Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18914,8 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язання за вказанимдоговором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року відкрите спрощене провадження у даній справі, і в цей день ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Відповідач у наданому суду відзиві просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення неустойки (пені), а також відмовити у стягненні штрафів, оскільки правових підстав для їх стягнення немає. Позивач в своєму клопотанні, просив суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі, так як відсутні підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені), а також вважає, що штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки, крім того зазначає, що ЦК України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною договору до винної сторони таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Крім того, відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 01.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк „Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк „Приватбанк" (позивач по справі) та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, про що свідчить копія анкети-заяви (а.с. 42), витягу з тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.40-41), й витягу з Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови, а.с. 9-37). Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.2 Договору, при непогашенні Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом, Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Уразі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору, клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Договору, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. При порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6 Умов). Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Однак відповідач не виконав умов договору, у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 24.04.2019 року складає 18914,80 грн., з них: - 660,16 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 13627,74 грн. заборгованість за пенею; - 3250 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 876,90 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. На підставі ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення заборгованості по кредитному договору від 01.04.2016, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту. Проте, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу на наступне. Банк одночасно просить стягнути пеню та штраф, не враховуючи при цьому, що цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак, зважаючи, що банк не врахував вищевикладеного та не звернув увагу, що за умовами даного кредитного договору штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 2003цс15). Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. На підставі викладеного, враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, тобто є необґрунтованим, суперечить вимогам розумності та справедливості, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 13627,74 грн., та нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. в розмірі 3250 грн. - не підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, всі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 01.04.2016 в сумі 2037 грн. 06 коп., із них: 660,16 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита та відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафи 500,00 грн. (фіксована частина) та 876,90 грн. (процентна складова). Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн.00 коп., який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 206 грн. 89 коп. (1921х10,77%=206,89грн).

Outcome: partial