Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулас до суду із позовом до Державно-виробничого закладу авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. О.І. Покришкіна» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати та моральної шкоди, який уточнювався в останнє 19.07.2016 р. [PERSON] в позові зазначила, що 10.04.1983 року позивачка була прийнята на роботу до Запорізького учбового авіаційного центру ДОСААФ на посаду бухгалтера. Вказане підприємство було переіменоване у Державний навчально виробничий заклад авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. О.І. Покришкіна». 13.11.2014 року [PERSON] була звільнена з посади у відповідності до ст.38 КЗпП за власним бажанням. При звільнені їй не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з травня 2014 року по листопад 2014 року, яка складала 12092,84 грн. Позивачка також зазначила, що крім заборгованості їй не була сплачена компенсація за відпустку, яка складала 4095,03 грн. В добровільному порядку відповідач не сплатив вказані суми, тому на час звернення до суду заборгованість по заробітній платі та компенсації за відпустку склала 28038,30 грн. з урахуванням індексу інфляції. Крім того, у звязку з тим, що є затримка у виплаті заробітної плати, позивачка вважає, що підприємство повинно їй сплатити за весь час затримки середній заробіток, який за її підрахунком на момент звернення до суду складає 36\~860,33 грн. А також позивачка [PERSON] зазначила, що діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яка склалась з моральних страждань, а також в загостренні хронічних захворювань. Нестача невиплачених грошей відповідачем ускладнила її самопочуття. Оскільки на даний час їй так і не була виплачена а ні заробітна плата, а ні компенсація за відпустку, [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій вона просить суд: -стягнути з відповідача, Державний навчально-виробничий заклад авіаційного профілю Запорізький центр льотної підготовки ім.Маршала авіації [PERSON] заборгованість по заробітній платі, яка, з урахуванням інфляції дорівнює станом на 30 квітня 2016 р. 28038,30 грн . - стягнути з відповідача, 38595,61 грн. середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати.. - стягнути з відповідача, 5000,00 грн., в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду. В судовому засіданні була присутня позивачка [PERSON], яка підтримала свою позовну заяву в повному обсязі, просила суд її задовольнити. Додатково пояснила, що вона досить тривалий час проробила на вказаному підприємстві та дуже тяжко переживала, що при звільненні їй не була виплачена заробітна плата та компенсація за не використану відпустку, у звязку з чим в неї погіршився стан здоровя та загострились хронічні захворювання, вона повинна була звертатись за медичною допомогою, а на підтвердження цього надала копію своєї медичної карти, яка міститься в матеріалах справи В судовому засіданні також була присутня представник адвокат [PERSON], яка також підтримала позовні вимоги [PERSON], просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] також зявився в судове засідання та пояснив, що дійсно позивачка працювала на посаді бухгалтера в період, який був зазначений в позові та підтвердив, що при звільнені [PERSON] не отримала розрахунок по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, оскільки рахунки Державного навчально -виробничого закладу авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. О.І. Покришкіна» були арештовані. Крім того, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача компенсації за затримку середньомісячного заробітку представник відповідача визнавав в частині, а саме 10\~507,33 грн. компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за період 2014 по 2016рр., посилаючись на те, що з липня 2014 року всіх працівників підприємства було переведено на триденний робочий тиждень. Також представник відповідача вказав, що позовні вимоги позивачки [PERSON] щодо моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки у підприємства немає таких грошей для виплати. В частині стягнення з відповідача суми не виплаченої заробітної плати не заперечував. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичної особи, поданою згідно з вимогами ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки визначені ст. 116 КЗпП України. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки на імя [PERSON] вбачається, що згідно наказу №29 від 10.04.1983р., позивачка була прийнята на посаду бухгалтера до Запорізького учбового авіаційного центру ДОСААФ. Вказане підприємство було переіменоване у Державний навчально виробничий заклад авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. О.І. Покришкіна». 13.11.2014 року [PERSON] була звільнена з посади у відповідності до ст.38 КЗпП за власним бажанням на підставі наказу №29-к, вказане підтверджується записом №18 від 13.11.2014 року в її трудовій книжці. Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.