Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту - Відповідач, ПАТ «НАСК «Оранта») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасного здійснення страхової виплати. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 липня 2009 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена матеріальна та моральна шкода. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неправомірних дій водія [PERSON], якого постановою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14.08.2009 р. визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КпАП України. Між Відповідачем та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № ВС/6013302. 16 жовтня 2009 року Позивач звертався із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок заподіяння йому шкоди в результаті ДТП до Відповідача, якою дану дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 16.04.2013 р. було стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь Позивача у відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою матеріальну шкоду на суму 4 024,62 грн., моральної шкоди на суму 150,00 грн., судові витрати у сумі 575,43 грн., а всього 4 768,05 грн. Рішення набрало законної сили 23.06.2013 р., але фактично було виконане лише 24.12.2014 р. Вважає, що Відповідач порушив строки страхового відшкодування, належним чином не виконав своїх зобов'язань, чим самим спричинив шкоду законним правам та інтересам Позивача, що змусило Позивача звернутися до суду з даним позовом. В останній редакції позовних вимог просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму трьох процентів річних в розмірі 652,08 грн., пеню в розмірі 3 445,03 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 1 845,78 грн., суму процентів у розмірі 1 819,79 грн., суму збитків у розмірі 4 642,70 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн., а в загалом стягнути 12 648,98 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав та просив їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» - Чала Ірина Миколаївна, яка діє на підставі довіреності (а.с. 68) проти позову заперечувала, пояснила, що 26.07.2009 р. відбулася дорожньо-транспорта пригода за участю транспортного засобу [PERSON] 16.10.2009 р. Позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. ПАН «НАСК «Оранта» на виконання рішення Будьонівського районного суду м. Донецька від 16.04.2013 р. здійснила 23.12.2014 р. виплату страхового відшкодування Позивачу у розмірі 4 768,05 грн. Позивач безпідставно заявляє в позовній заяві про отримання страхового відшкодування лише в сумі 4 042,62 грн. та ще й 24.12.2014 р. Також посилалась на застосування спеціальної позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені, а щодо інших вимог - загальну позовну давність та просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 64-67). Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 26 липня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неправомірних дій водія [PERSON], якого постановою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14.08.2009 р. визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КпАП України. Між Відповідачем та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № ВС/6013302. 16 жовтня 2009 року Позивач звертався із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок заподіяння йому шкоди в результаті ДТП до Відповідача, якою дану дорожньо-транспортну пригоду визнано страховим випадком. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 16.04.2013 р. було стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь Позивача у відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою матеріальну шкоду на суму 4 024,62 грн., моральної шкоди на суму 150,00 грн., судові витрати у сумі 575,43 грн., а всього 4 768,05 грн. (а.с. 9-11). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його у термін, що не перевищує 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування. При цьому письмове повідомлення про прийняте рішення мало бути направлене заявнику протягом 3 (трьох) робочих днів після його прийняття. Згідно ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача пеню, що ґрунтуються на вимогах закону а підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначене також випливає з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року, згідно якого, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). 16 жовтня 2009 року Позивач звернувся із заявою до ПАТ «НАСК «Оранта» про нарахування і виплату йому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком заяви про страхове відшкодування. Тобто відшкодування матеріального збитку, спричиненого ДТП повинно було виконане до 16.11.2009 р., а було фактично виконане лише 24.12.20014 р. у розмірі 4 042,62 грн. З 16.11.2009 р. по 24.12.2014 р. сплинуло 1864 дні. Відшкодування моральної шкоди у розмірі 150,00 грн. та судових витрат у розмірі 575,43 грн., разом сума боргу складає 725,43 грн., повинні були сплачені 23.06.2013 р., коли рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 16.04.2013 р. набрало законної сили. Фактичне виконання рішення суду відбулося лише 24.12.2014 р. З 23.06.2013 р. по 24.12.2014 р. сплинуло 549 днів. Розрахунок суми процентів річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування 3 % річних за весь період прострочення здійснюється за наступною формулою: А х В х С / D, де А - сума боргу; В - кількість днів прострочення; С - три відсотки річних; D - кількість банківських днів у році; Е - сума річних. 4 042,62 х 1 864 х 0,03 / 365 = 619,35 725,43 х 549 х 0,03 / 365 = 32,73 Загальна сума 3 % річних складає 652,08 грн. (619,35 + 32,73 = 652,08) Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: А х В х С / D, де А - сума боргу; В - подвійна облікова ставка НБУ; С - кількість днів прострочення; D - кількість банківських днів в році; Е - сума пені. 4 042,62 х 0,205 х 204 / 365 = 463 грн. 18 коп. 4 042,62 х 0,19 х 30 / 365 = 63 грн. 13 коп. 4 042,62 х 0,17 х 33 / 365 = 62 грн. 13 коп. 4 042,62 х 0,155 х 591 / 365 = 1 014 грн. 59 коп. 4 042,62 х 0,15 х 444 / 365 = 737 грн. 64 коп. 4 042,62 х 0,14 х 64 / 365 = 99 грн. 24 коп. 4 042,62 х 0,13 х 245 / 365 = 352 грн. 76 коп. 4 042,62 х 0,19 х 93 / 365 = 195 грн. 71 коп. 4 042,62 х 0,25 х 119 / 365 = 329 грн. 50 коп. 4 042,62 х 0,28 х 41 / 365 = 127 грн. 15 коп. Загальна сума пені складає 3 445,03 грн. (463,18 + 63,13 + 62,13 + 1 014,59 + 737,64 + 99,24 + 352,76 + 195,71 + 329,50 + 127,15 = 3 445,03). Розрахунок інфляційних витрат. Нарахування індексу інфляції здійснюється за наступною формулою: А х В = С, де А - сума боргу; В - величина індексу інфляції; С - сума індексу інфляції. 4 042,62 х 0,411 = 1 661 грн. 52 коп. 725,43 х 0,254 = 184 грн. 26 коп. Загальна сума інфляційних витрат складає 1 845,78 грн. (1 661,52 + 184,26 = 1 845,78). Також, Позивач просить стягнути з Відповідача збитки відповідно до ст. 22 ЦК України в розмірі 4 642,70 грн. З огляду на положення ст. 22 ЦК України для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: порушення зобов'язання, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як встановлено в судовому засіданні, рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 16.04.2013 р. виконано в повному обсязі. А тому заявлена до стягнення сума збитків в розмірі 4 642,70 грн., не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та в цій частині позовних вимог слід відмовити. Також, Позивач просить стягнути з Відповідача проценти згідно до ст. 536 ЦК України в розмірі 1 819,79 грн. Проте, суд звертає увагу, що одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК, виключає застосування ст. 625 ЦК у тому випадку, коли ст. 536 ЦК застосовується за прямою вказівкою законодавця як спеціальна міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Така вказівка, зокрема, міститься у ч. 2 ст. 1214 (у разі безпідставно одержання чи збереження грошей) ЦК України та в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України, визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, після того, як рішення суду було визнано неправомірність дій з боку страхової компанії, остання погасила заборгованість 24.12.2015 р., тобто вчинила дії по визнанню боргу. З позовом Позивач звернувся 10.07.2015 р., а отже строки позовної давності не пропущено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з Відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» суму трьох процентів річних у розмірі 652,08 грн., пеню у розмірі 3 445,03 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 1 845,78 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial