Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Вижницького району, третя особа: Відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказував на те, що 31 березня 2015 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] 1-МИ № 145550 від 03 квітня 2015 року, яке видано виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Кибаки по вул. Лісна, 9 Вижницького району Чернівецької області, та двох земельних ділянок загальною площею 0,8053 га. на території [PERSON] сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які спадкодавцю [PERSON], [PERSON] райдержадміністрацією був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. За життя, 19 лютого 2008 року, спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким заповів йому все своє майно. Даний заповіт посвідчений секретарем Міліївської сільської ради [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 98. Зазначав, що як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину, подавши своєчасно заяву про прийняття спадщини до [PERSON] державної нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1091/02-31 від 13 вересня 2016 року, яку винесла державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON]. Відповідачка [PERSON], має право на обов'язкову частку в спадщині та вважається такою, що прийняла спадщину, так як проживала із спадкодавцем. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2016 року по цивільній справі № 713/27/16-ц визнано житловий будинок та належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою: с. Кибаки, вул. Лісна Вижницького району Чернівецької області спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON], який помер 31.01.2015року, виділено та визначено за [PERSON] право власності на 1/2 житлового будинку і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою: с. Кибаки, вул. Лісна, 9 Вижницького району Чернівецької області. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року по цивільній справі № 713/826/16-ц визнано за [PERSON] право власності на обов'язкову частку у спадщині, яка становить 1/2 частку у спадковому майні, що складається із 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке розташовано в с. Кибаки [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області по вул. Лісна, 9, та належало померлому 31.03.2015р. [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] відповідачка [PERSON] заволоділа всіма правовстановлюючими, в тому числі оригіналом державного акта на право приватної власності на землю, чим позбавила його можливості оформити право власності на земельні ділянки в нотаріальній конторі. Вказував, що за життя спадкодавця [PERSON] ним було придбано мотор для соломорізки, стругальний станок, сітку для огорожі загальною довжиною 40 метрів. Мотор для соломорізки та стругальний станок знаходяться в господарстві відповідачки [PERSON], металева сітка для огорожі була встановлена в господарстві спадкодавця [PERSON] ще за його життя. Про все це добре відомо відповідачці [PERSON] Ним та членами родини були потрачені значні кошти на лікування спадкодавця [PERSON], так і на лікування відповідачки [PERSON] А тому вважає, що має право на земельні ділянки повністю. Також вважає, що оскільки відповідачка заволоділа оригіналом державного акта на землю, чинить йому перешкоди в одержанні свідоцтва на право власності на землю, по цій причині змушений звертатись до суду, то на неї потрібно покласти судові витрати по справі, в тому числі сплачений ним судовий збір в сумі 552 грн. 20 коп. На житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Кибаки [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області по вул. Лісна, 9, спадкодавець [PERSON] правовстановлюючі документи не виготовив, та не зареєстрував за собою право власності у [PERSON] районному бюро технічної інвентаризації. Просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Кибаки [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області по вул. Лісна, 9, та право власності на наступні земельні ділянки: площею 0,4661 га, кадастровий номер - 7320584500:03:002:0198, та площею 0,3392 га, кадастровий номер 7320584500:01:002:0106, загальною площею 0,8053 га на території [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які спадкодавцю [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією 6 жовтня 2003 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серія ЧВ № 040904. Відповідач звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], про відшкодування витрат на догляд, лікування та поховання. В позові вказує, що вона , як дружина померлого чоловіка і непрацездатна вдова, згідно вимог ст.1241 ЦК України є спадкоємцем на вище вказане спадкове майно, , незалежно від змісту заповіту, спадкує половину частки, яка належала би у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Крім того вказувала на те, що своїми силами та за власний рахунок здійснювала догляд, лікування та поховання спадкодавця, відправлення всіх поминальних обрядів по його смерті, виготовлення та встановлення пам'ятника померлому чоловіку. Ці витрати становлять згідно довідок ФОП [PERSON], [PERSON] - 30695 (Тридцять тисяч шістсот дев'яносто п'ять) гривень. Тому вважає, що вартість цих витрат має відшкодувати позивач за первісним позовом, спадкоємець за заповітом [PERSON], так як він не ніс цих витрат зовсім, а відтак, у відповідності до вимог ст.1232 ЦК України зобов'язаний відшкодувати їй розумні витрати, які були зроблені нею на догляд, лікування та поховання спадкодавця, що становить половину від загальної суми витрат - 15347 (П'ятнадцять тисяч триста сорок сім) грн. Позивач та його представник в судовому засіданні первісний позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі . Зустрічний позов не визнали, вважали його безпідставним просили в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, про що подали письмові заперечення в якому вказують, що [PERSON], як дружина померлого чоловіка непрацездатна вдова, згідно вимог ст.1241 ЦК України є спадкоємцем на вище вказане спадкове майно, незалежно від змісту заповіту, спадкує половину частки, яка належала би у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Крім того є правовстановлюючі документи на земельні ділянки тому відповідно до вимог чинного законодавства спадщина повинна була бути оформлена у нотаріальному порядку. [PERSON] вказувала на те, що не чинить позивачу перешкод в оформлені спадщини. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився. В адресованій суду заяві просить справу розглядати у його відсутність позови визнають. Третя особа, відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі у [PERSON] районі в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали наступні покази, що відповідач [PERSON], давала гроші на поховання чоловіка. Крім того вона продала корову на його поховання. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], вказувала на , те що позивач є її чоловік , він здійснив поховання померлого [PERSON], який помер 31.03.2015 року , корову відповідач дозволила продати, оскільки була хвора та потребувала лікування. 8000 гривень були потрачені на лікування відповідачки. Гроші за продукти харчування вони з чоловіком їй повернули , рушники на поховання та вишита сорочка були в хаті, свічки , тапочки, домовину, хрест купили. Гроші за корову повернули. Суд, заслухавши доводи сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №145550 від 03.04.2015 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16.02.2016 року по цивільній справі №713/27/16-ц (провадження №2/713/81/16) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Вижницького району, [PERSON], про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, про виділення і визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя. Визнано житловий будинок і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою с. Кибаки ([PERSON] сільської ради) вул. Лісна, 9 Вижницького району Чернівецької області спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON], який помер 31.03.2015 року. Виділено та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 житлового будинку і належні до нього надвірні будівлі та споруди, які розташовані за адресою с. Кибаки ([PERSON] сільської ради) вул. Лісна, 9 Вижницького району Чернівецької області. Вказані обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню, оскільки рішення суду набрало законної сили 29.02.2016 року, що підтверджується його копією. 31.03.2016 року на підставі вказаного рішення суду проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку і належних до нього надвірних будівель та споруд, які розташовані по вул. Лісна, 9 в с. Кибаки Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №57183519 від 12.04.2016 року, виданої [PERSON] районною державною адміністрацією Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вул. Лісна, 9 в с. Кибаки Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. 19.02.2008 року від імені [PERSON], [INFO] складено заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом матиме право заповідав [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області 19.02.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №98 і він не змінювався і не скасовувався, що підтверджується його копією, яка міститься в матеріалах спадкової справи №240/2015, заведеної 10.09.2015 року у [PERSON] державній нотаріальній конторі Чернівецької області до майна померлого 31.03.2015 року [PERSON] Позивач [PERSON], [INFO] є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія І-ЯР №714982 від 10.02.1962 року, виданого Банилівською сільською радою Вижницького району Чернівецької області, копією паспорту серії КР 758212 та копією довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області №2244 від 10.09.2015 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року по цивільній справі № 713/826/16-ц визнано за [PERSON] право власності на обов'язкову частку у спадщині, яка становить 1/2 частку у спадковому майні, що складається із 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке розташовано в с. Кибаки [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області по вул. Лісна, 9, та належало померлому 31.03.2015р. [PERSON]. Рішення набрало законної сили . Крім того відкрилася спадщина на земельні ділянки: площею 0,4661 га., кадастровий номер - 7320584500:03:002:0198, та площею 0,3392 га, кадастровий номер 7320584500:01:002:0106, загальною площею 0,8053 га на території [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які спадкодавцю [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією 6 жовтня 2003 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серія ЧВ № 040904. Позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з 1/4 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Кибаки [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області по вул. Лісна, 9, та право власності на наступні земельні ділянки: площею 0,4661 га, кадастровий номер - 7320584500:03:002:0198, та площею 0,3392 га, кадастровий номер 7320584500:01:002:0106, загальною площею 0,8053 га на території [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які спадкодавцю [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією 6 жовтня 2003 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серія ЧВ № 040904 державним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] відмовлено у зв'язку з ненаданням належним чином оформлених документів, які посвідчують право власності [PERSON] на майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1091/02-31 від 13.09.2016 року. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст.1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки ( паю). У відповідності до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст. 126 ЗК). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно відповіді державного нотаріуса від 05 квітня 2017 року зазначено, що після смерті [PERSON], який помер 31 березня 2015 року, спадкоємцями які прийняли спадщину є: за заповітом - [PERSON]; за законом його дружина [PERSON]. Станом 05.04.2017 року до [PERSON] державної нотаріальної контори з правовстановлюючими документами на земельні ділянки площею 0,4661 га та 0,3392 га, про видачу свідоцтв про право на спадщину, спадкоємці заяви не подавали та не звертались. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, у главі 10 розділу II встановлено: 4.12. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. 4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. п. 4.20 - видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру.» Видати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,4661 га. та 0,3392 га., неможливо у зв'язку з тим, що [PERSON] державній нотаріальній конторі не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON]. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки існує спір відносно земельних ділянок між сторонами, вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягають до часткового задоволення , а саме суд вважає, що за ним необхідно визнати право власності з спадкове майно, на 1/4 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Кибаки ([PERSON] сільської ради) Вижницького району Чернівецької області по вул. Лісна,9 та на 1/2 спадкового майна, а саме: земельних ділянок: площею 0,4661 га., кадастровий номер - 7320584500:03:002:0198, та площею 0,3392 га., кадастровий номер 7320584500:01:002:0106, загальною площею 0,8053 га., яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Вижницького району Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які спадкодавцю [PERSON], який помер 31.03.2015 року [PERSON] районною державною адміністрацією від 6 жовтня 2003 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серія ЧВ № 040904, оскільки як зазначено в ч. 1 ст.1241 ЦК України, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не доведено обставин, які б свідчили про зменшення обовязкової частки [PERSON]. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] сільської ради, [PERSON] про відшкодування витрат на догляд, лікування та поховання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Судом встановлено, що згідно довідки ФОП [PERSON], станом на 01.04.2015 року відпускні ціни на ритуальні товари для похорону були , домовина - 1460 грн., хрест деревяний 1 шт.- 980 гривень , рушники 1 штука 45 гривень, сорочка чоловіча 1 шт.- 85 гривень , костюм чоловічий 1100 гривень, туфлі 1 пара- 460 гривень, покривало 1 шт., 160 гривень , простирадло 1 шт.,- 90 гривень, кружки 1 шт. 35 гривень, вінки 1 шт., 350 грн. свічки 1 пачка, - 110 грн. Крім того позивач за зустрічним позовом надала розрахунок витрат на поховання в сумі 8595 грн. Витрати для здійснення поминальних обідів після похорону 15600 гривень та витрати на виготовлення та встановлення памятника чоловікові, витрат 6500 гривень, що підтверджується фотознімками. Загальна сума витрат становить 30695 гривень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення є обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами ст.ст. 3, 10, 11, 60, 33, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, коло відповідачів, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав для предмету позову належить виключно позивачу. Згідно із ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Відповідно до вимог законодавства, відшкодуванню підлягають суми витрачені на придбання ліків, транспортування хворого, поховання, придбання і встановлення пам'ятника, і таке відшкодування має бути розумним. У ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Отже, суд, приходить до висновку, що витрати на проведення поминальних обідів, які проводилися після поховання [PERSON], не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати, які зобов'язані спадкоємці відповідно до ст. 1232 ЦК України. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» , витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Оскільки [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, крім фото світлин, які не підтверджують та не спростовують того, що саме, [PERSON] за її кошти встановила памятник після смерті [PERSON], дана вимога також судом залишається без задоволення. Проаналізувавши документи, якими підтверджується факт понесених [PERSON] покази свідків, які вказували на те, що остання надавала кошти на поховання чоловіка [PERSON], суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 7195 грн. та вважає, що такі витрати є розумними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial