Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що перебував у трудових відносинах з ДП «Краснолиманська» з 21.12.2010 року. Наказом від 20.09.2017 року за № 6200к був звільнений за власним бажанням. Остаточно відповідач розрахувався з ним по заробітній платі 16.11.2017 року. У звязку з тим, що відповідачем по справі порушено строки розрахунку при звільненні, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61698,96 грн. В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25784,64 грн., судові витрати, які складаються з вимог на правову допомогу у розмірі 1200 грн., судового збору при поданні заяви про забезпечення доказів в розмірі 320 грн., а всього у розмірі 1520 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали , просили відмовити в їх задоволенні. Надали суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що остаточно перерахували позивачу заборгованість по заробітній платі 16.11.2017 року. Оскільки позивачем на момент звільнення не ставилось питання про виплату йому усієї суми заборгованості, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ДП «ВК «Краснолиманська» з 21.12.2010 року. Наказом від 20.09.2017 року за № 6200к був звільнений за власним бажанням. ( а.с. 3-10). Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» у відповідача перед позивачем станом на 01.11.2017 року значилась заборгованість по заробітній платі в сумі 5583,57 грн. ( а.с. 15). Як вбачається з матеріалів справи підприємство остаточно розрахувалось з позивачем по заробітній платі 16.11.2017 року ( а.с. 30,34). Вказана обставина підтверджена позивачем в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у звязку із звільненням, згідно ст.. 117 КЗпП України відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденний заробіток позивача становить 460,44 грн. ( а. с. 35). Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 19338,48 грн. ( 460,44 х42=19338,48 грн.). Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав часткового задоволення позовних вимог, зокрема про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19338,48 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсязі наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження здійснення адвокатом своїх повноважень надано ордер, копія договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт із зазначенням годин та вартості виконаної роботи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у розмірі 1140 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial