Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У грудні 2016 року КП „Господар звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] 3282,02 грн. суми боргу; 1246,22 грн. втрати від інфляційних процесів та 144,87 грн. 3% річних від простроченої суми, а всього 4673,11 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач, як споживач зазначених послуг за адресою: [ADDRESS] має заборгованість за надані послуги у визначеному розмірі за період з 20 грудня 2013 року по 20 жовтня 2016 року, яку позивач і просив стягнути з [PERSON] Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2017 року задоволено позов КП „Господар і стягнуто з [PERSON] на користь позивача 3282 грн. 02 коп. заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 1246 грн. 22 коп. втрат від інфляційних процесів; 144 грн. 87 коп. 3% річних від простроченої суми; судовий збір в розмірі 1378 грн, а всього стягнуто 6051 грн. 11 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що вона не є належним відповідачем по справі, оскільки зареєстрована та проживає за іншою адресою, а в квартирі зареєстрований та мешкає її син з сімєю. Невірне визначення учасників судового розгляду у справі викликане відсутністю укладеного договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. Також відповідач вважає розрахунок заборгованості таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, оскільки в ньому відсутні відповідні реквізити передбачені законом. Крім того, [PERSON] вказує, що суд не встановив обсяг фактично наданих послуг та виконаних робіт, їх вартість. Заслушавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач хоч і не укладала договору, але є споживачем послуг позивача з утримання будинку №56 по вул. Миру в смт. Варва та прибудинкової території і [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що вона не отримувала житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинку, в якому розташована належна їй квартира. Виходячи з положень ст.ст. 317, 319 та 322 ЦК України на відповідача, як власника квартири, покладено обовязок щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону. По справі встановлено, що рішенням Варвинської селищної ради від 28 грудня 2009 року КП „Господар визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у смт. Варва, зокрема з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.7). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.66). [PERSON] інформації Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 06.05.2000 року (а.с.38). Також зазначене підтверджується довідкою виконкому Леляківської сільської ради Варвинського району (а.с.92). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], його донька та дружина [PERSON], [PERSON] (а.с.94). Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлені рішеннями Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області №43 від 29 березня 2013 року та №158 від 15 листопада 2013 року (а.с.8-9, 11-12). [PERSON] розрахунку, наданого позивачем до суду першої інстанції, заборгованість [PERSON] за спожиті послуги за адресою [ADDRESS] за період з 01 грудня 2013 року по 31 жовтня 2016 року становить 3282,02 грн (а.с.28). Вказаний будинок утримується КП „Господар Варвинської селищної ради, що підтверджується рішеннями Варвинської селищної ради Варвинського району від 17.10.2013 року № 6-36/13 та від 25.04.2013 року № 2-29/13 (а.с. 51, 52), [PERSON] від 01 листопада 2013 року, згідно якого Варвинська селищна рада передала КП „Господар основні засоби (житловий фонд) по обєктах, серед яких, зокрема передано і будинок №56 по вул. Миру (а.с.53-54). Протягом 2013-2016 років КП „Господар були надані послуги, зокрема з утримання будинку №56 по вул. Миру в смт. Варва і прибудинкової території: перевірка та прочищення димових та вентиляційних каналів; ремонтні роботи покрівлі будинку; заміна каналізаційного стояка в деяких квартирах; заміна каналізаційної системи; пробивання кухонного стояка у третьому підїзді; заміна пошкодженої ділянки каналізаційної труби кухонного стояка; пробивання каналізації; закладання та штукатурка шахти каналізаційного стояка; просушка покрівлі та укладання єврорубероіду (а.с.14-26). За приписами ст. 19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 та п.3 ч.2 ст.21 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» передбачено двосторонній обовязок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим відмова від їх оплати споживачем з посиланням на відсутність договору не береться до уваги. Споживач зобовязаний оплатити послуги, якщо він фактично користується ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Надані позивачем докази свідчать про визначення КП « Господар» виконавцем послуг з комплексного обслуговування будинку та прибудинкової території в якому розміщена належна [PERSON] квартира та фактичне надання таких послуг по утриманню будинку в належному стані. КП « Господар» в місцевій газеті « Слово Варвинщини» №46 від 23 листопада 2013 року розмістило повідомлення про затвердження нових тарифів з надання послуг щодо утримання будинків та прибудинкових територій в смт. Варва та звернулося з проханням до споживачів послуг зявитися в КП « Господар» для укладення відповідних угод.( а.с.126) Відповідачем дана пропозиція щодо укладення договору була проігнорована, договір не укладено. Висновок суду про те, що споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги за відсутності укладеного з ним договору про надання таких послуг, якщо він фактично користується ними є вірним та узгоджується з правовою позицією Верховного суду України викладену в постанові № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу та правильності висновків суду не спростовують. Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК, які регулюють правовідносини з права власності. Положення ст.ст.160 та 162 ЖК УРСР поряд з положеннями гл.58 ЦК регулюють правовідносини з найму житлового приміщення, тобто речові права на чуже майно, а тому зазначені норми права не підлягають застосуванню до правовідносин з утримання власниками належного їм на праві приватної власності майна, зокрема щодо сплати комунальних послуг. Відповідачка [PERSON], як власник майна зобовязана утримувати його, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги, тому позовні вимоги предявлені до належного відповідача. Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки суд перевіряє правильність обрахунку заборгованості виходячи з доказів наданих сторонами, які узгоджуються між собою. Під час розгляду справи в апеляційному суді КП „Господар було надано додаткові пояснення, з яких вбачається, що при подачі позовної заяви в розрахунок заборгованості на послуги з утримання будинків і споруд споживачу [PERSON] було включено заборгованість і за послугу з вивезення твердих побутових відходів. При цьому позивачем було надано новий розрахунок заборгованості, згідно якого сума боргу становить 3155,8 грн, сума витрат від інфляційних процесів 1192,76 грн, 3% річних 139,06 грн, а всього 4487,62 грн. Також з розрахунку вбачається, що місячна сума нарахування розрахована із загальної площі квартири 103,55 кв.м, тариф 0,897 грн/кв.м). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] договору купівлі-продажу квартири від 28 березня 2002 року загальна площа спірної квартири становить 103,4 кв.м (а.с.66). Також в технічному паспорті, наданому суду апеляційної інстанції представником відповідача, загальна площа квартири [ADDRESS] визначена в розмірі 103,4 кв.м. Натомість КП „Господар не надано доказів, що площа спірної квартири, на яку ним і нараховано заборгованість, складає 103,55 кв.м. Таким чином, розрахунок заборгованості повинен проводитися саме на площу квартири 103,4 кв.м. Позивач просив стягнути заборгованість за період з 20 грудня 2013 року по 20 жовтня 2016 року. В спірний період діяли [PERSON] на послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені рішенням виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 15 листопада 2013 року №158, якими було встановлено тариф на послуги по утриманню будинку №56 по вул. Миру в розмірі 0,897 грн/кв.м, з яких: 0,299 за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, 0,140 за освітлення місць загального користування, 0,064 за обслуговування димових та вентиляційних каналів, 0,394 за поточний ремонт покрівель (а.с.11 зворот). [PERSON] №4 від 11 листопада 2014 року перевірка технічного стану димових і вентиляційних каналів в квартирі [ADDRESS] була здійснена (а.с.62). З [PERSON] №56 від 16 червня 2015 року, від 20 вересня 2016 року вбачається, що перевірка технічного стану димових і вентиляційних каналів в квартирі [ADDRESS] у 2015-2016 роках не здійснювалась (а.с.15). Враховуючи викладене, за грудень 2013 року заборгованість становить 92,75 грн (0,897грн/кв.м х 103,4 кв.м), за 2014 рік 1113 грн ((0,897 грн/кв.м х 103,4 кв.м) х 12 міс). Оскільки в 2015-2016 роках перевірка технічного стану димових і вентиляційних каналів в квартирі відповідача не здійнювалась, із загального тарифу належить виключити тариф за ненадані послуги, а саме 0,897 0,064 = 0,833. Таким чином, заборгованість за 2015 рік становить 1033,56 грн ((0,833 грн/кв.м х 103,4) х 12), а за період з 01 січня по листопад 2016 року 861,3 грн ((0,833 грн/кв.м х 103,4) х 10). З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем за спірний період було здійснено оплату в сумі 20 грн. та 75 грн. Враховуючи викладене, загальний розмір заборгованості [PERSON] за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 20 грудня 2013 року по 20 жовтня 2016 року становить 3005 грн. 61 коп. (92,75 + 1113 + 1033,56 + 861,3 95). Оскільки в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в розмірі 3282,02 грн., а колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність стягнення заборгованості в розмірі 3005,61 грн, позовні вимоги задоволено на 91,58%. [PERSON] правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 16 грудня № 6-2023цс15, яка в силу положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права, за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати від інфляційних процесів в сумі 1246,22 грн та 3% річних в розмірі 144,87 грн. Проте, оскільки вимоги про стягнення заборгованості задоволено на 91,58%, то розмір інфляційних втрат становить 1141 грн. 29 коп. (1246,22 х 91,58%), а 3% річних 132,67 грн. (144,87 х 91,58%). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. В звязку з частковим задоволенням позовних вимог підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору з 1378 грн. до 1261,97 грн. (1378 х 91,58%). Крім того, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з позивача на користь відповідача належить стягнути сплачений [PERSON] судовий збір в розмірі 127,63 грн. (враховуючи, що апеляційна скарга задоволена на 8,42% (відповідач просила скасувати рішення суду в повному обсязі, а саме про стягнення 4673,11 грн., а судом апеляційної інстанції задоволено її вимоги лише на суму 393,54 грн. (4673,11 грн. 4279,57 грн.), що становить 8,42%).

Outcome: partial