Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі. При спільному подружньому проживанні у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої є вони сторони по справі, що стверджується записами в свідоцтві про народження дитини. Посилається на те, що дитина проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні, тому бажає стягнути кошти на утримання доньки за рішенням суду, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та в дохід держави судовий збір. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, при цьому надав заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає в повному обсязі та не заперечує проти її задоволення, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 6). На даний час дитина [PERSON] проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, судом встановлено той факт, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, батько дитини не надає матеріальну допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн., то суд вважає, що ці витрати стягненню з відповідача не підлягають з таких підстав. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Матеріали справи не містять розрахунку витрат на підготовку позову та відповідних документів, які б підтверджували витрати позивача за правову допомогу в розмірі 1000 грн., що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial