Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням збільшених позовних вимог, посилається на те, що 26.08.2003 року дружина його довірителя [PERSON] подарувала будинок та земельну ділянку в с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області по вул. Шевченка 171-А, своїй дочці [PERSON] та своєму чоловікові позивачеві [PERSON] в рівних частках. Відповідач [PERSON], виправивши в прізвищі обдарованого літеру «і» на літеру «и» та взявши дублікат договору дарування зареєстрував в 2009 році в БТІ м. Радомишля на себе право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30.05.2014 року встановлено відсутність у [PERSON] права на 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки\~по вул. Шевченка, 171-А у\~с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області. 15.04.2016 року в.о. державного нотаріального архіву в порушення чинних правових актів видала [PERSON] дублікат, що має силу оригіналу Договору дарування від 26.08.2003 року на 1/2 частину спірного будинку, а відповідач [PERSON], використовуючи неправомірні документи, зареєстрував на себе право власності на частину домоволодіння та почав виганяти свого батька позивача [PERSON] та свою сестру [PERSON] з домоволодіння, чим завдає шкоди позивачеві, що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач-1 [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених позовних вимог заперечив за їх безпідставністю (а.с.69-70). Представник відповідача-2 Житомирського обласного Державного нотаріального архіву не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі (а.с.43, 64). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали, які містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30.05.2014 року, яке набрало законної сили 21.01.2015 року встановлено, що 26.08.2003 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування подарувала в рівних частках [PERSON] та [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, які знаходяться по вул. Шевченка, 171-А у с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області. Незаконно внесені до цього договору зміни в прізвищі [PERSON] не роблять його недійсним та не надають [PERSON] право на спірний житловий будинок і земельну ділянку (а.с.22). Цим же рішенням у задоволенні позову [PERSON] в частині визнання недійсним договору дарування 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2500 га відмовлено за безпідставністю, а в частині визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно - за спливом строку позовної давності (а.с.20-24, 25-29). Таким чином рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30.05.2014 року встановлено відсутність у [PERSON] права на 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки\~по вул. Шевченка, 171-А у\~с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області, а тому обставини, встановлені рішенням у даній справі, яке набрало законної сили, в силу ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2016 року, Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області на підставі дубліката договору дарування було прийнято рішення № 19234367 від 10.02.2015 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Шевченка, 171-А у с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області (а.с.110-114). За правовою позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із матеріалів справи, в Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.06.2016 року внесено Інформацію про зміни права власності і підставу виникнення права власності [PERSON] на 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки\~по вул. Шевченка, 171-а у\~с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області дублікат договору дарування, серія та номер: 344, виданий 29.04.2009 року, видавник [PERSON], приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області змінено на дублікат договору дарування, серія та номер: 83, виданий 15.04.2016, видавник: в.о. державного нотаріуса [PERSON] (а.с.111). Відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та п. 1.1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5 (із наступними змінами), дублікат документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, видається виключно за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія лише у разі його втрати або зіпсування. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників вказаних документів, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання. Крім того, в ст. 8 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Таким чином, з заявою про видачу дублікату договору дарування міг звернутися безпосередньо сам позивач [PERSON] або його представник, який наділений повноваженнями відповідно до чинного законодавства. Оскільки при видачі дубліката договору купівлі-продажу оригінал договору фактично не був втрачений чи зіпсований, виданий в.о. державного нотаріуса [PERSON] особі, щодо якої нотаріальна дія не вчинялася і за відсутності довіреності, отже дублікат видано з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу зазначені в запереченні доводи відповідача [PERSON] про те, що дублікат договору дарування визнаний незаконним бути не може, бо договір дарування від 29.08.2003 року дійсний, оскільки судом встановлено відсутність у [PERSON] права на отримання дублікату вказаного договору. Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо визнання дії в.о. державного нотаріуса [PERSON] по видачі дублікату договору дарування [PERSON] неправомірними та визнання недійним та скасування дубліката договору дарування від 26.08.2003 року житлового будинку за № 171А по вулиці Шевченка в с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області. Згідно ст. п. п 1, 2, 3 глави 11 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. Відповідно до розділу 1 глави 14 Порядку, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ст. 52 ЗУ «Про нотаріат»,\~про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Вимога позивача щодо скасування реєстрового номеру № 83 не ґрунтується на законі та існування реєстрового номера не порушує права позивача, таким чином, правові підстави для скасування реєстраційного номеру № 83 відсутні. Щодо заявленої вимоги про зобовязання Житомирський обласний державний нотаріальний архів не видавати [PERSON] дублікат договору дарування від 26.08.2003 року, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню як заявлену передчасно. При цьому суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи, їх невизнання або оспорювання з боку інших осіб. З цього випливає, що захисту підлягає вже порушене відповідачем право позивача, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Outcome: partial