Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову вказала, що 03.11.2010 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молодьжитлобуд» було укладено договір купівлі-продажу квартири №14 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Проїздній,14 а. Після проведеної купівлі-продажу зазначеної квартири вона не звернулася до відповідних реєстраційних органів для державної реєстрації права власності на квартиру. У 2014 році року позивач звернулася до Реєстраційної служби Пирятинського РУЮ Полтавської області, щоб зареєструвати своє право власності на квартиру, проте їй було відмовлено у проведенні реєстрації, оскільки спірна квартира перебуває під забороною відчуження на підставі постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що унеможливлює здійснення реєстрації права власності на її імя. Арешт на майно ТОВ «Молодьжитлобуд» накладено у 2014 році у рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості, а придбана позивачем квартира увійшла до складу майна Товариства, оскільки нею не проведена перереєстрація переходу права власності за договором купівлі-продажу. Вважає, що на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Просить скасувати арешт, накладений [PERSON] відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області на квартиру №14 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Проїздній,14 а, яка належить [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 03.11.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №4704 та припинити обтяження в Реєстрі речових прав на вказану квартиру. Ухвалою суду від 27 квітня 2015 року до участі у справі залучені як співвідповідачі сторони у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт на спірну квартиру,- Товариство з обмеженою відповідальністю «Молодьжитлобуд», Управління Пенсійного фонду України у м. Кременчуці. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що позивач досягнув з продавцем квартири усіх необхідних істотних умов купівлі-продажу при здійсненні правочину, дотримана письмова форма договору та нотаріального посвідчення останнього, а закон не визначає терміну для державної реєстрації права власності, тому накладення арешту на квартиру позивачки після укладення договору купівлі-продажу порушує її права як власника. Представник відповідача - [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог. Пояснила, що з огляду на те, що право власності на спірну квартиру на момент накладення арешту було зареєстровано за боржником - ТОВ «Молодьжитлобуд», ВДВС правомірно наклав арешт на квартиру в рамках виконавчого провадження по примусовому стягненню заборгованості з ТОВ «Молодьжитлобуд» на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Кременчуці. Крім того, зазначила, що ВДВС за даним позовом також не є належним відповідачем, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м. Кременчуці у судове засідання не зявився, просив слухати справу без його участі, направивши на адресу суду письмові заперечення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивач не вчинила всіх передбачених законом дій для отримання у власність спірної квартири, тому остання належить на праві власності ТОВ «Молодьжитлобуд». Вважає, що дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області щодо накладення арешту на все майно боржника в особі ТОВ «Молодьжитлобуд» є правомірними, а тому законні підстави для скасування арешту на квартиру відсутні. Представник відповідача - ТОВ «Молодьжитлобуд» у судове засідання не зявився, просив слухати справу без його участі, направивши на адресу суду письмові пояснення щодо позову. Вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, оскільки після укладення у 2010 році договору купівлі-продажу квартири №14 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Проїздній,14 а, остання не є власністю Товариства. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03 листопада 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], ТОВ «Молодьжитлобуд» передало у власність [PERSON] квартиру №14 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Проїздній,14 а, ( а.с. 5-7). Спірна квартира до укладення договору купівлі-продажу належала на праві власності ТОВ «Молодьжитлобуд». Відповідно до п. 1.3 Договору купівлі-продажу продавець засвідчив, що вказане нерухоме майно під забороною(арештом) не перебуває. Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області від 19.02.2014 року (а.с.33) у виконавчому провадженні № 40525489 щодо стягнення з ТОВ «Молодьжитлобуд» на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Кременчуці боргу у розмірі 25617,35 грн, накладено арешт на майно боржника із забороною його відчуження, у тому числі на квартиру №14 у м. Пирятині Полтавської області по вул. Проїздній,14 а. Доводи відповідачів стосовно того, що позивач не вчинила всіх передбачених законом дій для отримання у власність спірної квартири, тому остання належить на праві власності ТОВ «Молодьжитлобуд», арешт на яку накладено правомірно, суд до уваги не приймає, зважаючи на наступне. [PERSON] придбала спірну квартиру до її арешту, є її власником. Договір купівлі-продажу є виконаним, здійснена оплата вартості майна, яке передано покупцю. Той факт, що вона не встигла зареєструвати право власності у БТІ вказує лише на неможливість розпоряджатися квартирою. Отже, договір купівлі-продажу, безпосередньо після його підписання, повністю виконаний сторонами договору, що свідчить про реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, позивач набула спірну квартиру у спосіб не заборонений законом до часу відкриття виконавчого провадження та накладення не неї арешту. До того ж, в судовому порядку договір купівлі-продажу недійсним не визнаний. За таких обставин, накладення арешту на майно позивача порушує її майнові права, тому вимоги позивача про його зняття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги позивача у частині припинення обтяження на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про зняття арешту, накладеного [PERSON] відділом державної виконавчої служби на квартиру позивача, є підставою для припинення обтяження на неї у Державному реєстрі речових прав, а тому ставити у суді питання про припинення обтяження можливо за відмови органу, уповноваженого на здійснення таких дій. Крім того, притягнення позивачем відповідачем у справі органу Державної виконавчої служби, що наклав арешт на майно боржника, не відповідає вимогам ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження, розясненням, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 р. (із змінами і доповненнями), п. 16 абз. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судом скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", відповідно до яких належними відповідачами у справах за позовом про звільнення майна з-під арешту є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особа, котрій передано майно, якщо воно було реалізоване. Дії державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження в порядку, встановленому ст. 383 ЦПК України. Тому предявлення позову [PERSON] до неналежного відповідача - [PERSON] відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, є підставою для відмови у задоволенні позову до такого відповідача.

Outcome: partial