Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № НАХRRХ10610478 від 11.04.2008 року в розмірі 8423,02 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № НАХRRХ10610478 від 11.04.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 3955,20 грн. та зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки, що передбачені договором. Кінцевий термін повернення кредиту 11.04.2009 року. У порушення договору та діючого законодавства [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за цим договором, внаслідок чого станом на 02.02.2015 року виникла заборгованість в сумі 8423,02 грн., яка складається з: 7545,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) - 377,29 грн. В судове засідання представник позивача не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, хоча судом належним чином повідомлений про час, місце та дату судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалює рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до укладеного договору № НАХRRХ10610478 від 11.04.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 3955,20 грн. та зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки, що передбачені договором (а.с.7-10). Банк зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав йому кредитні кошти, що підтверджується його підписом в договорі. У порушення договору та діючого законодавства [PERSON] не виконав та не виконує належним чином зобов'язання за цим договором. Тому, судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 02.03.2009 року, виданим у справі № 2-н-157/09 за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАХRRХ10610478 від 11.04.2008 року, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі: 6489,92 грн., серед яких заборгованість за тілом кредиту, процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.02.2015 року за вирахуванням суми боргу, стягнутої за судовим наказом, становить 8423,02 грн., яка складається з: 7545,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) - 377,29 грн. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України, передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених законом. Наявність судового наказу Харківського районного суду Харківської області про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності, в тому числі і за пенею, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Так, наразі судовий наказ не виконано, тіло кредиту не погашене. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 7545,73 грн. станом на 02.02.2015 року. Стосовно стягнення сум штрафів, а саме фіксована частина 500 грн. та процентна складова 377,29 грн., суд має зазначити, що згідно із п.5.1. та п.5.3. Умов надання споживчого кредиту у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,15% від суми заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто Банк неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial