Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в користь непрацездатної повнолітньої дочки [PERSON] аліментів на її утримання. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що їх дочка [PERSON] є інвалідом дитинства ІІ групи, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК. Дочка має тяжкі захворювання (вроджена гідроцефалія, вроджена арахноїдальна кіста третього та бокового шлуночків, лімфостаз, міопія, двобічний диспластичний коксартроз першої, другої ступені, плоско-вальгусна деформація обох стоп, нейрогенний сечовий міхур по змішаному типу, кокса вальга), потребує постійного медичної допомоги. Державної соціальної допомоги, що виплачується [PERSON], як інваліду з дитинства 2 групи є недостатньо для забезпечення мінімальних життєвих потреб. Вона перебуває в скрутному матеріальному та сімейному становищі, обмежена у своїх можливостях щодо достатнього матеріального забезпечення своєї доньки [PERSON] оскільки її заробітна плата по місцю праці є мінімальною, вона має на утриманні неповнолітнього сина та є одинокою матір'ю. Зазначила, що відповідач по справі ухиляється від надання дочці [PERSON] будь-якої матеріальної допомоги незважаючи на її неодноразові прохання про матеріальну підтримку. Тому просить стягнути з відповідача в користь непрацездатної повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для інвалідів з дитинства другої групи, починаючи з 02 березня 2016 року до зняття інвалідності [PERSON]. В судовому засідання позивач [PERSON], третя особа [PERSON], яка звернулася з позовом до відповідача та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав і мотивів зазначених у позовній заяві та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: 09 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], було зареєстровано шлюб, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 03 вересня 1998 року по цивільній справі №2-2205/1998, що підтверджується копією вказаного рішення суду. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. [PERSON] є непрацездатною особою - інвалідом з дитинства II групи, має тяжкі захворювання (вроджена гідроцефалія, вроджена арахноїдальна кіста третього та бокового шлуночків, лімфостаз, міопія, двобічний диспластичний коксартроз першої, другої ступені, плоско-вальгусна деформація обох стоп, нейрогенний сечовий міхур по змішаному типу, кокса вальга), потребує постійного медичної допомоги, що підтверджується Консультативним висновком спеціаліста на МСЕК виданого 23.03.2017 року КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня». Як вбачається із довідки МСЕК серії АВ №0618032 від 01.03.2016 року [PERSON], [INFO] призначено другу групу інвалідності з дитинства на строк до 01.04.2017 року. Згідно довідки серія АВ № 0811113 від 30.03.2017 року [PERSON], [INFO] призначено другу групу інвалідності з дитинства на строк до 30.03.2019 року. [PERSON], як інваліду з дитинства ІІ групи вплачується державна соціальна допомога: з серпня 2016 року по листопад 2016 року включно в розмірі 1130,00 грн. щомісяця, а з грудня 2016 року по січень 2017 року по 1247,00 грн. щомісячно. Як вбачається з Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00009917317 від 29.12.2011 року [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 СК України за вказівкою матері. Згідно довідки виданої Міською комунальною лікарнею №3 від 16.02.2017 року, [PERSON] за період з серпня 2016 року по січень 2017 року нараховано та виплачено заробітну плату на загальну суму 16230,29 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Повноліття настає з досягненням особою вісімнадцятирічного віку. Непрацездатними вважаються інваліди І, II, III груп. При цьому не має значення, коли настала непрацездатність - до досягнення повноліття або в будь-який інший час. Отже, для утримання батьками повнолітніх дочки, сина необхідні такі підстави: повнолітні син, дочка повинні мати статус непрацездатного; повнолітні непрацездатні син, дочка потребують матеріальної допомоги. Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не подано доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період, а саме з 02.03.2016 року слід відмовити. [PERSON] обмежена у своїх можливостях щодо достатнього матеріального забезпечення своєї доньки [PERSON] оскільки її заробітна плата по місцю праці є мінімальною, крім того [PERSON] є одинокою матір'ю, яка має на утриманні також сина [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що [PERSON] є інвалідом дитинства ІІ групи, непрацездатною, розмір державної соціальної допомоги, що їй виплачується є недостатнім для забезпечення необхідних життєвих потреб, зважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній дочці, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із [PERSON] в користь непрацездатної повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для інвалідів з дитинства другої групи, починаючи з 17.11.2016 року до зняття інвалідності [PERSON].

Outcome: partial