Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що він з 2013 року зустрічався з [PERSON]. Взимку 2015 року позивача було засуджено до позбавлення волі та покарання він відбуває по теперішній час в ХВК № 43. Позивач зазначає, що 2016 року [PERSON] повідомила його, про те, що [PERSON] є біологічним батьком її доньки. Однак, оскільки дитина народилася в період, коли [PERSON]. А.О. перебувала у шлюбі зі [PERSON], в свідоцтві про народження дитини, останнього було записано батьком. [PERSON] з відповідачем 01.04.2011 зареєстрували шлюб в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Проте, шлюбні відносини у них не склалися. Через півроку після реєстрації шлюбу, у вересні 2011 року відповідача вироком Жовтневого районного суду м. Харкова засуджено до позбавлення волі. Призначену судом міру покарання він відбував в місцях позбавлення волі з жовтня 2011 року до вересня 2015 року. На той час, як зазначає позивач, [PERSON] була з ним в стосунках та 30.09.2014 [PERSON] народила доньку [PERSON]. Хоча в свідоцтві про народження дитини батьком зазначений відповідач [PERSON], оскільки вони з [PERSON] на той час перебували у шлюбі, однак навіть після того, як [PERSON] відбув строк покарання, як відомо позивачеві, відповідач став проживати з іншою дівчиною, та на теперішній час з [PERSON] та з її донькою [PERSON] ніяких стосунків не підтримує. На підставі викладеного [PERSON] просив визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], та зобовязати Жовтневий районний у м. Харкові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис № 808 від 07.11.2014, про народження дитини [PERSON], змінивши в графі батько [PERSON] на [PERSON], змінити по-батькові [PERSON] з Андріївни на Сергіївну. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Третя особа [PERSON] позовну заяву підтримала, не заперечувала проти задоволення. Представник третьої особи Жовтневого районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву,\~ у якій зазначив, що заперечень по справі не має та просив розглянути справу без його присутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Також від відповідача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.09.2014 народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 440898, про що в Книзі реєстрації народжень 07 листопада 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 808 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З 01.04.2011, тобто на час народження дитини, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно до ч. 1 ст. 121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно розясненьВерховного Суду України, викладених в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. З висновку № 10 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків крові [PERSON], [INFO], дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], вбачається, що позивач [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], народженої громадянкою [PERSON]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання [PERSON] батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Проте, вимоги в частині зобовязанняЖовтневого районногоу м. Харкові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис № 808 від 07.11.2014, про народження дитини [PERSON], змінивши в графі батько [PERSON] на [PERSON] та змінити по-батькові дитини [PERSON] з Андріївни на Сергіївну, тобто щодо зобовязання вчинити певні дії особи, яка не є відповідача у справі, задоволенню не підлягають, оскільки\~ \~зобовязання третіх осіб вчинити певні дії цивільним процесуальним законодавством не передбачено. Виходячи зі змісту ст.ст. 30, 35, 118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не можуть бути зобовязанні до вчинення певних дій. Положення третьої особи у цивільному процесі визначено ст.ст. 34, 35 ЦПК України і суттєво відрізняється від правового положення сторін у процесі, зокрема відповідача.

Outcome: partial