Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів звернулася [PERSON] У своїй позовній заяві зазначає, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2010 року № 2-263/10 за позовом [PERSON] було розірвано шлюб між нею та [PERSON] Від даного шлюбу з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину сина, [PERSON], [INFO], якого залишено на вихованні позивачки. Неповнолітній син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач участі у його матеріальному утриманні не брав, а тому рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17 квітня 2014 року № 567/366/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн., починаючи з 27.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення примусово виконується Острозьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Вказує, що отримуючи аліменти у розмірі 500,00 грн. на місяць, немає можливості надати для сина належне утримання, оскільки на даний час, тимчасово не працює, а син навчається у шостому класі Могилянівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Острозької районної ради Рівненської області, тобто крім щоденних витрат на його утримання, вона також змушена постійно нести додаткові витрати, пов'язані з його навчанням. Вказує, що оскільки з моменту ухвалення Острозьким районним судом Рівненської області рішення від 17 квітня 2014 року змінилися обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, зокрема 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Цим Законом було внесено зміни до Сімейного кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 182, та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів є одним з тих випадків, що передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України як підстава для звернення до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів. Відомості про розмір його доходу та місця його отримання їй не відомі. Власного нерухомого та рухомого майна, грошових заощаджень [PERSON] немає. Стан здоров'я у нього добрий. Відповідач має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні їхнього спільного сина в більшому розмірі ніж 500 грн. на місяць, оскільки за віком та станом здоров'я є працездатною людиною, тобто він має фізичну можливість працювати та періодично неофіційно займається будівельними та ремонтними роботами у приватних осіб від чого отримує нерегулярний, мінливий дохід який використовує для задоволення своїх потреб. Також, вказала, що [PERSON] сплачує аліменти, ще на одну дитину, [PERSON], [INFO]. Просила позовні вимоги задовольнити, змінити розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17 квітня 2014 року № 567/366/14-ц та стягувати щомісячно з [PERSON], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у твердій грошовій сумі розміром 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти встановлення розміру аліментів в сумі 972 гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, що повністю відповідає вимогам ст.182 СК України. Зазначив, що з урахуванням змісту ст. 192 СК України та інших статей СК України, прийняття нормативного акту, яким встановлюється новий мінімальний розмір аліментів, не є підставою для збільшення розміру аліментів до 2 000 грн., що на даний момент перевищує розмір 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років майже в двічі. Відтак, для збільшення розміру аліментів, який було визначено рішенням суду, необхідна наявність зміни обставин, передбачених ст. 182 СК України, у порівняні з тими, якими суд керувався приймаючи рішення про визначення аліментів. Зазначає, що позивач має гарне здоров'я та є особою працездатного віку, однак, тимчасово не працює, тобто уникає обов'язку щодо забезпечення належного утримання дитини. Окрім того, позивачка на даний момент перебуває за кордоном, де неофіційно працює та отримує дохід більший ніж у нього. Вказав, що визначення розміру аліментів має ґрунтуватися на принципі справедливості, добросовісності та розумності, рівному обов'язку обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, виходячи з розміру необхідних витрат на утримання дитини та реальної можливості обох батьків отримувати дохід і забезпечувати дитині гідні умови життя та розвитку. Зазначив, що з моменту прийняття рішення суду про стягнення аліментів його матеріальне становище не покращилося. На даний момент у його власності не перебуває жодного нерухомого майна, він проживає у орендованій квартирі та кожного місяця сплачує орендну плату. Окрім того, на його утриманні знаходяться ще дві малолітні дитини, на які він кожного місяця сплачує аліменти. Розмір аліментів, як просить позивачка, суттєво погіршить його матеріальне становище, та зробить неможливим виконання обов'язків щодо сплати аліментів на інших дітей. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26.04.2010, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17.04.2014 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., починаючи з 27.03.2014 року до досягнення ним повноліття (а.с.12-13). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони по справі вказані батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки Могилянівської сільської ради Острозького району Рівненської області про склад сім'ї про те, що до складу сім'ї [PERSON] входить [PERSON]-син, [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні ( а.с.9). З довідки Острозького районного відділу ДВС ГТУЮ № 276 від 19.04.2018 року [PERSON] отримувала аліменти з [PERSON] на на утримання сина за період з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року, березень 2018 року-8000,00 грн. (а.с.15). Згідно з інформацією Єдиного реєстру боржників від 05.05.2018 року за параметрами запиту РНОКПП 3056214739- інформація відсутня. (а.с.16). Згідно довідки Могилянівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів Острозької районної ради Рівненської області № 28 від 11 травня 2018 року [PERSON] навчаєтьвся в шостому класі ( а.с.17). Згідно ксерокопії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON], відповідно до записів, на даний час в трудових відносинах ні з ким не перебує. ( а.с.18-21). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.47). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.49). Відповідно до договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 21.05.2018 року [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі 600 гривень щомісячно ( а.с.48). Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 03.06.2014 року стягнено з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно з 19.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття ( а.с.50-52) Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 13.06.2006 року і рішенням суду від 17.04.2014 року з батька дитини - [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх сина щомісячно в розмірі 500 грн., починаючи з 27.03.2014 року до повноліття дитини. Підтверджено у судовому засіданні, витрати на утримання [PERSON] зросли. Розмір аліментів, який сплачує відповідач, недостатній для належного утримання дитини. Самостійно позивачка не немає можливості надати для неповнолітнього сина належне утримання, оскільки на даний час тимчасово не працює. Звертаючись до суду,позивач вважає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому дана обставина є підставою для зміни стягнення аліментів. Зазначила, що відповідач має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні їхнього спільного сина в більшому розмірі ніж 500 грн. на місяць, оскільки за віком та станом здоров'я є працездатною людиною, тобто має фізичну можливість працювати та періодично неофіційно займається будівельними та ремонтними роботами у приватних осіб від чого отримує нерегулярний, мінливий дохід який використовує для задоволення своїх потреб. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, наявністю непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Суд вважає, що виходячи із вимог частини 1 статті 192 СК України, у системному зв'язку положенням ч. 2 статті 182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої дитини у її віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2014 році, розмір аліментів не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема, для належного забезпечення повноцінного харчування, одяг, навчання та розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із того, що аліменти кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2018 рік для дітей віком від шести років прожитковий мінімум складає: з 01.01.2018 - 1860 гривень; з 01.07.2018 року - 1944 гривень; з 01 грудня - 2027 гривень. Таким чином мінімальний розмір аліментів на дитину у віці від шести років не може бути меншим ніж 972 гривень на місяць. Зі змісту наведених законодавчих приписів Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.182 СК України в редакції від 17.05.2017 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення правильного способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів слід задовольнити частково. В судовому засіданні на час розгляду справи в суді відповідачем були надані суду відомостей про те, що відповідач має на утриманні двоє малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на утримання яких він сплачує аліменти. Відповідно до договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 21.05.2018 року [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі 600 гривень щомісячно, відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 03.06.2014 року стягнено з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно з 19.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, було встановлено, що відповідач має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні сина в більшому розмірі ніж 500 грн. на місяць, оскільки за віком та станом здоров'я є працездатною людиною, має фізичну можливість працювати та періодично неофіційно займається будівельними та ремонтними роботами від чого отримує нерегулярний, мінливий дохід, що не спростовано відповідачем по справі. Крім того, вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивачем не надано жодного доказу зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача чи відповідача. Тому суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково змінивши розмір аліментів які просить стягувати [PERSON] до 1000 гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що не буде надто обтяжливим, та фактично не буде порушувати права його малолітніх дітей на яких він сплачує аліменти. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З огляду на викладене, зокрема, на те, що законодавчо визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто має місце погіршення матеріального становища дитини, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial