Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що 16 вересня 2010 року вона разом із [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу вказаної квартири, кожному із покупців належить ? частина квартири. Однак, після розлучення із відповідачем позивач не має можливості розпорядитися та користуватися своїм майном, так як відповідач змінив замки вхідної двері квартири. Позивач неодноразово намагалася вселитися у належну їй частину квартири, але марно. [PERSON] також зверталася до дільничного інспектора, що також не дало позитивних результатів. Вважає, що відповідач порушує права власності позивача, в зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити вимоги позову, розглядати справу без її участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи їй повідомлено у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. 16 вересня 2010 року, зареєстровано в реєстрі за № 896, [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до акту, складеного секретарем будинкового комітету та сусідами встановлено, що [PERSON] не має змоги потрапити до свого помешкання в квартиру [ADDRESS] в зв'язку з тим, що співвласник квартири колишній чоловік позивача [PERSON] змінив замок вхідних дверей квартири без попередження (а.с.24). Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. За визначенням ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 і 2 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України неможливість позивача користуватися своєю частиною квартири порушує його право власності на зазначену квартиру. Тому враховуючи те, що сторони по справі є співвласниками квартири, та відповідач створює перешкоди в користуванні частиною квартири позивачам, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині усунення перешкод в користуванні майном. Разом з тим, суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди за недоведеністю, так як позивач не мотивував причинення моральної шкоди та не вказав в чому вона полягає. Натомість лише процитував випадки, в чому може полягами моральна шкода відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав, яка полягає: 1) фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р, з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір та витрати на правовому допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial