Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь вартість Ѕ частини сплачених нею за навчання дочки доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 26418 грн.; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення донькою навчання, у розмірі 3750 щомісяця, до закінчення учбового закладу у червні 2023 року. В обґрунтування позову із посиланням на ст.ст. 180-183, 191, 199, 200 СК України зазначає, що в період з 22 квітня 2000 по 24 листопада 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, в тому числі доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідач ухилявся від утримання своїх дітей, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. До досягнення дочкою повноліття відповідач, на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 року, сплачував на її користь, на утримання двох дітей аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця. З 09 серпня 2018 року дочка є студенткою Запорізького державного медичного університету на контрактній основі, навчається на денному стаціонарі, за навчання дочки позивач в повному обсязі самостійно здійснює платежі за контрактом. Позивач зазначає, що в учбовому закладі не існує безкоштовного житла, внаслідок чого вона змушена орендувати житло, нести додаткові витрати на утримання дочки, пов`язані з оплатою комунальних послуг, користуванням інтернет-ресурсів, послуг мобільного зв`язку, проїзду в громадському транспорті, витрат на непродовольчі товари, одяг та взуття, засоби гігієни, продукти харчування. Відповідач на момент пред`явлення позову офіційно працював, мав стабільний заробіток, однак не надавав коштів на утримання доньки, яка продовжувала навчання. У зв`язку з навчанням, сама [PERSON] не має можливості працювати, не має інших джерел доходу, але несе значні витрати пов`язані з навчанням. Крім того, позивач зазначає, що за період навчання дочки з 10 серпня 2018 року по 29 вересня 2020 року вона сплатила за навчання дочки за контрактом грошову суму у розмірі 52836 грн., тому Ѕ частину від сплачених коштів просить стягнути з відповідача. У відзиві на позов [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він офіційно працевлаштований, отримує мінімальну заробітну плату, з них сплачує аліменти на утримання син. Крім того, [INFO] у нього народився син [PERSON] , який теж потребує його матеріальної допомоги, внаслідок чого він змушений утримувати нову сім`ю, та не можу надавати допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання (а.с. 33). Ухвалою суду від 16 липня 2020 року позов залишено без руху (а.с. 18,19). Ухвалою суду від 23 липня 2020 року відкрите спрощене провадження у справі (а.с. 27). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено [PERSON] , прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 79-81). 20.11.2020 року третя особа [PERSON] , звернулася до суду з самостійними вимогами щодо предмету спору, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 3750 грн. щомісяця до закінчення учбового закладу, тобто до 30 червня 2023 року (а.с. 87-91). Позов обґрунтований тим, що в зв`язку з продовженням навчання у Запорізькому державному медичному університеті вона потребує матеріальної підтримки від батька. Всі витрати, пов`язані з навчанням, фактично несе її матір [PERSON] , на утриманні якої знаходиться ще молодша дочка [PERSON] , [INFO] . Доходи матері в повній мірі не можуть покрити ті витрати, які вона несе в зв`язку з навчанням у м. Запоріжжі, тому третя особа заявила самостійні вимоги на предмет позову. Ухвалою суду від 15 січня 2021 року зазначені позови були об`єднані в одне провадження (а.с. 101-102). В судовому засідання позивач [PERSON] свій позов підтримала, надавши пояснення щодо обставин, викладених у позові. В судовому засіданні представник третьої особи, що заявила самостійні вимоги, адвокат Осипов С.О. позов свого довірителя підтримав, також звернув увагу, що всі витрати з навчанням дочки несе виключно її матір, батько не надає жодної допомоги своїй дитині, яка потребує її на навчання. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, надав заяви про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість явки через відрядження та через хворобу, однак доказів, що підтверджують поважність причин неявки суду не подав, тому суд розглянув справ ні підставі доказів, поданих сторонами. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про одруження, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2000 року (а.с.16), який 14 листопада 2016 року було розірвано. Про що свідчить копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016, яке набрало законної сили 24 листопада 2016 року (а.с. 7). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] , остання народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки № 121 від 27 грудня 2019 року [PERSON] навчається в Запорізькому державному медичному університеті, на контрактній основі (а.с.9). Вирішуючи позовні вимоги, як позивача [PERSON] , так і позивача [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дочки, що продовжує навчання, суд виходить з наступних норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,200,201\~цього\~Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. За змістом ст.\~181, ч. 1 ст.\~191 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батьків, починаючи від дня пред`явлення позову, а в окремих випадках можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Частиною 3\~ст. 199 СК України\~передбачено, що\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка,\~син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що повнолітня [PERSON] , у зв`язку з навчанням фактично проживає в м. Запоріжжі, внаслідок чого за однією адресою з матір`ю не проживає. За таких обставин, неналежним позивачем за даними позовними вимогами, відповідно до положень ч. 3\~ст. 199 СК України, може бути сама [PERSON] , тому з цих підстав слід відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог про стягнення аліментів на її користь на утримання дочки, що продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, а саме те, що відповідач на даний час працює (а.с. 35), має на утриманні ще двох малолітніх дітей (а.с. 6,37). Суду не подано належних доказів щодо стану здоров`я платника аліментів, не надано беззаперечних доказів неможливості надання допомоги дитині, що продовжує навчання, взагалі, а також інших обставин, що повинні враховуватись при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 182 СК України. Зважаючи на\~те,\~що повнолітня\~ [PERSON] ,\~в зв`язку\~з продовженням\~навчання у\~Запорізькому державному\~медичному університеті\~потребує матеріальної\~допомоги,\~оцінюючи в\~сукупності всі\~подані докази,\~суд вважає\~необхідним задовольнити\~позов [PERSON] \~частково,\~зобов`язавши\~сплачувати відповідача\~ [PERSON] на\~користь дочки,\~у зв`язку\~з її\~навчанням,\~аліменти на\~період навчання\~у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення навчання, а за умови продовження навчання - не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення третьої особи, що заявила самостійні вимоги на предмет позову до суду, а саме - з 20 листопада 2020 року. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення [PERSON] навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст.199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки до дати закінчення навчання, а за умови продовження останнім навчання - до досягнення 23 років. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дочки, що продовжує навчання, суд бере до уваги подані докази, а саме. Суду подано копію Договору про надання освітніх послуг між Запорізьким державним медичним університетом та [PERSON] від 05 серпня 2018 року, у предметом якого є надання освітніх послуг на денній формі навчання студентки [PERSON] в період з 01.09.2018 року по 30.06.2023 року задля отримання освітнього рівня магістр (а.с. 10-12). За період з 10.08.2018 року по 02.09.2019 року за Договором було сплачено 31600 грн. (а.с. 9), 06.02.2020 року позивачем було сплачено 10900 грн. (а.с. 71). Крім того, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житла в м.Запоріжжі на строк з 28.08.2018 року по 28.2019 року, у відповідності до якого орендна плата щомісяця складає 5000 грн. (а.с. 8). Позивач наполягає на стягненні з відповідача Ѕ частини сплачених нею додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Вирішуючи позов [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат, суд виходить з наступних норм закону. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, що унеможливлює стягнення судового збору, сплаченого позивачем при подачі заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 61). Позивач [PERSON] відповідно до п.3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~звільнена від сплати судового збору, тому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial