Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач в остаточній редакції свого позову (а.с. 44) просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та визначити місце проживання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] разом із батьком. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження з нею сімї стали неможливими у зв'язку з різними поглядами на спільне сімейне життя. Вважає, що в інтересах дитини їх малолітній син повинен проживати разом з ним, оскільки відповідачка хворіє на психічні розлади, з даного приводу неодноразово лікувалась у психіатричній лікарні, де перебуває на обліку, не має постійного доходу у зв'язку з чим не в змозі забезпечити нормальні умови для проживання та розвитку дитини. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов визнали частково, а саме не заперечували проти розірвання шлюбу, але\~просили визначити місце проживання дитини після розірвання шлюбу з матір'ю. Відповідачка пояснила, що позивач силою відібрав у неї дитину і перешкоджає у їх спілкуванні. Всі спроби повернути сина, закінчилися застосуванням до неї позивачем фізичної сили. Крім того, вона працює та має постійний заробіток, її житлово-побутові умови дозволяють належним чином виховувати дитину. Водночас зазначила, що психічними захворюваннями вона не страждає та має задовільний стан здоров'я, а тому може виконувати батьківські обов'язки. Представники третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міськради та Служби у справах дітей ЖРДА в судове засідання не зявилися, проте звернулися до суду з заявами в яких просять розглянути справу без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. \~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2009 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 5), від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), але шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. У відповідності до поданих до суду висновків Служби у справах дітей ЖРДА №411-4/61 від 17.07.2015 року та висновку органу опіки та піклування Житомирської міськради №566 від 07.09.2015 року (а.с. 95-96, 117) обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, мають позитивні характеристики та належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Житомирської міськради, малолітній [PERSON] однаково добре ставиться як до матері, так і до батька. Проте, з пояснень позивача та акту обстеження 01.07.2015 року умов його проживання за адресою: [INFO] (а.с.97) вбачається, що він на даний час проживає в 3-х кімнатній квартирі з іншою дружиною [PERSON], двома її дітьми та вітчимом [PERSON], який є інвалідом ІІ-ї групи та прикутий до ліжка. В свою чергу, відповідачка проживає також у 3-х кімнатній квартирі №3, по вул.9-ої П'ятирічки, 9-а, в смт. Новогуйвинське, Житомирського району разом із своєю дочкою [PERSON], [INFO] За таких обставин, суд вважає, що проживання дитини із матір'ю в квартирі №3 по вул. 9-ої Пятирічки, 9-а в смт. Новогуйвинське, Житомирського району, буде більше відповідати інтересам дитини ніж проживання із батьком в квартирі [ADDRESS]. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Наявність факту проживання подружжя [PERSON] окремо та створення позивачем нової сім'ї, робить неможливим збереження шлюбу між сторонами та є підставою для задоволення позову в частині розірвання шлюбу. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення цього питання, а саме умови проживання кожного з батьків (п. 2\~ч. 1\~ст. 161 СК України). Крім цього, суд враховує принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада\~\~1959 року, за яким малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В свою чергу, будь-яких підстав, передбачених ч.2 ст.161 СК України, а саме: зловживання відповідачкою спиртними напоями або наркотичними засобами, відсутність у останньої самостійного доходу і вчинення нею аморальної поведінки, що може зашкодити розвиткові дитини, судом встановлено не було. Разом з тим, доводи позивача про те, що відповідачка за станом здоровя не може виховувати дитину є безпідставними, так як з медичної довідки серії 2ААЛ №085676 від 13.07.2015 року про проходження обовязкових психіатричних оглядів та довідки Житомирської ЦРЛ вбачається, що ознак психіатричних захворювань у [PERSON] не виявлено, за допомогою до нарколога вона не зверталася і на обліку не перебуває (а.с. 67,99). Доводи ж позивача про відсутність у відповідача заробітку, спростовується наданою останньою довідкою з ТОВТЗ "Полісся-продукт" (а.с.156), у відповідності до якої [PERSON] працює у вказаному товаристві. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що залишення дитини з матір'ю буде відповідати інтересам дитини, а тому у задоволенні позову в частині визначення місця проживання [PERSON] із батьком слід відмовити.

Outcome: partial