Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хустського районного суду від 23.01.2018 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Після припинення спільного проживання відповідач не піклується про дитину, кошти на її утримання не надає, матеріально не допомагає. Відповідач виїжджає на сезонні роботи за кордон, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі по 1700 грн., щомісячно і\~ до досягнення нею повноліття. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнав частково, в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження,\~ тощо) судом не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.04.2010 року у виконкомі Данилівської сільської ради Хустського району за а/з № 8. Від спільного проживання у них народилася одна дитина дочка [PERSON] [INFO]\~ (а.с. 7). Рішенням Хустського районного суду від 23.01.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області №176 від 14.06.2018 року неповнолітня дочка сторін [PERSON] [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач зобовязання по утриманню неповнолітньої дитини належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, та отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначаються судовим рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для її належного розвитку, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, згідний сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] по 1300 /одна тисяча триста/ гривень щомісячно, починаючи з 10.07.2018 року і до досягнення нею повноліття. Майнового спору позивачем не заявлено.\~\~\~\~\~ На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Outcome: partial