Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що сторони зустрічались у 2013 році, та [INFO] позивач народила близнюків: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими виконавчим комітетом Абазівської сільської ради 26.11.2013. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідками про склад сім`ї від 02 травня 2019 року № 285/02-24 та № 286/02-24, виданими Абазівською сільською радою Полтавського району. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей І фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дитини відповідного віку. Лише позивач не зможе забезпечити такий рівень життя їхнім дітям, оскільки має невеликий розмір доходу, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/2 частини з усіх видів доходу, оскільки працює, має нерухомість, яка також приносить йому дохід. З огляду на це, вважає він може сплачувати такий розмір аліментів. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надавши суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши відзив на позов, в якому прохав позов задовольнити частково, а саме стягувати аліменти в розмірі 700 грн. на одну дитину, так як він є інвалідом ІІІ групи, та на його утриманні перебуває дитина - [PERSON] , [INFO] , та його дохід від соціальної допомоги складає 1497 грн. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] позивач народила близнюків: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими виконавчим комітетом Абазівської сільської ради 26.11.2013. Батьком дітей є відповідач- [PERSON] . Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідками про склад сім`ї від 02 травня 2019 року № 285/02-24 та № 286/02-24, виданими Абазівською сільською радою Полтавського району. Позивачка самостійно не зможе забезпечити належний рівень життя дітям, оскільки має невеликий розмір доходу. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей І фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, а саме що він є інвалідом ІІІ групи, та на його утриманні перебуває дитина - [PERSON] , [INFO] , та його дохід від соціальної допомоги складає 1497 грн., суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial