Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві зазначає, що від шлюбу з відповідачкою у них народився син - [PERSON], [INFO], який після розлучення залишився проживати разом з матір»ю. Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16.05.2005 року присуджено стягувати з нього аліменти на користь відповідачки на сина у розмірі 1/4 середньомісячного заробітку (доходу). Він сумлінно кожен місяць виплачує аліменти на дитину, що підтверджується квитанціями, які долучив до позовної заяви. Згідно виконавчих документів йому була нарахована заборгованість, відповідно до довідки - розрахунку від 31.12.2013 року, яку йому небажали видавати в виконавчій службі Луцького міського управління юстиції. Оскільки йому вчасно не надавали виконавчі документи про зміну суми нарахувань, у зв»язку з зволіканням державних виконавців, у нього виникла заборгованість. Відповідно до довідки-розрахунку всього нараховано 7 960 гривень 25 копійок, а борг становить 15 920 гривень, однак звідки державний виконавець нарахував таку заборгованість йому невідомо. Загальний розмір аліментів, який нараховується та стягується з нього на користь відповідачки, в даний час складає 680 гривень в місяць, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки його дохід не має стабільного характеру, так як він не працюю. У 2007 році він уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу у нього народився сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого він також витрачаю кошти з усіх видів свого заробітку (доходу). Крім того, він утримую сім»ю з 2-х чоловік, що підтверджується доданими до заяви свідоцтвом про шлюб та іншими документами. Сім'я знаходиться у вкрай складному матеріальному становищі, не вистачає навіть на самі необхідні продукти харчування. З 2007 року він офіційно ніде не працюю, що підтверджується трудовою книжкою, тому просив постановити рішення зменшення розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16.05.2005 року на користь [PERSON] на сина [PERSON], з 1/4 середньомісячного його заробітку до твердої грошової суми в розмірі 400 гривень щомісячно. Також просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах так як йому невідомо, звідки вона виникла. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, як вони викладені в заяві, та додатково пояснив, що у 2007 році він звільнився з роботи, його матеріальний стан погіршився, крім того у нього на утриманні перебуває син з дружиною та мати інвалід ІІ групи (глухоніма), дружина від другого шлюбу працює приватним підприємцем на ринку. Він не заперечує, щоб з нього стягувалися аліменти в твердій грошовій сумі, тому просив позовні вимоги задовольнити, встановити йому стягнення аліментів в розмірі 400 гривень та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги заперечила у повному обсязі та суду пояснила, що вона заперечує відносно позовних вимог, оскільки матеріальний стан відповідача не змінився, так як він з дружиною мають власний бізнес, тому просила постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, так як за 400 гривень неможливо забезпечити потреби дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст.183 СК України). Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст..181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини (дітей) може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та 184 СК України рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження ( ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст..ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до статті 34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України, ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Правовий висновок, зроблений ВС у рішенні, прийнятому за результатами розгляду справи, є обов'язковим для всіх органів державної влади, а також усіх судів, які застосовують у своїй практиці витлумачену ВС норму закону. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 5.02.2014 року ( у справі за №143 ці 13), відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни їх способу присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Суд встановив, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 16 травня 2005 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], з 1/4 середньомісячного його заробітку, починаючи з 15 квітня 2005 року і до повноліття дитини (№2-346/05, а.с. 10-11). 5 серпня 2005 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області зроблено відповідний актовий запис №8. Після розірвання шлюбу дружина присвоїла собі прізвище [PERSON] (а.с. 6). За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (справа №2-346/05,а.с.6). Склад сімей у сторін змінився. 18 лютого 2007 року [PERSON] вдруге одружився з [PERSON], від шлюбу у них народився сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). 18 травня 2006 року [PERSON] вдруге одружилася із [PERSON], після одруження присвоїла прізвище чоловіка [PERSON]. Від шлюбу у них народилися син [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. [PERSON] - чоловік від другого шлюбу офіційно не працює, доходи отримує від будівельних робіт. [PERSON] навчається у Павлівській середній школі І-ІІІ ступенів Радехівського району Львівської області у 11 класі. При ухваленні рішення суду від 16.05.2005 року [PERSON] працював у Луцькому меблевому комбінаті на посаді різноробочого та 15.03.2007 року звільнився, на підставі ст.38 КУпП за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14-17). Як вбачається із роздруківки про стягнення з позивача аліментів такі стягувалися в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку на користь відповідача, зокрема у 2011 році у розмірах від 294 гривні до 300 гривень на місяць. У зв»язку з тим, що аліменти сплачувалися [PERSON] нерегулярно, у нього виникла заборгованість за сплатою таких, зокрема в розмірі 15 920 гривень (а.с.11-13). Узагальнюючи вищезгадане, враховуючи, що обов'язок утримання дітей покладений на обох батьків, а також те, що із часу винесення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів ( в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку) його матеріальний стан змінився - погіршився, він в даний час офіційно не працює, його доходи складають мінливі нерегулярні заробітки; в нього змінився склад сім»ї, він вдруге одружився, від шлюбу народився син, який також потребує матеріальних витрат, на його утриманні перебуває мати інвалід ІІ групи (глухоніма),тому суд робить висновки про те, що є всі підстави для зміни способу присудження аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно. Що стосується позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості в розмірі 15 920 гривень, то позивачем не наведено, а судом не здобуто жодних доказів, які б стверджували про підставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по даній справі в розмірі 243 гривні 60 копійок підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial