Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», в особі Харківської обласної дирекції звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/1915/82/97390, укладеного сторонами 22.02.2008 р., вказуючи про наступне. 22.02.2008 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (правонаступником за усіма правами та обовязками, якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль») надалі [PERSON], був укладений кредитний договір № 014/1915/82/97390, у відповідності до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 395\~760,00 доларів США з відсотковою ставкою 14% річних строком до 22.02.2018р. Банком зазначено, що підписавши кредитний договір [PERSON] прийняв на себе зобов'язання щодо виконання його умов, як в частині погашення суми тіла кредиту так і відсотків за користування кредитними коштами, але взятих на себе зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим, станом на 15.05.2014 р. виникла заборгованість, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в розмірі 402\~721,05 доларів США; нарахованих відсотків в розмірі 36\~661,58 доларів США та суми пені в розмірі 43\~889,78 доларів США. 22.02.2008 р. в рахунок забезпечення позичальником будь-яких зобов'язань передбачених кредитним договором № 014/1915/82/97390 між Банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 014/1915/82/97390/1, у відповідності до умов якого в заставу Банку передано нерухоме майно житловий будинок житловою площею 446,8 кв.м., загальною площею 1527,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Гюго, буд. № 2. Банком для усунення порушення за кредитним договором на адресу відповідачів були направлені вимоги про сплату заборгованості, з попередженням, щодо наслідків її невиконання. В звязку з невиконанням вимог [PERSON] та [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Уточнюючи позовні вимоги, Позивачем зазначено, що з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON], окрім порушення умов кредитного договору за № 014/1915/82/97390, були порушені умови Іпотечного договору за № 014/1915/82/97390/1, а саме предмет іпотеки було обтяжено правами малолітньої дитини [PERSON] Лой [INFO], хоча письмової згоди [PERSON] не давав. За таких підстав Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги, звернувши стягнення, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, на нерухоме майно - житловий будинок за № 2 (два) по вул. Гюго, у м. Харкові та виселити з нього гр. [PERSON] [PERSON], гр. [PERSON] Тхі Нгоан та гр. [PERSON] Лой. В свою чергу [PERSON] не погодився з позовними вимогами Банку та звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання правочину недійсним. Зустрічний позов ухвалою від 11.06.2015 року залишено без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічним викладеним в уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в судовому засіданні представник [PERSON] заперечував проти задоволення позову посилався на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ «Про заставу» або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя, або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.01.2008 р. та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 17803652 від 20.02.2008 р., [PERSON] належить на праві власності 2/5 частини будинку, житловою площею 178,72 кв.м., [PERSON] належить на праві власності 3/5 частин будинку житловою площею 268,08 кв.м. Вказана житлова площа є єдиною у м. Харкові та використовується як місце постійного проживання відповідачей та їх дітей, також житловому будинку № 2 (два) по вул. Гюго у м. Харкові зареєстрована малолітня дитина [PERSON] Лой [INFO] Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, у відповідності до якої просила винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановивши наступні факти та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» підлягають частковому задоволенню. Згідно договору купівлі-продажу від 17.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] громадяни [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність житловий будинок з обслуговуючими його будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Харкові, вул. Гюго будинок № 2, загальною площею 1527,7 кв.м. Відповідачка [PERSON] є громадянкою [PERSON], про що вказано в посвідці на постійне проживання в Україні. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 298033 відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають дитину [PERSON] Лой [INFO]. Судом встановлено 22.02.2008 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль»), був укладений кредитний договір № 014/1915/82/97390, у відповідності до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 395\~760,00 доларів США з відсотковою ставкою 14% річних строком по 22.02.2018р. 22.02.2008 р. в рахунок забезпечення позичальником будь-яких зобов'язань передбачених кредитним договором № 014/1915/82/97390 між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 014/1915/82/97390/1, у відповідності до умов якого в заставу Банку передано нерухоме майно: житловий будинок житловою площею 446,8 кв.м., загальною площею 1527,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Гюго, будинок № 2. Згідно з п. 5.1. кредитного договору виконання всіх та окремих зобовязань Позичальника за цим договором забезпечується іпотекою. У відповідності до п.9.1., п.9.2, п.9.3. кредитного договору за № 014/1915/82/97390 від 22.02.2008 р. у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту Позичальником у повному обсязі, зокрема кредитор вправі предявити Позичальнику вимогу про дострокове погашення Кредиту та у разі її невиконання Кредитор має право звернути стягнення за Іпотечним договором Взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконав, у зв'язку з чим, на 15.05.2014 р. виникла заборгованість, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в розмірі 402\~721,05 доларів США; нарахованих відсотків в розмірі 36\~661,58 доларів США та суми пені в розмірі 43\~889,78 доларів США, зазначена заборгованість підтверджується розрахунком (а.с. 25-28). Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.1. Іпотечного договору за № 014/1915/82/97390/1 [PERSON] та [PERSON] 28.03.2013 р. направлені вимоги про усунення порушення, які не виконані (а.с. 29-32). Відповідно до ст. 533 ЦПК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення невстановлений договором або законом іншим нормативно - правовим актом. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання . Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором . Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 України наслідками порушення позичальником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання . Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. П.5.4. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі реалізації предмету іпотеки за рішенням суду, зазначається спосіб реалізації, одним з яких є процедура продажу, встановлена ст. 38 цього Закону. При цьому ціна продажу предмета іпотеки, згідно з п.5.5.1. Іпотечного договору та ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлюється на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України за № 5 від 30.03.2012 р., з метою забезпечення правильного застосування судами законодавства розяснено, що в резолютивній частині рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права Іпотекодержателю на продаж може зазначатись, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав . Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідачами з свого боку не виконуються умови кредитного та іпотечного договорів, у звязку із чим перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 483\~272,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.15.2014 р. складає 5\~636\~397,90 грн. Згідно з п.1.3. Іпотечного договору вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін визначено в сумі 3\~085\~954,00 грн., тобто заборгованість за кредитним договором є більшою, ніж вартість предмета іпотеки . Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку, суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку, якою визначено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. При цьому ціна продажу предмета іпотеки, згідно з ч. 6 ст. 38 Закону встановлюється на підставі оцінки майна , на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Крім того, як встановлено судом Відповідачами порушені п.2.1.1.; п.2.1.5., та п.4.1.4. іпотечного договору, згідно з яким Іпотекодавці гарантували, що будь-які вимоги третіх осіб не забезпечені і не будуть забезпечені Предметом іпотеки чи правами на його отримання не залежно від строків виникнення цих вимог та зобовязані не відчужувати предмет іпотеки у будь-якій спосіб та не обтяжувати його зобовязаннями з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки ,а також не виступати поручителем за третіх осіб без попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя. В свою чергу Відповідачами без згоди Іпотекодержателя предмет іпотеки був обтяжений правами третіх осіб неповнолітньої дитини [PERSON] Лой (12.02.2003 р.н.). Будинок № 2 по вул. Гюго в м. Харкові є предметом іпотеки за договором від 22 лютого 2008 року, що укладений між [PERSON], [PERSON]та ПАТ «[PERSON] Аваль» в забезпечення виконання умов кредитного договору укладеного між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль». Судом також встановлено, що в період дії іпотечного договору від 22 лютого 2008 року, відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстрували неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] у будинку за адресою: м. Харків вул. Гюго будинок № 2, без дозволу іпотекодержателя ПАТ «[PERSON] Аваль». \~\~ \~\~Відповідачі не надали доказів, що ПАТ «[PERSON] Аваль» надав згоду на реєстрацію місця проживання дитини у будинку за вказаною адресою, і таким чином порушили умови іпотечного договору. Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України , правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Так п. 44 постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», будь-які дії, вчинені без згоди Іпотекодержателя після укладання договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладання договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Окрім цього, з цих підстав відповідачі не оспорювали договір іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою Іотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, що мешкають у ньому. Відповідно до ч. З ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку) жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні », зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про виселення, яке набуло законної сили. Що стосується Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 03.06.2014 року, дія мораторію не розповсюджується на нерухоме житлове майно (будинок) площа якого перевищує, 250 кв. м. Як вбачається зі змісту Іпотечного договору № 014/1915/82/97390/1 від 22.02.2008 р., загальна площа переданого в іпотеку Банка житлового будинку по вул. Гюго,2 у м. Харкові складає 1527,7 кв.м., посилання представника відповідача, що [PERSON] належить 2/5 частини будинку житловою площею 178,72 кв.м. є безпідставними, оскільки в ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» іде мова не про житлову площу, а про загальну. Крім того Відповідач [PERSON] є громадянкою [PERSON], в свою чергу дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 03.06.2014 року розповсюджується тільки на громадян України. В свою чергу вимоги Позивача в частині надання Публічному акціонерному товариству «[PERSON] Аваль», в особі Харківської ОД права на отримання витягів з поземельної книги на земельну ділянку до будинку за адресою: м. Харків, вул. Гюго,2, (два) та у разі відсутності правовстановлюючих документів на неї надати Публічному акціонерному товариству «[PERSON] Аваль» право на здійснення державної реєстрації земельної ділянки з отриманням витягу з державного земельного кадастру за адресою м. Харків, вул. Гюго,2 (два)- задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до Іпотечного договору земельна ділянка на обслуговування вищевказаного будинку в заставі Банку не перебуває . Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд вважає позов Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно квитанції, позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 3654,00 грн. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . На підставі викладеного,

Outcome: partial