Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідачка), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного з банком договору від 26 липня 2006 р. відповідачка отримала кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, станом на 20 січня 2020 р. має заборгованість в сумі 19040,56 грн., яка складається з: 10758,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2771,72 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625, 4127,72 грн. - нарахована пеня, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 882,88 грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 22 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 20 травня 2020 року. Ухвалами суду відповідно до заяв сторін розгляд справи неодноразово було відкладено. Відповідачка 05 травня 2020 року подала відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що позивач не надав доказів, які підтверджують факт укладання кредитного договору із зобов`язаннями за якими нарахована заборгованість, оскільки відповідачка не була ознайомлена та не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Представник позивача 05 червня 2020 року надав відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідь мотивована тим, що між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого відповідачка не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість. В якості доказів надав виписку по рахунку відповідачки. Відповідачка 25 червня 2020 року надала заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтував позовні вимоги. Представник позивача 16 липня 2020 року надав пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснення мотивовані наявністю договірних відносин між сторонами за кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем. Ухвалою суду від 29 липня 2020 року визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою та зобов`язано надати розрахунок заборгованості з чітко розмежованим нарахуванням всіх складових заборгованості. 04 вересня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача, згідно якої надати більш детальний розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин, для встановлення обставин нарахування та погашення складових заборгованості надано виписку по рахунку відповідачки. 27 жовтня 2020 року від відповідачки до суду надійшла заява в якій вона підтверджує свою позицію, викладену у відзиві до позову, запереченні на відповідь позивача до відзиву. Від представника позивача 11 листопада 2020 року, на електронну адресу суду, надійшли заперечення з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; представник позивача в судове засідання не з`явився; в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином; в судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідачка звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим нею підписано заяву б/н від 07 липня 2006 року, на підставі якої банк 26 липня 2006 року відкрив відповідачці кредитний рахунок № [NUMBER] . У заяві зазначено, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Зазначена заява містить інформацію щодо відсоткової ставки, за користування кредитними коштами, у розмірі 3% у місяць із розрахунку 360 днів у році. Інформації, щодо відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, заява не містить. Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем до позову, підпису відповідачки не містять. Із довідки наданої позивачем вбачається, що розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, так 26.07.2006 року встановлено в розмірі 1000,00 грн., 04.05.2007 року збільшено до 3700,00 грн., 13.08.2007 року збільшено до 6500,00 грн., 21.05.2008 року збільшено до 8000,00 грн., 11.02.2009 року зменшено до 6000,00 грн., 01.03.2009 року зменшено до 5000,00 грн., 25.06.2013 року збільшено до 7100,00 грн., 13.08.2013 року збільшено до 8500,00 грн., 18.07.2018 року зменшено до 0,00 грн. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.1. та 2.1.1.2.2. банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором; тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія (вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично по мірі необхідності в рамках встановленого заздалегідь ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину, здійснювати повторне запозичення протягом терміну дії кредитної лінії. Відповідно до п. 2.1.1.2.5 сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку, та не потребує додаткового погодження с клієнтом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з розрахунком позивача, за кредитним договором відповідачка станом на 20 січня 2020 р. має заборгованість в сумі 19040,56 грн., яка складається з: 10758,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2771,72 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625, 4127,72 грн. - нарахована пеня, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 882,88 грн. (процентна складова). Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між банком та відповідачкою укладений кредитний договір від 07липня 2006 року, згідно з яким відповідачка отримала 26 липня 2006 року кредитну картку № [NUMBER] , якою в подальшому користувалась. Відповідачка належним чином не виконала зобов`язання по погашенню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 20 січня 2020 року має заборгованість перед банком за простроченим тілом кредиту у розмірі 10758,24 грн. Разом з тим, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо узгодження сторонами відповідно до ст. 625 ЦК України розміру процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання - 84%, суд приходить до висновку, що розмір процентів має бути обраховано відповідно до закону, а саме - 3%. Суд не приймає до уваги розрахунки заборгованості надані відповідачкою, оскільки вони здійсненні без урахування відсотків узгоджених при укладенні договору та зафіксованих у заяві від 07липня 2020 року. Ураховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідачки перед позивачем за невиконання умов кредитного договору становить: 10758,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 98,99 грн. - 3% згідно ст. 625 ЦК України. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача пені та штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань необхідно відмовити. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1198,56 грн. (сума, заявлена позивачем до стягнення 19040,56 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду 10857,23 грн.; позов задоволено на 57,02 %).

Outcome: partial