Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Дніпропетровського обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (Відповідач-1), [PERSON] (Відповідач-2) та просить стягнути на свою користь: - з відповідача-1 5768,08 грн. страхового відшкодування. - з відповідача-2 5000 в рахунок відшкодування моральної шкоди; 5861,55 грн. в рахунок відшкодування збитків, пов'язаних із втратою товарного вигляду пошкодженого автомобіля; 53,16 грн. в рахунок відшкодування поштових витрат; - судові витрати стягнути з Відповідачів на свою користь пропорційно. Позивачка у позовній заяві та її представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилалися на те, що 14 листопада 2013 року о 17 годині 05 хвилин, Відповідач-2 [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER], в районі е/о 594 по вул. Запорізьке Шосе у м. Дніпропетровську, порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком та зміні напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Субару Оутбек», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням Позивачки [PERSON], в результаті чого були пошкоджені вказані транспортні засоби. Вина Відповідача №2 у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 р. по адміністративній справі №192/2767/13-ц про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Внаслідок зіткнення автомобіль «Субару Оутбек», реєстраційний номер [NUMBER], який належить Позивачці на праві приватної власності, був пошкоджений, що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження виконаного судовим експертом - автотоварознавцем Крутінь В.І. №1621 від 11 грудня 2013 року. Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля, згідно дослідження, складає 27193,78 грн. та втрата товарного вигляду - 5 861,55 грн. Позивачка понесла витрати по сплаті експертних послуг на суму 600 грн. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності Відповідача-2, як власника наземного транспортного засобу, перед третіми особами здійснюється відповідачем-1, що підтверджується Полісом № АВ/9643105, що діє з 12.01.2013 р. до 11.01.2014 р. Цим і було обумовлене запрошення представника Відповідача-1 до участі в експертному огляді автомобіля Позивача. З огляду на те, що витрати, пов'язані з вартістю відновлювального ремонту автомобіля Позивача, складають 27 193,78 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 600 грн., Позивачка вважає, що сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з Відповідача-1 складає 27 793,78 гривень (27193,78 + 600,00), але Відповідач-1 виплатив Позивачці 11.01.2013 р. страхове відшкодування у розмірі 23025,70грн. Виходячи з цього, Позивачка вважає, що Відповідач-1 повинен доплатити їй страхове відшкодування у розмірі 10 539,92 грн. Поштові витрати на виклик Відповідача-2 на місце огляду автотоварознавцем пошкодженого автомобіля Позивача, склали 53,16 грн. Ці збитки, на думку Позивачки, їй повинен відшкодувати Відповідач-2 Крім матеріальних збитків, Відповідачем-2 завдано моральної шкоди, яку Позивачка оцінює в розмірі 5 000 грн. та зазначає, що її моральні страждання полягали у тому, що: 1) їй вкрай неприємно тривалий термін не мати можливості керувати і користуватися автомобілем, який суттєво втратив товарну вартість та вигляд; 2) їй доводиться немало нервувати через те, що вона не має грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому Відповідач-2, як власник транспортного засобу яким завдано матеріальних збитків і винний у заподіянні їй матеріальних збитків і у втраті її автомобілем товарної вартості, не вживає жодних заходів до того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки, хоча б частково; 3) їй прийшлося суттєво нервувати через те, що вона змушена була багато робочого часу провести на станціях технічного обслуговування, а потім виконувати свої робочі обов'язки у вечірній час та вихідні дні; 4) вона тривалий час не могла користуватися у повній мірі своїм рухомим майном, що суттєво вплинуло на її звичний режим роботи та життя. Представник Відповідача-1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала частково, визнала обов'язок Відповідача-1 доплатити Позивачці страхове відшкодування до розміру фактично витрачених нею коштів на ремонт пошкодженого автомобіля у сумі 4148,30 грн., разом з тим, проти задоволення вимог щодо відшкодування витрат по сплаті експертних послуг, заперечувала, посилаючись на те, що представники страхової компанії не ухилялися від огляду пошкодженого транспортного засобу, належного Позивачці. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, ніяких заяв та клопотань суду не надіслав. Вислухавши пояснення Сторін, дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням вимог законодавства про їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, суд встановив наступні обставини, визначив відповідні до них правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими доказами, наданими суду та залученими до матеріалів справи, 14 листопада 2013 року о 17 годині 05 хвилин, Відповідач-2 [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер [NUMBER], в районі е/о 594 по вул. Запорізьке Шосе у м. Дніпропетровську, порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком та зміні напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Субару Оутбек», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням Позивачки [PERSON], в результаті чого були пошкоджені вказані транспортні засоби. Вина Відповідача №2 у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 р. по адміністративній справі №192/2767/13-ц про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с.7). Внаслідок зіткнення автомобіль «Субару Оутбек», реєстраційний номер [NUMBER], який належить Позивачці на праві приватної власності (а.с.6), був пошкоджений, що підтверджується довідкою ДАІ (а.с.8) та висновком автотоварознавчого дослідження виконаного судовим експертом - автотоварознавцем Крутінь В.І. №1621 від 11 грудня 2013 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля, згідно якого, складає 27 193,78 грн. та втрата товарного вигляду - 5 861,55 грн. (а.с.9-19). Позивачка понесла витрати по сплаті експертних послуг на суму 600 грн. (а.с.20). Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності Відповідача-2, як власника наземного транспортного засобу, перед третіми особами здійснюється відповідачем-1, що підтверджується Полісом № АВ/9643105, що діє з 12.01.2013 р. до 11.01.2014 р. (а.с.39), якому Позивачка своєчасно подала відповідну заяву на відшкодування шкоди внаслідок ДТП (а.с.25, 40). Цим і було обумовлене запрошення представника Відповідача-1 до участі в експертному огляді автомобіля Позивача (а.с.21). Фактично ж витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля Позивачки склали 27174 грн., які вона сплатила згідно до рахунку ремонтної майстерні відповідно до акту виконаних робіт №564 від 04.12.2013 p., складеного ПП [PERSON] (а.с.22-24). Відповідач-1 виплатив Позивачці 11.01.2013 р. страхове відшкодування у розмірі 23025,70грн. (а.с.27). Поштові витрати на виклик Відповідача-2 на місце огляду автотоварознавцем пошкодженого автомобіля Позивача, склали 53,16 грн. (а.с.21). Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, реальні збитки - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.32.7 ст.32 зазначеного Закону, страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Аналізуючи досліджені по справі докази та вищевказані факти, встановлені під час розгляду справи у їх співставленні між собою та наведеними законодавчими нормами, вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, обов'язковість рішення суду. Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Частиною 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з викладеного, суд дійшов наступного висновку. Фактичні витрати, понесені позивачкою [PERSON] у зв'язку з відновленням пошкодженого належного їй транспортного засобу, склали 27174,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт СТО та квитанціями про оплату вартості ремонту. Різниця між фактично понесеними витратами та виплаченим страховим відшкодуванням становить: 27174,00 - 23025,70 = 4148,30 грн., яка визнається Відповідачем-1, в силу ч.1 ст.61 ЦПК додатковому доказуванню не підлягає та має бути стягнена на користь Позивачки з Відповідача-1. В силу ст.22 ЦК України, також підлягають стягненню на її користь з Відповідача-1 й документально підтверджені витрати по сплаті експертних послуг, адже ці витрати Позивачка понесла у зв'язку із необхідністю відновлення свого порушеного права, оскільки розмір страхового відшкодування, здійснений Відповідачем-1 значно нижчий, ніж реальна вартість відновлювального ремонту, який, фактично дорівнює висновку експертизи, проведеної на замовлення Позивачки, за яку вона й сплатила 600 грн. Що стосується позовних вимог до Відповідача-2, то, виходячи з вищенаведених законодавчих норм, останній має відшкодувати Позивачці втрату товарного вигляду пошкодженого транспортного засобу у розмірі 5861,55 грн., поштові витрати Позивачки, пов'язані із запрошенням останнього на проведення експертизи та моральну шкоду, яка в даному випадку мала місце та доводи Позивачки щодо її настання суд знаходить переконливими. Такий висновок узгоджується із роз'ясненнями, що містяться у п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно до якого, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Разом з тим, виходячи з принципу розумності, справедливості та співмірності позовних вимог, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, заявлений Позивачкою, дещо завищений, адже окрім пошкодження автомобіля Позивачки, інших шкідливих наслідків через порушення правил ПДД Відповідачем-2, не настало. Її пошкоджений автомобіль, згідно до акту виконаних робіт (а.с.22 зворот) був відремонтований 04.12.2013 р., тобто перебував у несправному стані, пов'язаному із даним ДТП, що трапилося 14.11.2013 року, менше місяця - 20 днів. Виходячи ж з того, що розмір мінімальної заробітної плати на той період був встановлений на рівні 1147 гpн. у листопаді 2013 р. та 1218 гpн. у грудні 2013 р., суд дійшов висновку про те, що необхідним та достатнім відшкодуванням моральної шкоди є 2000 грн. В силу ст.88 ЦПК України, з Відповідачів має бути стягнуто на користь Позивачки витрати по сплаті судового збору в рівних пропорціях. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-64, 88, 158, 159, 212-215, 256 ЦПК України, -

Outcome: partial