ст.1, 2 Закону України « Про оплату праці» заробітною платою вважається винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має пра\-во на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного дого\-вору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колекти\-вним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на пред\-ставництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рід\-ше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти кале\-ндарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійсню\-ється виплата. Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівни\-кам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або но\-рмативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної проф\-спілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим ко\-лективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обрани\-ми і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не піз\-ніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При звільнені, позивачці [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 12\~092,84 грн. та компенсація за невикористану відпустку в сумі 4\~945,03 грн. Вказаний факт не заперечується стороною відповідача та підтверджується довідкою від 18.02.2016р. №6, яка була видана позивачці Державним навчально виробничим закладом авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. О.І. Покришкіна». ( а.с.6). Відповідно до Правової позиції ВСУ від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, після стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. У відповідності до вимог ст.34 Закону України «Про оплату пра\-ці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з пору\-шенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законо\-давством. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Законом України «Про компенсацію громадянам втрати части\-ни доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року, встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушен\-ням строків їх виплати (компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Аналогічна норма міститься і у «Порядку проведення компенсації громадя\-нам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх випла\-ти», який затверджено Постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 р. (з подальшими змінами та доповненнями). Відповідно до п. 3 вказаного Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на терито\-рії України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечен\-ня). Згідно ст. З Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислю\-ється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину до\-ходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачу\-ється доход, до уваги не береться). Такий же порядок розрахунку суми компенсації міститься і у «Положенні про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» затверджене Постановою КМУ № 1427 від 20.12.97 р. Судом були витребувані у відповідача такі відомості: Довідка про розрахунок середньомісячної заробітної плати та середньоденної заробітної плати №44 від 29.06.2016р, згідно якої вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивачки [PERSON] складає 2\~166,49 грн.,а середньоденна 160,48 грн. Довідка про розрахунок компенсації за невикористану відпустку №50 від 29.06.2016р. та довідка про доходи позивачки №51 від 29.06.2016р., однак вказані довідки суд не може брати до уваги, оскільки вони містять посилання на період в який позивачка [PERSON] вже не працювала на підприємстві, а в судовому засіданні представник відповідача не зміг нічого пояснити, щодо даних, які були зазначені у вказаних довідках. Крім того, стороною відповідача до суду були надані копії наказів №22 від 30.06.2014 року, №1 від 05.01.2015 року, №1 від 05.01.2016р., відповідно до який всіх працівників підприємства було переведено на триденний робочий тиждень, а разом із вказаними наказами представник відповідача надав і розрахунки компенсації [PERSON] за несвоєчасну виплату заробітної плати за 2014 р.-2016 р. Однак вказані документи не можуть бути прийняті судом, оскільки вищезазначені накази були винесені керівництвом підприємства в той період, коли відповідачка вже не працювала, а тому не могла бути ознайомлена із графіком, який затверджується відповідно до наказів про зміну робочого часу. Позивачка [PERSON] факт зміни робочого графіку також заперечувався, з її пояснень стало відомо, що вона неодноразово звязувалась з бухгалтером підприємства, яка зазначала, що підприємство працює повний пятиденний робочий тиждень. Натомість стороною позивача до суду був наданий детальний розрахунок. Із вказаного розрахунку вбачається, що Згідно довідки №6 від 18 лютого 2016 року після утримання податків, яка була надано стороною відповідача, [PERSON] було нараховано : травень 2014 р. 57,28 грн, червень 2882,84грн, липень 2828,24 грн, серпень 1291,23 грн, вересень 1988,63 грн, жовтень 1746,56 грн, листопад 1298,06 грн. Заборгованість з