Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви відповідача від 02 квітня 2014 року б/н ПАТ КБ «Приватбанк» (на даний час Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 24 лютого 2021 року має заборгованість у розмірі 12943,76 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2270,00 грн.\~ Ухвалою суду від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримала, відповідно до заяви, надісланої на адресу суду, позов не визнала. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви, поданої відповідачем 02 квітня 2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» (на даний час Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки (а.с.15-17). У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. До заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» різних видів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 24 лютого 2021 року становить 12943,76 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту 10100,85 грн., заборгованості за простроченими відсотками 2842,91 грн. (а.с.9-14, 56-60). Відповідач надіслала на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги не визнала, зазначила, що заборгованість за карткою сплатила та надала оригінали квитанцій від 01 червня 2019 року, 08 червня 2019 року, 24 червня 2019 року, 02 серпня 2019 року, 23, серпня 2019 року, 25 вересня 2019 року, 25 жовтня 2019 року, 26 листопада 2019 року, 27 грудня 2019 року, 28 січня 2020 року, 06 березня 2020 року, 25 квітня 2020 року, 16 травня 2020 року. З виписки наданої позивачем за вказаним договором вбачається, що суми зазначені у вказаних квитанціях зараховані позивачем у рахунок погашення заборгованості. Заборгованість, з урахуванням сплачених відповідачем коштів, станом на 01 грудня 2020 року, становить 12943,76 грн. (а.с. 56-60). Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не визнаються відповідачкою та не містять її підпису не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.\~78\~ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже підстав для стягнення відсотків, нарахованих в розмірі встановленому Тарифами обслуговування кредитних карт, умовами та правилами надання банківських послуг не вбачається, оскільки відповідач позов не визнала, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи викладене, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10100,85 грн. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені судом в розмірі 78,04 % (10100,85х100/12943,76), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 78,04 % від понесених судових витрат, тобто 1771,51 грн. (2270х78,04%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial