Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила наступне. 08 червня 2010 року в м.Києві на перехресті вул. Міська-В.Кільцева стялася ДТП за участю автомобіля «Рено», державний номер [NUMBER], належного позивачу, та автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, якого постановою Оболонського районного суду м.Києва від 12 липня 2010 року визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Відповідно до звіту від 18 червня 2010 року № 7091 розмір заподіяної позивачу шкоди в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП становить 53161 грн 13 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ЗАТ СК «Граве Україна», правонаступником якого являється Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна», яке виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 24990 грн. Таким чином, невідшкодований розмір заподіяної матеріальної шкоди становить 28171грн 13 коп., які позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач вказує, що внаслідок пошкодження її автомобіля в результаті ДТП їй заподіяно моральну шкоду, яка виявилася у сильному стресі, неможливості вести звичний спосіб життя, оскільки її робота пов'язана з постійними роз'їздами. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що відшкодування заподіяної позивачу шкоди має здійснювати страхова компанія. При цьому відповідач не заперечував свою вину у скоєнні ДТП. Також позивач зазначив, що оскільки позивач фактично просить відшкодувати йому в повному обсязі вартість автомобіля на момент ДТП, то він має право на отримання залишків цього автомобіля. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 08 червня 2010 року в м.Києві на перехресті вул. Міська-В.Кільцева стялася ДТП за участю автомобіля «Рено», державний номер [NUMBER], належного позивачу, та автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, якого постановою Оболонського районного суду м.Києва від 12 липня 2010 року визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Відповідач свою вину у вчиненні вказаної ДТП не заперечував. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ЗАТ СК «Граве Україна», правонаступником якої являється Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/8278830. Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно пункту 12.1. ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/8278830 розмір франшизи становить 510 грн. Для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного позивачу в результаті пошкодження належного йому автомобіля, страховою компанією замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до звіту №7091 від 18 червня 2010 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (далі - звіт), ринкова вартість автомобіля позивача на момент ДТП становить 53161 грн. 13 коп.; вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становить 66015 грн. 50 коп.; вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля складає 53161 грн. 13 коп. Відповідно до ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки згідно звіту витрати на ремонт транспортного засобу позивача перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт автомобіля позивача є економічно необґрунтованим. Статтею 30 Закону передбачено наступний порядок відшкодування страховиком шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу: якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди; якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. З матеріалів, наданих страховиком, та пояснень позивача вбачається, що виходячи з даних звіту та положень ст.ст. 9, 12 Закону ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 24990 грн (в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 25500 грн за мінусом франшизи у розмірі 510 грн). При цьому вартість транспортного засобу позивача після ДТП страховиком не визначалася; залишки транспортного засобу страховику не передавалися; докази понесення позивачем витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП відсутні. Позивач в судовому засіданні пояснила, що особисто витрат на ремонт автомобіля вона не понесла, оскільки продала автомобіль іншим особам, оформивши довіреність; де знаходиться автомобіль їй не відомо. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. З урахування положень вказаних норм закону та звіту, а також зважаючи на те, що ремонт автомобіля позивача є економічно необґрунтованим, суд вважає, що фактичний розмір заподіяної відповідачем позивачу шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті ДТП становить 53161 грн. 13 коп., тобто дійсну вартість транспортного засобу позивача на момент настання страхового випадку. При цьому, при задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь частини дійсної вартості транспортного засобу позивача на момент ДТП, не забезпеченої страховим відшкодуванням, відповідач отримує право на отримання залишків транспортного засобу позивача пропорційно до відшкодованої суми, які мають певну матеріальну цінність. Проте позивач повідомив суд про відсутність у нього пошкодженого автомобіля у зв'язку з його продажем та неможливість у зв'язку з цим передати відповідачу пошкоджені деталі автомобіля; доказів залишкової вартості деталей пошкодженого автомобіля не надав, клопотань про проведення експертизи з цього питання сторонами не заявлялося. Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування за рахунок відповідача не відшкодованої страховиком ринкової вартості автомобіля на момент ДТП у розмірі 27661 грн 13 коп. (28171 грн 13 коп. - 510 грн). Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 510 грн франшизи, на яку було зменшено розмір виплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна (п.3 ч.2 вказаної статті). Відповідно до ст.22 Закону якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, оскільки пошкодження сталося з вини відповідача, ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, оскільки вартість ремонту перевищує вартість транспортного засобу на момент ДТП, внаслідок чого позивач позбавлений можливості користуватися автомобілем, що тягне додаткові витрати, створює незручності та не дозволяє позивачеві вести звичний спосіб життя. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 59 грн 50 коп. судового збору (51 грн+8 грн 50коп.) та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 179 грн 50 коп.

Outcome: partial