Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 06.12.2008 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просив стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1400 грн. щомісячно. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 06.12.2008 року. З серпня 2015 року відповідачка не надає допомоги на утримання дитини, він самостійно та при допомозі своєї матері утримує дитину матеріально, витрачає приблизно 3500 грн. на місяць. Мати дитини іноді купувала одяг і все. Просить стягнути з відповідачки на утримання дитини аліменти у розмірі 1400 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] з позовом не згодна. Суду пояснила, що 25.08.2015 року вона пішла від свого чоловіка, а дитина- син, мешкає у її свекрухи. З понеділка по середу дитина знаходиться в інтернаті, у середу дитину забирає вона чи її чоловік, або бабусі. В четвер дитину відвозять до інтернату, в п'ятницю вирішують хто саме буде забирати дитину на вихідні. Іноді вона забирає дитину з п'ятниці до неділі, а іноді чоловік дитину не дає, вимагає сплачувати аліменти. Вона придбала одяг дитині до школи,сплачує гроші у фонди інтернату, купує канцелярські товари.Вона офіційно ніде не працює з 2009 року. До опікунської ради або до суду з приводу визначення часу спілкування з дитиною та визначення місця проживання дитини, вона не зверталася, через брак коштів для такого звернення. Просить у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, свідків, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.10, 11, 27, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06.12.2008 року (а.с. 5). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 08.06.2011 року, згідно якого матір'ю дитини записана [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з довідки № 7 від 23.02.2016 року наданої у судовому засіданні позивачем,яка видана ЖБК № 166 «Автомобіліст-4» [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно до довідки № 11 від 24.02.2016 року, яка видана ЖБК № 166 «Автомобіліст-4» від 23.02.2016 року танадана відповідачкою у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживає один (а.с. 22). З довідки КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Світанок» ЗОР від 22.02.2016 року за № 72 вбачається, що [PERSON], 2005 року народження навчається у закладі з 26.09.2013 року, не знаходиться на повному державному забезпечені (а.с. 26) У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є головою правління ЖБК № 166 «Автомобіліст-4» та знає з родину [PERSON]. [PERSON] зареєстрований у квартирі один. Чи живе з ним неповнолітній син, вона сказати не може, особисто вона в останній раз бачила дитину влітку 2015 року. [PERSON] працює головним бухгалтером ЖБК № 166 «Автомобіліст-4» та проживає разом з позивачем в одному під'їзді, саме вона видавала другу довідку про склад сім'ї від 24.02.2016 року у її відсутність. Бухгалтер має бланки, вони вже з печатками. Зі слів батькадитини її відомо, що дитина перебуває в інтернаті, бо батько працює позмінно. Також зі слів сусідів їй відомо, що дитина проживає і у бабусі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мати позивача.До невістки неприязних відношень не має. Зазначає, що онуком опікується батько. Мати дитини лише перед судовими засіданнями купила куртку та кросівки, канцелярськітовари. Дитина знаходиться в інтернаті, а коли не в інтернаті, то живе з батьком або вона онука забирає до себе. Мати участі в утриманні дитини не приймає, грошей на утримання дитини не надає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мати відповідачки. [PERSON] живе з батьком, який його повністю утримує. Дитину прийшлось віддати до інтернату бо мати дитиною не займалася, вона ніде не працює, грошей на утримання сина не надає. [PERSON] знаходиться в інтернаті з понеділка по п'ятницю, іноді його забирають у середу, також забирають на вихідні. Забираєонука батько або вони- двібабусі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з обома батьками більше двох років. Вона подруга [PERSON] [PERSON] за останній рік 5-6 разів ночувала у неї, один раз з дитиною, приблизно сім місяців тому. Зі слів [PERSON] їй відомо, що та допомагає дитині, ходить до школи, але дитину забрати не може бо їй її не віддають. Також з її слів вона знає, що подруга купує речи дитині, але особисто це вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий [PERSON] Вони знайомі приблизно 1 рік. З 19.02.2016 року по 01.03.2016 року вона проживала у нього, сказала, що не може жити зі своєю мамою. З її слів йому відомо, що у [PERSON]є син [PERSON], йому 10 років, він знаходиться в інтернаті. У його квартирі [PERSON] жила сама, але одного разу на вихідні, забирала до себе сина. Зі слів [PERSON] йому відомо, що та їздила до школи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює головним бухгалтером ЖБК № 166 «Автомобіліст-4». Знає обох, позивача та відповідачку. У лютому 2016 року їй зателефонувала мати позивача- [PERSON] та попросила надати довідку про склад сім'ї її сина. Оскільки в цей час голова ЖБК № 166 «Автомобіліст-4» була увід'їзді, вона як головний бухгалтер мала право її заміщати.Голова залишила бланки довідок з печатками та штампом. Інформацію в довідку про неповнолітнього сина [PERSON] щодо проживання сина разом з ним,вона внесла бо сама бачила дитину у вихідні з батьком, також опитувала сусідку- пенсіонерку, яка підтвердила, що неповнолітній проживає разом з батьком. Від імені голови ЖБК № 166 «Автомобіліст-4» у довідці розписалася вона сама. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є членом батьківського комітету 4-б класу школи-інтернат «Світанок». В цьому класі навчається її син разом з [PERSON]. Батьки здають грошові кошти у фонд класу їй, а у її відсутність через вчительку, яка потім віддає їй гроші. Їй особисто [PERSON] здавала гроші один раз за 3 місяці у сумі 100 грн., потім через вчительку здав гроші батько. На батьківських зборах бачила обох батьків [PERSON]. Про відносини у родині її нічого не відомо. Здебільшого дитина проживає в інтернаті. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 159 батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч.1 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Даних про стан здоров'я дитини, наявність у відповідачки непрацездатних осіб на утриманні, що враховуються при визначені судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12). Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнямисвідків: [PERSON],[PERSON], [PERSON], що неповнолітній [PERSON]поза перебуванням ушколі-інтернаті, фактично проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на його утриманні. Мати дитини - [PERSON] лише один раз приймала участь в утриманні дитини, здавши до фонду школи грошові кошти, що підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], також один раз придбала для дитини одяг та канцтовари, що підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що про те, що [PERSON] допомагає матеріально утримувати неповнолітнього сина, їм відомо лише зі слів відповідачки, тому, суд не бере до уваги пояснення вказаних свідків як доказ відповідачки [PERSON] про її матеріальне утримання неповнолітнього сина. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд приймає до уваги, що відповідачка [PERSON] ніде офіційно не працює з 2009 року, як доказ, судом оглянуто у судовому засіданні трудову книжку відповідачки, має нерегулярний, мінливий дохід, а також ту обставину, що ст.. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року 1455 грн., сімейне законодавство в рівних частинах покладає на батьків обов'язок по утриманню і вихованню дітей, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій сумі 727 грн. 50 коп. щомісяця, починаючи з 20.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття ( 1455 грн.:2= 727 грн. 50 коп.). На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: partial