Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30.04.2014, - на 1/8 частку всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що після ухвалення вказаного судового рішення у нього змінився матеріальний та сімейний стан (він уклав новий шлюб та має ще одну неповнолітню дитину) в сторону погіршення, що негативно впливає на його здатність сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі на користь відповідача, ставить його та його нову сім`ю вкрай скрутне матеріальне становище, позбавляє можливості нормально проживати, забезпечувати себе та сім`ю всім необхідним для мінімального функціонування організму, збереження та поліпшення стану здоров`я та стану здоров`я членів його сім`ї, придбання необхідного набору продуктів харчування та непродовольчих товарів, отримання послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб, що, на думку позивача, є підставою для зменшення розміру аліментів та послугувало приводом звернення до суду із даним позовом, в якому він просить суд зменшити розмір присуджених до стягнення аліментів на 1/8 частку його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, вказуючи, що спроможний нести аліментний обов`язок саме у такому розмірі. Відповідачем було надано до суду відзив із пропуском строку визначеного судом, однак наведені причини є об`єктивними та поважними, а тому суд приймає його до розгляду. Свою позицію\~відповідач аргументує\~тим,\~що позивач\~ставлячи вимогу\~перед судом\~про зменшення\~розміру аліментів,\~має намір\~убезпечити себе\~від зростання\~заборгованості по\~аліментах,\~яка виникла\~на даний\~час за\~виконавчим документом\~№136/1032/19\~та станом\~на 01.03.2019 становить 39 850 грн.. Посилання позивача на неофіційне працевлаштування водієм та низький заробіток є невиправданими, оскільки із мережі Інтернет ресурсу вбачається, що перший і запитів про роботу дає орієнтовний розмір зарплати водія, що є значно вищий а ніж вказує позивач у позові. Крім цього, на даний час їх спільній із позивачем дочці виповнилося 14 років, вона також має протипоказання здоров`я, при цьому займається спортом, проживає та перебуває на її фактичному утриманні, а отримуваний нею дохід у розмірі 3500 грн. позбавляє можливості забезпечити дитину належно харчуванням, одягом, при необхідності лікарськими оглядами та ліками, та нести витрати із сплати комунальних послуг. У той час як потреби річної дитини позивача від нового шлюбу є значно нижчими в силу її віку. Ураховуючи наведене, відповідач просила суд відмовити в задоволенні даного позову у повному обсязі з метою забезпечення інтересів їх дитини. Ухвалою суду від 12.11.2019 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. 13.02.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити, зіславшись на обставини наведені у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що рішенням Липовецького районного суду від 30.04.2014 з [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14.04.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 19.05.2014 та було звернуто до виконання шляхом видачі стягувачеві виконавчого листа, за яким було відкрито виконавче провадження постановою державного виконавця Липовецького РВ ГТУЮ у Вінницькій області від 05.09.2014. Позивач звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи, з часу ухвалення цього рішення що у нього відбулись зміни в сімейному та матеріальному стані в сторону погіршення. Частина перша\~статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведене кореспондується\~із роз`ясненнями,\~що мають\~місце у\~пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому із значним погіршенням матеріального становища батька, може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідач після ухвалення вищевказаного рішення суду 05.06.2016 зареєстрував новий шлюб із [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , в підтвердження чому є свідоцтво про народження дитини (а.с.16). За відомостями Стрижавської селищної ради Вінницького району від 03.10.2019 (а.с.17), [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації разом з дружиною та дитиною сином [PERSON] , 2019 року народження. Із довідки виданої ТОВ «Фармавін» 30.09.2019 за №86 (а.с.18), встановлено, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Фармавін» на посаді фармацевта, утім на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно консультативного заключення медичного центру «Омеда» (а.с.19), слідує, що дитині [PERSON] , 2019 року народження, встановлено діагноз дисплазія кульшових суглобів, вроджена аномалія розвитку правої кінцівки, тощо, у зв`язку із чим було призначено проходження медичного лікування. Аналізуючи надані позивачем докази судом встановлено, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан з часу ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів, оскільки у сім`ї платника аліментів з`явились особи, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і які фактично знаходяться на його утриманні. У той же час позивач не навів належних та допустимих доказів, які б підтверджували його витрати та ставили у вкрай важке матеріальне становище його нову сім`ю та неможливість нести інші витрати (комунальні платежі, тощо). Відсутні докази на підтвердження належності йому рухомого та нерухомого майна, тощо. При цьому, суд враховує, що позивач є особою працездатного віку, протипоказань до роботи за станом здоров`я не має, отож спроможний та в силу діючого законодавства зобов`язаний надавати утримання їх спільній із відповідачем неповнолітній дитині. Також судом встановлено, що відповідач працює медичною сестрою середній розмір заробітної плати її складає на даний час 3\~234 грн.. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягувати із позивача на користь відповідача на утримання їх спільної дитини, суд виходить із приписів статті 81\~СК України та частини третьої статті 181 СК України, які вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку, що свідчить про більш широке тлумачення змісту цього поняття та виходять за межі трудових правовідносин. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також,\~частинами 1\~та 2\~ст.27\~Конвенції про\~права дитини\~та у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням наведеного вище, встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, суд вважає, що позивач спроможний виплачувати аліменти на утримання їх спільної із відповідачем дитини у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його із позивачем дитини, а також його малолітньої дитини від іншого шлюбу та не поставить у менш невигідне становище когось із дітей та позивача, а розмір відрахувань від його доходу не перевищить максимально можливий розмір визначений законодавцем. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про відкликання виконавчого листа виданого на підставі рішення Липовецького районного суду від 30.04.2014, оскільки суд здійснює захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором, а згідно із Законом України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду, отож це є прерогативою суду. За таких обставин суд задовольняє позов частково. На підставі ст.ст.\~182,\~192 СК України,

Outcome: partial