Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Представник позивача -Дашко В.М., що діє на підставі довіреності звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.11.2010 року у розмірі 18718,11 грн станом на 02.11.2020 року, яка складається з: 15073, 63 грн - заборгованість за тілом кредита; 3644, 48 грн -заборгованість за простроченими відсотками, а також стягнути судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 27.11.2010 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у Довідці. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13 000,00 грн. Свої зобов`язання за договором кредиту відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість, що з урахуванням уточнень, станом на 02.11.2020 року у загальному розмірі 18718,11 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита в розмірі 15073, 63 грн., в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредита в розмірі 15073, 63 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 -3644, 48 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 05.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 27.08.2021 року за Вх.№43834 надійшов відзив від відповідача, яким він просить відмовити у задоволенні у позовних вимог у повному обсязі та надати йому можливість укласти договір про реструктуризацію, зазначивши, що перед отриманням кредиту він не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема в анкеті-заяві не було зазначено термін повернення кредиту або процентна ставка, не обумовлювались штрафні санкції за невиплату. З урахуванням складного фінансового становища просив провести рестуктуризацію заборгованості за кредитною карткою шляхом зменшення розміру щомісячного платежу, на суму, яка не перевищуватиме 30% його особистого доходу та 35% сукупного доходу сім`ї, шляхом надання кредитних канікул на термін до 31.12.2021 року із відстроченням сплати основного боргу, відсотків та інших платежів за кредитною карткою № [NUMBER] термін дії щдо 08/22 року. 19.10.2021 року за Вх.№53760 надійшла відповідь на відзив представника позивача, в якому зазначає, що з доводами відповідача, викладених у відзиві, не погоджується з наступних підстав. Зазначає, що 27.11.2010 року відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. і. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 27.11.2010 року, з якої чітко вбачається вся необхідна інформація для отримання кредитної картки. Крім того, вказує що до матеріалів справи долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5%, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу. Зазначає, що відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку починаючи із 08.12.2020 року. Також із вказаної виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Крім того зазначає, що чинним законодавством встановлено право, а не обов`язок звертатись до суду із позовом щодо дострокового стягнення заборгованості із боржника, у випадку порушення останнім зобов`язань за кредитним договором. На підставі вищевикладеного позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час слухання справи заздалегідь та належним чином, не повідомив суд про причини свого неприбуття. Враховуючи неявку учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н у формі заяви, відповідно до умов якого Банком наданий Позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання - договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською картою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банком виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №б/н від 11.04.2011 року щодо видачі кредиту. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до п.2.1.1.12.3 - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно п.1.1.1.50 Договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії карти. Відповідно до п.2.1.1.12.7.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У відповідності до Договору, відповідач до його підписання був ознайомлений та згоден із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані у письмовій формі, та підтвердив факт про надання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Також відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, а також передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Згідно Умов та правил, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 02.11.2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 18718,11 грн., на підтвердження чого позивачем надано розрахунок. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - у розмірі 3644,48 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (постанова Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 554/7411/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у пунктах 44 та 45, зроблено висновок, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання неналежно від підстав його виникнення. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, від31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначено вище, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, термін якого визначений терміном дії кредитної картки до останнього дня серпня 2022 року. Матеріали справи не містять жодних доказів використання банком свого права вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту до подання даного позову. Отже, подання позову 30.12.2020 розцінюється судом як зміна умов основного зобов`язання щодо строку дії договору і з цієї дати у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦПК України. Оскільки строк кредитування не сплив, правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у даному випадку відсутні і тому в цій частині позов є не доведений. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Щодо вимоги позивача про реструктуризацію заборгованості, суд зазначає, що постанова Правління Національного банку України від 06.08.2009 року №461 «Про заходи щодо забезпечення кредитів» станом на день розгляду справи втратила законну силу, відтак суд не може враховувати такі посилання позивача. При цьому, Законом України «Про захист прав споживачів» у ч.1 ст. 11 Закону України визначаено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Однак суд наголошує, що рестуктуризація боргу є саме правом, а не обов`язком кредитора, і з урахуванням відсутності доказів скрутного фінансового становища боржника вважає за необхідне відмовити у задоволенні його клопотання від 16.07.2021 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.252-259, 261, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial