Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У 2013 року публічне акціонерне товариство „Акцент-Банк" завило позов до [PERSON] про стягнення 37838 грн. 38 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із суми заборгованості по кредиту - 3270 грн. 07 коп., заборгованість по відсотках - 3 грн. 60 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2641 грн. 57 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання - 29645 грн. 12 коп., штраф (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1778 грн. 02 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2014 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 37838 грн. 38 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та залишити позов без розгляду через його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що в порушення ч.3 ст. 10 ЦПК України позивач не довів обставини, на які посилається в обґрунтування позовних вимог, не надав розрахунку суми боргу, доказів отримання кредитних коштів відповідачем в сумі 3972 грн. 40 коп. на думку відповідача, при ухваленні рішення судом не було перевірено належним чином повноваження представника та не враховано, що позивач двічі не з'явився у судове засідання, що також є підставою для скасування рішення суду. У судовому засіданні відповідач підтримала апеляційну скаргу та просила застосувати положення закону за якими можливо зменшити розмір неустойки, пославшись на відсутність будь-якої можливості сплатити таку суму боргу, яку вимагає позивач та наявність обставин, які суд може врахувати. Представник позивача апеляційну скаргу не визнав і просив її відхилити. Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу можливо задовольнити частково, а рішення суду слід змінити та стягнути неустойку у меншому розмірі, враховуючи наступне. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № А31JRX40320231 від 06.07.2011 року ПАТ „Акцент-Банк" надав [PERSON] кредит в сумі 3972 грн. 40 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 липня 2013 року. Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 07 листопада 2013 року становила 37838 грн. 38 коп. та складається із суми заборгованості по кредиту - 3270 грн. 07 коп., заборгованість по відсоткам - 3 грн. 60 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2641 грн. 57 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання - 29645 грн. 12 коп., штраф (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1778 грн. 02 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що [PERSON] порушила зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів за користуванням кредитом, що є істотним порушенням умов даного договору та є підставою для стягнення боргу з відповідача, що відповідає вимогам ст. 526, 1048 ЦК України. Проте, при цьому суд не врахував вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка зобов'язує суд сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснювати особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки і про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідачу у даній справі не було роз'яснено її право клопотати про зменшення розміру неустойки, з врахуванням розміру основного боргу та інших обставин, які мають істотне значення. З даних розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач впродовж 15 місяців не допускала простроченої заборгованості, сума боргу за кредитом у порівнянні із розміром неустойки (пеня і штрафи) майже у 10 разів менша. Крім того, відповідач є інвалідом дитинства другої групи, отримує незначну пенсію, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Всі ці обставини, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 27 постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», є підставою для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню на користь позивача до 5000 грн. З врахуванням цього загальна сума стягнення становитиме 10915 грн. 24 коп. (3270 грн. 07 коп. + 3 грн. 60 коп. + 2641 грн. 57 коп. + 5000 грн.) Доводи апеляційної скарги про неналежну перевірку повноважень представника позивача нічим не підтверджені та спростовуються копією доручення на Сафіра Ф.О. (а.с. 22), який мав право підписувати позовну заяву. Щодо представника [PERSON] , то подання нею до суду довіреності строк дії якого закінчився, не може бути підставою для скасування рішення суду і відмови у позові в повному обсязі, оскільки таке порушення не є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. З журналу судового засідання від 23.12 2013 року (а.с. 31) вбачається, що представник позивача був відсутній. В судовому засіданні 13 січня 2014 року представник був присутній, що вбачається з журналу судового засідання (а.с. 38), в даному засіданні оголошено перерву до 03.02.2014 року. На аркуші справи 40 мається заява представника банку від 03.02.2014 року про розгляд справи без участі представника позивача, та що позовні вимоги вона підтримує. Отже, доводи апелянта, що представник позивача двічі не з'явився в судове засідання, що є підставою для скасування судового рішення є надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Outcome: partial