Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її користь понесені нею додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 10650,00 гривень, стягнути з відповідача аліменти на її користь додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2014 року рішенням Франківського районного суду міста Львова було розірвано шлюб між нею та відповідачем. У шлюбі народився син [PERSON] - [INFO], який повністю знаходиться на його утриманні та проживає із нею. Відповідач на утримання сина коштів не надає, а в неї коштів не достатньо для отримання дитини. Дитина навчаються, швидко росте, якому необхідно новий одяг, взяття, повноцінне харчування та канцелярські приладдя. Крім цього, у сина виявлено плоскостопість та інші порушення в формуванні кісток, а тому змушена вона була відвідувати рекомендовані платні обстеження та процедури, що потягло за собою витрати на загальну суму 9615,00 грн.. Також, нею були понесені витрати на оплату дошкільної підготовки сина, який у вересні цього року буде навчатись у першому класі, а саме по навчанню англійської мови на загальну суму 5445 грн. Окрім цього, нею було оплачено послуги по навчанню англійської мови сина на загальну суму 6240 грн. Також, їх син в період з вересня 2015 року по травень включно відвідував гурток школи-студії комплексного розвитку дітей «Мудрагелики», що підтверджується довідкою за вих. № 06 від 08.06.2016 року та копією диплома випускника. Оскільки у 2015 році вона понесла додаткові витрати на дитину, що підтверджені в розмірі 21300 грн. (9615,00 + 5445,00 + 6240,00), а тому вважає, що відповідач повинен також відшкодувати її половину здійснених витрат одноразово в сумі 10650 грн. 00 коп. та в подальшому фінансувати додаткові витрати на дитину щомісячно в розмірі 1000 грн. 00 коп., до досягнення ним повноліття. Відповідач в добровільному порядку відмовляється це робити, чим порушує права неповнолітньої дитини, а тому вона змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Просить позов задовольнити. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладених у позові. Просять позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що відповідач не відмовлявся від надання матеріальної допомоги малолітньому синові [PERSON] - [INFO], однак не погоджується з розміром сплати аліментів. Відповідач не може сплачувати аліменти у зазначеному розміру, які позивачка просить, оскільки він працює у ПрАТ «ЛЛРЗ» на посаді заступника головного інженера та має незначний дохід, іншої роботи він немає та має другу жінку, [PERSON] -[INFO], яка знаходиться у відпустці по вагітності та пологах. Просять стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також вважають, що позовні вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання малолітнього сина [PERSON] - [INFO] та в подальшому стягувати такі судові витрати вважають не відповідають дійсності, позовні вимоги необґрунтовані та просять у таких відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-СГ № 236604 видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 17.03.2010 року. Дитина [PERSON] [INFO] проживає із матір'ю, відповідач коштів на утримання дитини не надає, а позивачці одній важко утримувати дитину. Відповідачем було надано суду докази його офіційного заробітку, та те, що він працює у ПрАТ «ЛЛРЗ» на посаді заступника головного інженера та має жінку [PERSON] -[INFO], яка знаходиться у відпустці по вагітності та пологах. Однак відповідач доказів перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надав суду. Крім цього, відповідач не надав доказів, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання сина [PERSON] [INFO] у позасудовому порядку. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази повинні бути належними і допустимими; докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях ст.ст.57,58,59 ЦПК України. Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоровя дитини та матеріальне становище як дитини, так і одержувача аліментів. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів(ч.8 ст.7 СК України), а також зобовязує дотримання рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин( ч.9 ст.7 СК України). Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов в цій частині є підставний і підлягає до часткового задоволення, а тому із відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 15.06.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18,19\~постанови № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~звернути увагу судів на те, що до передбаченої\~ст. 185 СК\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Положеннями статей\~10,\~60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу.\~\~Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування - чеками, квитанціями про придбання ліків, про призначення яких зазначено у медичних документах дитини тощо). На підтвердження розміру фактично понесених позивачкою додаткових витрат, повязаних з лікуванням та навчанням, розвитком здібностей дитини, позивачкою [PERSON] була надана копія діагностичного обстеження, копії товарних чеків, копія договору № HD 00_ПВД-0000004 про надання освітніх послуг від 20.01.2015 року з додатками, копія договору № HD 00_ПВД-0000171 про надання освітніх послуг від 05.10.2015 року з додатками, копія подяки від вересня 2015 року, копія довідки від 08.06.2016 року про відвідування занять, копія довідки з дошкільної підготовки «Мудрагелики», копія диплому про завершення дошкільної підготовки «Мудрагелики»(а.с.8-20). У відповідності до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Із копії проведеним діагностичним обстеженням 18.06.2015 року вбачається, що у дитини виявлено плоскостопість та інші порушення в формуванні кісток, у звязку із виявленими порушеннями, позивачка відвідувала рекомендовані платні обстеження та процедури, що потягло за собою витрати на загальну суму 9615,00 грн., що підтверджується копіями товарних чеків за період з 18.06.2015 року по17.09.2015 року. Крім цього, позивачкою були понесені витрати на оплату дошкільної підготовки зокрема відповідно до договору № HD 00_ПВД-0000004 про надання освітніх послуг від 20.01.2015 року позивачкою було оплачено послуги по навчанню англійської мови дитини на загальну суму 5445 грн.. з яких переший внесок 795 грн. та 10 місяців навчання по 465 грн. кожен. Окрім цього, відповідно до договору № HD 00_ПВД-0000171 про надання освітніх послуг від 05.10.2015 року позов позивачкою було оплачено послуги по навчанню англійської мови дитини на загальну суму 6240 грн.. з яких переший внесок 1090,00 грн. та 10 місяців навчання по 515 грн. кожен. Внаслідок навчання дитини на вказаних курсах, підтверджується копією подяки виданої у вересні 2015 року [PERSON] [INFO] та довідкою виданої про відвідування занять від 08.06.2016 року. Крім цього, дитина в період з вересня 2015 року по травень включно відвідував гурток школи-студії комплексного розвитку дітей «Мудрагелики», що підтверджується довідкою за вих. № 06 від 08.06.2016 року та копією диплома випускника. За таких обставин, виходячи з рівності як прав, так і обовязків батьків щодо дитини, передбаченої ст.141 СК України, та положеньст.185 СК України, приймаючи до уваги доведеність позивачкою понесених нею додаткових витрат у звязку лікуванням, навчанням та розвитком здібностей дитини, у розмірі 21300 грн., які викликані особливими обставинами, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки в рахунок проведених останньою половина додаткових витрат на дитину у розмірі 10650 грн. 00коп. разово. Крім цього, позивачкою не надано підтверджень, що такі витрати будуть понесенні саме в такому розмірі у сумі 1000 грн. в подальшому, відтак суд вважає, що у позові в цій частині слід відмовити за недоведеністю, безпідставністю та передчасністю. При цьому, суд вважає, що заявлені вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину на майбутнє також і були заявлені позивачкою в сукупності з вимогами про стягнення вже фактично понесених додаткових витрат в розмірі 10650 грн., а позов цій часті задоволено, а тому в цій частині вимог суд позов не задовольняє. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: partial