Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини, визнання часів зустрічей та спілкування з дитиною, зазначивши в обґрунтування позову, що з 03 лютого 2012 року по 20 травня 2015 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого народилася дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. З моменту розірвання шлюбу відповідач заперечувала щодо його побачень з дитиною, чинила перешкоди в цьому, відмовляла у побаченні з дитиною. Після чого позивач вимушений був звернутися до Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради із заявою про визначення способів в участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 18.03.2016, позивачу встановлений графік спілкування з дитиною, а саме кожну неділю з 10-00 до 18-00 без присутності матері. Не зважаючи на рішення виконавчого комітету, відповідачка відмовляє позивачу в побаченні з донькою, не дозволяє позивачу спілкуватися з дитиною. Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, на його думку, буде позитивно впливати на процес виховання дитини, а також на подальший життєвий вибір дитини. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача із дитиною спричинить шкоду доньці не має. Тому на підставі викладеного просив суд зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди і визначити йому спосіб участі у вихованні дитини; надати йому можливість спілкуватися з дитиною [PERSON], кожну суботу з 10-00 до понеділка 17-00 кожної неділі, за його місцем проживання без участі матері; дозволити йому, під час його літньої відпустки у літній час, брати з собою дитину з виїздом на літній відпочинок для оздоровлення дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, на задоволенні позові наполягали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, пояснивши, що у спілкуванні з дитиною відповідач ніколи не чинила перешкоди, але відповідач сам самоусунувся від виховання дитини та спілкування з нею. Просили у позові відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради підтримала надане рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради. Суд, вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до\~ст.159 СК України\~позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні може бути заявлений якщо один з батьків, з ким проживає дитина, ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом\~ст.141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із\~ст.153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини\~\~і\~\~основоположних свобод\~(зі змінами внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами\~\~та обов'язками\~\~цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його\~\~розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними\~в інтересах дітей. Відповідно до\~\~ст.1 ч.ч.2,3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей\~\~(учинено\~\~у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006)\~\~предметом цієї Конвенції\~\~є - у найвищих інтересах дітей підтримка\~\~їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом\~\~забезпечення\~\~становища, при якому діти особисто або через\~\~інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції\~\~розгляд судовим органом справ, що стосується\~\~дітей, визначається\~\~розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані\~\~зі здійсненням\~\~батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця\~\~проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності» -\~\~батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно\~\~до\~\~ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини (ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України\~\~№ 789-XII\~\~від 27.02.91) в усіх діях щодо дітей,\~\~незалежно від того,\~\~здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,\~\~\~\~адміністративними чи законодавчими органами, першочергова\~\~\~\~увага\~\~\~\~приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити\~\~дитині\~\~такий захист і піклування,\~\~які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,\~\~опікунів чи інших\~\~осіб, які відповідають\~\~за\~\~неї\~\~за законом,\~\~і\~\~з\~\~цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має\~\~право\~\~на\~\~піклування своїх батьків. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома\~\~батьками,\~\~підтримувати\~\~на\~\~регулярній\~\~основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками,\~\~за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб\~\~забезпечити\~\~ визнання\~\~ принципу\~\~ загальної\~\~ та\~\~однакової відповідальності\~\~обох\~\~батьків\~\~за\~\~виховання\~\~і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни\~\~несуть\~\~основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці вживають всіх необхідних\~\~законодавчих, адміністративних,\~\~соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини\~\~від\~\~відсутності\~\~піклування\~\~чи\~\~недбалого\~\~і брутального\~\~ поводження\~\~з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України\~\~01.04.2007), дитина\~\~та її батьки мають право встановлювати й підтримувати\~\~регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах\~\~дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається\~\~можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми\~\~контакту з одним з батьків. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони з 03 лютого 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради від 18 березня 2016 року №75 призначено [PERSON] дні побачень з дитиною [PERSON] кожні неділю з 10-00 до 18-00 без присутності матері. Судом також встановлено, що [PERSON] перебуває під наглядом лікаря нефролога у звязку з чим потребує постійного лікування та особливого догляду, що підтверджується наданими доказами. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, позивач проживає разом з матерю за адресою: вулиця Бєлградська, буд. 73 а у м. Дніпропетровську, має окрему кімнату, яка не влаштована для проживання дитини. З урахуванням наведеного, наданих доказів, того, що позивач має постійну роботу та заробіток і відповідно до ст.153 СК України має право на безперешкодне спілкування зі своєю донькою, має бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача [PERSON] та її представника, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати нормальному вихованню дитини та суперечити найкращим інтересам дитини. Не надано таких доказів і стороною відповідача. З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно усунути [PERSON] перешкоди в реалізації його права на виховання та спілкування з дитиною, зобов'язавши [PERSON] не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною [PERSON] [INFO]. Встановити часи спілкування з донькою [PERSON] [INFO] батькові [PERSON] кожну неділю надавати час на спілкування з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.\~\~ Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: partial