Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1 000грн. на 3500грн. щомісячно. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2014 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] . Водночас зазначає, що на даний час її матеріальне становище значно погіршилось, оскільки вона з 22.12.2020р. і на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а з 1.07.2020р. перебувала на лікарняному по вагітності та пологам, а тому фактично з 1.07.2020р. не працює та не отримує заробітну плату. Крім того, розмір прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 10 років з 1.01.2021р. становить 2395грн., а тому сплачувані відповідачем аліменти не забезпечують дитині навіть половини прожиткового мінімуму. Вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини з 1000 грн. на 3500 грн., починаючи з дня набрання чинності цього рішення суду, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 26-27). 16.06.2021 року відповідачем було подано до суду відзив, у якому той заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивачка хоче збільшити розмір аліментів у зв`язку із наявністю у неї ще однієї дитини від іншого чоловіка та вказує на відсутність будь-яких об`єктивних підстав для задоволення позовних вимог (а.с. 31-34). 13.08.2021 року позивачка надіслала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що вказані кошти необхідні їй саме для утримання їх з відповідачем спільного сина [PERSON] , а сума в 1000 грн. в місяць є недостатньою для його утримання на даний час (а.с. 45-47). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст. 182 СК України). Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 5.11.2014р. з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] (а.с. 10-16). Цим самим рішення суду шлюб між сторонами було розірвано. Сторони після розірвання шлюбу проживають окремо. Згідно Довідки № 75 від 19.06.2020 року, виданої середньою загальноосвітньої школою № 140 м. Києва, [PERSON] є учнем даної школи (а.с. 18). Відповідно до витягу з Наказу № 381-ВК від 17.12.2020 року, виданого АТ «УКРСИББАНК» позивачка перебуває у декретній відпустці (а.с. 19). Згідно витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян - [INFO] у позивачки народився син - [PERSON] , відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 22). Крім того, згідно копії листка непрацездатності, [PERSON] з 1.07.2020р. перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами (а.с. 20-21). Таким чином, з наданих документів вбачається, що у зв`язку з народженням дитини та знаходженням позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку її матеріальне становище погіршилось, що є передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України підставою дл збільшення розміру аліментів. Водночас, суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини від 6 до 18 років, який згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2021рік" становить з 1 січня - 2395грн., з 1 липня - 2510грн., з 1 грудня - 2618грн., а також обов`язок обох батьків по утриманню дитини, вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в сумі 2500 грн. щомісячно, що забезпечить дитині щоденні потреби на побутовому рівні. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів є прийнятним як для стягувача, так і платника аліментів, оскільки жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану або наявності інших утриманців відповідач не надав. Посилання відповідача на те, що позивачка бажає збільшити розмір аліментів з метою утримання іншої дитини суд вважає безпідставним, оскільки судом встановлено, що матеріальне становище позивачки у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною дійсно погіршилось, а визначена рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2014р. сума на утримання сина сторін [PERSON] , [INFO] в 1000грн. на даний час не забезпечує навіть половини встановленого державою прожиткового мінімуму. За таких підстав позов є частково обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає частковому задоволенню, а доказів, що повністю спростовують позовні вимоги суду не надано. Водночас суд не знаходить правових підстав для застосування положень ст. 430 ЦПК України та допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць, оскільки законодавець передбачив таку можливість лише для справ про стягнення аліментів, а не зміну їх розміру. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ч. 1 ст. 192 СК України, ст.ст.3, 4, , 7, 8,9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

Outcome: partial