Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідачка), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного з банком договору від 12 серпня 2013 року відповідачці було відкрито кредитний рахунок з кредитним лімітом та видано кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 7200,00 грн. Відповідачка при користуванні кредитними коштами, зобов`язалась здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням щомісяця коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти, чим порушила зобов`язання за кредитним договором, станом на 31.05.2020 року має заборгованість в сумі 12808,12 грн., яка складається з: 8568,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4239,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 13 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; представник позивача в судове засідання не з`явився; в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином; в судове засідання не прибула повторно, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідачка звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим нею підписано заяву-анкету б/н від 12 серпня 2013 року, на підставі якої банк відкрив відповідачці кредитний рахунок з кредитним лімітом та видав кредитну картку. У заяві зазначено, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Будь - якої інформації щодо відсоткової ставки, за користування кредитними коштами, або пені, як відповідальності за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, заява - анкета не містить. Із довідки наданої позивачем вбачається, що розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, так 15.08.2013 року збільшено до 300,00 грн., 18.08.2013 року збільшено до 7200,00 грн., 16.02.2019 року зменшено до 0,00 грн. Строк дії картки - до липня 2023 року. Згідно з підпунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Банк для надання послуг видає Клієнту картку, її вид визначений в пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої Клієнт та Банк заключають договір про надання банківських послуг. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішення банку, та Клієнт дає право Банку в любий час змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття любого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з розрахунком позивача, за кредитним договором відповідачка станом на 31.05.2020 року має заборгованість в сумі 12808,12 грн., яка складається з: 8568,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4239,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між банком та відповідачкою укладений кредитний договір від 12 серпня 2013 року, згідно з яким відповідачка отримала кредитну картку № [NUMBER] , якою в подальшому користувалась. Відповідачка належним чином не виконала зобов`язання по погашенню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2020 року має заборгованість перед банком по тілу кредиту у розмірі 8568,23 грн. Разом з тим, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відтак, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування кредитними коштами необхідно відмовити. Ураховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідачки перед позивачем за невиконання умов кредитного договору становить 8568,23 грн. заборгованість за тілом кредиту. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1406,24 грн. (сума, заявлена позивачем до стягнення - 12808,12 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду - 8568,23 грн.; позов задоволено на 66,90 %).

Outcome: partial