Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Заявниця звернулася до Врадіївського районного суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], [INFO] доводиться її, [PERSON], [INFO], батьком та факт, що свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 12.08.1960 року та свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.1979 року належить їй. Заявниця свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилася спадщина, однак нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з розбіжностями у написанні її прізвища [PERSON] у свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданого 12.08.1960 року та свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.1979 року та у прізвищі власника земельної ділянки [PERSON] зазначеному у державному акті на право приватної власності на землю, виданого Врадіївським районним відділом земельних ресурсів 25.12.2006 року. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явився, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, в зв'язку з великим навантаженням у роботі. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча заінтересована особа належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду за відсутності заінтересованих осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Суд, вислухавши пояснення заявниці, покази свідків, встановив наступне. В свідоцтві про народження заявниці серії [NUMBER] виданого 12.08.1960 року зазначено, що заявниця записана як [PERSON], а її батьком записаний [PERSON], в подальшому до свідоцтва про народження внесено виправлення, згідно яких прізвища заявниці та її батька змінені на [PERSON]. Крім того, заявниця зазначена як [PERSON] і в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.06.1979 року. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виданого 24.03.2014 року). З пояснень заявниці, що підтверджуються показаннями свідків, вбачається, що заявниця постійно підтримували родинні відносини з померлим [PERSON], як донька та батько. Заявниця являється спадкоємцем першої черги по закону після смерті [PERSON] і юридично оформити спадщину за законом у неї немає можливості, в зв'язку з розбіжностями у її прізвищі в свідоцтві про народження та у свідоцтві про шлюб з прізвищем спадкодавця. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно для юридичного оформлення спадщини. На підставі вищевикладеного суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Водночас, відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена чи медалі, паспорта чи свідоцтва, що видають органи РАЦСу, та інших документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 256 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відтак провадження у справі в частині вимоги [PERSON] щодо встановлення факту, що свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 12.08.1960 року та свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.1979 року належить їй підлягає закриттю.

Outcome: partial