Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, свої позовні вимоги обгрутновує тим що [PERSON] отримує пенсію в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсію відповідачу Головне управління почало виплачувати з 01.01.2007 року на підставі статті 99 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» та постанови Кабінету міністрів України від 02.11.06 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категорій громадян», за матеріалами пенсійної справи ФА136765 заведеної КМВК. Пенсія складалась з основного розміру: 84% грошового забезпечення за посадою відповідача (з урахуванням участі на ЧАЕС), та відповідних надбавок, зокрема: інвалід війни при виконанні обов'язків військової служби; - ЧАЕС під час служби, інвалід III групи. Такі надбавки виплачувались позивачу з січня 2007 року до червня 2014 року. У травні місяці 2014 року під час перевірки пенсійної справи відповідача ФА136765, було встановлено, шо в його матеріалах відсутнє посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Листами від 26.05.2014 №12449/12 та від 06.06.2014 №13569/12 зверталось до [PERSON] з проханням надати копії документів для впорядкування пенсійної справи. На особистому прийомі, [PERSON] надав копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію посвідчення інваліда війни, також зазначив, що не являється учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС та відповідного посвідчення не отримував, тому виплату надбавки за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС припинено з 01.07.2014 року. В судовому засіданні представник позивача Федчук І.Є., який діє на підставі довіреності за № 2 від 03.01. 2014 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти заявленого позову заперечував, та надав заяву яка зареєстрована за вх. № 42492 від 18.09.2014 року, про застосування строків позовної давності, пояснивши суду, що він не є і ніколи не був інвалідом 3-ої групи та постраждалим від наслідків ліквідації на ЧАЕС, переплата пенсії відбувалася не з його вини. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] отримує пенсію в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсію відповідачу Головне управління почало виплачувати з 01.01.2007 року на підставі статті 99 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» та постанови Кабінету міністрів України від 02.11.06 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяких категорій громадян», за матеріалами пенсійної справи ФА136765 заведеної КМВК. Пенсія складалась з основного розміру: 84% грошового забезпечення за посадою відповідача (з урахуванням участі на ЧАЕС), та відповідних надбавок, зокрема: інвалід війни при виконанні обов'язків військової служби; - ЧАЕС під час служби, інвалід III групи. Такі надбавки виплачувались позивачу з січня 2007 року до червня 2014 року, згідно розрахунку ( а.с.5). У травні місяці 2014 року під час перевірки пенсійної справи відповідача ФА136765, було встановлено, шо в матеріалах відсутнє посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Листами від 26.05.2014 №12449/12 та від 06.06.2014 №13569/12 Управління ПФУ у Дарницькому районі в м. Києві зверталось до [PERSON] з проханням надати копії документів для впорядкування пенсійної справн ( а.с.6). На особистому прийомі, [PERSON] надав копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію посвідчення інваліда війни, також зазначив, що не являється учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС та відповідного посвідчення не отримував, тому виплату надбавки за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС припинено з 01.07.2014 року. Оскільки Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та «Про пенсійне забезпечення»регулюються лише питання повернення (відшкодування) коштів у разі встановленого факту зловживання з боку пенсіонера або в разі подання роботодавцем недостовірних відомостей про заробіток, стаж пенсіонера та не врегульовано питання повернення пенсійних виплат, одержаних без достатніх правових підстав, чи на підставах, що згодом відпали, а також одержаних у результаті допущеної помилки з боку органу Пенсійного фонду та недобросовісності з боку набувача пенсійних виплат, підлягає застосуванню закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). З огляду на викладене у даному випадку підлягають застосуванню правила ст.ст. 1212-1213 ЦК України, які встановлюють порядок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, та застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим, рахункова помилка у період з 01.01. 2007 року по червень 2014 року та недобросовістність з боку відповідача відсутня, та отримані відповідачем кошти не підлягають поверненню в межах трьохрічного строку і підстави в цій частині для задоволення позову в даному випадку відсутні. Проте, позивач звернувся до суду з даним позовом у серпні 2014 року. Відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Проте, ч.4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. В даному спорі позивач просить стягнути надмірно виплачені кошти за період з 01.01. 2007 року по червень 2014 року. Отже для позивача право на захист його порушеного права, якщо він вважає його порушеним, виникло з 01.01. 2007 року, а з врахуванням тих обставин, що позивач звернувся лише до суду в січні 2014 року то в даному випадку для нього строк позовної давності сплинув у період з 01.01. 2007 року по 01.06. 2011 року ( ст. 257 ЦК України). Відповідно до чинного законодавства, позивач має право звернутися до суду з заявою про захист цивільного права або інтересу незалежно від спливу позовної давності ( ч.2 ст. 267 ЦК України), проте таке звернення підлягає захисту при умові коли строк позовної давності не сплинув. Разом з тим, відповідач наполягає в судовому засіданні для застосування судом позовної давності відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України в частині позовних вимог до липня 2011 року, а тому із цих підстав в задоволенні позову слід відмовити в частині. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 8 525 гривні 40 коп. у період з липня 2011 року по липень 2014 року . У відповідності до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, а тому підлягає стяненню судовий збір на користь держави з відповідача у розмірі 243 грн. 80 коп. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88 , 209, 213, 215, 218, 222 ч.3, 294 ЦПК України, ст. 257, 267, 1212, 1213 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд -

Outcome: partial