Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. У своєму позові позивач посилається на те, що вона є бабцею [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідачки [PERSON] . Із її сином [PERSON] , стосунки між ними значно погіршилися, відповідач взагалі перестала спілкуватися з сім`ю, надавати дозвіл на побачення з внуком [PERSON] . Відповідачка в усній формі заборонила приходити до місяця проживання онука, розмовляти з ним, відвідувати в дошкільному закладі освіти та брати участь в навчально-виховному процесі, тому змушена звертатися до суду та просити визначити режим її участі у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із викладеним просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди брати участь у вихованні та спілкуванні [PERSON] , [INFO] , з онуком [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний порядок спілкування без присутності відповідачки: - спілкування з онуком в понеділок, середа кожного тижня по чотири години на день з 16.00 до 20.00 годину, в тому числі за місцем її проживання, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; - можливість тимчасового перебування онука два рази на місяць з нею по місцю її проживання в тому силі з його ночівлею з п`ятниці 16.00 години по суботу до 20.00 годин; - в дні народження дитини - після дня народження через кілька днів, якщо не припадає чергове побачення по графіку. Тоді надати можливість їй додатково побачення для поздоровлення дитини протягом трьох-чотирьох годин в любий день без присутності матері, без обмежень місяця побачення; - спільно з онуком відвідувати святкування днів народження, інших свят родичів дитини по лінії батька з 12.00 год. по 20.00 год. незалежно від дня тижня; - мати побачення з онуком в дошкільному закладі освіти під час проведення свят, організованих вихователями або адміністрацією цього закладу; - на шкільних канікулах: в зимові канікули щороку за місцем проживання баби протягом неділі, яка припадає на християнське Різдво, без присутності матері; влітку - один місяць літніх канікул за місцем її проживання з можливістю виїжджати на відпочинок до закладів відпочинку за межами міста. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просила суд зобов`язати відповідача [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди брати участь у вихованні та спілкуванні [PERSON] , [INFO] , з онуком [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний порядок спілкування без присутності відповідачки: - спілкування з онуком в понеділок, середа кожного тижня по чотири години на день з 16.00 до 20.00 годину, в тому числі за місцем її проживання, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; - можливість тимчасового перебування онука два рази на місяць з нею по місцю її проживання в тому силі з його ночівлею з п`ятниці 16.00 години по суботу до 20.00 годин; - в дні народження дитини - після дня народження через кілька днів, якщо не припадає чергове побачення по графіку. Тоді надати можливість їй додатково побачення для поздоровлення дитини протягом трьох-чотирьох годин в любий день без присутності матері, без обмежень місяця побачення; - спільно з онуком відвідувати святкування днів народження, інших свят родичів дитини по лінії батька з 12.00 год. по 20.00 год. незалежно від дня тижня; - мати побачення з онуком в дошкільному закладі освіти під час проведення свят, організованих вихователями або адміністрацією цього закладу; - на шкільних канікулах: в зимові канікули щороку за місцем проживання баби протягом неділі, яка припадає на християнське Різдво, без присутності матері; влітку - один місяць літніх канікул за місцем її проживання з можливістю виїжджати на відпочинок до закладів відпочинку за межами міста. Посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Пояснили, що вона не заперечують щодо участі бабусі у вихованні онука, але просила врахувати вік дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення сторін та представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є бабцею [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] та [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про шлюб від 21 лютого 2015 року, видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 68 (а.с.9), свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) та свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами 1, 2 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з онуком, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно із абзацами 1, 2 пункту 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року № 34/166/131/88, безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда й баби з онуками обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Однак орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради надав суду клопотання, у якому зазначив, що спір щодо участі баби вирішується виключно судом та участь представника органу опіки та піклування та надання висновку органу опіки та піклування при розгляду питання способу і порядку участі баби у вихованні онука та спілкування з ним діючим законодавством не передбачено та просять цивільну справу розглядати без присутності представника органу опіки та піклування. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабусею, та онуком щодо визначення участі та позивача у спілкуванні з онуком та доводами відповідача, які між собою обговорили нищезазначений порядок спілкування, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку онука, стану його здоров`я та його інтересів, відсутності протиправних дій бабусі стосовно онука, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, вважає, що вірним буде визначити бабусі порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік їх побачень: в присутності матері до шести років: середа кожного першого та третього тижня місяця з 16.00 годин до 18.00 годин, в тому числі за місцем проживання бабусі, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; суботи кожного другого та четвертого тижня місяця з 15.00 годин до 20.00 години; та без присутності матері: середа кожного першого та третього тижня місяця з 16.00 годин до 18.00 годин, в тому числі за місцем проживання бабусі, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування; суботи кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 годин до 20.00 години; один тиждень літніх шкільних канікул без ночівлі з 10.00 годин до 20.00 години в період липня або серпня місяця; день народження бабусі з 16.00 години до 19.00 години; мати побачення з онуком в дошкільному закладі освіти та шкільному закладі освіти під час проведення свят, організованих вихователями або адміністрацією закладу. Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що такий спосіб участі бабусі у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як бабусі, так і онука, а також є достатнім для забезпечення участі баби у процесі виховання онука. Відповідач не довела, що спілкування баби з онуком перешкоджатиме його нормальному розвитку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial