Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши що з останнім вона зареєструвала шлюб 23 жовтня 1999 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходять на її утриманні. В період шлюбу, за спільні кошти подружжям був придбаний автомобіль марки FORD TRANSIT, 1992 року випуску, № кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Позивач вважає, що вищевказаний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати його таким, а також визнати право власності на 1/4 його частину за відповідачем та на 3/4 частини за нею, оскільки вона має право на збільшення її частки майна, тому що відповідач аліментів та додаткових витрат на утримання дітей не сплачує. А також просить припинити право спільної сумісної власності на спірне майно та стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, та у заяві зазначив, що дійсно в період шлюбу 27 грудня 2013 року вони придбали автомобіль марки FORD TRANSIT, 1992 року випуску, № кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER]. На теперішній час автомобіль знаходиться у позивача, просить винести рішення відповідно до норм чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 1999 року сторони уклали шлюб. 27 грудня 2013 року сторонами за 40000 грн. було придбано автомобіль марки FORD TRANSIT, 1992 року випуску, № кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрований на відповідача відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Дані обставини визнані сторонами, а тому, відповідно до ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Згідно ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, що прямо встановлено законом та не потребує судового рішення для визнання даного факту. Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. А отже, суд приходить до висновку про необхідність визнання за сторонами по 1/2 частині спільного майна,а саме автомобіля - FORD TRANSIT, 1992 року випуску, № кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER], припинивши при цьому право спільної сумісної власності подружжя Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Однак доказів на підтвердження обставин, які б давали суду можливість застосування ст.70 СК України щодо відступлення від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, позивачем суду на надано, а саме не надано докази ухилення відповідача від матеріального забезпечення дітей, тоді як згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 365,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial