Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона народила двох синів - [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. На даний час вона опинилася у скрутному матеріальному становищі: молодший син [PERSON] часто хворіє, протягом 2014 року вона знаходилась на лікарняному 59 календарних днів. На придбання ліків та утримання дітей необхідні кошти, однак відповідач належної участі у забезпеченні дітей не приймає, хоча іншим особам аліменти не виплачує, непрацездатних осіб не утримує. Позивач та її представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково. У судовому засіданні він та його представник - адвокат Глазков С.М. вказували на те, що відповідач не ухиляється від свого батьківського обов'язку утримувати дітей і добровільно приймає у цьому участь. Зокрема, він приймав участь у забезпеченні лікування сина [PERSON], крім того він купує для дітей іграшки, одежу, оплачує послуги дитячого навчального закладу. Його дружина - [PERSON] перебуває у стані вагітності, у зв'язку з чим потребує певних витрат на підтримання відповідного стану здоров'я у цей період часу. Вважає, що стягнення ? частки його доходів суттєво обмежить його у можливості безпосередньо приймати участь у витратах на дітей, справедливим вважає розмір аліментів - ? частка від усіх видів його заробітку (доходу). В судове засідання 22.06.2015 року відповідач та його представник не з'явилися, у наданій суду заяві відповідач просив суд відкласти розгляд справи, через зайнятість адвоката в іншому судовому засіданні у Козельщинському районному суді Полтавської області. У зв'язку з тим, що стороною відповідача на підтвердження цієї обставини не було надано жодного доказу та враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо розумного строку розгляду справи, причини неявки відповідача та його представника у судове засідання були визнані судом неповажними та прийнято рішення про закінчення розгляду справи за їх відсутності. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 06.08.2005 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 110. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 11.04.2014 року, яке набрало законної сили 22.04.2014 року, цей шлюб було розірвано /а.с. 19/. Від цього шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 8, 9/. Виходячи з пояснень позивача, які підтверджуються матеріалами справи і відповідачем не спростовані, з 8 жовтня 2014 року сторони проживають окремо. Станом на момент розгляду справи діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Таким чином судом встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачем. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей сторін, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР N 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач частково приймав участь в утриманні дітей, зокрема, придбавав для них одежу, іграшки, планшетний комп'ютер, возив їх на відпочинок, сторона позивача цю обставину в судовому засіданні не заперечувала. Але така участь в утриманні дітей не у повній мірі відповідає їх потребам та не є достатньою для збезпечення їх фізичного, розумового, духовного та морального розвитку. До того ж твердження відповідача про те, що саме він оплачує послуги дитячого навчального закладу, який відвідують діти сторін, не знайшло свого підтверження під час розгляду справи. Згідно наявних у матеріалах справи квитанцій, послуги дитячого садка сплачує позивач. У зв'язку з наведеним відповідач має сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як свідчить довідка Філії «Сухорабівська» ТОВ «Нібулон» № 45 від 24.03.2015 року, за 2014 рік заробітна плата відповідача як директора філії склала 108071,78 грн. Згідно довідки Філії «Сухорабівська» ТОВ «Нібулон» № 46 від 24.03.2015 року за 2014 рік заробітна плата позивача як бухгалтера філії склала 51658,31 грн. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх синів аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Пунктом 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на зазначену вимогу, суд допускає негайне виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, судовий збір у сумі 121,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial