Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором вкладу в сумі 40000 грн. 00 коп. та нараховані відсотки у сумі 1666 грн. 66 коп., 3% річних в сумі 200 грн. 00 коп., інфляційні в сумі - 5600 грн. 00 коп., та 500 грн. 00 коп. моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ним і відповідачем було укладено договір про внесення вкладу на депозитний рахунок, однак на його письмову вимогу про зняття суми депозиту в зв'язку зі спливом встановленого договором строку. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки в судове засідання суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 24.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» був укладений договір №300937/81660/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в національній валюті. В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно договору вніс на депозитний рахунок вклад на загальну суму 40000 грн. 00 коп., що підтверджується копією квитанції. Відповідач згідно укладеного договору зобов'язувався сплачувати відсотки на вклад в розмірі 25 % річних. 23 березня 2015 року та 24 березня 2015 року позивач звернтався до ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» з заявою про повернення суми депозиту в зв'язку зі спливом встановленого договором строку. Листом від 22.04.2015 року №55108/2015 ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» було запропоновано позивачу звернутися до відділення банку для подальшого обслуговування. (а.с. 6) Відповідно до п. 1 договору№300937/81660/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) строк договору з 24 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року. Відповідач своїх обов'язків за договором щодо повернення коштів розміщених на депозитному рахунку належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Згідно положень ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушене право позивача щодо повернення йому грошових коштів, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном, а отже підлягають стягненню сума вкладу в сумі 40000 грн. 00 коп. та нарахованих відсотків у сумі 1666 грн.66 коп. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України представник позивача просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Адвокатом Єсиневич Т.В. на попердню консультацію, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, підготовку документів та захист інтересів в суді затрачено 05 год. 00 хв., в рахунок компенсації витрат представник позивача просить стягнути з відповідача 1500 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком та квитанціями №2164443 та №2164440. Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не обґрунтовано в позові доводи щодо правомірності відшкодування моральної шкоди та визначаючи розмір відшкодування позивач не навів відповідних мотивів. Одночасно з цим суд бере до уваги той факт що договором №300937/81660/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» не передбачено відшкодування моральної шкоди при порушенні умов договору. З огляду на вищенаведене з відповідача на користь позивача належить стягнути: 40000 грн. 00 коп.. - суму вкладу, 1666 грн. 66 коп. - 25% річних, 5600 грн. 00 коп. - інфляційних, 200 грн. 00 коп. - три відсотки річних. Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 474 грн. 67 коп. та судові витрати на користь позивача в розмірі 1500 грн. 00 коп.

Outcome: partial