Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 227 250 грн. строком до 26.10.2026 року зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 16% річних, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки від 26.10.2006 року, згідно з яким іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 76 загальною площею 71,7 кв.м, що знаходиться в м. Білій Церкві по вулиці Тімірязєва,8, яка належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Білоцерківської міської ради 02.06.1997 року за № 18918, зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 21.07.1997 року за реєстром № 12414, номер запису в реєстровій книзі 106. Крім того, в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки від 26.10.2006 року, згідно якого банку було надано в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 143 загальною площею 66,4 кв.м, що знаходиться в м. Білій Церкві по вул. Некрасова, 99, яка належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Білоцерківської міської ради 12.02.1998 року за № 21874, зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 23.03.1998 року за реєстром № 10938, номер запису в реєстровій книзі 95. Позичальник за кредитним договором зобовязувався щомісячно до 20 числа поточного місяця сплачувати мінімально необхідний платіж у валюті кредиту в сумі 3938 грн., але умови кредитного договору ним порушено, станом на 10.09.2014 року утворилась заборгованість в сумі 1 027 119 грн.82 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту, по сплаті відсотків, комісії, пені, штрафу. Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору, то позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 26.10.2006 року, а саме: на нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 76 загальною площею 71,7 кв.м, що знаходиться в м. Білій Церкві по вулиці Тімірязєва,8, яка належить відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Білоцерківської міської ради 02.06.1997 року за № 18918, зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 21.07.1997 року за реєстром № 12414, номер запису в реєстровій книзі 106; трикімнатну квартиру № 143 загальною площею 66,4 кв.м, що знаходиться в м. Білій Церкві по вул. Некрасова, 99, яка належить відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Білоцерківської міської ради 12.02.1998 року за № 21874, зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 23.03.1998 року за реєстром №10938, номер запису в реєстровій книзі 95, з метою погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 118/П/33/2006/980 від 26.10.2006 року в сумі 1 027 119 грн.82 коп., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту-200 452,94 грн., по сплаті відсотків -149 831,11 грн., комісії за управління кредитом -33 874,95 грн., пені за прострочення сплати кредиту-620 235,82 грн., штрафу за порушення умов кредитного договору- 22 725,00 грн. шляхом його продажу ПАТ КБ «Надра» з застосуванням процедури продажу , передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки, в тому числі: отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки, які потрібні для продажу вище зазначеного предмету іпотеки, в Головному управлінні Державної реєстраційної служби України у Київській області та всіх підпорядкованих структурних підрозділах або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатись до субєктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмету іпотеки довідки про склад сімї іпотекодавця, копії будинкових книг, тощо. Стягнути з відповідачів в дольовому порядку на користь банку сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що він дійсно порушив умови кредитного договору, але на даний час він має можливість погасити частково борг перед банком, заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в квартирі [ADDRESS] проживають його батьки, брат з дружиною та малолітньою донькою, іншого житла вони не мають, також він не згодний з нарахованими банком пенею та штрафом, він намагався вирішити питання щодо погашення заборгованості за кредитним договором з банком мирним шляхом, але у звязку з введенням тимчасової адміністрації вирішити це питання не вдалося. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов також не визнали, надали аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] /[PERSON]/ Т.В. позов не визнала, пояснила, що з квартири [ADDRESS], яка була предметом іпотеки, за згодою банку було знято всі обтяження і продано іншій особі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином під розписку. За ухвалою суду від 24.04.2015 року до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради як орган опіки та піклування, оскільки у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстрована малолітня [PERSON] [INFO]. Представник 3-ї особи за довіреністю просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки право на користування квартирою, на яку звертається стягнення, має малолітня дитина, а тому спір необхідно вирішити з врахуванням інтересів дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 118/П/33/2006/980 на строк до 26.10.2026 року, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 227 250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних, що стверджується копією кредитного договору /а.с.13-16/. Згідно з п.1.3.2 договору передбачено плату за управління кредитом, яка сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені умовами договору платежі шляхом здійснення перерахування на відповідний рахунок мінімально необхідного платежу у валюті кредиту, щомісячна сума якого становить 3938 грн. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 20 числа поточного місяця /п.3.3 договору/. Як вбачається з копії кредитного договору, цей договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору був ознайомлений, повністю погодився з ними при підписанні договору. Згідно п.5.1 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. А за п.5.2 договору у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок. З матеріалів даної справи також вбачається, що позичальником були порушені умови кредитного договору щодо своєчасної сплати мінімально необхідного платежу, останню проплату на погашення кредиту позичальником здійснено 26.12.2013 року, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором /а.с.9-12 /. Так, згідно розрахунку позивача, за позичальником станом на 10.09.2014 року рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 1 027 119 грн.82 коп., яка складається: заборгованість по основній сумі кредиту-200 452 грн.94 коп.; заборгованість по сплаті відсотків -149 831 грн.11 коп.; комісія за управління кредитом -33 874 грн.95 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту - 620 235 грн. 82 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору-22 725 грн. Розрахунок заборгованості відповідачі не оспорювали, а щодо посилання на те, що банком нараховано пеню та штраф, то умовами кредитного договору передбачено нарахування пені і штрафу в разі порушення позичальником умов кредитного договору. При цьому, як вбачається зі змісту кредитного договору, пеня і штраф нараховуються за різні порушення: пеня -у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу, а штраф за інші порушення. Судом також встановлено, що 26.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» /іпотекодержатель/ та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки в порядку забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, що стверджується копією договору іпотеки /а.с. 17-20 /. Предметом іпотеки є наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира № 76 загальною площею 71,7 кв.м, що знаходиться в м. Білій Церкві по вулиці Тімірязєва,8, яка належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Білоцерківської міської ради 02.06.1997 року за № 18918, зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 21.07.1997 року за реєстром № 12414, номер запису в реєстровій книзі 106, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 229 117 грн. Згідно копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ від 26.10.2006 року /а.с.21/, вказана вище квартира належить на праві спільної часткової власності вказаним вище співвласникам по 1/4 частині кожному. Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] також укладено договір іпотеки в порядку забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, що стверджується копією договору іпотеки /а.с.22-25/. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира № 143 загальною площею 66,4 кв.м, що знаходиться в м. Білій Церкві по вул. Некрасова, 99, яка належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконкомом Білоцерківської міської ради 12.02.1998 року за № 21874, зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 23.03.1998 року за реєстром № 10938, номер запису в реєстровій книзі 95, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 199 327 грн. Згідно копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ від 05.09.2006 року /а.с.26/, вказана квартира належить на праві спільної часткової власності вказаним вище співвласникам по 1/3 частині кожному. Відповідно до п.4.5 договорів іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором / пеня, штраф/, витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у звязку з цим договором. При вирішенні спору суд виходить з наступного, Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, як вказано вище, позичальником були порушені умови кредитного договору щодо своєчасної сплати мінімально необхідного платежу згідно з умовами договору. Як передбачено п. 4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений договором. За ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Умовами укладених між сторонами договорів іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору. Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, такі вимоги надсилалася банком на адресу всіх відповідачів /а.с.27-47/. За ст.33 вказаного вище Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст.5 договорів іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання в цілому або в тій чи іншій його частині. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умовита порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених в договорах іпотеки. Отже, враховуючи вищенаведені правові норми та умови укладених договорів іпотеки, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення. Позивачем обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного вище нерухомого майна з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем згідно з вимогами ст.38 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ст.39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст..38 Закону «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як розяснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обовязковому порядку має зазначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2008 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] вилучено запис про обтяження майна з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек на підставі листа ВАТ КБ «Надра» № 1095 від 08.12.2008 року, що стверджується витягами з цих реєстрів /а.с.101, 138/. А як вбачається з копії листа № 1095 від 08.12.2008 року за підписом начальника відділення № 33 філії ВАТ КБ «Надра» КРУ, банк просить зняти заборону відчуження на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.135/. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.05.2007 року /а.с.126/, після розірвання шлюбу із [PERSON] [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Судом також встановлено, що 11.01.2014 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] /продавці/ та [PERSON] /покупець/ укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка була предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 26.10.2006 року. Наведене стверджується копією договору купівлі-продажу /а.с.154/. В п.6 цього договору зазначено, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 11.01.2014 року на відчужувану квартиру відомості відсутні. Відсутність податкової застави перевірено за витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 11.01.2014 року. Отже, за згодою іпотекодержателя було знято обтяження з квартири, яка була предметом іпотеки, співвласники цієї квартири відчужили її у встановленому законом порядку іншій особі, на момент укладення договору купівлі-продажу квартира під забороною, обтяженням не перебувала, відомості про неї було вилучено з Державного реєстру іпотек. Отже, спірна квартира фактично втратила статус іпотечного майна, а співвласники цієї квартири після її відчуження іншій особі втратили статус іпотекодавців /майнових поручителів/, які згідно зі ст. ст. 1,11 Закону України «Про іпотеку» відповідають за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета іпотеки. З матеріалів справи також вбачається, що на момент відчуження квартири [ADDRESS] за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], про що зазначено в договорі купівлі-продажу, але за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області ці особи знялися з реєстраційного обліку з 21.01.2014 року і зареєструвалися [ADDRESS] /а.с.68-69/. З вимогами до особи, яка придбала вказану квартиру, представник позивача не звертався, клопотань щодо заміни відповідачів по даній справі або щодо залучення співвідповідача в порядку ст.33 ЦПК України не заявляв, підстави позову не змінював. А тому позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ Т.В. як до іпотекодавців в частині звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], як на предмет іпотеки, суд вважає необґрунтованими. Заперечуючи проти позову в частині звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], відповідачі посилалися на те, що в цій квартирі зареєстрована малолітня дитина, крім того, ця квартира є місцем постійного проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] та його сім»ї, іншого житла вони не мають. Згідно довідки з місця проживання, виданої ЖЕК № 6 /а.с.127/, у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та його малолітня донька [PERSON] [INFO], яка зареєстрована у цій квартирі з 28.02.2012 року. В п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначається, що згідно зі ст. 32 ЦК, ст.177 СК та ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Як вказано вище в рішенні, на момент укладення договору іпотеки малолітня дитина не була зареєстрована у спірній квартирі, а тому та обставина, що право на користування житловим приміщенням, яке є предметом іпотеки, набула в послідуючому малолітня дитина, не є підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на цей предмет іпотеки. Отже, суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки- квартиру № 76 по вулиці Тімірязєва,8 в м.Білій Церкві в обраний позивачем спосіб з метою погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором. З матеріалів справи також вбачається, що 04.02.2011 року проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в звязку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи /а.с.56/. А як передбачено п.1.2 Статуту ПАТ КБ «Надра» /нова редакція/, у звязку зі зміною типу банку, змінено найменування банку з ВАТ КБ «Надра» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». ПАТ КБ «Надра» є правонаступником всіх прав та зобовязань ВАТ КБ «Надра», що стверджується випискою зі Статуту банку /а.с.57-58 /. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 3654 грн.-по 913 грн.50 коп. з кожного.

Outcome: partial