Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із цією заявою, до початку розгляду справи по суті просила: - залишити без розгляду вимогу про визначення способу участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною, мотивуючи це тим, що 12 травня 2016 року Носівським районним судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили, яким визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні дочки; - уточнила позовні вимоги, просила визначити місце проживання дитини, [PERSON], з матір'ю без визначення адреси. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11 листопада 2000 року по січень 2014 року вона перебувала з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області після чого почали жити окремо. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася жити разом із позивачем. Позивач вважає, що в інтересах дочки проживати саме із нею, а не з батьком. Вона (позивач) забезпечує дочці житлово-побутові умови, дочка має всі необхідні речі, багато іграшок, відвідує дитячий садок та школу танців. Вона (позивач) має педагогічну освіту, знає англійську та німецьку мови, що надає їй можливість давати дочці належне виховання та освіту. Вона (позивач) проживає біля своїх батьків, які фінансово забезпечені та які мають сили і бажання доглядати за своєю онукою, доки її ([PERSON].) немає вдома, коли вона знаходиться на роботі. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, пояснила, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів з відповідача було встановлено обставини, що дочка [PERSON] проживає з матір'ю. Відповідач не заперечує даного факту, але відмовляється надати згоду для реєстрації місця проживання дочки. Позивач бажає, але не може зареєструвати місце проживання дочки без письмової згоди відповідача. З цього приводу між сторонами існує спір. Представник пояснила, що позивач має намір придбати власну квартиру, чи переїхати на інше місце проживання, тому уточнила вимоги і просить не зазначати конкретну, точну адресу місця проживання дочки, щоб у майбутньому уникнути повторного звернення до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що він проживає в м. Носівка, але окремо від дружини. Дочка [PERSON] проживала й на теперішній час проживає разом з матір'ю. [PERSON] стверджував, що він не заперечує проти ухвалення рішення про місце проживання дочки з матір'ю за її місцем реєстрації. Відповідач зазначив, що позивач не просила його надати згоду на реєстрацію місця проживання їх дитини. 1 вересня 2016 року колишня дружина вела з ним розмову про реєстрацію місця проживання дитини, але не просила написати письмову згоду про це. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав, зазначив, що відсутній спір між сторонами, позивач не довела цього, просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що працівники органу опіки проводили обстеження умов проживання [PERSON], склали відповідний акт. Дочка фактично проживає за місцем реєстрації матері. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року, батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З довідки Носівської міської ради вбачається, що [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження та акту соціального інспектування спеціалістів відділу соціальної роботи, позивач забезпечила всі необхідні умови для виховання та проживання дочки (а.с. 12а-13). В судовому засіданні встановлено, що позивач 8 липня 2015 року звернулася до суду для визначення місця проживання дочки. Рішення Носівського районного суду від 27 квітня 2015 року було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 липня 2015 року було зменшено розмір аліментів на користь позивача, при тому було враховано обставини, що сторони беруть участь у вихованні та утриманні своєї дочки, що дочка проживає разом з позивачем. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, Відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. В судовому засіданні встановлено, що з липня 2015 року існує спір так як не проведена реєстрація місця проживання дочки сторін. Відповідач з надуманих підстав не надав письмової згоди на реєстрацію місця проживання дочки. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється матір'ю [PERSON], має задовільні матеріально-побутові умови проживання, та належним чином здійснює виховання та догляд дочки. З копії паспорта позивача вбачається, що з 18 липня 2006 року вона зареєстрована в [ADDRESS]. Стаття 161 СК України передбачає можливість визначення місця проживання малолітньої дитини, з врахуванням передбачених даною нормою обставин, з одним з батьків, однак дана норма не передбачає можливості визначення місця проживання дитини на певний час чи в зв'язку з настанням певних обставин. Судове рішення має носити конкретний характер, може стосуватись лише обставин, які існують на час його постановлення, не може стосуватись обставин, про настання яких в майбутньому невідомо. Свою уточнену вимогу позивач пов'язує з настанням в майбутньому такої обставини, як зміна місця проживання, у зв'язку з придбанням власної квартири, однак чи настане така обставина в майбутньому не відомо. За таких обставин вимога про визначення місця проживання малолітньої дитини без зазначення конкретної адреси, є безпідставною та задоволенню не підлягає. Суд визначає місце проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], що відповідає інтересам дитини, за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання позивача. Відповідно до ст. 207 ЦПК України, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє відповідну ухвалу. Суд приходить до висновку про те, що є підстави для залишення вимоги про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою без розгляду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 487,20 (243,60+243,60) грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 1; 23). Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати лише в сумі 243,60 грн., оскільки позовні вимоги в частині визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою за заявою позивача залишені без розгляду.

Outcome: partial