Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

У грудні 2017 року позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємця [PERSON], 3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Головне управління держспоживслужби в Дніпропетровській області «про захист прав споживача» яким просить: «- Стягнути з відповідача, на свою користь відповідно до вказаних реквізитів банку вартість мобільного телефону Lenovo P780, що складає 2999,00 грн. - Стягнути з відповідача, на свою користь відповідно до вказаних реквізитів банку вартість мобільного телефону Nokia 107, що складає 499,00 грн. - Стягнути з відповідача, на свою користь відповідно до вказаних реквізитів банку моральну шкоду 43 260,00 грн. відповідно до поданого розрахунку». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 8 квітня 2014 року придбав у магазині ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» мобільний телефон Lenovo Р780. В жовтні місяці упустив телефон на підлогу і сенсор на ньому тріснув по діагоналі, при цьому телефон працював, лише не можна було їм управляти. Також не можна було його відключити і весь час до здачі в ремонт, час від часу заряджав його від зарядного пристрою, що було в комплекті. Позивач звернувся в магазин ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», там йому відповіли, що це не гарантійний випадок і нічим вони не можуть допомогти, але надали декілька адрес ремонтних майстерень. 29 грудня 2014 року дружина позивача здала в ремонт телефон Lenovo Р780 ІМЕІ [NUMBER] та [NUMBER] з заявленою несправністю тріщина сенсора, в точку продажу та ремонту мобільних телефонів за адресою: [ADDRESS] , яка належить ПП [PERSON] Відповідач приймав телефон особисто пообіцяв в разі оплати авансу в розмірі 300 грн відремонтувати телефон до Нового року, їй була надана квитанція в якій зазначено стан мобільного телефону та несправність. При цьому на телефоні була ціла гарантійна пломба, що унеможливлює заміну деталей або батареї. Телефон був повністю справний за виключенням нижньої частини сенсору. До Нового року телефон не відремонтували. 20 січня 2015 року позивач пішов забирати телефон з ремонту. Під час перевірки виявив, що не працює сенсор освітленості, який мав би при наближенні телефону до вуха гасити екран, виявив, що екран гасне одразу після дозвону, тобто неможливо користуватись номерною клавіатурою при дзвінках до служби підтримки операторів зв`язку, а також, що не заряджається батарея від зарядного пристрою, що був у комплекті телефону. [PERSON] і на цей раз особисто прийняв телефон в ремонт видавши наступну квитанцію, в якій зазначив вказані недоліки. При цьому пообіцяв виправити вказані вади ремонту. Таким чином про вади ремонту було заявлено протягом гарантійного терміну в 1 місяць встановленого на ремонт правилами ремонтної майстерні. Телефон був повернутий в майстерню на другий день після отримання з ремонту 21 січня 2015 року. Протягом майже трьох років позивач неодноразово підходив в точку продажу та ремонту мобільних телефонів за адресою: [ADDRESS] і питав чи відремонтовано його телефон, але нічого не було зроблено. За цей час на точці продажу мобільних телефонів змінилося чотири найманих працівники, кожен з яких відповідав, що телефон лежить несправним і ремонтувати його ніхто не збирається. До того ж під час ремонту його телефону не був наданий «підмінний» телефон . Відповідно до розпорядження по відділу автоматизації М3 Дніпросталь, де позивач працює, на нього покладено обов`язок надавати консультації вночі, при відсутності телефону це неможливо. Таким чином позивач був змушений купити собі новий телефон Nokia 107 вартістю 499 грн, чого не мав би робити коли б телефон був відремонтований своєчасно. 23 січня 2017 року позивач надав ПП [PERSON] . заяву-претензію в порядку досудового врегулювання спору. Яку він прийняв зробивши відмітку на екземплярі. На початку червня 2017 року позивач звернувся до Відповідача з вимогою повернути телефон без ремонту. Після третього звернення протягом липня місяця в точку продажу та ремонту мобільних телефонів за адресою: [ADDRESS], 19 липня 2017 року позивач звернувся до департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради із заявою про захист свої прав як споживача. В липні позивачу зателефонували з ЦНАП м. Камянське і запропонували підійти до Відповідача і забрати свій телефон. [PERSON] , яка має від позивача довіреність, прийшла в точку продажу та ремонту мобільних телефонів за адресою: [ADDRESS] , де їй була надана коробка їз запчастинами до різних телефонів Lenovo. Таким чином телефон позивачу не було повернуто. Після чого позивач зателефонував до департаменту муніципальних послуг та повідомив про ситуацію, що склалась. 4 серпня 2017 року отримав відповідь від них №Т-13, в якій позивачу запропоновано було звернутися до Головного управління держспоживслужби в Дніпропетровській обл. м. Дніпро вул. Філософська 39а. 20 вересня 2017 року позивач звернувся із заявою до Головного управління держспоживслужби в Дніпропетровській обл. м. Дніпро вул. Філософська 39а, йому надали відповідь №7.4/15572 від 07.11.2017 року, де запропонували звертатися до суду за захистом свої прав. Спираючись на вище сказане позивач надав розрахунок морального відшкодування, посилаючись на не зручності, які виникли в наслідок не якісної роботи іншого мобільного телефону, модель Nokia 107, та сильними хвилюваннями з цього приводу що призводили до стресових ситуацій його та його дружини. Також позивач зазначає, що протягом двох років виплачував кредит за телефон Lenovo Р780, який знаходився на ремонті, і тому був змушений придбати телефон Nokia 107. Таким чином остаточна сума морального відшкодування складає - 43 260 грн. У зв`язку із вказаним позивач просить стягнути вартість мобільного телефону Lenovo P780, що складає 2999,00 грн,вартість мобільного телефону Nokia 107, що складає 499,00 грн, а також грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди43 260,00 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву за якою прохав провести розгляд справи у його відсутність, на підставі поданих доказів, підтримав позовні вимоги у повному обсязі . Відповідач ПП [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Ухвалою судді від 05 лютого 2018 року визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Третій особі також направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень щодо позову, та п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання пояснень щодо відзиву. З боку відповідача Приватного підприємця [PERSON] до суду не надійшов відзив на позовну заяву, З боку третьої особи пояснень щодо позову не надійшло. З боку позивача до суду надійшло клопотання про зміну реквізитів отримувача стягнень, а саме: - Стягнути з відповідача, на мою користь відповідно до вказаних реквізитів банку вартість мобільного телефону Lenovo P780, що складає 2999 грн. Реквізити банку для зарахування стягнень: Отримувач: ПАО КБ ПриватБанк, код отримувача (ОКПО, ЕГРПОУ): 14360570, Код банку отримувача (МФО):305299 рахунок отримувача: 29244825509100. Призначення платежу: для поповнення карти/рахунку № [NUMBER] , [PERSON] , [NUMBER] . - Стягнути з відповідача, на мою користь відповідно до вказаних реквізитів банку вартість мобільного телефону Nokia 107, що складає 499 грн. Реквізити банку для зарахування стягнень: Отримувач: ПАО КБ ПриватБанк, код отримувача (ОКПО, ЕГРПОУ): 14360570, Код банку отримувача (МФО):305299 рахунок отримувача: 29244825509100. Призначення платежу: для поповнення карти/рахунку № [NUMBER] , [PERSON] , [NUMBER] . - Стягнути з відповідача, на мою користь відповідно до вказаних реквізитів банку моральну шкоду 43 260 грн. відповідно до поданого розрахунку. Реквізити банку для зарахування стягнень: Отримувач: ПАО КБ ПриватБанк, код отримувача (ОКПО, ЕГРПОУ): 14360570, Код банку отримувача (МФО):305299 рахунок отримувача: 29244825509100. Призначення платежу: для поповнення карти/рахунку № [NUMBER] , [PERSON] , [NUMBER] . Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 08.04.2014 року між [PERSON] та ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» укладено договір купівлі-продажу мобільного телефону Lenovo Р780 за ціною 2999,00 грн. Такий факт підтверджено копією товарного чеку від 08.04.2014 року (а.с.8). Позивач [PERSON] звернувся в магазин ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», з проблемою тріснутого екрану, де йому відповіли, що цей випадок не гарантійний і нічим вони не можуть допомогти, але надали декілька адрес ремонтних майстерень. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати, зокрема, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Також, частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Зазначені вимоги позивача з боку ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» задоволені не були, , адже встановлено, що розбитий екран - це не гарантійний випадок. Позивач [PERSON] 29 грудня 2014 року, здав телефон Lenovo Р780 ІМЕІ [NUMBER] та [NUMBER] з заявленою несправністю тріщина сенсора, в точку продажу та ремонту мобільних телефонів за адресою: [ADDRESS] , яка належить ПП [PERSON] . При цьому на телефоні була ціла гарантійна пломба, що унеможливлює заміну деталей або батареї. Телефон був повністю справний за виключенням нижньої частини сенсору, що підтверджено копією квитанції (а.с. 24). 23 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача ПП [PERSON] з заявою-претензією в порядку досудового врегулювання спору. Яку він прийняв, зробив відмітку на екземплярі, що підтверджено копією (а.с. 25). 19 липня 2017 позивач [PERSON] звернувся до департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради із заявою про захист свої прав як споживача, що підтверджено копією відповіді (а.с. 28). 20 вересня 2017 року [PERSON] звернувся із заявою (а.с.29) до Головного управління держспоживслужби в Дніпропетровській обл. місто Дніпро вулиця Філософська будинок №39а, та отримав відповідь №7.4/15572 від 07.11.2017 року, де йому запропонували звертатися до суду за захистом свої прав. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а у разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Із наведеним норм випливає, що між [PERSON] та ПП [PERSON] . наявні правовідносини, захист яких прямо регулюється Законом України «Про захист прав споживачів», із прерогативою захисту [PERSON] , як позивача за нормами, в тому числі і даного Закону. Таким чином, враховуючи що ремонтні роботи не були виконані в повному обсязі з урахуванням того, що позивачем були передані грошові кошти у розмірі 300 грн., останній має право на відшкодування збитків, завданим порушенням його прав, як споживача, за Договором . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Так, згідно положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Положеннями ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Захист прав споживачів здійснюють, зокрема, суди. За змістом положень ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем. Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. Аналогічні положення щодо розірвання договору містяться в ст. 907 ЦК України, в якій зазначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом або іншим законом. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів» шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Частиною 2 ст. 1210 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» від 01.02.2013 року, в якому наведено аналіз та вивчення практики застосування судами законодавства у вирішенні справ зазначеної категорії, виявлення існуючих недоліків і спірних питань у судовій практиці та законодавстві, можна відзначити наступне. Що стосується заявлених позовних вимог [PERSON] , в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 43 260,00 грн. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 глави 82 ЦК України. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди, зокрема, у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача. В пункті 3 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Чинне законодавство не встановлює розмір морального відшкодування. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України це право залишено за судом і визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. До того ж зазначена норма містить порядок визначення судом розміру грошового відшкодування моральної шкоди і з цього приводу наявні відповідні роз`яснення Верховного Суду України у п. 9 Постанови № 4, а саме: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, спираючись на норми законодавства, суд вважає за не обхідне, задовольнити частково заявлену моральну шкоду, у розмірі 1500,00 гривень, у зв`язку з тими незручностями, що були спричинені [PERSON] несвоєчасним виконанням зобов`язань, ПП [PERSON] , пов`язаних з ремонтом мобільного телефону. Також, суд зауважує, позивач [PERSON] посилається на те, що не якісна робота іншого мобільного телефону модель Nokia 107, спричинила значні для нього втрати майнового характеру у розмірі 43 260,00 гривень, не підтверджено ним документально. Згідно положень ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, зокрема, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Відповідна правова позиція вбачається з постанови Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі № 6-330цс16, в якій зазначено, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. За частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4). Таким чином, в наведеній постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що наявність несправедливих умов в договорі є підставою для визнання такого договору недійсним в цілому, або в окремій його частині. Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 217 ЦК України встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на вищезазначене суд вважає, задовольнити позов в частині стягнення вартості телефону Lenovo P780, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial