Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулась 07 лютого 2018 року з позовом до суду, та з урахуванням уточнених позовних вимог від 07 червня 2019 року просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 550951 гривень 40 копійок, з яких 468000 гривень борг за договором позики, 63180 гривень сума інфляційних, 19771 гривень 40 копійок - 3% річних. Позовні вимоги позивач [PERSON] мотивувала тим, що вона 04 вересня 2017 року позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 468000 гривень, котрі відповідач зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року. на підтвердження укладання Договору позики відповідач [PERSON] склав розписку, яка посвідчує передання йому відповідної грошової суми. Як зазначив позивач за первісним позовом відповідач [PERSON] зазначені грошові кошти не повернув та всі її звернення з проханням повернути грошові кошти ігнорує. Позивач провів розрахунок боргу за Договором позики (розписки) (а.с. 63,64), яка загалом складає 550951 гривень 40 копійок та просив їх стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір, котрий загалом склав 5509 грн. 51 коп. [PERSON] звернулась до суду 14 березня 2018 року з зустрічним позовом та просила визнати розписку від 04 вересня 2017 року, що укладена між [PERSON] та [PERSON] недійсною. Зустрічні позовні вимоги мотивувала тим, що правовідносини стосовно договору позики на суму, що перевищує в десять разів неоподаткований мінімум доходів громадян, передбачає обов`язкову письмову форму договору, наступне: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка та договір позики є укладеним з моменту передання грошових коштів. Як зазначив позивач за зустрічним позовом, сума в 468000 гривень передбачає письмову форму та розписка є лише наміром укладання договору, а не договором та відповідачем не було передано зазначеної суми взагалі та відсутні будь-які докази перерахування [PERSON] зазначених вище грошових коштів. Таким чином, [PERSON] просила позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити, з мотивів, що викладені в зустрічному позові. (т.1, а.с. 24-30). 07 лютого 2018 року позивачка звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] щодо стягнення боргу за договором позики л.с.2 т.1. Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року справу прийнято до провадження суддею Сувертак І.В. л.с.14 т.1. 14 березня 2018 року подано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання розписки фіктивною (недійсною) л.с.24-30 т.1. 26 березня 2018 року зустрічний позов прийнято до провадження л.с.47 т.1. Відзив позивачки на зустрічний позов л.с.72-74 т.1 Відповідь на відзив на л.с. 80-82 т.1. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 20 травня 2019 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням судово - почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено Одеському науково - дослідницькому інституту судових експертиз. (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21). 05 травня 2020 року на адресу суду повернулась цивільна справа № 523/1712/18 разом з Повідомленням №19-8451 про неможливість надання висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи, оскільки не надані оригінали розписки від 04.09.2017 року від імені [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 468000 гривень, а також вільних та експериментальних зразків почерку і підписів [PERSON] . На протязі підготовчого розгляду справи, позивачка [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточні позовні вимоги уточнювались 07 червня 2019р. л.с.62 т.2, прийнятті ухвалою від 05 травня 2020 р. Ухвалою суду від 01 червня 2020 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд справи по суті зазначених позовів. Позивач за первісним позовом в судове засідання не прибув, її представником адвокатом Соловйовим Віктором Вікторовичем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги за первісним позовом підтримав та наполягав на їх задоволенні. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі з мотивів, що викладені в відзиві на зустрічну позовну заяву. (а.с. 72-74). Окрім того зазначив, що лист експерта Гречишкіна Т. В . отримала лише 16 червня 2020 року с посиланням на фото копію поштового конверта, тому виконати клопотання експерта не представлялось можливим. Відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом), позивач за зустрічним позовом (третя особа за первісним позовом) в судове засідання не прибули. їх представником адвокатом Огороднійчуком Максимом Ігоровичем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] та [PERSON] , позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, первісні позовні вимоги [PERSON] просив залишити без задоволення в повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, первісний та зустрічний позов разом з додатками та доказами, надані сторонами, суд доходить висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В матеріалах цивільної справи міститься фотокопія (ксерокопія) розписки від 04 вересня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] 468000 гривень (що еквівалентно 18000 доларів США), та зазначені грошові кошти [PERSON] зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року. (а.с. 7). Ухвалою суду 20 травня 2019 року (т.2, а.с. 34-38). по справі призначено судову - почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково - дослідницькому інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1. Чи виконано рукописний текст в розписці від 04.09.2017 року від імені [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 468 000 гривень самим [PERSON] чи іншою особою . 2. Чи виконано підпис в розписці від 04.09.2017 року від імені [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 468 000 гривень самим [PERSON] чи іншою особою . 3. Якщо рукописний текст в розписці від 04.09.2017 року від імені [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 468 000 гривень виконано самим [PERSON] , то чи перебував він під час виконання цього тексту у незвичайному стані . Зобов`язано [PERSON] , в порядку забезпечення доказів надати, на вимогу судового експерта для дослідження, оригінал розписки від 04 вересня 2017 року виконаної від імені [PERSON] щодо отримання грошових коштів в сумі 468 000,00 грн. (еквівалент на момент отримання боргу дорівнює 18 000,00 доларів США) від [PERSON] . Зазначену ухвалу було оскаржено [PERSON] та ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2019 року. (Виділені матеріали, а.с. 62, 63). Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року цивільну справу № 523/1712/18 направлено до Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз, для проведення судово - почеркознавчої експертизи, котра призначена ухвалою суду від 20 травня 2019 року. 05 березня 2019р. адвокатом Огороднійчук М.І. подані експериментальні вільні зразки почерку та підпису відповідача [PERSON] (л.с.22,24-28 т.2) , та та експериментальний зразок розписи л.с.26т.2, зразки почерку відповідача в зошиті (л.с.30 т.2) 25 лютого 2020 року на адресу суду лист директора ОНДІСЕ [PERSON] разом з клопотанням судового експерта Римаревського І. Г. за вих. № 19-8451 від 22 січня 2020 року (вх. №5481 від 25.02.2020 р.) з додатками, копії котрих було направлено сторонам по справі. Зазначене клопотання експерта [PERSON] отримала 21 квітня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 65003 1089679 3. Також суд звертає увагу на те, що в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, посилання [PERSON] на те, що зазначене клопотання [PERSON] отримала 16 червня 2020 року не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] отримала копію клопотання експерта 21 квітня 2020 року та у представника позивача та самого позивача за первісним позовом була можливість дізнатись про стан виконання експертних досліджень в суді. Про неможливість отримання зазначеної інформації чи неможливість (створення сторонам будь-яких перепон) надання в експертну організацію оригіналу розписки від 04 вересня 2017 року виконаної від імені [PERSON] щодо отримання грошових коштів в сумі 468 000,00 грн., стороною позивачки за первісним позовом доказів не надано. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, від 13 грудня 2017 року у справі за № 309/3458/14-ц. Таким чином наявність боргової розписки у позивача підтверджує факт не виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань. Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Отже, враховуючи наведені положення цивільного закону, до виконання боржником свого обов`язку оригінал боргового документу повинен знаходиться у кредитора. Тому, заявляючи позов про стягнення боргу, кредитор на підтвердження заявлених вимог за загальним правилом доказування повинен подати суду борговий документ, на підставі якого він просить суд провести стягнення. Отже у разі прийняття судом фотокопії розписки, як належного доказу сприятиме у здійсненні однієї із сторін своїх прав, що в свою чергу призведе до легітимізації зловживанням стороною правом на подання доказів, що є неприпустимим, оскільки за своїм змістом є порушенням передбаченого у ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" права на справедливий судовий розгляд в контексті такого його елемента, як правова визначеність, а також - до порушення конституційної засади судочинства: рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 129 Конституції України. Оригінал розписки від 04 вересня 2017 року виконаної від імені [PERSON] щодо отримання грошових коштів в сумі 468 000,00 грн. (еквівалент на момент отримання боргу дорівнює 18 000,00 доларів США) від [PERSON] за час розгляду справи (два роки та 6 місяців) стороною позивача для огляду судом та для проведення експертизи не надано. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] сплатила послуги експерта з проведення експертизи л.с. 111,110 т.2. При цьому ,суд звертає увагу, що в справі приймали участь представники позивачки [PERSON] - це [PERSON] за довіреністю (л.с.8,19,50,53,54,100,122,125 т.1) та була присутня в судовому засіданні 20 травня 2019р. без повноважень (л.с.31-32 т.2), адвокат Соловйов В.В. згідно ордеру л.с.52,51,83-84 т.2. Адвокат Соловйов В.В. , як представник позивачки [PERSON] , ознайомився з матеріалами справи, про що зробив запис власноручно на л.с.51 т.2, був обізнаний про призначення судової - почеркознавчої експертизи та потреби в наданні експерту оригіналу розписки для виконання експертизи. Звертався з заявами про забезпечення позову та відновлення провадження за для вирішення питання щодо забезпечення позов у- арешту нерухомого майна л.с. 67-70, 75-78 т.2. Ухвалою суду від 03 жовтня 2019р. відновлено провадження л.с.85 т.2, ухвалою суду від 04 жовтня 2019 р. заява адвоката щодо забезпечення позову [PERSON] частково задоволена л.с.86-87 т.2. Зава адвоката Соловйова В.В. від 31 жовтня 2019 р. щодо ознайомлення з матеріалами справи та надання копії технічного запису судових засідань. Л.с.98 т.2. Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року л.с.101-102 т.2 , провадження у справі знов було зупинено до закінчення експертного дослідження. Позивачка [PERSON] також зверталась безпосередньо до суду через електрону пошту суду з необхідними їй заявами (л.с.59 ,85,162-165 т.1), та з власною заявою від 21 січня 2019р. вх№1416 про задоволення її позову і заперечувала проти задоволення зустрічного позову л.с.181 т.1. 05 травня 2020р. ухвалою суду відновлено провадження по справі, після повернення справи з експертної установи без виконання, л.с.136-137 т.2. 01 червня 2020 р. в підготовчому судовому засіданні приймав участь адвокат Соловйов В.В. - представник позивачки Гречишкіної Т. В . .л.с.142-143т.2, та не заперечував щодо закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті. Будь-яких клопотань щодо огляду оригіналу розписки чи будь-яких перешкод в огляді даної розписки не заявляв. Як вбачається з матеріалів справи , з виділених матеріалів справи ,які були на розгляді апеляційної інстанції, сторона позивачки за первісним позовом була обізнана щодо потреби в надані експерту оригіналу розписку, та необхідності огляду в судовому засіданні оригіналу розписки, як допустимого та належного доказу за позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи позивачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки єдиним належним та допустимим доказом у даній справі (в частині первісних позовних вимог) є розписка, ксерокопія якої надана суду, однак не надано оригінал розписки для огляду в судовому засіданні та для виконання експертних досліджень, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] щодо стягнення боргу за договором позики. В частині позовних вимог [PERSON] зустрічним позовом про визнання розписки від 04 вересня 2017 року, що укладена між [PERSON] та [PERSON] недійсною, суд задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та третя особа, позивач за зустрічним позовом [PERSON] заперечували проти задоволення позову, пояснюючи інші обставини складання розписки та не отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 468000 гривень. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] після підписання договору позики (розписки) від 04 вересня 2017 року отримав грошові кошти у розмірі 468000 гривень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Таким чином, суд прийшов до висновку, що первісний позов [PERSON] не підлягає задоволенню за недоведеністю, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial