Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати незаконним та скасувати наказ директора заводу «Тора» ХДАВП № 6/Д від 15.09.2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень, а також винести окрему ухвалу стосовно посадових осіб заводу «ТОРА» ХДАВП за грубе порушення трудового законодавства України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі наказу директора заводу «ТОРА» ХДАВП № 6/Д від 15.09.2014 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за начебто прогул. Але позивач вважає зазначений наказ незаконним оскільки будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків між нею та керівництвом заводу. Згідно наказу директора заводу «ТОРА» № 228 від 10.09.2014 року, який було видано на виконання наказу ХДАВП № 601 від 10.09.2014 року, група робітників заводу «ТОРА» ХДАВП з їх згоди була тимчасово переведена на ХДАВП для виконання робіт. Однак, позивач одразу висловила свою незгоду на таке переведення, про що також зазначила у своїй пояснювальній записці, а тому 15.09.2015 року з'явилась до свого місця роботи на заводі «ТОРА», де виконала денне завдання, що унеможливлює факт прогулу. Позивач також вважає, що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в методичному та повсякденному тиску з боку керівництва заводу, в результаті чого у позивача погіршився стан здоров'я, вона була змушена звернутись до лікарів. Крім того, оголошення догани є плямою на репутації позивача як сумлінного працівника. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того пояснила, що вона працювала на заводі «ТОРА» ХДАВП на посаді комплектувальниці за графіком трьохденного робочого тижня. Наказом директора заводу «ТОРА» від 10.09.2014 року її було переведено на роботу до ХДАВП з 15.09.2014 року. Але цей наказ на думку позивача був незаконним оскільки її не повідомили про переведення за два місяці, згоди на таке переведення позивач не надавала, а тому виконувати зазначений наказ позивач відмовилась та 15.09.2014 року вийшла на роботу на завод «ТОРА», де отримала та виконала денне завдання, на заводі вона відпрацювала два місяці, після чого виконала наказ та приступила до роботи на ХДАВП. Зазначений наказ позивач вважає саме переведенням на іншу роботу, оскільки його наслідком стала зміна істотних умов праці, а саме: змінився робочий тиждень з трьохденного на п'ятиденний, позивач буде змушена діставатися до роботи за громадським транспортом, що потребує певних витрат. Завдану внаслідок незаконних дій відповідача моральну шкоду позивач в ході судового розгляду обґрунтувала наступним. В зв'язку з постійними переслідуваннями з боку адміністрації заводу та невиплату заробітної плати позивач була змушена звільнитись 19.12.2014 року в результаті чого втратила 6% від розміру пенсії, погіршився стан її здоров'я, вона витратила значні кошти на лікування, крім того була зіпсована її репутація як сумлінного працівника, позивач зазнала душевних страждань з приводу накладення на неї дисциплінарного стягнення. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених позивачем. Представник відповідача Пересада А.П., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з наступних підстав. Підставою притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності був не прогул, а саме невиконання вимог наказу № 601 від 10.09.2014 року про її переведення з заводу «ТОРА» на ХДАВП в зв'язку з відсутністю завантаження на заводі «ТОРА», що по суті є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства. Зазначеним наказом відбулося саме переміщення в межах однієї спеціальності та кваліфікації, а не переведення позивача, а тому згода позивача та її попередження за два місяці було не потрібно. Зазначення в наказі про прогул позивача вважає некоректним формулюванням наказу, яке правових наслідків для застосування дисциплінарного стягнення не має. Крім того, позивач у своїй пояснювальній записці, в якій вона підтверджує факт невиконання наказу про переміщення, не зазначає у чому саме полягає незаконність цього наказу. Представник відповідача також вважає, що денне завдання, на яке посилається позивач, не відповідає Вимогам наказу про затвердження «Положення про преміювання робітників …», а саме підписано тільки керівником цеху, не містить строку виконання та відмітки про виконання, підпису головного інженера, а тому відсутні підстави стверджувати про те, що позивач 15.09.2014 року знаходилась на робочому місці. Вимоги про відшкодування моральної шкоди представник відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем не надані докази спричинення їй моральної шкоди, відсутній причинний зв'язок між притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності та станом її здоров'я, з наданого позивачем консультативного висновку вбачається, що остання почала хворіти ще за три місяці до видання наказу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Наказом директора заводу «ТОРА» ХДАВП № 228 від 10.09.2014 року «Про направлення на ХДАВП групи працівників заводу «ТОРА» ХДАВП», на виконання наказу ХДАВП № 601 від 10.09.2014 року, переміщено з урахуванням спеціальності та кваліфікації в підрозділи ХДАВП з 15.09.2014 року по 15.11.2014 року ряд працівників, у тому числі комплектувальника [PERSON] в цех 028, з оплатою праці відповідно до ст.ст.32, 34 КЗпП України, «Положення про преміювання робітників погодинників основного та допоміжного виробництва …» на підставі табелю обліку відпрацьованого часу за графіком п'ятиденного робочого тижня. Наказом генерального директора Харківського державного авіаційного виробничого підприємства № 601 від 10.09.2014 року «Про переведення та переміщення працівників заводу «ТОРА» на ХДАВП», в зв'язку з тимчасовою відсутністю завантаження на заводі «ТОРА», переміщено з урахуванням спеціальності та кваліфікації в підрозділи ХДАВП ряду працівників з 15.09.2014р. по 15.11.2014р., у тому числі комплектувальника [PERSON] в цех 028, згідно п.5 наказу забезпечити доставку працівників заводу «ТОРА» автотранспортом на ХДВАП та назад. З вищезазначеним наказом [PERSON] була ознайомлена 10.09.2014 року, про що свідчить її підпис в листі ознайомлення працівників заводу «ТОРА» з наказом № 601 та не заперечується позивачем. Як вбачається зі змісту наказів № 601 та № 228 від 10.09.2014 року щодо позивача [PERSON], то мало місце саме її переміщення з урахуванням спеціальності та кваліфікації з заводу «ТОРА», який є відокремленим підрозділом ХДАВП, в підрозділи ХДАВП, а саме цех 028. Відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно п.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, які є додатком до колективного договору, затвердженого конференцією трудового колективу ХДАВП 17.11.2009р., працівник зобов'язаний працювати чесно та сумлінно, своєчасно та точно виконувати розпорядження керівника, дотримуватися трудової дисципліни. Виходячи з вищезазначеного, та враховуючи, що наказ № 601 від 10.09.2014 року містить пряме зазначення саме про переміщення [PERSON], очевидних ознак невідповідності нормам діючого трудового законодавства наказ не містить, суд вважає, що висновок позивача про незаконність такого наказу в зв'язку з фактичним її переведенням, є суб'єктивної оцінкою позивача змісту наказу та підлягає доведенню у встановленому порядку. З вимогами щодо визнання незаконності цього наказу позивач ані в комісію по трудових спорах підприємства, ані в судовому порядку не зверталась. Крім того, позивач не звернулась з відповідною заявою щодо незгоди з наказом до керівника підприємства безпосередньо після ознайомлення з наказом. Таким чином, позивач не мала законних підстав відмовитись 15.09.2014 року від виконання наказу № 601 від 10.09.2014 року. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається позивач, що вищезазначений наказ є фактично наказом про переведення, оскільки змінює істотні умови праці позивача, а саме змінює режим роботи. Жодних документів щодо режиму роботи позивача суду не надано. Відмова позивача від виконання вимог наказу № 601 від 10.09.2014 року підтверджується письмовим поясненням [PERSON] від 15.09.2014 року, докладною запискою начальника цеху [PERSON] від 15.09.2014 року, службовою запискою інспектора БПіР Дроніної В.Н. від 15.09.2014 року, які передували застосуванню дисциплінарного стягнення. На підставі вищезазначених документів директором заводу по технічному обслуговуванню та ремонту авіаційної техніки «ТОРА» ХДАВП 15.09.2014 року був виданий наказ № 6/д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким комплектувальнику [PERSON], табельний №970, за невиконання наказу Генерального директора ХДАВП оголошено догану, визнано прогулом 15.09.2014 року. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності в наказі зазначено порушення [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання наказу Генерального директору ХДАВП № 601 від 10.09.2014 року. Як вбачається зі змісту наказу підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було саме невиконання вимог наказу № 601 від 10.09.2014 року, а не прогул, як зазначає позивач в позовній заяві. Позивач була ознайомлена з наказом про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, від підпису про ознайомлення відмовились, що підтверджується підписами голови профкому, директора та інспектора БПіР. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Ч. 3 ст.149 КЗпП України передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно п.7.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, які є додатком до колективного договору, затвердженого конференцією трудового колективу ХДАВП 17.11.2009р., порушення трудової дисципліни - це невиконання або неналежне виконання обов'язків з вини працівника, покладених на нього трудовим договором або Правилами трудового розпорядку. Таким чином, суд вважає, що порушення трудової дисципліни з боку позивача мало місце, у позивача були відібрані пояснення з приводу допущеного порушення, остання була ознайомлена з наказами № 601 від 10.09.2014 року про переміщення, № 6/д від 15.09.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідачем дотриманий передбачені ст.ст.148, 149 КЗпП України строк та порядок застосування дисциплінарного стягнення, обрано найменш суворий вид дисциплінарного стягнення, дії відповідача відповідали вимогам закону, тобто відсутні підстави для задоволення позову в частині скасування наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани. Разом з тим, позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу в частині визнання 15.09.2014 року прогулом суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно п.3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, які є додатком до колективного договору, затвердженого конференцією трудового колективу ХДАВП 17.11.2009р., в визначений графіком роботи для підрозділу час роботи (зміни) працівник зобов'язаний отримати у керівника змінно-добове, денне завдання (заготовки, відповідний інструмент, необхідну документацію) та приступити до виконання свого завдання. Той факт, що позивач 15.09.2014 року прибула на своє робоче місце на заводі «ТОРА» ХДАВП та отримала денне завдання, повністю підтверджується наданою позивачем копією денного завдання від 15.09.2014 року на ім'я [PERSON], табельний номер 970, виданого керівником підрозділу [PERSON]. Зазначене завдання містить дані про фактично виконану роботу протягом 8 годин, розмір та суму премії. Надана позивачем копія денного завдання повністю відповідає додатку № 5 до «Положення про преміювання працівників погодинників …», затвердженого наказом директора заводу «ТОРА» ХДАВП № 286 від 27.09.2013 року. Ті обставини, на які посилається представник відповідача, що зазначене завдання не оформлене у повному обсязі відповідно до вимог вищезазначеного Положення (відсутні відмітки про виконання та підпис головного інженера) не можуть беззаперечно свідчити про відсутність позивача на робочому місці протягом робочого дня або більше трьох годин без поважних причин, що відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України є правовою сутністю прогулу. Факт відсутності працівника на робочому місці протягом робочого дня має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни покладено на роботодавця. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів відсутності позивача на робочому місці протягом робочого дня або більше трьох годин без поважних причин, а саме: табелю обліку робочого часу, відповідних актів, доповідних, пояснень позивача про відсутність на робочому місці, тощо), а тому суд погоджується з доводами позивача про те, що вона була присутня на своєму робочому місці на заводі «ТОРА» ХДАВП протягом усього робочого часу 15.09.2014 року, що виключає з її боку здійснення прогулу, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для визначення 15 вересня 2014 року для позивача прогулом у розумінні вимог трудового законодавства. В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про законність та правильність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Незаконність дій відповідача щодо визначення 15 вересня 2014 року для позивача прогулом, на думку суду, не є підставою для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду в зв'язку з тим, що позивачем на зазначено та не доведено настання для неї будь-яких негативних наслідків в результаті таких дій відповідача. Відповідно до ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності у неї моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків внаслідок визначення 15 вересня 2014 року прогулом. Відсутні будь-які докази причинного зв'язку між наявними у позивача хворобами, про які зазначено у наданій позивачем медичній документації, та діями відповідача в частині видання наказу про визначення 15 вересня 2014 року для позивача прогулом. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст..ст.4, 6 Закону України "Про судовий збір", в зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог судовий збір суд стягує з відповідача у сумі 243,60 гривень за задоволення вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial