Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач 27.12.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним виданого свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей, визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння, у якому просила: 1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.11.2018 р., видане державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області під реєстровим номером 1079 на ім`я [PERSON] , та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності у розмірі частки 1/1 на житловий будинок (А) загальною площею 92,9 кв. м, житловою площею 56,9 кв. м, літню кухню (Б) загальною площею 47,7 кв.м., гараж (В) загальною площею 21,7 кв.м., сарай (Г) загальною площею 17,4 кв.м., вбиральню (Д) загальною площею 1,3 кв.м., огорожу 1 - 47 кв.м., огорожу 2- 70,6 кв.м., колодязь 3 - 9 м/п, що знаходяться по [ADDRESS] , які були внесені 10.11.2018 р. державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В.; 2) визнати за нею право власності на Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме спірне будинковолодіння [ADDRESS] . 22.01.2013 р. державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В. відкрита спадкова справа № 18/2013 після смерті спадкодавця [PERSON] Вона є спадкоємцем за законом першої черги, у передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона 20.02.2013 р. звернулася до Тисменицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також у своїй заяві вона зазначила, що крім неї, спадкоємцем є син померлого [PERSON] Тобто спадкоємцями після смерті батька є позивач та її брат [PERSON] , які повинні були успадкувати по Ѕ частині спірного будинковолодіння. [INFO] брат помер і не встиг оформити на себе Ѕ частину спадкового майна після смерті батька. Спадкоємцями належної йому частки були його син - відповідач у справі [PERSON] та дружина [PERSON] 19.09.2018 р. за померлим власником [PERSON] заведена реєстраційна справа на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] . 10.11.2018 р. державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В. видано оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстраційним № 1079 у спадковій справі № 195/2015 р., згідно якого відповідач після смерті свого батька [PERSON] успадкував спадкове майно, яке належить спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права. Цього ж дня державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В. були внесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомості, згідно яких відповідач став одноосібним власником цілого спірного будинковолодіння. Таким чином, вона була протиправно позбавлена права на Ѕ частину спадкового майна після смерті батька. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, у поданій суду заяві представник позивача просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити; просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме: 2558,80 грн. судового збору, 2284,47 грн. за послуги БТІ та витрати на професійну правничу допомогу, з яких 600 грн. витрат за складання позовної заяви, 200 грн. витрат за складання заяви про забезпечення позову, 1200 грн. за участь адвоката у розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов визнав частково, не заперечував щодо визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного будинковолодіння та видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину будинковолодіння, однак вважає, що спір виник не з його вини, а тому немає підстав для стягнення з нього судових витрат у випадку часткового задоволення позову. Просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності. Ухвалою суду від 22.01.2019 р. частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на спірне будинковолодіння [ADDRESS] . Ухвалою від 25.02.2019 р. суд витребував з Тисменицької районної державної нотаріальної контори засвідчені копії спадкових справ № 18/2013 після смерті [INFO] [PERSON] та № 195/2015 після смерті [INFO] [PERSON] , які долучені до матеріалів справи. Ухвалою суду від 05.06.2019 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] був власником будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок, виданим 13.03.1991 р. виконавчим комітетом Лисецької селищної ради на підставі рішення виконкому від 27.02.1991 р. № 8 (а.с.13). Право власності [PERSON] було належно зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ 14.03.1991 р., що підтверджується відповідним реєстраційним написом на правоустановлюючому документі (а.с.13 зв.ст.) та довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 11.12.2018 р. (а.с.7). Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час становить 370800 грн. Після смерті [INFO] (а.с.12) [PERSON] відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння, яку прийняли спадкоємці за законом першої черги - діти спадкодавця, а саме позивач [PERSON] та її рідний брат [PERSON] , у порядку ст.1269 ЦК України, подавши до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку (а.с. 66-67). [PERSON] помер до оформлення прийнятої спадщини 30.11.2014 р. (а.с.87). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому Ѕ частину спадкового будинковолодіння, яку прийняв відповідач [PERSON] відповідно до вимог ст.1269 ЦК України шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви від 08.05.2015 р. (а.с.85). Другий спадкоємець за законом першої черги - дружина померлого [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини у користь сина [PERSON] (а.с.84). Судом встановлено, що відповідач, успадкувавши після смерті батька належну йому Ѕ частину спадкового будинковолодіння, 10.11.2018 р. отримав у Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на ціле будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.99). Право власності відповідача на будинковолодіння на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину [INFO] . зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.25). Оформивши у нотаріальному порядку та зареєструвавши своє право власності на спадкове будинковолодіння, відповідач порушив спадкові права на Ѕ частину будинковолодіння позивача, якій постановою нотаріуса від 08.12.2018 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння видано відповідачу (а.с.83). При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України у п.27 постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнане недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2018 р. та скасування відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає до часткового задоволення. Оспорюване свідоцтво про право на спадщину слід визнати недійсним у частині 1/2 будинковолодіння. Що стосується скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію за відповідачем права приватної власності на об`єкт нерухомого майна, суд вважає вказану вимогу зайвою з огляду на наступне. У відповідності з ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, у разі визнання згідно рішення суду недійсним свідоцтва про право на спадщину (визнання частково недійсним такого свідоцтва), на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності спадкоємця на успадковане нерухоме майно, нотаріус - державний реєстратор вносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права. Друга позовна вимога підлягає до задоволення, за позивачем слід визнати право власності на Ѕ частину спадкового будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору (1854+704,80+384,20) на загальну суму 2943 грн. (а.с. 1, 2, 31) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., з яких 600 грн. за складання позовної заяви, 200 грн. за складання заяви про забезпечення позову, 1200 грн. за участь адвоката у розгляді справи, згідно квитанцій про оплату послуг та розрахунку (а.с.54-55, 138-139), а всього 4943 грн. судових витрат. Не підлягає до задоволення вимога про стягнення 2284,47 грн. сплачених коштів за оцінку (інвентаризацію) майна, яка належно документально не підтверджена. Позивач не надала суду оригіналів платіжних документів на підтвердження таких витрат, надані нею ксерокопії (а.с.11) належно не засвідчені. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1261, 1267, 1268, 1269, 1301 ЦК України, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial