Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.09.2013 року звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення майнової шкоди у розмірі 14 357,42 грн., пені у розмірі 1 210,74 грн., витрат на оплату експертного висновку про розмір матеріальної шкоди у розмірі 650 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 1 600 грн. та судових витрат у розмірі 229,40 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2012 року о 08 годині 50 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем марки «BMW», д./н. [NUMBER], рухаючись в м. Одесі по вул. Успенській на перехресті з вул. Канатною, при виконанні лівого повороту, не надав дорогу автомобілю «Chеry», д./н. [NUMBER], який належить йому на праві власності, в результаті чого допустив зіткнення. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року, водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно висновку № 4907 експертного авто товарознавчого дослідження від 21.03.2013 року, вартість ремонту його автомобіля становить 14 357,42 грн.. У зв'язку з цим, він виконавши усі вимоги статей 33,35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування від 20.11.2012 року, однак страхова компанія на заяву ніяким чином не відреагувала а лише різними способами обіцянками, тощо затягувала виплату. Останнім днем виплати, передбаченим Законом, з урахуванням максимального 90-денного строку, було 19.02.2013 року. У зв'язку з порушенням страхової компанії його прав на страхове відшкодування, йому довелось звернутися за юридичною допомогою до спеціаліста у правовій сфері, що потребувало додаткових витрат з її оплати. В судове засідання 14.01.2014 року позивач [PERSON] не з'явився, але 14.01.2014 року його представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 04.09.13р.) надала до клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. В клопотанні також зазначили, що 20.11.2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування. При первинному огляді автомобіля, який проходив за участю представника відповідача 10.10.2012 року, були встановленні не всі його пошкодження. При більш детальному виявленні можливих пошкоджень, працівниками СТО були виявлені й інші серйозні пошкодження автомобіля, які не були відображенні в первинному акті огляду. На його прохання провести додатковий огляд автомобіля, страховиком було відмолено. Після проведеної за його рахунок експертизи щодо встановлення вартості відновлювального ремонту його автомобіля, відповідач погодився провести повторний огляд автомобіля, про що було складено акт від 16.11.2012 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту становила 14 148,03 грн.. В судове засідання представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить надання з їх боку письмових заперечень на позов. В запереченнях представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 14.01.2013р.) зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта». 20.11.2012 року позивач звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування, однак страхове відшкодування не виплачено. Вважають, що страхове відшкодування повинно складати 14 148,03 грн., згідно розрахунку від 27.11.2012 року, який був складений на підставі дослідження від 22.11.2012 року. Також зазначили, що пеня має розраховуватись з 03.03.2013 року, у зв'язку з тим, що повідомлення про настання ДТП було подано 09.10.2012 року а заява про відшкодування 20.11.2012 року, тобто протягом 41-го дня. Проведення з боку позивача додаткового експертного дослідження було непотрібним, так як сума вказаного дослідження не суттєво відрізняється від суми встановленої ВАТ НАСК «Оранта». Законом не передбачено, що ВАТ НАСК «Оранта» повинна відшкодовувати витрати на відправлення телеграм. ВАТ НАСК «Оранта» вважає, що наявність договору про надання юридичних послуг не є підставою для стягнення витрат на правову допомогу. Суд, у зв'язку з неявкою представника відповідача ВАТ НАСК «Оранта» та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача ВАТ НАСК «Оранта», згідно ст. 169 ЦПК України. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові пояснення сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «BMW», д./н. [NUMBER], рухаючись в м. Одесі по вул. Успенській на перехресті з вул. Канатною, при виконанні лівого повороту, не надав дорогу автомобілю «Chеry-QQ», д./н. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві власності (згідно техпаспорту серії [NUMBER]), в результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, у зв'язку з чим [PERSON] постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2012 року, був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаної постанови (а.с.23). В наслідок зазначеної ДТП автомобіль позивача «Chеry-QQ», д./н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП № 435793 (а.с.34). З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія наземного транспортного засобу «BMW», д./н. [NUMBER], яким на момент ДТП керував відповідач [PERSON] була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта», відповідно до полісу № АА/7719081. 09.10.2012 року до ВАТ НАСК «Оранта» позивач подав повідомлення про ДТП, реєстраційний номер 15 709, що підтверджується копією вказаного повідомлення (а.с.60-61). Згідно актів огляду пошкодженого автомобіля позивача вбачається, що вказаний автомобіль оглядався сторонами (їх представниками) двічі, а саме 10.10.2012 року та 16.11.2012 року (а.с.64 та 29). 20.11.2012 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача ВАТ НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування, реєстраційний № 15709, що підтверджується наявною у справі копією заяви (а.с.24-25). З клопотання позивача від 14.01.2014 року вбачається, що у зв'язку з тим, що відповідачем був проведений тільки попередній огляд автомобіля та у зв'язку з відмовою провести та задокументувати у відповідному акті виявлені в повному обсязі пошкодження автомобіля позивача, які сталися з вини водія забезпечувального відповідачем наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «BMW», д./н. [NUMBER], він був змушений звернутися до судового експерта автотоварознавця [PERSON]. Згідно висновку № 4907 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, причиненої власнику автомобіля «Chеry-QQ», д./н. [NUMBER], складеного 31.03.2013 року експертом автотоварознавцем [PERSON], згідно заяви [PERSON] від 13.11.2012 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, згідно калькуляції та урахування коефіцієнту фізичного зносу, станом на 31.03.2013 року, становить 18 258,81 грн., а вартість матеріальної шкоди становить 14 357,42 грн. (а.с.9-16). Зазначене дослідження було зроблено на підставі акту огляду пошкодженого автомобіля позивача, який був складений в присутності представника ВАТ НАСК «Оранта», який в свою чергу не заперечував проти вказаних в акті пошкоджень автомобіля позивача. Крім того, ВАТ НАСК «Оранта» не надавало заперечень щодо вказаного дослідження та не оспорювало його. Пошкодження автомобіля позивача зафіксовані фотоматеріалами до висновку № 4907 (а.с.17-22, 28). Також, завданні пошкодження деталізовані в акті огляду вказаного транспортного засобу до висновку № 4907 від 06.11.2012 року (а.с.29). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії [NUMBER] (а.с.30) та свідоцтва [NUMBER], виданого [PERSON] Міністерством Юстиції України 27.05.2004 року вбачається, що йому присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчих експертиз та пов'язаної з цим діяльності (а.с.30-31). Судом встановлено, що зазначеним експертом, було відправлено відповідачу ВАТ НАСК «Оранта» повідомлення телеграфом про те, що 16.11.2012 року о 10 годині за адресою: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 27, на СТО «Мерседес», буде проведений огляд автомобіля позивача, який був пошкоджений у ДТП, яка сталася 24.09.2012 року, з повідомленням, що у разі неявки представника ВАТ НАСК «Оранта» огляд пошкодженого автомобіля буде проведений без нього (а.с.45). Аналогічне повідомлення шляхом надання телеграми було також відправлено і винному в скоєні ДТП - [PERSON], який його отримав (а.с.46,47). За надання [PERSON] телеграми експертом було сплачено її вартість у розмірі 65,40 грн.. З рахунку № 158 від 13.11.2012 року, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.32) вбачається, що вартість проведеного [PERSON] на замовлення позивача експертного дослідження становить 650,00 грн.. Позивач сплатив на користь експерта вартість вказаного дослідження, що підтверджується наявною у матеріалах справи (а.с.33) копією квитанції № ПН532935Р на вказану суму. З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою щодо відшкодування на його користь завданої йому матеріальної шкоди, що підтверджується відповідними листами від 12.12.2012 року, 25.03.2013 року та 06.08.2013 року (а.с.38-40). Відповідач своїм листом від 17.01.2013 року № 09-02-09/789 повідомило позивача про те, що згідно страхового акту № ОЦВ-12-15709/1, найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 148,03 грн. на рахунок ПАТ «Одеса-Авто» філія «Авангард-Автосервіс», тобто до підприємства, яке проводить ремонт пошкодженого автомобіля позивача (а.с.41). Також, позивач відправляв на електронну адресу відповідача листи від 05.08.2013 року та 23.08.2013 року з проханням здійснити виплату відповідно до заяви № 15709 (а.с.43-44). З роздруківки електронної пошти позивача вбачається, що відповідач 28.08.2013 року надіслав йому електронне повідомлення, в якому зазначив що виплату у розмірі 14 148,03 грн. буде проведено найближчим часом (а.с.42). Однак, відповідач так і не здійснив на користь позивача перерахування суми страхового відшкодування. До своїх заперечень, відповідачем було додано Дослідження № [NUMBER] дод-22.11/2 від 22.11.2012 року, яке складено ТОВ-ом «Гарант-АСІСТАНС» на замовлення відповідача, за висновком якого встановлено, що матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий автомобілю позивача, на підставі протоколу огляду від 16.11.2012 року і калькуляції відновлювального ремонту, складає 14 148,03 грн. (а.с.68-78). До вказаних заперечень, відповідачем також було додано розрахунок страхового відшкодування від 27.11.2012 року, який затверджений начальником управління якості ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», за яким сума страхового відшкодування становить 14 148,03 грн. (а.с.79). Також, в матеріалах справи є лист від 21.08.2013 року № 09-02-09/18530, який відповідачем був адресований позивачу та в якому зазначається, що згідно страхового акту № ОЦВ-12-15709/1, Страховиком найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 148,03 грн. на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк», отримувач платежу ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.83). Судом встановлено, що відповідач неодноразово повідомляв позивача про те, що ним буде здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 14 148,03 грн., але при цьому вказана виплата так і не була зроблена, що є порушенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, а також порушенням майнових прав позивача. На підставі вищезазначеного суд прийшов до висновку, що відповідач визнав ДТП, яка сталася 24.09.2012 року - страховим випадком та визнає позовні вимоги позивача у частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 14 148,03 грн., а також те, що позивач має право на отримання від відповідача страхового відшкодування. Проте, суд не бере до уваги надане відповідачем дослідження від 22.11.2012 року, так як після нього було проведено дослідження від 31.03.2013 року № 4907 на підставі акту огляду від 16.11.2012 року, в якому також приймав участь представник ВАТ НАСК «Оранта». Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач ВАТ НАСК «Оранта» не виконав свої обов'язки за страховим випадком та не перерахував позивачу страхове відшкодування. Стаття 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. З розрахунку страхового відшкодування від 27.11.2012 року вбачається, що згідно полісу № АА/7719081 від 30.09.2011 року, страховий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлено у розмірі 50 000 гривень (а.с.79). З матеріалів справи вбачається, що позивач не був обізнаний про те, що відповідач після повторного огляду пошкодженого автомобіля, замовив додаткове експертне дослідження по визначенню вартості відновленого ремонту автомобіля (а.с.68), у зв'язку з чим позивач 13.11.2012 року був вимушений замовити та оплатити таке дослідження у судового експерта авто товарознавця [PERSON] у сумі 650 грн.. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач ВАТ НАСК «Оранта» не оспорив дослідження, яке було виконано експертом [PERSON], не скористався своїм процесуальним правом, щодо призначення судової експертизи, суд бере до уваги висновок автотоварознавчого дослідження, яке було виконано експертом [PERSON], у зв'язку з чим вважає необхідним стягнути з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача [PERSON] майнову шкоду заподіяну у результаті ДТП у розмірі 14 357,42 грн.. Згідно ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат пов'язаних з наданням правової допомоги у розмірі 1 600 грн. то суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Частиною 2 статті 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, позивачем надано суду копію договору про надання юридичних послуг від 29.08.2013 року, який укладений між ним та ФОП [PERSON], але при цьому вказаний договір наданий суду не в повній редакції (відсутня остання сторінка з зазначенням сторін), а також відсутні підписи сторін. Крім того, з боку позивача не надано жодних доказів того, що ФОП [PERSON] має відповідні (фахові) дозвільні та реєстраційні документи щодо надання юридичних послуг. Крім того, з боку позивача не надано відповідного розрахунку щодо вартості юридичних послуг, як це вимагає додаток до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», якою затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ і якою зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Також, з боку позивача надано суду копію квитанції до прибуткового касового ордера № 08/13 від 29.08.2013 року на суму 1 600 грн., які прийняті від [PERSON], але з якої не вбачається відомостей щодо отримувача цих коштів, а також відсутня печатка (а.с.55). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачам не надано суду належних доказів на підставі, яких суд має задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені у розмірі 1 210,74 грн., нарахованої за період з 20.02.2013 року по 19.09.2013 року, суд погоджуючись з доводами відповідача, вважає за необхідне задовольнити ці вимоги частково, а саме у сумі 1 125,83 грн., на підставі наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач 09.10.2012 року повідомив відповідача про ДТП, яке сталося 24.09.2012 року, а звернувся з заявою про страхове відшкодування 20.11.2012 року. Згідно ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) про страхове відшкодування. Згідно абзацу 5 п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Отже, враховуючи норми статей 35, 36 вказаного Закону а також те, що позивач порушив строк щодо повідомлення страховика про ДТП на 11 днів, то пеня повинна розраховуватись з 03.03.2013 року, тобто після спливу 90-денного строку встановленого Законом та 11-ти днів прострочення подання заяви про настання ДТП. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України від 01.07.2004, № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. При розрахунку пені суд виходив з наступного: 14 357,42 грн. (сума на яку повинна бути нарахована пеня); 200 днів (період нарахування з 03.03.13 по 19.09.13); 7,5 % (розмір ставки НБУ з 03.03.13 по 10.06.13); 7,0 % (розмір ставки НБУ з 10.06.13 по 13.08.13); 6,5 % (розмір ставки НБУ з 13.08.13 по 19.09.13); розмір подвійної ставки НБУ в день (з 03.03.13 по 10.06.13) = 0,041095 %; (з 10.06.13 по 13.08.13) = 0,038365 %; (з 13.08.13 по 19.09.13) = 0,035616 %. Суд вважає, що формула розрахунку пені, яка наведена у запереченнях наданих відповідачем (а.с.57-58) є вірною, однак суд при здійсненні розрахунку пені виходив з суми страхового відшкодування у розмірі 14 357,42 грн.. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на надсилання телеграми у розмірі 65,40 грн., суд вважає можливим задовольнити ці вимоги у зв'язку з тим, що позивачем ці кошти були сплачені за належне повідомлення відповідача та винної у ДТП особи щодо повторного огляду пошкодженого автомобіля, а також у зв'язку з відсутністю зворотнього зв'язку з відповідачем щодо вирішення цього питання. Належне сповіщення осіб, причетних до ДТП, про вчинення відповідних дій щодо огляду пошкодженого автомобіля та інших дій пов'язаних зі страховим випадком відповідно до пунктів ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається саме на Страховика (МТСБУ). Згідно п. 34.1. ст. 34 Закону - Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п. 34.2. ст. 34 Закону - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.3. ст. 34 Закону - якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно п. 34.4. ст. 34 Закону - для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. З боку відповідача не надано суду доказів того, що позивач був повідомлений (обізнаний) про проведення повторного огляду пошкодженого автомобіля та про замовлення експертного дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом для захисту своїх прав, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 9 від 19.09.2013 року (а.с.1). Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Враховуючи положення ч.1 ст. 88 ЦПК України та те, що суд задовольняє основні позовні вимоги позивача суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок, так як це згідно Закону України «Про судовий збір» мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позову майнового характеру.

Outcome: partial