Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги вона мотивує тим, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі до 19 січня 2017 року. Від шлюбу вони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 10.04.2015 року з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. На теперішній час вказана грошова сума значно знецінилася, позивачка не має можливості на вказані кошти забезпечити дитину всім необхідним. Тому позивачка, враховуючи матеріальне становище відповідача, звернулася до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини та просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 18.08.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де останній позовні вимоги [PERSON] визнав частково, просив стягувати з нього на утримання дочки аліменти в розмірі ј частини його заробітку (доходу) до досягнення нею повноліття. Свої заперечення обґрунтовує тим, що дійсно його матеріальне та сімейне становище змінилося. Він проживає разом з матір?ю - пенсіонеркою. Його середня заробітна плата становить 24 028 грн., ј частина від якої становитиме 6 007 грн., що буде достатнім для утримання дитини. При цьому зауважив про обов?язок і матері дитини щодо її утримання, а також про відсутність у нього інших доходів та належності йому на праві власності нерухомого майна та транспорту. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 21.02.2014р. Безпальчівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 3, та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 10.04.2015 року із [PERSON] з 20.03.2015 року стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в сумі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, виходячи з вище викладеного, суд вважає, що вимога [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу і порядку їх стягнення підлягає до задоволення, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згіднозі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законівУкраїни. Позивач наполягає, що відповідач є працездатним та матеріально забезпеченим, адже працевлаштований та отримує достатню заробітну плату, тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, який заявлений позивачем. Відповідно до змісту ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Однак суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище як позивача, так і відповідача. Позивач не працює та не має у власності нерухомого майна. Належного обґрунтування витрачання на утримання дочки сторін заявленої суми аліментів позивачем надано не було. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Отже, виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає до часткового задоволення, оскільки позивач по справі наразі є непрацюючою, а відповідач [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, проти чого не заперечував. Водночас, визначений позивачкою розмір аліментів у вигляді 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - належить зменшити, враховуючи, що на час розгляду справи судом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01 січня 2020 року становить 2 218 грн., які в рівних частках мають надавати на утримання дитини обоє батьків та враховуючи недоведення позивачем необхідності для утримання дитини аліментів саме у зазначеному розмірі. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи з принципів розумності та справедливості, стягує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати вимогам чинного законодавства, справедливому та об`єктивному вирішенню справи на підставі саме тих доказів, які подані позивачем та відповідачем та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною першою статті 191 СК України встановлений час, з якого за рішенням суду присуджуються аліменти на дитину, а саме від дня пред?явлення позову. Оскільки за рішенням суду аліменти на дитину присуджені рішенням суду від 10.04.2015р., а наразі вирішується питання зміни їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення, тому дана норма застосована бути не може. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial