Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 14 лютого 2013 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Через погіршення їх відносин, втрату почуття любові та поваги, з жовтня 2014 року припинили ведення спільного господарства та проживають окремо. Їх шлюб розпався. Примирення між ними неможливе. Після розлучення просить відновити її дошлюбне прізвище. Оскільки син проживає з нею і відповідач не приймає участі в утриманні дитини, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги, в частині стягнення аліментів мотивовані тим, що відповідач працездатний, неофіційно працює та має близько 3000-4000 гривень заробітку щомісячно. Працювати вона не має можливості через малолітній вік дитини. З 25 травня 2015 року вона буде отримувати лише 130 гривень допомоги на дитину. Крім того, вона навчається. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка спрямувала до суду заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки, відповідно до статті 224 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]( а.с. 7). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с. 10). Малолітній син проживає з матір'ю ( а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки у сторін розладналися, позивачка не бажає зберігати шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивачки. Прохання позивачки відновити після розлучення її дошлюбне прізвище „[PERSON]" суд задовольняє, оскільки це її право, передбачене положенням статті 113 СК України. Вимогу, в частині стягнення аліментів суд задовольняє частково, з таких підстави. Згідно заяви, позивачка просить стягувати аліменти у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 10 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести доказами обставини на які вона посилається, як на підставу позову, або заперечень проти позову. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні. Тому аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідало до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, що передбачено статтею 184 СК України, то її вимога про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не ґрунтується на законі, а тому не підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення, суд виходить з такого. Відповідно до частини першою статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою не надано доказів на підтвердження обґрунтування розміру аліментів саме 1000 гривень щомісячно. Зокрема, відомості про здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, дані про інші обставини, які можуть враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, суду не надано. Діючи в інтересах дитини, зважаючи на розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, який відповідно до статті 7 ЗУ „Про державний бюджет на 2015 рік" становить: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень, беручи до уваги відсутність даних про неможливість відповідачем працювати та утримувати дитину за станом здоров'я, виходячи з обов'язку обох батьків утримувати дитину матеріально, суд стягує аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (частина перша статті 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду, в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: partial