виплати заробітної плати за період з травня 2014 року по 13 листопада 2014 року склала 12092,84 грн. і не сплачена компенсація за відпустку склала 4095, 03 грн, а усього заборгованість складає 17037,87 грн. Індекси інфляції з травня по грудень 2014р. дорівнюють: травень 103,8%; червень 101,0%; липень 100,4%; серпень 100,8%; вересень 102,9%; жовтень 102,4%; листопад 101,9%; грудень 103,0% . Індекс інфляції за 2015 рік дорівнює 143,3 %. Індекс інфляції з січня по квітень у 2016 рік дорівнює: січень 100,9%; лютий 99,6%; березень 101,0%; квітень 103,5%. Заборгованість по зарплаті та відпускним з травня 2014р. по квітень 2016 р. з урахуванням інфляції складає 28038,30 грн, а саме: 2014 рік: Травень 57,28 грн. х 103.8 х 101.0 х 100.4 х 100.8 тх102.9 х 102.4 х 101.9 х 103. 0 =67.20 грн. Червень 2882,84 грн. х 101.0 х 100.4 х 100.8 тх102.9 х 102.4 х 101.9 х 103. 0 = =3258.84 грн. Липень 2828,24грн. х 100.4 х 100.8 тх102.9 х 102.4 х 101.9 х 103. 0 = 3165.46 грн. Серпень 1291,23 грн. х 100.8 тх102.9 х 102.4 х 101.9 х 103. 0 = 1439.43 грн. Вересень - 1988.63 грн. х 102.9 х 102.4 х 101.9 х 103. 0 = 2199.28 грн. Жовтень 1746,56 х 102.4 х 101.9 х 103. 0 = 1877.13 грн. Листопад 1298.06 х 101.9 х 103. 0 = 1352.90 грн. Відпускні за 2014 р. = 4945.03 грн. х 101.9 х 103. 0 = 5190.15 грн. Всього за 2014 рік - 18550.39 грн. 2015 рік: 18550.39 х 143.3 = 26582.70 грн. 2016 рік: 26584.14 грн. х 100.9 х 99.6 х 101.0 х103,5 = 28038,30 грн. У відповідності до ст.117 КЗпП України установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки . Відповідно до п.8 розділ IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 зі змінами на2015 рік нарахування\~\~ виплат,\~\~ що\~\~ обчислюються\~\~ із\~\~ середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,\~ провадяться шляхом множення\~ середньоденного\~ (годинного)\~ заробітку на число робочих\~ днів/годин,\~ а у\~ випадках,\~ передбачених\~ чинним\~ законодавством, календарних днів,\~ які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна\~ (годинна)\~ заробітна\~ плата\~ визначається\~ діленням\~ заробітної\~ плати\~ за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі\~ (календарні)\~ дні\~ на\~ число\~ відпрацьованих\~ робочих днів (годин),\~ а\~ у\~ випадках, передбачених чинним законодавством, - на\~число\~ календарних\~ днів за цей період. Згідно наданого розрахунку стороною позивача та довідки №44 від 29.06.2016 року про середньомісячну та середньоденну заробітну плату вбачається , що середньомісячна заробітна плата позивачки [PERSON] складає 2\~166,49 грн., середньоденна 160,48 грн. Тобто в цьому розрахунки сторін повністю співпадають. Згідно Календарю тривалості робочого часу у листопаді 2014 року було 20 робочих днів, оскільки позивачка була звільнена 13.11.2014 року, то слід розуміти, що у вказаному місяці залишалось ще 11 робочих днів, за які відповідач повинен був сплатити 1765,28 грн (160,48*11=1765,28). З грудня 2014 р. по квітень 2016 р. кількість місяців дорівнює 17, тому із розрахунку - 17 міс. х 2166,49 ( середньомісячна з/п) = 36830,33 грн. Згідно ч.2\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3\~ст.23 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав при\-звели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимага\-ють від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~(набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. \~\~\~\~Тобто при порушенні прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) наявність моральної шкоди презумується і її відшкодування на підставі\~ст. 237-1 КЗпП України\~здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Позивачка [PERSON] надала до суду копію своєї медичної карти на підтвердження того, що вона має певний перелік хронічних захворювань, серед який - цукровий діабет типу ІІ. Також суд приймає до уваги те, що за вказаних обставин, які склались у позивачки у звязку з невиплатою їй заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, виникло тяжке матеріальне становище, що заважало їй вести нормальний спосіб життя та забезпечувати себе необхідним. Вказане дійсно може призвести до погіршення не тільки морального стану людини, а і погіршення самопочуття та стану здоровя взагалі. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року\~роз'яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено. З огляду на зазначене, суд звертає увагу на те, що одними з основних принципів цивільного процесу є принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що викладені у ст..ст.10,\~11 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене та оцінюючи зібрані у справі\~докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] є такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки суд вважає, що позивачкою не в повній мірі обґрунтований заявлений розмір моральної шкоди, а також те, що позивачка не була позбавлена можливості захистити свої права вчасно. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial