Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду в серпні 2012 року з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що 26.11.2010 року о 06 год. 40 хв. на 71 км автошляху Шепетівка-Чуднів Бердичів, з вини [PERSON], який керував автомобілем ГАЗ - 31029 д.н [NUMBER], що належить ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та перебував в користуванні філії «Романівський райавтодор» ДП «Житомирський облавтодор», сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди автомобіль «Фольксваген» д.н. [NUMBER], який належить позивачу та був ним керований, отримав механічні ушкодження. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вартість матеріального збитку згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з врахуванням суми 32918 грн. виплаченої страховою компанією, становить 29568 грн. 42 коп. Просив також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 144 мінімальних заробітних плат та витрати пов'язані з оплатою експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 500 грн, витрати пов'язані з оплатою експертного психологічного дослідження в сумі 2131 грн. 61 коп. та витрати понесені в зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 657 грн. 69 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, на обґрунтування своїх доводів вказав, що винним в скоєнні ДТП, є [PERSON] Визначаючи розмір позовних вимог керувався висновком № 224 автотоварознавчого дослідження від 15.03.2011 року, згідно якого розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля «Фольксваген» д.н. [NUMBER] становить 62486 грн. 42 коп. Однак просив стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 29568 грн. 42 коп, оскільки сума 32918 грн. була виплаченої страховою компанією, а також на відшкодування моральної шкоди 144 мінімальних заробітних плат, та понесені судові витрати. На обґрунтування доводів відшкодування моральної шкоди, зазначив, що моральна шкода полягає в перенесенні душевних страждань, хвилювань та стресу, оскільки пошкоджено його особисте майно, на протязі тривалого періоду часу з 2010 року не має можливості використовувати транспорт, як засіб пересування, в особистих цілях. Все це призвело до порушення звичного для нього порядку організації життя та вимагало додаткових зусиль для його відновлення. Представник відповідача - Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» заперечувала щодо відшкодування шкоди, оскільки відсутня винність особи в даній ДТП, не заперечувала, що третя особа - [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах з їх філією «Романівський райавтодор», керував автомобілем під час їх виконання. На обґрунтування своїх доводів зазначила, що філія «Романівський райавтодор» є їх структурним підрозділом та не є юридичною особою. Автомобіль ГАЗ - 31029 д.н [NUMBER], який був учасником ДТП, перебуває на їх балансі. Представники відповідача - Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на протязі останніх чотирьох судових засідань поспіль не з'явилися, хоча були неодноразово повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення судових повісток та поштові повідомлення про вручення судових повісток рекомендованим відправленням. Суд вважає, що представники відповідача не з'явилися без поважних причин, допускали тяганину при розгляді справи, на підприємстві існує юридичний відділ, а відтак є можливість направити представника для участі у справі, а тому постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів у їх відсутності. Представник третьої особи філії «Романівський райавтодор» та третя особа - [PERSON] також просили в позові відмовити, позаяк відсутня винність [PERSON] в скоєнні даної ДТП. Заслухавши пояснення та позиції сторін, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1172, 1192 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Судом встановлено, що 26.11.2010 року о 06 год. 40 хв. на 71 км автошляху Шепетівка-Чуднів -Бердичів, з вини [PERSON], який керував автомобілем ГАЗ - 31029 д.н [NUMBER], що належить ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та перебував в користуванні філії «Романівський райавтодор» ДП «Житомирський облавтодор», сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди автомобіль «Фольксваген» д.н. [NUMBER], який належить позивачу та був ним керований, отримав механічні ушкодження, згідно протоколу огляду автотранспорту. Суд прийшов до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася із вини третьої особи [PERSON] в результаті порушення ним Правил дорожнього руху України. Наведене стверджується постановою Романівського районного суду Житомирської області від 07.04.2011 року, щодо [PERSON], згідно змісту якої останній визнаний винним в скоєнні даної ДТП, однак провадження по справі закрито в зв'язку із закінченням строків накладення на правопорушника адміністративного стягнення, тобто не з реабілітуючих підстав./а.с.30/. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою./ ст. 61.ч.4 ЦПК України/. Судом встановлена протиправність дій та вина третьої особи [PERSON] в скоєнні даної ДТП, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправними діяннями заподіювача. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, судом враховуються обсяги механічних пошкоджень та висновок № 224 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.03.2011 року, який суд визнає обґрунтованим, таким що не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумніву в його правильності та вважає належним, допустимим, достовірним доказом та таким, який не оспорюється сторонами. Згідно даного висновку матеріальний збиток щодо пошкодженого автомобіля «Фольксваген» д.н. [NUMBER] становить 62486 грн. 42 коп. (а.с.4-21), оскільки розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі у відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України. З врахуванням суми 33083грн 42 коп, що виплачена страховою компанією, підлягає відшкодуванню шкода в сумі 29 403 грн./а.с.50/. Суд вважає, що шкода заподіяна відповідачем ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», оскільки він є належним володільцем джерела підвищеної небезпеки та повинен її відшкодувати, позаяк шкода заподіяна працівником її філії «Романівський райавтодор» [PERSON], при виконанні ним своїх трудових обов'язків, що передбачено ст. 1172 ЦК України. Наведене стверджується постановою та поясненнями представника відповідача, /а.с.127-129/, а відтак суд, з врахуванням меж заявлених позовних вимог та визначення кола відповідачів, стягує на користь позивача з ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» матеріальну шкоду в розмірі 29 403 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, судом враховуються періоди моральних страждань та хвилювань, які вивели позивача із рівноваги, пов'язані з пошкодженням автомобіля та неможливістю більше трьох років використовувати його в особистих цілях, що призвело до порушення звичного для нього порядку організації життя та вимагало та вимагає додаткових зусиль для його відновлення. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх негативних, тривалих наслідків, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, оскільки позивач розмір заявлених позовних вимог в цій частині достатньою мірою не підтвердив, визначає розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн, які підлягають відшкодуванню з відповідача у відповідності зі ст. 1167 ЦК України. Суд не приймає до уваги розмір моральної шкоди, який визначений висновком судово-психологічної експертизи № 139 від 20.05.2011 року, оскільки він носить рекомендований характер та не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому і підстав для стягнення витрат понесених на оплату вищевказаної експертизи в розмірі 2131грн. 61 коп. у суду немає. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати за сплачений судовий збір в сумі в сумі 294 грн. та 107 грн. 30 коп. та витрати за проведення експертизи в сумі 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial