Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, в обгрунтування своїх вимог вказував, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.05.2013року [PERSON] отримав кредит у розмірі 18926,97грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.05.2016 оку. Зобов'язання за Генеральною угодою належним чином відповідач не виконав, у зв'язку з чим, станом на 11.02.2014року має заборгованість - 26169,71грн., яка складається з 17866,72грн. - заборгованості за кредитом, 2051,62грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, штраф 4529 грн. - за п.2.2 Генеральної угоди , штраф процентна частина 1222,37грн., штраф 500 грн. фіксована частина. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 23.05.2013року в сумі 26169,71грн., судові витрати 243,60грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав частково, просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 21.08.2014року в сумі 18933,04грн., вказував, що відповідач частково погасив заборгованість. Відповідач в ході судового розгляду позов визнав частково, вказував, що дійсно допустив прострочення погашення кредиту в зв'язку з погіршенням фінансового стану внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, лікуванням в зв'язку з тяжкою хворобою та похованням батьків дружини, тому просив суд звільнити його від сплати штрафних санкцій, погашення кредиту зобов'язувався здійснювати по графіку та заперечив дострокове стягнення кредитних коштів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.05.2013року, відповідно до якої останній отримав кредит в розмірі 18926,97грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.05.2016 року. Розмір щомісячного платежу встановлений 686,67 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Підписанням Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості кредитного договору, фактом її часткового виконання, підтверджено та відповідачем не оспорювалось, що останній в повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняв на себе зобов'язання щодо виконання угоди від 23.05.2013р. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст.1054 ЦК України. Відповідно до п.21.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків погашення заборгованості по будь-якому з грошових зобов'язань передбаченого умовами кредитного договору останній зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно з п.2.2 Генеральної угоди, у випадку порушенні позичальником строків погашення кредиту більш ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настава, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається на 32 день з момента виникнення заборгованості по кредиту. Заборгованість по кредиту вважається простроченою, починаючи з 32-го дня порушення та позичальник сплачує штраф в розмірі 4529 грн. Умови укладеної сторонами угоди від 23.05.2013р. погоджувались сторонами при укладенні правочину і позичальник проти них не заперечував. Отже, такі умови договору є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України. При укладенні зазначених правочинів не існувало ніяких умов, які б примусили відповідачів прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідачем з серпні 2013 року систематично порушувались умови кредитного договору, щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, позичальник графіку погашення кредиту не дотримується, чим порушує умови кредитування. Заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 23.05.2013 року станом на 21.08.2014 року складає - 18933,04 грн. (12666,24 грн. - заборгованості за кредитом, 336,42 заборгованість по відсоткам за користування кредитом, штраф 4529грн. - за п.2.2 Генеральної угоди, штрафи 901,38 грн. та 500грн. за порушення умов кредитування. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення . Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу нарахований штраф 4529грн. - за п.2.2 Генеральної угоди, в зв'язку з допущенням прострочення погашення кредиту більш ніж на 31 день. На підставі ч.3 ст.551 ЦК України суд вважає, що суму штрафу в розмірі 4529грн. належить зменшити до 3000 грн., враховуючи доводи заяви відповідача та надані ним докази в підтвердження того, що позичальник є інвалідом ІІ групи та допустив прострочення погашення кредиту в зв'язку з погіршенням фінансового стану внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, лікуванням в зв'язку з тяжкою хворобою та похованням батьків дружини [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO] Таким чином до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 23.05.2013року в сумі 17404,04грн. (12666,24 грн. - заборгованості за кредитом, 336,42 заборгованість по відсоткам, штрафи 3000 грн. - за .2.2 Генеральної угоди, штрафи 901,38 грн. та 500грн. за порушення умов кредитування, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені судові витрати, тому до стягнення з відповідача в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: partial