Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору від 21.05.2013 року відповідач отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За час користування платіжною карткою відповідач не належним чином виконувала свої зобовязання за договором, станом на 09.08.2017 року утворилась заборгованість в сумі 15 875,17 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі судом встановлено, що 21 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 8000,00 грн зісплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 21травня 2013 року відповідач власноручно склала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви слідує, що відповідач надала згоду на те, що заява позичальника, разом з запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що відповідач зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, про що свідчить її підпис в заяві. Строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії картки. З заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що відповідач 21.05.2013 року отримала платіжну картку № 5211 5373 5213 7090 з терміном дії до 04/17 та ПІН код. 19.08.2014 р. відповідач отримала платіжну картку № 5168755510447457 з терміном дії до 08/18. 21.04.2015 р. відповідач отримала платіжну картку № 5168755510447457 з терміном дії до 08/18. Старт карткового рахунку відбувся 21.05.2013 р. 21.05.2013 р. відповідачу встановлений кредитний ліміт в сумі 300 грн. 19.08.2013 р. кредитний ліміт збільшений до 8000 грн, 15.10.2015 р. кредитний ліміт знижено до 7580 грн. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Згідно п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. На підставі п.1.1.5.2 неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором. Банк має право вносити зміни в Умови та правила надання банківських послуг, у разі незгоди із змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4. Відповідач зобовязався на підставі п.2.1.1.5.5. погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7, а уразі невиконання зобовязань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Правил сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів є борговим зобов'язанням. Відповідно до п.2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також в вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, в при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п.2.1.1.12.9 Умов та правил, списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку (у тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. На підставі п.2.1.1.12.2 Умов та правил сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно п.2.1.1.12.2 Умов в разі непогашення відповідачем боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Відповідно до ч.1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач у порушення умов кредитного договору не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом 09.08.2017 року становить 15 875,17 грн. та складається із: заборгованості за кредитом 2536 грн. 11 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6015 грн. 44 коп.; 6091,47 грн. нараховано пені; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 732 грн. 15 коп. - штраф (процентна складова). Суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підлягаєстягненню на користь позивача. Відповідачем у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів того, що вона не отримувала кредитну картку, не користувалася кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, не здійснювала платежів та інших операцій за платіжною карткою, які вказані у виписці по рахунку відповідача. Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитом не спростований. Вимоги щодо стягненню штрафу не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язківяк заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003 цс 15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 11 051,55 грн., яка складється із заборгованості за тілом кредиту 2536 грн. 11 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6015 грн. 44 коп.; 2500 грн - заборгованість за пенею та комісією. При цьому суд враховує положення ст. ст. 3, 509, 627 ЦК України та засади справедливості, добросовісності та розумності. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (69,61 %) в розмірі 1113 грн. 85 коп.

Outcome: partial