Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до відповідачів в якому, згідно неодноразово уточнених позовних вимог, просила: - визнати за нею право власності: на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]; - визнати за нею право власності на 1/2 частину легкового причепу №4614 ХА, 2003 року випуску, фіолетового кольору; - визнати за нею право власності на ? частину пасіки, що налічує 50 вуликів, котрі знаходяться за адресою: Харківська область Балаклійський район с. Третій Байрак; - розподілити між нею та відповідачем [PERSON] борг відповідно до боргової розписки від 26.07.2012 року, в рівних частинах та стягнути на її користь грошові кошти в розмірі 15\~000 доларів США, що в еквіваленті становить 367 500 грн.; - стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти витрачені на купівлю автомобіля марки ВАЗ 21074, 1990 року випуску, кузов № ХТА 210740L0520964, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 1\~275 доларів США, що в еквіваленті становить 31\~492 грн.50 коп.; - стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти витрачені на купівлю автомобіля марки МОСКВИЧ, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 2\~500 грн.; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на її користь грошові кошти витрачені на погашення кредитної заборгованості в розмірі 5\~292 грн.08 коп.; - стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти витрачені на купівлю кухонного гарнітуру "Вікторія" в розмірі 304 грн.00 коп.; - стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти витрачені на купівлю сварочного інвертора «Едон» ММА-257 міні в розмірі 1 100 грн.00 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.06.2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. 20.06.2014 року шлюб між ними було розірвано. На весілля мати колишнього чоловіка подарувала їм однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Доказом дарування є відеозапис з весілля. Право власності на квартиру зареєстровано за матір»ю відповідача [PERSON]. В період шлюбу, ними спільно було придбано: причеп до легкового автомобілю, вартістю 20\~000 грн.; пасіку, що налічує 50 вуликів, вартістю 75\~000 грн., що знаходиться за адресою: Харківська область Балаклійський район с. Третій Байрак, які зареєстровані та знаходяться у відповідача [PERSON]. Перебуваючи у шлюбі подружжям, у громадянина [PERSON], бралися у борг грошові кошти в розмірі 30\~000 доларів США, за які ними було придбано автомобіль Hyundai Elantra MD, 2012 року випуску, чорного кольору. Також в період шлюбу придбано автомобіль марки ВАЗ 21074, 1990 року випуску, кузов ХТА 21074 L0520964, державний номерний знак 81465ХК, за який відповідно, до розписки, було сплачено 2 550 доларів США ( шістдесят дві тисячі п»ятсот п»ятдесят грн.); автомобіль марки МОСКВИЧ за 5000 грн.; кухонний гарнітур «Вікторія» за 608 грн. грн. та сварочний інвертор «Едон» ММА-257 міні за 2 200 грн.. Перебуваючи у шлюбі з позивачем було погашено кредитну заборгованість перед банком у розмірі 5\~292 грн. 08 коп.. В добровільному порядку поділити спільне сумісне майно [PERSON] відмовляється. В судовому засіданні позивач та її представник уточнений позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали частково. Так не заперечено, що відповідачем [PERSON] в період шлюбу був куплений причеп № [NUMBER], 2003 року випуску, фіолетового кольору. Щодо інших позовних вимог, посилались на необґрунтованість та не підтвердження належними доказами. Зокрема, посилися на те, що право власності на спірну квартиру [ADDRESS] ні відповідач, ні позивач не набули, право власності на квартиру зареєстровано за матір»ю відповідача, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. Пасіка, якою користується відповідач [PERSON], на даний час, придбана ним після розірвання шлюбу, оскільки внаслідок хвороби, бджоли не пережили зиму 2014-2015 р.. Тому пасіка спільним майном не може бути. Що стосується договору позики в розмірі 30\~000 доларів США, то відповідач про нього нічого не знав, і ніякої згоди на укладення такого договору не давав. Про розписку про отримання коштів йому стало відомо під час слухання справи про поділ майна. Твердження позивача, що отримані кошти були спрямовані на придбання автомобіля Hyundai Elantra MD, 2012 року випуску, не відповідають дійсності, так як даний автомобіль був придбаний на спільні кошти подружжя, отримані від підприємницької діяльності ( від пасіки та спільних збережень, які утворились за попередні роки). В задоволенні інших вимог також просив відмовити, так як вони необґрунтовані та нічим не підтверджені. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.\~59,\~60\~того ж\~Кодексу\~доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених\~ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20.06.2014 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2001 року по 20.06.2014 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] ( а.с.48). Згідно ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов»язком передати дарунок у майбутньому укладається в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Отже, право спільної власності ні позивач , ні відповідач [PERSON] на спірну квартиру не набули, а диск з записом весілля не може бути прийнятий судом як належний доказ. Не заперечено відповідачем [PERSON], що в період шлюбу був куплений причеп № [NUMBER], 2003 року випуску, фіолетового кольору. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2003 року, власником спірного причепу є [PERSON] ( а.с.49). В той же час, відповідачем [PERSON] в судовому засіданні зазначено, що пасіки з 50 вуликів у нього ніколи не було. Після розлучення у нього залишилася пасіка в кількості 12 вуликів, але внаслідок хвороби, бджоли не пережили зиму 2014-2015 р.. Тому вулики та 10 сімей бджіл були придбані ним вже після розірвання шлюбу, що підтверджено ветеринарно-санітарним паспортом пасіки № 217/1, виданим 27.04.2015 року ( а.с.50-51). Згідно розписки від 26.07.2012 року позивач [PERSON] отримала від [PERSON] у борг 30\~000 доларів США ( а.с.46) Відповідно до ч.2 ст.65 СК України передбачено , що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина і чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно ст..65 ч.3 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Суд не може взяти до уваги розписку про отримання позивачем у борг коштів у розмірі 30\~000 доларів США від [PERSON], так як належних і допустимих в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України доказів надання відповідачем [PERSON] письмової згоди на отримання у позику цих коштів не надано, а договір виходить за межі дрібного побутового. Також відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що частини майна, а саме: ВАЗ 21074, 1990 року випуску кузов ХТА 21074 L0520964, державний номерний знак 81465ХК та автомобіля марки МОСКВИЧ, державний номер Т 25 79ХА у нього не має . Так, згідно відповіді Управління ДАІ від 23.09.2015 року, власником ВАЗ 21074, 1990 року випуску кузов ХТА 21074 L0520964, державний номерний знак 81465ХК є [PERSON], а транспортного засобу з державним номерним знаком Т 25 79ХА взагалі не має ( а.с. 220-221). Твердження позивача щодо погашення кредитної заборгованості в розмірі 5\~292,08 коп. не можуть бути взяті судом до уваги. \~Так, з копії квитанції наданої позивачем ( окрім суми зовсім непридатної для читання ) суд не вбачає достатніх доказів того, що позивачем дійсно була погашена кредитна заборгованість у розмірі 5\~292,08 грн. ( а.с.205). Не надано доказів позивачем, щодо придбання в період шлюбу кухонного гарнітуру «Вікторія та сварочного інвертора «Едон» ММА-257 міні. Відповідно до\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної\~\~власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба\~\~тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1\~ст.61 СК України\~об'єктом\~\~права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1\~ст.69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч.1,2,3\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки\~\~майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1\~ст.71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Таким чином, враховуючи оспорювання відповідачем часу придбання спірного майна, наявності частини майна на теперішній час, не надання позивачем відповідних доказів, суд позбавлений можливості задовільнити в повному обсязі позовні вимоги останньої, відповідно до порядку, визначеному у позовній заяві та з урахуванням зазначених вище положень\~СК України. За таких обставин, суд вважає за, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено судовій збір до набрання чинності змін до Закону України «Про судовий збір» ( до 01.09.2015 року), так за подання до суду цивільного позову майнового характеру сплачувався судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн. Оскільки, позовні вимоги суд задовольняє частково, а саме в частині визнання права власності на ? частину причепу ( тобто задоволено одну позовну вимогу ), то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial