Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до [PERSON] , в якому просив визнати автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що з вересня 2014 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Однак, у серпні 2018 року відповідач звернулась з позовом про розірвання шлюбу. У 2015 році за спільні кошти, а саме 6,5 тис. дол. сторони придбали автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачкою. Відповідач відмовляється в добровільному порядку розділити майно, у зв`язку з чим позивач просив визнати автомобіль спільною сумісною власністю. Разом з позовом позивач подав клопотання про витребування доказів - копії свідоцтва про шлюб; технічний паспорт на автомобіль та документи, що підтверджують факт придбання автомобіля у 2015 році. 10.12.2018 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] . 12.12.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, витребувано у відповідача копії свідоцтва про укладення шлюбу; технічний паспорт на автомобіль марки Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску об`єм двигуна 1,8 куб. м., синього кольору, універсал, реєстраційний номер [NUMBER] та документи, що підтверджують факт придбання у 2015 році зазначеного автомобіля. 12.12.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт та заборонено відчуження автомобіля Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб. м., синього кольору, універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстровано за відповідачем [PERSON] 18.01.2019 до суду надійшов відзив [PERSON]. на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що позивачем не доведено придбання спірного автомобіля за спільні кошти подружжя, тому такий автомобіль не має статусу спільної сумісної власності. 18.01.2019 до суду від відповідача надійшли витребувані докази щодо транспортного засобу, а також клопотання про витребування доказів, у якому відповідач просила витребувати у позивача довідку ПФУ за формою ОК-7 для визначення розміру доходу позивача у період з 2014 по 2016 роки. 18.01.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява відповідача [PERSON] , у якій остання просила визнати автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] особистою приватною власністю [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що вказаний автомобіль вона придбала в період шлюбу з позивачем за первісним позовом, однак не за спільні кошти подружжя, а за грошові кошти своєї доньки [PERSON] , отриманих від продажу іншого автомобіля, а відповідач за зустрічним позовом не отримував доходу або отримував його в мінімальному обсязі, у зв`язку з чим у придбанні спірного автомобіля фінансової участі не брав. Також зазначила, що 14.09.2018 спірний автомобіль вибув з її володіння поза її волею, про що було повідомлено органи поліції. В подальшому в рамках кримінального провадження вказаний автомобіль було виявлено на території домоволодіння знайомих відповідача за зустрічним позовом, а місцезнаходження автомобіля на теперішній час позивачці за зустрічним позовом невідоме. 28.01.2019 до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив, де позивач за первісним позовом зазначив, що оскільки спірний автомобіль було придбано за період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за відсутності доказів на його придбання відповідачкою за власні кошти, він є спільною сумісною власністю подружжя. 31.01.2019 до суду надійшла уточнена позовна заява позивача за первісним позовом [PERSON] , яким останній уточнив свої позовні вимоги та просив суд зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] належні йому особисті речі: холодильник LG, 2-камерний, кремового кольору; мікрохвильову піч; китайську вазу; 2-спальний кутовий диван чорно-білого кольору, бінокль та золоті прикраси: перстень чоловічий, а також обручки та сережки жіночі, що за життя «лежали матері [PERSON] та золотий ланцюжок з хрестом, належний [PERSON] , який був придбаний у шлюбі; визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки Сhеvrolet Lacetti», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб. м, синього кольору, універсал, державний номер [NUMBER] та в порядку розподілу майна виділити його в натурі [PERSON] , а також виділити в його власність мультиварку, а кухонний посуд залишити у власності [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі еквівалент 3 тис. дол. США, що були отримані нею на погашення кредитного боргу у банківській установі - Райффайзен Банк Аваль зарахувавши їх в рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частини майна, що підлягає поділу, а саме: за автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на вказаний транспортний засіб; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину невід`ємних поліпшень у квартирі [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість Ѕ частини невід`ємних поліпшень в розмірі 127 062, 86 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості проведеної незалежної оцінки , проведеної ТОВ «Аргумент-Експрес» у розмірі 3 125, 00 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2 770, 62 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач за первісним позовом зазначив, що одразу після реєстрації шлюбу вони з відповідачкою стали проживати разом у квартирі [ADDRESS] , куди позивач перевіз частину своїх особистих речей. Відразу після одруження позивачу стало відомо, що у його дружини є несплачений кредит у сумі еквівалентній 3 000 дол. США, з метою погашення якого позивач взяв позику у своєї знайомої та сплатив по кредиту. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя придбало автомобіль Chevrolet Lacetti», мультиварку та кухонний посуд, а також позивачем особисто було проведено масштабні невід`ємні поліпшення квартири, у якій подружжя проживало. Також позивач за первісним позовом подав клопотання про витребування доказів та виклик свідків. 04.02.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова прийнято уточнену позовну заяву позивача за первісним позовом; зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання автомобіля особистою приватною власністю прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом; клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково, зобов`язано позивача за первісним позовом [PERSON] надати суду докази - відомості про доходи з Пенсійного фонду України за період з 2014 по 2016 роки включно; клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано у відповідача [PERSON] та банківської установи - відділення Райффайзен Банк Аваль по вул. Молочна, 6 у м. Харкові копії документів, що підтверджують остаточне погашення кредитного боргу у жовтні-листопаді 2014 [PERSON] у розмірі 54 000 грн, витребувано у відповідача [PERSON] копію технічного паспорту на автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. [NUMBER] та документи, що підтверджують факт придбання у 2015 році зазначеного автомобіля, а також копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . За клопотанням представника відповідача за первісним позовом ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова здійснено перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження. 15.08.2019 до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про долучення доказів, а саме: звіту про оцінку ринкової вартості внутрішнього оздоблення квартири та меблів за адресою: [ADDRESS] , копії договору про проведення оцінки з додатками та квитанції. 15.08.2019 до суду надійшов відзив [PERSON] на уточнену позовну заяву позивача за первісним позовом, у якому відповідач за первісним позовом зазначила, зокрема, що позивачем не конкретизовано (не зазначено ідентифікуючих ознак) мультиварки та кухонного посуду, які просить поділити позивач як спільне майно подружжя, поліпшення не є окремим об`єктом права власності, щодо якого можуть виникати права та обов`язки, а незалежну експертну оцінку, вартість якої позивач просить частково покласти на відповідачку, оплатив не позивач, а третя особа, з огляду на що уточнені позовні вимоги вважала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В ході розгляду судом даної справи відповідач за первісним позовом - [PERSON] змінила прізвище на нове (дошлюбне) - [PERSON] відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого органом № 6324 21.05.2019. 18.11.2019 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова клопотання позивача за первісним позовом про витребування доказів задоволено, витребувано у Райффайзен Банк Аваль копії документів, що підтверджують остаточне погашення кредиту [PERSON] 25.02.2020 до суду від Райффайзен Банк Аваль надійшла копія договору від 13.01.2015 про припинення генеральної кредитної угоди № 474 від 23.06.2006 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 16.03.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова клопотання позивача за первісним позовом про витребування доказів задоволено, повторно витребувано у Райффайзен Банк Аваль копії документів, що підтверджують остаточне погашення кредтного боргу у жовтні-листопаді 2014 [PERSON] у розмірі 54 000, 00 грн. 30.03.2020 до суду від Райффайзен Банк Аваль надійшли копії квитанції про погашення [PERSON] кредитної заборгованості. 21.05.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Допитана у судовому засіданні 21.09.2020 свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] 5-6 років, а [PERSON] з 2005, мала з останньою приятельські стосунки. Після одруження сторін почався ремонт у квартирі [PERSON] , кожен раз, коли вона приходила до останньої, бачила, як [PERSON] самостійно робив ремонт. Допитана у судовому засіданні 21.09.2020 свідок [PERSON] пояснила, що була клієнткою [PERSON] , яка познайомила свідка зі своїм чоловіком - [PERSON] . У обох з подружжя до весілля були власні автомобілі, після вони продали обидва свої два автомобіля придбали один новий. Також [PERSON] казала свідку, що [PERSON] сплатив її кредит. Також свідок зазначила, що після появи [PERSON] відбувся гарний ремонт салону [PERSON] , з`явилися нові меблі, кухня, холодильник. Згодом відбувся поділ приміщення на жиле та нежиле. Зі слів [PERSON] свідок зрозуміла, що за ремонт сплачував [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні 21.09.2020 свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] з 90-х років, товаришують. З [PERSON] познайомились у 2014 році після їх одруження. У обох з подружжя були власні автомобілі, пізніше з`явилося спільне авто. Подружжя розповідало, що продали власні автомобілі та за вилучені кошти придбали один новий. З приводу ремонту приміщення, зі слів подружжя це був салон краси, свідок пояснив, що ремонт робився приблизно протягом 2-х років, ремонт робився саме [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 21.09.2020 свідок [PERSON]. пояснила, що знає [PERSON] з 2000 року, з [PERSON] познайомилась напередодні весілля. Дружили сім`ями. До одруження [PERSON] мав автомобіль, після одруження у подружжя з`явилося нове авто. Також свідок зазначила, що від початку салон краси був непридатний для проживання в ньому, потім [PERSON] займався ремонтом в ньому. Також подружжя мандрували, як розуміє свідок за кошти [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні 01.12.2020 свідок [PERSON] пояснив, що є рідним братом [PERSON] ( [PERSON] ). У 2014 році його сестра та позивач [PERSON] зареєстрували шлюб та почали спільно проживати в квартирі сестри свідка - [PERSON] ( [PERSON] ). Оскільки проживати в даній квартирі за її технічним станом не було можливим, [PERSON] власними силами та за власні кошти робив ремонт у вказаній квартирі. Ще до того як він доробив ремонт у свідка відбулася розмова з сестрою [PERSON] ( [PERSON] ), в ході якої остання повідомила, що має намір вигнати чоловіка після того, як він закінчить ремонт її квартири. Також свідок повідомив, що після реєстрації шлюбу сторонами у справі, свідок особисто на власному вантажному автомобілі перевозив особисті речі [PERSON] , зокрема, великий холодильник, 2?ох спальний диван, мікрохвильову піч, з його квартири по [ADDRESS] у квартиру сестри свідка по [ADDRESS] маленький холодильник з квартири сестри перевезли в квартиру [PERSON] , яку вони з сестрою вирішили здавати. У судовому засідання позивач за первісним позовом [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Зустрічний позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] ( [PERSON] ) (позивача за зустрічним позовом) адвокат Маринушкіна Л. В. проти задоволення первісного позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного. 19.09.2014 сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 593. 01.04.2016, тобто під час перебування сторін у шлюбі, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб. м., синього кольору, універсал, реєстраційний номер [NUMBER] . Ціна вищевказаного автомобіля згідно з договором купівлі?продажу становить 50 000, 00 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2016 автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] Перебуваючи у шлюбі, сторони проживали спільно у квартирі [ADDRESS] , яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2019 належить відповідачу за первісним позовом [PERSON] на праві особистої приватної власності. Під час спільного проживання сторонами проводилися ремонтні роботи з поліпшення житлового приміщення (ремонтно-монтажних робіт, електромонтажні роботи, витрати на матеріали, витрати на меблі та інтер`єр). З висновку про ринкову вартість внутрішнього оздоблення квартири та меблів № 3370/10-18 від 20.10.2018 вбачається, що загальна вартість внутрішнього оздоблення квартири та меблів з урахуванням вартості відповідних матеріалів на момент проведення експертизи у квартирі [ADDRESS] становить 254 125, 72 грн. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (дублікат) та довідки Пенсійного фонду України за формою ОК?7 від 15.08.2019 в період перебування у шлюбі з відповідачкою (19.09.2014 по 12.03.2019) [PERSON] працював на декількох підприємствах та отримував дохід. З довідки Пенсійного фонду України від 14.01.2019 за формою ОК?7 вбачається, що в період перебування у шлюбі з позивачем (19.09.2014 по 12.03.2019) [PERSON] не мала доходу, з якого мали б нараховуватися страхові внески, страхові внески за відповідний період за останню не сплачувалися. До вступу у шлюб [PERSON] отримала у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредит на підставі генеральної кредитної угоди № 474 від 23.06.2006. Відповідно до копії квитанцій № 928/1539?1 від 30.12.2014 та № 928/1500?10 від 12.01.2015 за вказаним кредитним договором 30.12.2014 та 12.01.2015 [PERSON] була погашена частина заборгованості та проценти по кредиту на загальну суму 54 408, 14 грн. Грошові кошти на погашення кредиту згідно зазначених квитанцій вносилися платником [PERSON] 13.01.2015 укладеним [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» договором про припинення дії генеральної кредитної угоди № 474, остання була припинена. 12.03.2019 рішенням Комінтернівського районного суму м. Харкова у справі № 641/5461/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] після розірвання шлюбу залишено прізвище [PERSON] . 21.05.2019 відповідач за первісним позовом отримала паспорт громадянина України № [NUMBER] на нове (дошлюбне) - [PERSON] . Як зазначено в ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначені в ст. 71 СК України. Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Тобто, чинним законодавством встановлено презумпцію спільної сумісної власності майна, набутого подружжям під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Допоки така презумпція не спростована заінтересованою особою, майн, набуте у шлюбі вважається спільною сумісною власністю подружжя в силу прямих приписів закону. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Суд відхиляє доводи відповідача за первісним позовом, що спірний автомобіль Сhеvrolet Lacetti було придбано повністю за кошти доньки відповідача, отримані від продажу іншого автомобіля - ВАЗ 210934?20, оскільки вказане не підтверджується жодними належними та достовірними доказами, а також спростовується показаннями свідків. При цьому, сам по собі продаж автомобіля доньки відповідача, отримання відповідачкою грошових коштів в рахунок оплати такого автомобіля для їх передачі власнику (своїй доньці), без належних та допустимих доказів як от договір дарування тощо, не свідчить про придбання спірного автомобіля «Сhеvrolet Lacetti» за рахунок особистих коштів доньки відповідачки. Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Водночас особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Таким чином, оскільки право спільної сумісної власності автомобіля «Сhеvrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] оспорюється відповідачем за первісним позовом, про що, зокрема, свідчить подання зустрічного позову у даній справі, а титульним володільцем вказаного автомобіля згідно документів про право власності є саме відповідач за первісним позовом, враховуючи, що відповідачем належними та достовірними доказами не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль, суд вважає можливим захистити право позивача в цій частині шляхом визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя. В частині позовних вимог позивача за первісним позовом про визнання за ним право особистої приватної власності на спірний, суд вважає, що така позовна вимога з урахуванням обставин справи в системному тлумаченні з іншими вимогами позивача за первісним позовом та з урахуванням пояснень у заявах по суті є позовом про визнання за позивачем право власності на спірний автомобіль в порядку поділу спільного майна подружжя з компенсацією вартості Ѕ частки автомобіля відповідачці шляхом зарахування коштів в порядку заліку. Можливість задоволення вказаної вимоги напряму залежить від результатів розгляду вимоги про стягнення на користь позивача кошти у розмірі еквівалент 3 тис. дол. США. В частині вимог позивача за первісним позовом стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі еквівалент 3 тис. дол. США, що були отримані нею на погашення кредитного боргу у банківській установі - Райффайзен Банк Аваль зарахувавши їх в рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частини майна, що підлягає поділу, а саме: за автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , суд виходить з наступного. Як встановлено судом з копії квитанцій № 928/1539?1 від 30.12.2014 та № 928/1500?10 від 12.01.2015 частина заборгованості [PERSON] за кредитним договором в Райффайзен Банк Аваль, а саме у розмірі 54 408, 14 грн, була погашена в період перебування сторін у шлюбі. Грошові кошти на погашення кредиту згідно зазначених квитанцій вносилися платником [PERSON] . Оскільки кредитний договір [PERSON] було укладено до реєстрації шлюбу, то і зобов`язання з повернення кредиту за зазначеним договором виникло лише у [PERSON] Сплата боргів одного з подружжя, що виникли до укладення шлюбу, за рахунок коштів подружжя може за певних обставин враховуватися під час вирішення спору про поділ спільного майна подружжя чи боргових зобов`язань, однак матеріали справи не містять доказів доходів сторін у достатньому розмірі, доказів на підтвердження того, що кредит у відповідній частині повернуто за рахунок спільних котів подружжя, зокрема, за рахунок коштів заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів, одержаних одним із подружжя або подружжям, які в ситу імперативних приписів ч. 2 ст. 61 СК України визнаються спільною сумісною власністю. Доводи позивача за первісним позовом, що вказані грошові кошти були отримані відповідачкою від позивача, та були особистими грошовими коштами позивача, не знайшли свого підтвердження в ході дослідження судом доказів, наявних в матеріалах справи. Доводи позивача за первісним позовом, що він взяв у борг від своїх знайомих відповідну суму коштів для повернення кредиту дружини не підтверджені доказами у справі. До того ж спільні борги подружжя при підтвердженні факту їх виникнення в інтересах сім`ї та під час перебування у шлюбі, можуть бути об`єктом поділу спільного майна подружжя саме за таким договором позики, а не кредитним договором іншого з подружжя на погашення якого така позика могла бути використана. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної позовної вимоги. Щодо можливості в порядку поділу спільного майна подружжя виділити автомобіль позивачу з зарахуванням компенсації вартості Ѕ частини автомобіля відповідачу, суд позбавлений можливості присудження відповідачу за первісним позовом компенсації за спірний автомобіль, адже таке присудження можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, чого в даному випадку не було. В свою чергу вирішуючи питання можливості компенсації вартості авто в порядку, запропонованому позивачем за первісним позовом, оскільки підстав стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі еквівалент 3 тис. дол. США судом не встановлено, позовні вимоги в частині припинення права спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль та виділення вказаного автомобіля в натурі в порядку розподілу майна [PERSON] з зарахуванням в рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «Chevrolet Lacetti» Ѕ грошових коштів у розмірі еквівалент 3 тис. дол. США задоволенню не підлягають. В частині вимог позивача за первісним позовом в порядку поділу майна подружжя виділити у власність [PERSON] мультиварку, а кухонний посуд залишити у власності [PERSON] суд зазначає, що позивачем не надано будь-яких достовірних та належних доказів на підтвердження вартості вказаного майна, його ідентифікуючих ознак, часу його придбання (в період шлюбу або до вступу у шлюб з відповідачкою). З урахуванням того, що відповідачем заперечується факт знаходження вказаних речей у неї, а позивачем вказаний факт не доведено належними доказами, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Так само не підлягає задоволенню позовна вимога зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] належні йому особисті речі, а саме: холодильник LG, 2-камерний, кремового кольору; мікрохвильову піч; китайську вазу; 2-спальний кутовий диван чорно-білого кольору, бінокль та золоті прикраси: перстень чоловічий, а також обручки та сережки жіночі, що за життя «лежали матері [PERSON] та золотий ланцюжок з хрестом. Оскільки жодних доказів існування вказаних речей, їй ідентифікаційних ознак матеріали справи не містять. Показання свідків, зокрема, свідка [PERSON] щодо перевезення майна з квартири позивача в квартиру відповідачки та навпаки, також не дають можливість достовірно встановити перелік та склад такого майна, його ідентифікуючі ознаки.. Стосовно вимог позивача за первісним позовом визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину невід`ємних поліпшень у квартирі [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість Ѕ частини невід`ємних поліпшень в розмірі 127 062, 86 грн суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторін у зареєстрованому шлюбі дійсно були здійснені суттєві поліпшення шляхом ремонту та реконструкції житла, квартири [ADDRESS] , що на праві особистої приватної власності належить відповідачці за первісним позовом [PERSON] . Вартість таких поліпшень (ремонтно-монтажних робіт, електромонтажні роботи, витрати на матеріали, витрати на меблі та інтер`єр) згідно оцінки, проведеною ТОВ «Аргумент?експерт» становлять у загальному розмірі 254 125, 72 грн. Суд наголошує, що здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому окремому розподілу не підлягають (Такого ж висновку дійшов Касаційний цивільний суд у своїй постанові від 12.05.2020 по справі № 243/5477/15?ц). Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Тому суд вважає, що позовна вимога визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину невід`ємних поліпшень у квартирі задоволенню не підлягає. При вирішенні питання щодо стягнення компенсації вартості таких поліпшень суд враховує, що в результаті здійснених поліпшень значних перетворень сам об`єкт нерухомості не зазнав; а також вартість таких поліпшень у порівнянні з вартістю самого нерухомого майна до ремонту, що не свідчить про істотне збільшення вартості майна одного з подружжя. Разом з тим, суд враховує, що здійснення капітального ремонту з переобладнанням частини житлових приміщень, набутих у власність одним із подружжя до укладення шлюбу, під певний вид діяльності, а саме: під професійну діяльність відповідачки - послуги перукарень та солонів краси, значно перевищує обов`язки члена сім`ї власника по утриманню житла. Таким чином, суд доходить висновку, що ефективним способом захисту прав позивача за первісним позовом буде стягнення компенсації Ѕ частини затрат на поліпшення (ремонтних робіт та матеріалів) майна другого з подружжя. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 по справі № 214/6174/15?ц. В частині вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини вартості незалежної оцінки, проведеної ТОВ «Аргумент-Експерт» у розмірі 3 125, 00 грн суд зазначає наступне. У відповідності до квитанції платником послуг оцінювача є ТОВ «Титан», яке не є стороною у справі. Тому вказані витрати не є витратами сторони по справі у розумінні приписів ЦПК України. У зв`язку з вказаним, суд доходить висновку про відмову про задоволення даної вимоги. В частині вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного. Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Так, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Спірний автомобіль було придбано сторонами у період перебування у шлюбі та зареєстровано на ім`я дружини. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Позивачем за зустрічним позовом не спростовано належними та допустимими доказами презумпцію спільної сумісної власності сторін на вказаний автомобіль, не доведено належними та достовірними доказами, що останній був придбаний за особисті грошові кошти дружини. Доводи позивача за зустрічним позовом, що спірний автомобіль Сhеvrolet Lacetti було придбано повністю за кошти її доньки, отримані від продажу іншого автомобіля - ВАЗ 210934?20, не підтверджені жодними належними та достовірними доказами, а також спростовується показаннями свідків. З огляду на вказане підстав для задоволення зустрічного позову у суду немає. Суд вирішує питання про судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial