Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей. В позові посилається на те, що відповідно до рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 27.01.2012 року по справі №2-76/2012, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.12.2011 року. Вказує на те, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, забезпечення їй належного рівня життя, оскільки в силу свого віку дитина, природно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну моїх матеріальних витрат на їх утримання. Крім цього посилається на те, що з дати ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь минуло більше ніж 6 років і за цей час значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і на даний час він становить для дітей до 6-ти років - 1492 грн., від 6 до 18 років - 1860 грн.На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є не тільки не достатньою для матеріального утримання дітей, але й меншою за гарантований державою їх розмір. Вказує на те, що відповідач, нехтуючи рішенням суду, злісно ухиляється від його виконання, жодної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах, постійно приховує розмір своїх доходів. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] за рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.01.2012 року по справі №2-76/2012, та стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення даного позову. Крім цього просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за сплату аліментів не в повному обсязі на утримання дитини [PERSON], [INFO] за період з 31.12.2014 року по 25.07.2018 року в розмірі 135 783,14 грн. Сторони по справі в судове засідання не з»явидись, відповідач не надсилав до суду відзив у встановлений для цього строк, а тому оскільки справа розглядається за правилами загального позовного провадження, суд приходить до висновку вирішити справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що згідно ст. 281 ч. 1 ЦПК України належить постановити ухвалу про заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. У відповідності до рішення Садгірського районного суду м. Чернівці № 2/76/2012р. від 27.01.2012 року, шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] розірвано та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.12.2011року. (а.с. 6-7). Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серія 1-МИ № 119093 від 07.06.2010 року, [PERSON] народилась 24.05.2010 року, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що згідно довідки розрахунку Третього відділу ДВС м. Чернівці від 20.07.2018 року №8630, вбачається, що борг по виплаті аліментів станом на 01.07.2018 року становить 26610,45 грн. (а.с. 10-11). Судом встановлено, що із довідки про розмір сплачених аліментів від 11.07.2018 року, за весь час присудження відповідачу обовязку по сплаті аліментів, з грудня 2011 року (понад 6 років) він сплатив аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 2500 грн. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Із ч. 2 ст. 157 СК України, вбачається, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованою, а тому її необхідно задовольнити частково та змінити розмір аліментів і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Також суд вважає, що позивач правильно ставить питання про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасну сплату аліментів та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даної позовної вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує Правову позицію Верховного Суду України у справі N 6- 94цс15 від 01 липня 2015 року, яка є обов'язковою до застосування, та відповідно до якої, за правовою природою пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а сума заборгованості за аліментами за попередні місці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачували. Тобто, неустойка (пеня) рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А тому, оскільки позовна давність по стягненню неустойки становить один рік, то суд приходить до висновку, про необхідність стягнення пені за вказаний період, що становить 4230,35 грн. та відповідає вимогам чинного законодавства.

Outcome: partial