Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO]., домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: А-1 житлового будинку, житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м., Б-сараю площею 5,5 кв.м., Г-літньої кухні площею 10,4 кв.м., Д-сараю площею 14,0 кв.м., В-вбиральні, № 1-5 огорожі, № 6 водоколонки, І-мощіння; визнати за нею право власності на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті її матері, [PERSON], померлої [INFO]. Позовна заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого у [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] Позивач звернулась до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Представник відповідача надав суду заперечення, у яких посилаючись на відсутність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем, а також на розбіжності у фактичній площі житлового будинку, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач у судове засідання не з'явилась, натомість звернулась до суду з заявою, у якій просили суд справу розглядати без своєї присутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Друга ДДНК явку свого представника у судове засідання не забезпечила, натомість звернулась з заявою, у якій просила справу розглядати за відсутності представника відповідно до діючого законодавства. [PERSON] у судове засідання не з'явився, натомість звернувся до суду з заявою, у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Кіровським РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 2077 (а.с.5). Відповідно до довідки, виданої Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.06.2015р., згідно з даними реєстрової книги за адресою [ADDRESS], містяться відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за гр. [PERSON] на підставі договору про право забудови житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Другою ДДНК 13.08.1954р. за реєстром № 1/6688, зареєстрованого в БТІ та записаного в реєстрову книгу № 73 за реєстровим № 51 (з.а.с.83). Відповідно до технічного паспорту, виданого БТІ 14.06.1983р., у вказаному домоволодінні зроблено самовільні переобладнання, а саме: добудовано літню кухню літ Г. площею 10,4 кв.м., переобладнано у жилому домі літ. А.1 приміщення 1-4, площею 8,0 кв.м., до прибудови А-1 пристроєно приміщення 1-3 житловою площею 4,1 кв.м., та сараї літ Б площею 5,5 кв.м., літ Д площею 14,0 кв.м.(а.с.120-123). У положеннях пункту 3.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Враховуючи вищевказане, а також те, що [PERSON], померлий [INFO]., зробив вищевказані переобладнання у належному йому домоволодінні до 05.08.1992р., що підтверджується технічним паспортом БТІ від 14.06.1983р., суд доходить висновку, що після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння розташованого у [ADDRESS], яке складається з: А-1 житлового будинку, житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м., Б-сараю площею 5,5 кв.м., Г-літньої кухні площею 10,4 кв.м., Д-сараю площею 14,0 кв.м., В-вбиральні, № 1-5 огорожі, № 6 водоколонки, І-мощіння. Матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], містять свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.1988р., відповідно до якого вищевказане домоволодіння успадкувала його дружина - [PERSON]. Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13. [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 6858 (а.с.75). Оскільки померла [PERSON] успадкувала домоволодіння [ADDRESS], ще 28.09.1988р., тобто до набрання чинності ЦК України та Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,суд доходить висновку про те, що вона набула право власності на вказане домоволодіння. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входило домоволодіння [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів справи, єдина хто прийняла спадщину після смерті [PERSON] це її донька, позивач у справі - [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, інші спадкоємці з заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, на момент смерті [PERSON] окрім її доньки з нею ніхто не проживав. Водночас, постановою державного нотаріуса Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 20.06.2015р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на те, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO].,ніхто крім позивача не звертався, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо захисту прав [PERSON] як спадкоємця шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на домоволодіння [ADDRESS]. Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту належності [PERSON], померлого [INFO].,спірного домоволодіння, оскільки такого роду вимоги фактично є вимогами про визнання права власності за померлою особою. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial