Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП [PERSON] на його користь суму збитків у розмірі 67842 грн. 50 коп., яка складається з наступного: розміру вартості зіпсованої речі - куртки фірмового бренду «PRADA», вартістю 42531,25грн.; моральної шкоди у розмірі 10000 грн.; пені у розмірі 3% за кожен день прострочення, у сумі 15311,25 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 січня 2020 року позивач зі своєю дружиною звернувся на адресу пункту приймання продукції ФОП [PERSON] , який розташований у Торгівельному центрі «ВОСТОРГ» у місті Харкові по пр. Московському, 274-В, з метою надання йому послуги з хімчистки куртки білого кольору фірмового бренду «PRADA». Договір на надання послуги оформлений квитанцією від 23 січня 2020 року, в рахунок надання послуги сплачена сума 310,00 грн. Відповідно до визначеного терміну повернення куртки вказана дата її видачі 29.01.2020 р. Вказана куртка була придбана ним 04.09.2019 року на підприємстві ТОВ «ПРАДА РУС» м. Москва, по вул. Петрівка, будинок 2 за суму 112500 російських рублів. Ним отримано сертифікат відповідності виробу за кодом товару 8051188181267 (00545765) Gustomer №0046730411. За офіційним курсом Національного банку України, станом на час придбання (04.09.2019р.), за одну гривню можна було придбати 3,7809 російських рублів, вартість куртки у гривневому еквіваленті становила 42531,25грн. Вказана куртка станом на січень 2020 року була фактично нова, але тому що вона білого кольору виникла необхідність в її хімчистці. Станом на дату укладання договору про надання послуги з хімчистки 23.01.2020 року, будь яких плям, забруднень, дефектів, пошкоджень та інших особливостей, які не надавали можливості використовувати вказану куртку не було. Наявність вказаних дефектів у квитанції про приймання продукції не визначене. 29 січня 2020 року прибувши до пункту прийму, з метою отримання виробу, після проведення хімічної очистки, йому була продемонстрована куртка, яка мала на зовнішній стороні безпорядні плями жовтого кольору, підкладка куртки була частково відпорота, фірмова бирка, також була пошкоджена (не була пришита належним чином). У телефонному режимі він поспілкувався з ФОП [PERSON] , з приводу знищення речі, та у відповідь отримав обіцянку виправити усі недоліки, в найкоротший час, протягом 3-4 днів. Не дочекавшись виконання обіцянок, стосовно повернення речі у належному стані, він приблизно через 5 днів після розмови, на початку лютого 2020 року, звернувся до пункту прийому товарів для хімчистки у торгівельному центрі «ВОСТОРГ», однак вказаний пункт прийому на той час вже орендував інший суб`єкт господарювання, з яким він будь-яких відносин не мав. Де знаходиться куртка йому до цього часу не відомо. На адресу ФОП [PERSON] ним направлено письмову претензію щодо відшкодування вартості зіпсованої речі. Претензія була вручена [PERSON] 22 лютого 2020 року. На час складання позову відповіді від ФОП [PERSON] не отримано, вартість заподіяної шкоди не відшкодована. Позивач посилаючись на приписи Закону України «Про захист прав споживачів» просить задовольнити позов. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача - адвоката Скребець О.М. до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд, приходить до висновку про можливість їх часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2020 року позивач передав до пункту приймання продукції ФОП [PERSON] , який розташований у Торгівельному центрі «ВОСТОРГ» у місті Харкові, по пр. Московському, будинок 274-В, з метою надання йому послуги з хімчистки, куртку білого кольору. В рахунок надання послуги сплачена сума 310,00 грн. Датою повернення куртки вказана дата 29.01.2020, що підтверджується квитанцією №005 від 23.01.2020 року (а.с. 8). Вказана куртка (пальто) фірмового бренду «PRADA» була придбана позивачем 04.09.2019 року на підприємстві ТОВ «ПРАДА РУС» за адресою: м. Москва, вул. Петрівка, будинок, 2, за суму 112500 російський рублів, що підтверджується сертифікатом відповідності виробу за кодом товару 8051188181267 (00545765) Gustomer №0046730411 та касовим чеком (а.с.6,7). За офіційним курсом Національного банку України, станом на час придбання (04.09.2019р.) за одну гривню можна було придбати 3,7809 російських рублів, вартість куртки у гривневому еквіваленті становила 42531,25грн. Відповідно до квитанції від 23 січня 2020 року , стан зносу куртки становив 50%, куртка мала забруднення, інших пошкоджень не було. У день видачі виробу, 29 січня 2020 року, позивачем виявлено на зовнішній стороні виробу безпорядні плями жовтого кольору, підкладка куртки була частково відпорота, фірмова бирка, також була пошкоджена. Для усунення вказаних дефектів куртку було залишено у хімчистці. 17 лютого 2020 року позивачем на адресу ФОП [PERSON] , яка стала йому відома з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, направлено письмову претензію у якій позивач просив виконавця про наступне: призначити за рахунок виконавця послуги хімічну експертизу; відшкодувати збитки у розмірі вартості зіпсованої речі у сумі 42531 грн. 25 коп. (а.с.9-11). Відповідно до рекомендованого повідомлення «УКРПОШТИ» претензія була вручена [PERSON] 22 лютого 2020 року. На цей час відповіді від ФОП [PERSON] позивачем не отримано, вартість заподіяної шкоди не відшкодована, виріб не повернуто. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно п. 2 ч. 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно частини 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» частиною 4, встановлено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. У відповідності до частини 1 статті 6 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно п.7ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Згідно п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послуги) споживач має право на свій вибір вимагати зокрема відшкодування завданих йому збитків. За положеннями ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року № 313, виконавець зобов`язаний забезпечити зокрема відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою. Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог (п. 29 Правил). З аналізу вказаних вище норм випливає, що у разі виявлення недоліків у наданих послугах, саме на виконавця покладається тягар доказування, відсутності його вини. У відповідності до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 23 січня 2020 року позивач передав до пункту приймання продукції ФОП [PERSON] , куртку (пальто) фірмового бренду «PRADA», що підтверджується квитанцією №005 від 23 січня 2020 року. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що виходячи з правил ст.ст.153,154 ЦК України, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення,квитанції-зобов`язання) іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов`язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству. Отже, між позивачем, як споживачем, та відповідачем ФОП [PERSON] , як надавачем послуг, виникли зобов`язальні відносини з приводу надання послуг, договір містить всі необхідні істотні умови, процент зношеності визначено відповідно до положень Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення № 20 від 27 серпня 2000 року (надалі - Інструкція). Згідно до п.2.3., 2.4. Інструкції під час приймання замовлення приймальник повинен: оглянути кожний виріб у присутності замовника з метою визначення можливості його обробки в умовах підприємства, встановлення ступеня зносу, виявлення дефектів (плям), які неможливо усунути тощо, попередити замовника про можливу усадку виробу і проявлення після обробки прихованих дефектів. При оформленні замовлення замовник своїм підписом підтверджує згоду щодо вартості виробу, відсотку зносу, виду обробки, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливість проявлення прихованих дефектів та усадки виробу після обробки. З квитанції від 23 січня 2020 року, виданої відповідачем, вбачається, що позивачем було передано для проведення хімчистки куртка білого кольору. У квитанції зазначено стан виробу на час його передання відповідачу для надання послуги, а саме: опис забруднень, та те, що механічні пошкодження відсутні. Згідно з п.18 вищевказаних Правил та п.2.4 Інструкції вартість речей і матеріалів замовника визначається та оформлюється документально за погодженням сторін або на основі поданих документів, що засвідчують їх ціну. Так, в квитанції зазначено ступінь зносу куртки - 50%, однак вартість виробу наданого до хімічної чистки не зазначена. Ціна послуги вказана у розмірі 310,00 грн. Як вбачається з сертифікату відповідності виробу за кодом товару 8051188181267 (00545765) Gustomer №0046730411 та касового чеку вказана куртка (пальто) фірмового бренду «PRADA» була придбана позивачем 04.09.2019 року на підприємстві ТОВ «ПРАДА РУС» за адресою: м. Москва, вул. Петрівка, будинок, 2, за суму 112500 російський рублів. За офіційним курсом Національного банку України, станом на час придбання (04.09.2019р.) за одну гривню можна було придбати 3,7809 російських рублів, вартість куртки у гривневому еквіваленті складала 42531,25грн. Таким чином, відповідачем під час замовлення послуги не було встановлено та зазначено в квитанції-договору вартість куртки. Крім того, у зазначеній квитанції не вказані конкретні дефекти, їх локалізація та ступінь вираженості, характерність прояв, вид (виробничі чи експлуатаційні дефекти виробу), що виявлені в процесі носіння. Згідно ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживача», у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Однак, відповідно до вимог ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживача» відповідач, отримавши претензію позивача з прохання провести експертизу, не скористалась правом щодо її проведення у триденний строк з дня одержання від споживача письмової заяви про відшкодування шкоди в зв`язку неякісною послугою. Згідно ГСТУ 201-03-96 «Одяг та предмети домашнього вжитку після хімічної чистки. Загальні технічні умови», передбачено, серед іншого, що вироби після хімічної чистки повинні бути чистими, не мати плям, затіків, запаху препаратів, сторонніх волокон, пуху, вироби повинні зберігати початкову форму, розмір, колір та малюнок тканини, не мати заломів, скривлення ліній шва, полисків, обриву, фурнітура і оздоблення одягу та предметів після хімічної чистки повинні бути збережені (п.п.4.1-4.6). В ремонт (чищення) не приймаються вироби в забрудненому та мокрому вигляді, а також ті, які в наслідок довгої експлуатації мають сильне послаблення тканини, які після чистки приведуть виріб до такого стану, який не буде відповідати вимогам нормативних документів. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем порушені вимоги нормативних актів щодо хімічної чистки: ГСТУ 201-03-96, Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, Правил побутового обслуговування населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.99 № 974, Закону України «Про захист прав споживачів», що призвело до неякісної послуги, яка робить неможливим використання виробу за його цільовим призначенням, що виникли в результаті проведення хімічної чистки речі, тобто з вини відповідача. З урахуванням встановлених обставин та вищезазначених норм законодавства, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про компенсацію відповідачем позивачу збитків в розмірі 42531 грн. 25 коп., оскільки саме такий збиток спричинений позивачеві в результаті винних дій відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно вказаного вище договору вартість замовлення складає 310,00 грн. Позивачем у позові помилково визначана вартість послуги, як вартість виробу. Разом з тим, позивач просить стягнути пеню за 12 днів просрочення виконання зобов`язання. Таким чином, суд розглянув дане питання в межах строку просрочення зазначеного у позові та розраховує пеню за 12 днів (310,00 грн. х 12 х 3%,), що становить 111 грн. 60 коп. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Пункт 5 частини першої статті 4 Закону «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. За змістом частини другої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У правовій позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц ( провадження № 14-714 цс 19), зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Разом з цим, позивачем у позові не зазначено у чому саме полягає спричинена моральна шкода, відповідно до ст. 23 ЦК України, як вона проявилася та з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується. У зв`язку з наведеним, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат, суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial