Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, покликаючись на те, що з відповідачем прожили у шлюбі 2 роки 6 місяців. Відповідач відразу після укладення шлюбу не хотів разом проводити час, виконувати необхідну роботу по дому, обманював та виставляв свої умови та претензії. Коли народилася донька відповідач зовсім не брав участі у догляді за дитиною, він взагалі відмовився купувати продукти харчування, створювати умови необхідні для здорового та повноцінного розвитку дитини та в достатній мірі фінансово забезпечувати сім'ю. З жовтня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Зараз вона перебуває у декретній відпустці, сама доглядає за дитиною, яка стоїть на медичному обліку у міській поліклініці №2. Просить позов задовольнити: розірвати шлюб; стягувати щомісячно з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; зазначити місце проживання дочки із позивачем за місцем її реєстрації. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, відмовилася від вимоги щодо визначення місця проживання дитини, решта позовних вимог підтримала, просить їх задовольнити, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов щодо розірвання шлюбу визнав, позовні вимоги відносно стягнення аліментів визнав частково, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Представник відповідача в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку просить відмовити, зазначив, що даний розмір аліментів поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки заробітна плата в нього невелика, крім цього він винаймає квартиру у м.Львові, за що сплачує кошти. Представник третьої особи в судове засідання не з» явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 02 червня 2011 року, про що зроблено актовий запис за №204. Після одруження позивачці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони є людьми з різними характерами та поглядами на життя. З жовтня 2013 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. У судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, згідно яких відповідач проживає окремо з позивачкою. Свідок [PERSON] пояснив, що він разом із відповідачем винаймає квартиру та в двох сплачують за неї приблизно 1600грн. в місяць Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін та дитини, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання дитини, то такі підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.01.2013р., [PERSON], народилася [INFO]., батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, в тому числі забезпечити їм прожитковий мінімум, який для дітей віком до шести років відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2014р." становить 1032 грн. Згідно довідки про доходи №370 від 30.05.2014р., [PERSON] працює зав. лабораторії у Львівському національному університеті імені Івана Франка та за період з січня 2014р. по травень 2014р. отримав дохід 12151грн. 70 коп. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка проживає з нею, окремо від батька, за адресою [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо, працює та не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial