не було, щоб здійснити виплату страхового відшкодування у належному розмірі, як це передбачено умовами закону. Процесуальні дії у справі: - ухвалою суду від 07.12.2018 частково задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів та витребувано Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 72, під`їзд 3, поверх 6, код ЄДРПОУ 32638319) усі матеріали страхової справи по дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 24.04.2018 із застрахованим транспортним засобом за полісом ОСЦПВНТЗ №АМ/1328191 «Фіат» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортними засобами «Форд Куга» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Міцубіші» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] ; - ухвалою суду від 11.02.2019 залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в даній цивільній справі. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 81 ЦПК України, встановлено, що позивач є власником а/м Ford Kuga р/н [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 21). Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2018 [PERSON] (відповідача-1) було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. Постановою судді встановлено, що 24.04.2018 р. об 11.40. год. в м. Дніпрі на пр. Слобожанському в районі електроопори №443 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення із загальмувавши попереду нього автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , від чого автомобіль «Форд» поновив рух вперед і здійснив наїзд на автомобіль «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водії [PERSON] , який зупинився попереду, в результаті чого всім трьом автомобілям спричинено механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.147-148, Том 1). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу (страхувальником є [PERSON] , забезпечений транспортний засіб Fiat nuovo doblo р/н [NUMBER] ) була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» (поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ/1328191), відповідно до умов якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100\~000 грн., розмір франшизи становить 1000 грн., що підтверджується відповідним полісом (а.с. 123 Т.1). 24.04.2018 позивач направила поштовим зв`язком через службу «Нова пошта» до ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (відповідач-3) повідомлення про ДТП від 24.04.2018, заяву про страхове відшкодування від 24.04.2018 та копії документів, які були доставлені та отримані ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» 25.04.2018, що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 29-33). Страхове відшкодування позивачу з боку ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» виплачено не було, що було визнано представником ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» у відповідному відзиві на позовну заяву (Т. 1 а.с. 229-231) через недотримання позивачем обов`язку, встановленого пунктом 33.3. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості визначити в порядку встановленому чинним законодавством України розмір завданих збитків та до порушення права страховика, встановленого пункт 34.4. статті 34 Закону, яка передбачає, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Суд позбавлений можливості через надання доказів про отримання позивачем встановити факт направлення ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 24.04.2018 листа позивачу про необхідність надати пошкоджений автомобіль на огляд представнику страховика (Т. 1 а.с. 143). 17 травня 2018 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало від СОД [PERSON] . інформацію, що заявником у телефонному режимі відмовлено у наданні для огляду пошкодженого автомобіля у зв`язку з тим, що він знаходиться не за місцезнаходження власниці, а у м. Кам`янське на станції технічного обслуговування, де розпочато його відновлювальний ремонт, що підтверджується відповідним листом (Т. 1 а.с. 146). 22.05.2018 був складений висновок №5544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 22.05.2018, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Форд Куга» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням зносу складає 110 857 грн. 20 коп. з урахуванням ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей та 96 729 грн. 50 коп. без урахування ПДВ в вартості запасних частин та малоцінних деталей. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 216 534 грн. 87 коп. (Т. 1 а.с. 36-57). Спірні правовідносини виникли із захисту майнових прав постраждалої в результаті дорожньо-транспортної пригоди фізичної особи. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст.\~35\~зазначеного вище\~Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає Страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п.\~2\~ст.\~36\~Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 29, 34 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що страховик був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу, виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ в розмірі 99 000,00 грн. в строк до 23.07.2018 р. включно (на протязі 90 календарних днів, з дня подання заяви на виплату страхового відшкодування з 24.04.2018 р. по 23.07.2018 р.). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вочевидь, з огляду на встановлені судом факти, порушення з боку ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» обов`язку здійснення виплати страхового відшкодування на користь позивача, у зв`язку з чим доводи позивача щодо порушення її прав в цій частині суд визнає слушними та з метою їх поновлення вбачаються підстави для присудження до стягнення зі страховика на користь позивача 99\~000,00 грн. (з вирахуванням франшизи). Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт. що містить відповідну норму права. Велика палата Верхового Суду у постанові від 04.07.2018 р., справа № 755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року, справа № 760/15471/15-ц). Таким чином, відповідач [PERSON] , як винна особа у спричиненні збитків, відповідно до ст. 29, та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та ст.ст. 11, 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між розміром матеріального збитку і страховою виплатою, яку має здійснити ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь позивача (99 000,00 грн.). Щодо позовних вимог до ТОВ «Дарвет», то, відмовляючи в задоволенні, суд керується наступним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами:\~ письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;\~ показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів встановлені ст.ст. 77-80 ЦПК України. За ст. 81 ЦПК України (ч. 1) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Оскільки позивач не виконав обов`язок доказування, не надав доказів перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «ДАРВЕТ», підстави для застосування ч. 1 ст. 1172 ЦК України відсутні. З приводу вимоги позову про стягнення моральної шкоди, то, розв`язуючи дану вимогу, суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,\~завдана\~фізичній\~або юридичній\~особі\~неправомірними\~рішеннями,\~діями\~чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується\~особою,\~яка\~її\~завдала,\~за\~наявності\~її вини,\~крім\~випадків,\~встановлених\~частиною\~другою цієї\~статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно\~ч. 3\~ст.\~23\~ЦК\~України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд погоджується із доводами позивача щодо наявності передбачених ЦК України підстав для її відшкодування (п. 9 ч. 2 ст. ст. 16, п. 3 ч. 2 ст. 23, п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК), та з урахуванням характеру душевних страждань позивача та повідомлених обставин на користь позивача з відповідача підлягає присудженню до стягнення грошова сума в розмірі 25\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Оцінюючи розмір такого відшкодування, то воно відбувається з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин щодо характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача [PERSON] , з вини якого завдано моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості\~та справедливості, суд погоджується із тим, що мало місце порушення звичайного способу життя завданням відповідачем забагато клопоту та переживань внаслідок пошкодження належного позивачу майна. Стосовно вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні\~витрат на\~правову допомогу\~слід враховувати,\~що особа,\~яка таку\~допомогу надавала,\~має бути\~адвокатом (стаття\~6\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність»)\~або іншим\~фахівцем у\~галузі права\~незалежно від\~того,\~чи така\~особа брала\~участь у\~справі на\~підставі довіреності,\~чи відповідного\~договору (статті\~12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем не було документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, втім, [PERSON] не є адвокатом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України), то у суду відсутні підстави для стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~кодексу України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів» від 03.10.2017, тому не підлягає застосуванню.

Outcome: partial