Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Токмацька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Токмацького районного відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування кімнатою [ADDRESS] в м. Токмак, внаслідок відсутності його понад шість місяців та таким, що підлягає зняттю з реєстрації в Токмацькому районному відділі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON], [INFO], прописаний згідно ордеру № 17 від 09.06.2009 року в кімнаті [ADDRESS] в м. Токмак з 13.06.2009 року. Житловий будинок (гуртожиток) по [ADDRESS] в м. Токмак був прийнятий у комунальну власність територіальної громади міста Токмак, згідно акту приймання-передачі відомщеного житлового фонду від 19.11.2003 року. В кімнаті [ADDRESS] в м. Токмак ніхто не проживає вже більше чотирьох років, комунальні послуги не сплачуються у зв'язку з чим наявна заборгованість в сумі 1755 грн. 83 коп. Відсутність наймача понад 6 місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Оскільки відповідач в гуртожитку не проживає, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зазначеному гуртожитку. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що заперечень проти позову не має та просить розглядати справу за його відсутності. У судові засідання по цій справі відповідач [PERSON] повторно (14.02.2014 року та 03.03.2014 року) не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю представника позивача та відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] видано ордер на житлове приміщення [ADDRESS] в м. Токмак, що підтверджується ордером №17 від 09.06.2009 року. ВАТ «Південдізельмаш» передало житловий будинок (гуртожиток) по [ADDRESS] в м. Токмак в комунальну власність, що підтверджується актом приймання-передачі відомщеного житлового фонду в комунальну власність від 19.11.2003 року. Згідно довідки комунального підприємства «Контакт» від 21.01.2014 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 2009 року по теперішній час. Проте за вказаною адресою не проживає більше 4 років. В кімнаті [ADDRESS] в м. Токмак зареєстрований [PERSON] проте в кімнаті не проживає 4 роки 5 місяців, що підтверджується актом про встановлення факту відсутності від 17 січня 2014 року. Згідно виписки з особистого рахунку за користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, [ADDRESS] за [PERSON] на 01 січня 2014 року рахується заборгованість в розмірі 1755,83 грн. За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідач за спірною адресою не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будь-яких речей в гуртожитку не тримає. Згідно ст.ст. 6, 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року N 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування останніми, передбачає, зокрема, можливість збереження права користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян (п. 13 Примірного положення). Згідно п. 7 підпункту 7.2.3. Положення про гуртожитки, що знаходяться у комунальній власності м. Токмак, затвердженого рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради від 25.04.2013 року № 130/2, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Разом з тим, а також відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст.ст. 71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення). Суд вважає, що є підстави визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою в гуртожитку. За змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року № 1077, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування кімнатою в гуртожитку є достатньою правовою підставою для зняття його з реєстрації проживання за цією адресою. Позовні вимоги щодо зняття відповідача, з реєстраційного обліку, задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, для зняття особи з реєстрації достатньо рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у гуртожитку, яке виконується у цій частині відповідним відділом реєстрації в межах своєї компетенції, і не потребує додатково висновку про зняття з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжних доручень № 350 від 29 серпня 2013 року сплачено судовий збір в розмірі 114,70 грн. та № 352 від 29 серпня 2013 року сплачено судовий збір в розмірі 114,70 грн та квитанції №1310016 від 04 лютого 2014 року доплачено судовий збір в розмірі 15 грн., а всього в сумі 244,40 грн. Так, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 244,40 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial