Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 23439,07 грн. та судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 26.02.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9832,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами з 1 по 25 число кожного місяця. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті httр://privatbank.ua/rules складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом в заяві. [PERSON] зобов`язувався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 21.11.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 23439,07 грн, з яких: -заборгованість за кредитом -6865,36 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками -2425,45 грн.; - заборгованість за пенею -8484,40 грн.; - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди -5663,86 грн. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, просив зменшити суму пені за порушення зобов`язання, оскільки він не підписував Умови і правила надання банківських послуг і не був ознайомлений з ними. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази у справі, суд вважає позов АТ КБ "ПриватБанк" таким, що підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 26.02.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода). Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 9832,38 грн. на строк 12 місяців до 28.02.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, в обмін на зобов`язання повернення кредиту і сплати процентів в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник повинен погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами в сумі 864,42 грн. в період часу з 1 по 25 число кожного місяця. Сторони також погодили, що у разі порушення позичальником строку погашення заборгованості, вказаного у Генеральній угоді більш, ніж на 31 день за зобов`язаннями, строк яких не настав, строк повернення кредиту рахується на 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою і позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1439,75 грн.(п.2.2). Пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено, що за порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту він сплачує Банку пеню у розмірі, встановленому в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Пунктами 2.3, 2.5 Генеральної угоди передбачено, що для надання послуг Банк видає позичальнику платіжну картку згідно з п. 2.1 Угоди. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою й Умовами та Правилами. Відповідач погодився з тим, що ця Генеральна угода Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком кредитний договір (а.с.6-7). До кредитного договору банк додав Витяг з Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.8-31). [PERSON] умови угоди не виконує, згідно з наданим банком розрахунком, його заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 21.11.2019 року становить 23439,07 грн і складається із: заборгованості за кредитом- 6865,36 грн.; заборгованості за відсотками -2425,45 грн., нарахованої пені -8484,40 грн.; а також штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди-5663,86 (а.с.5). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Так, відповідно до пункті 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт від 26.02.2016 року, укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] , а саме у п 2.8 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків повернення кредиту, розмір якої указаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки. Крім того, встановлено, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5740,82 грн.(п.2.2 Генеральної угоди) На підтвердження позову крім Генеральної угоди позивач надав Витяг із Умов та правил надання банківських послуг від 06.03.2010 року №СП-2010-256. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію боргу і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Умови та правила надання банківських послуг в Приват банку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.02.2017 року шляхом підписання Генеральної угоди. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 8484,40 грн., що зазначена у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтується на законі, а тому задоволенню не підлягає. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином [PERSON] , уклавши цю Генеральну угоду, підтвердив наявність заборгованості за кредитним договором від 28.03.2013 року, та з метою зменшення її розміру підписав цю угоду з ПАТ КБ «ПриватБанк». Генеральна угода була підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення цього договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та у подальшому частково виконував умови цієї угоди, сторони погодили розмір сукупної вартості кредиту, процентної ставки та графіку погашення боргу, оскільки умовами Генеральної угоди було передбачено погашення наявності заборгованості, шляхом внесення позичальником щомісячних платежів у розмірі 864,42 грн. у термін з 1 по 25 число кожного місяця, а також штрафів у разі порушення зобов`язання. За таких обставин позивач має право вимагати стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 6865,36 грн., відсотках в розмірі 2425,45 грн. і штрафу в розмірі 5663,86 грн., а разом 14954,67 грн. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 14954,67* 100 % / 23439,07 = 63,80%; 1921*63,80% / 100 % = 1225,60 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1225,60 грн.

Outcome: partial