Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У грудні 2014 позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в березні 2014 внаслідок страхового випадку застрахований у відповідача транспортний засіб Skoda Octavia A5 д.н.з [NUMBER], який належить позивачу отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант- Авто»», позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, на дату звернення позивача до суду відповідач не здійснив виплати, позивачз урахуванням зменшених позовних вимог просить стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», суму страхового відшкодування в розмірі 5 106, 88 грн, з яких 4 198, 31 грн. - сума страхового відшкодування, 58,06 грн - 3% річних, 400, 09 грн. - інфляційні витрати, 450, 42 грн. - пеня та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 24.12.2013 між позивачем та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків. 19.03.2014 внаслідок страхового випадку застрахований у відповідача транспортний засіб Skoda Octavia A5 д.н.з [NUMBER], який належить позивачу отримав механічні пошкодження. На виконання умов договору позивач повідомив страховика про настання страхового випадку та 19.03.2014 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно рахунку - фактури вартість ремонтних робіт автомобіля Skoda Octavia A5 становить 3 390, 57 грн. Разом з цим, до цього часу відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування позивачу. Відповідно до 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 20 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року (із змінами та доповненнями) встановлено обов'язок страхувальника при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доказів правомірності невиплати страхового відшкодування відповідачем не надано. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 4 198 грн. 31 коп. є доведеними та підлягають задоволенню. Також задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення 400 грн. 09 коп.. інфляційних витрат та 3% річних в розмірі 58 грн. 06 коп., виходячи з наступного. Відповідно до ст.20 Закону України "Про страхування" страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За наведених обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування встановлений в судовому засіданні, вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 450,42 грн. пені. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди враховую, що позивач через невиконання відповідачем своїх зобов»язань переживав моральні та душевні страждання, а тому виходячи вимог розумності на відшкодування моральної шкоди слід стягнути 500 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial