Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в шлюбі, який в даний час розірвано та сторони проживають окремо. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200 гривень щомісячно, оскільки останній офіційно не працює та має мінливі заробітки, з дня звернення до суду до повноліття дитини, а також позивач в позовній заяві просить визначити місце проживання дитини. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів, в частині позову щодо визначення місця проживання дитини вказала що не підтримує, оскільки це описки в позовних вимогах, а також пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, позивач належно не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання спільної з ним дитини, просить стягнути з відповідача кошти в твердій грошовій сумі, оскільки останній має мінливі заробітки. Відповідач в судовому засіданні з заявленим позовом не погодився, оскільки він коли потрібно купляє певні речі для свого сина, крім того пояснив , що він в даний час одружився , його дружина вагітна, крім того пояснив, що він в змозі сплачувати аліменти 400 грн.. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбу , який в даний час розірвано, що визнається сторонами та не потребує доказування в судовому засіданні, а також підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Обухівського районного суду від 19 квітня 2011 року (а.с.5,7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку регулярно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона в цьому потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в твердій грошовій сумі щомісячно, на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" на момент вирішення спору прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.. Заперечення відповідача проти позову суд вважає необґрунтованими, оскільки будь-яких доводів чи доказів всупереч вимогам ст.60 ЦПК України він не представив, а його обов'язок як батька утримувати дитину належним чином передбачений законодавством. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: partial