Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач в січні 2015 року звернувся до суду та просив визнати дії ТОВ «Українські продуктові традиції» (супермаркет «Бі Маркет») щодо обслуговування його недержаною мовою неправомірними та зобов'язати Відповідача надавати йому послуги виключно українською мовою. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що під час обслуговування в продуктовому магазині «Бі Маркет» (ТОВ «Українські продуктові традиції») працівники магазину неодноразово звертались до нього російською мовою, яка не є для нього рідною, не є ані державною, ані регіональною в м. Києві, і дозвіл на використання якої у спілкуванні з ним працівникам торгівельного закладу він не надавав. Позивач неодноразово звертався до керівництва магазину із зауваженнями з даного приводу, вимагаючи здійснювати його обслуговування в магазині виключно українською мовою, яку він розуміє, проте усі його звернення, в тому числі - письмове у Книзі скарг та пропозицій - залишені без задоволення. При цьому, як пояснює Позивач, відповіді на його звернення висловлювались у грубій формі, супроводжувались зневажливим ставленням до державної мови, що принизило його почуття як громадянина, призвело до моральних страждань, тривоги і невпевненості в гарантіях держави забезпечення його законних прав. Позивач оцінює компенсацію за спричинену йому моральну шкоду сумою в розмірі 100000 гривень, яку просить стягнути з Відповідача. У судовому засіданні Позивач позов підтримав, просив його задовольнити. В судовому засіданні 27 квітня 2015 року, проведеному за участю представника Відповідача, його було зобов'язано судом надати до матеріалів справи завірені належним чином витяги з Книги скарг в частині звернень [PERSON] щодо обслуговування його недержаною мовою та відповідей на них, проте в наступне судове засідання, яке проводилось в Солом'янському районному суді 24 грудня 2015 року (після повернення справи з Апеляційного суду м. Києва), Відповідач свого представника не направив, витребуваних документів не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином За згоди Позивача суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника Відповідача на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] є клієнтом продуктового магазину «Бі Маркет» (ТОВ «Українські продуктові традиції»). Зі слів Позивача судом встановлено, що між ним, як споживачем послуг роздрібної торгівлі споживчими товарами, та працівниками ТОВ «Українській продуктові традиції», як виробником зазначених послуг, виник конфлікт з приводу відмови працівників продуктового магазину здійснювати спілкування з клієнтом ([PERSON]) під час надання послуг державною українською мовою. При вирішенні даного спору суд керується наступним. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова. Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про засади державної мовної політики», в економічній і соціальній діяльності об'єднань громадян, приватних підприємств, установ та організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб вільно використовуються державна мова, регіональні мови або мови меншин, інші мови. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про засади державної мовної політики», державна мовна політика України базується на визнанні і всебічному розвитку української мови як державної і гарантуванні вільного розвитку регіональних мов або мов меншин, інших мов, а також права мовного самовизначення і мовних уподобань кожної людини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про засади державної мовної політики», до кожної мови, визначеної у частині другій статті 7, в тому числі - російської, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення. Рішення про застосування заходів, спрямованих на використання регіональної мови, приймається місцевою радою. Право ініціювання питання щодо застосування заходів, спрямованих на використання регіональних мов або мов меншин, належить також мешканцям території, на якій поширена ця мова. У разі збору підписів понад 10 відсотків осіб, які мешкають на певній території, місцева рада зобов'язана прийняти відповідне рішення протягом 30 днів з моменту надходження підписних листів. Оскільки передбачені діючим Законом заходи в м. Києві не проводились, відповідне рішення щодо використання на території м. Києва російської мови як регіональної Київською міською радою не приймалось, та оскільки доказів надання Позивачем згоди на спілкування з ним російською мовою не було представлено суду, то підстав для надання послуг у сфері побутового обслуговування (роздрібної торгівлі) [PERSON], іншою мовою, ніж державною, у Відповідача немає. Згідно з п.16 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.2011р. №706, працівники суб'єкта господарювання зобов'язані забезпечити реалізацію прав споживачів, визначених Законом України "Про захист прав споживачів", виконувати ці правила та вимоги інших нормативно-правових актів, що регулюють торговельну діяльність. Частинами 2 та 3 ст. 8 Закону України «Про засади державної мовної політики» передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої мовні права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожному гарантується право на захист у відповідних державних органах і суді своїх мовних прав і законних інтересів, мовних прав і законних інтересів своїх дітей, на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, юридичних і фізичних осіб, якими порушуються мовні права і свободи людини і громадянина. А отже, вимоги Позивача про зобов'язання ТОВ «Українські продуктові традиції» здійснювати його обслуговування в сфері надання побутових послуг (роздрібної торгівлі) є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» такий захист здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В той же час, суду не надано належних, достовірних та незаперечних доказів наявності у Позивача будь-яких моральних переживань з приводу порушення його прав на обслуговування згідно із законодавством про мови. А тому в частині вимоги про стягнення з Відповідача компенсації за спричинену моральну шкоду позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: partial