Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві позивач вказує, що 06 жовтня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка у теперішній час мешкає із позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а тому він просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. Позивач у судове засідання не з`явилися, але від його представника адвоката Дуди С.В. надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася\~\~з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду вона не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №924. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 17 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №1525 (а.с.5). Шлюб між сторонами розірвано 01 квітня 2019 року, що підтверджується копією заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2019 року. (а.с.6-7). Місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , відповідно до заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2020. (а.с. 6-7). Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст.180,181,182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1ст.184\~СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 191\~СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідач є молодою за віком фізично здоровою людиною, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Суд, при визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі, враховує положення ст.182,183,184 СК України. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписахпостанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Згідно ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2020\~рік» встановлений\~прожитковий мінімум\~для дітей: віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. При вирішенні вказаної категорії спорів суд має враховувати матеріальне становище як позивача, так і відповідача, а також розмір її доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Належних доказів отримання відповідачем достатньої суми доходів для виконання всіх зобов`язань та можливості повної сплати заявленої суми аліментів позивачем надано не було. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у заявленому розмірі є, на думку суду, завищеними та враховуючи недоведення позивачем достатності розміру доходів відповідача для виконання вказаних зобов`язань та забезпечення особистого нормального проживання, підлягають зменшенню. Суд враховує,\~що дитина\~проживає разом\~з батьком\~та знаходиться\~на його\~ утриманні,\~відсутність відомостей\~щодо стану\~здоров`я\~відповідача,\~та необхідності\~утримання дитини, виходячи\~з принципу\~розумності та\~справедливості, вважає необхідним, частково задовольнити позовну заяву, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial