Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому із врахуванням доповнень, просили визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожною в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими спорудами та присадибної ділянки для обслуговування вказаних житлових будинків, на земельну ділянку розміром 5,590 га, що розташована на території Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що померлий є їхнім дідусем, а їх батько [PERSON] помер ще [INFO]. Позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але 21.05.2013 року нотаріус своєю постановою відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Всі правовстановлюючі документи стосовно спадкового майна знаходяться у відповідачки, в зв'язку з чим, вони змушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, та припинення права власності відповідачки на це майно. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом норм матеріального права та просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині відмови у визнанні за позивачами права власності на житловий будинок та земельну ділянку скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка [PERSON] 16.09.2010 року, після смерті чоловіка [PERSON], звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Позов було задоволено і за [PERSON] визнано право власності на будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку розміром 5,590 га, що розташована на території Петропавлівської селищної ради та належала [PERSON] За заявою прокурора рішення суду скасоване з метою перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки було порушено право на спадкування за законом неповнолітніх спадкоємців, онуків померлого, батько яких також помер. Суд взяв до уваги, що [PERSON] відповідно до положень ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла свою частку спадщини за законом. Судом встановлено, рішення Петропавлівського районного суду від 04.10.2010 року про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно скасоване, тож право власності на земельну ділянку розміром 5,590 га, та на домоволодіння [ADDRESS] фактично припинено. Листами управління держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, КП Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області підтверджується, що [PERSON] зареєструвала в установленому законом порядку право власності на майно: земельну ділянку розміром 5,590 га,. домоволодіння [ADDRESS], на підставі рішення Петропавлівського районного суду від 04.10.2010 року. Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Наказом від 12.12.2011 № 3502/5 затверджено Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині припинення права власності [PERSON] на спадкове майно не підлягають задоволенню, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог. Врахувавши, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно [PERSON], відповідно до рішення Петропавлівського районного суду від 04.10.2010 року не скасована, вимога про її скасування не заявлена, суд вважав передчасним вирішення питання про визнання права власності на частину спадкового майна за позивачами. Але із висновками суду в частині відмови у визнанні за позивачами права власності на частину спадкового майна - житловий будинок та земельну ділянку погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі та вимогам законодавства. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON], померлий [INFO], є їхнім дідусем. [INFO] помер [PERSON], який був рідним батьком позивачів - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2012 року, визначено [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць, який починається із дня вступу рішення в законну силу. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 року це рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Отримавши рішення суду позивачі звернулись до Приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини. 21.05.2013 року Приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] своєю постановою відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Як вбачається із матеріалів цивільної справи Петропавлівського районного суду №2-2761/2012 право власності на домоволодіння [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі рішення Петропавлівської селищної ради №105 від 26.05.2004 року, яким затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку (а.с.13-17). Земельна ділянка розміром 5,590 га, що розташована на території Петропавлівської селищної ради також належала [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності [NUMBER] виданого Петропавлівською селищною радою від 25.12.2001 року. Таким чином, в матеріалах цієї справи наявні докази, щодо належності цього спадкового майна померлому [PERSON] Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є дружина померлого - відповідачка [PERSON], а також за правом представлення позивачі - [PERSON] та [PERSON], оскільки померлий заповіту не складав. Відповідачка перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із 1965 року, в період якого подружжя побудувало домоволодіння [ADDRESS], яке відповідно до вимог ст.60 СК України належало їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи встановлені обставини у справі, межі заявлених позовних вимог, та положення ст.ст.1261,1266 ЦК України, ст.60 СК України, ст.309 ЦПК України, необхідно скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні за позивачами права власності на частину спадкового майна - житловий будинок та земельну ділянку. У зв'язку із чим необхідно визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожною на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими спорудами, та за кожною на 1/4 частину земельної ділянки розміром 5,590 Га, що розташована на території Петропавлівської селищної ради, в порядку спадкування за правом представлення, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Не можуть бути підставою для скасування судового рішення, в частині відмови у визнанні права власності за позивачами в порядку спадкування на присадибну земельну ділянку будинку [ADDRESS], оскільки в матеріалах справи відсутні достовірні документи, які б свідчили про оформлення права на цю земельну ділянку за померлим, а також ніякими правовстановлюючими документами не визначені площа та конфігурація цієї земельної ділянки. А одна лише ксерокопія справи землевпорядного бюро, не може вважатися належним документом на цю земельну ділянку (а.с.18-19 цивільної справи №2-2761/2012). Також відсутні підстави і для припинення права власності відповідачки [PERSON] на спірний житловий будинок та земельну ділянку, оскільки у позовних вимогах позивачі не зазначили із яких правових підстав необхідне припинення права власності. Також із матеріалів справи вбачається відсутність таких підстав для припинення права власності відповідачки, відповідно до вимог глави 25 ЦК України, а також інших нормативних актів. Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи, повністю не спростовують висновків місцевого суду, а із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави лише для часткового скасування судового рішення, передбачені ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial