Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10 квітня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №751/12, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 40000 гривень строком на 10 місяців на період з 10 квітня 2102 року по 09 лютого 2013 року, а [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит до 09 лютого 2013 року, сплатити відсотки за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів із розрахунку 5,50% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту, вносячи платежі щомісячно в період з 10 по 16 число кожного місяця згідно графіка погашення заборгованості, а при несвоєчасному внесені платежів здійснювати сплату відсотків в підвищеному розмірі відповідно до п.4.4 договору. [PERSON], отримавши кредитні кошти, неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору, в зв'язку з чим внаслідок несвоєчасного внесення платежів по поверненню кредиту нарахування процентів здійснювалось відповідно до п. 4.4 кредитного договору. Станом на 31 липня 2013 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору складає 127194 гривні 40 копійок, з яких 40000 гривень - несплачена сума кредиту, 87194 гривень 40 копійок - проценти за користування кредитом, яка складається з нарахованих в період своєчасного повернення кредиту відсотків в сумі 15400 гривень 00 копійок, нарахованих при несвоєчасному поверненню кредиту відповідно до п.4.4 договору процентів в сумі 91574 гривні 00 копійок з урахуванням розміру фактично сплачених процентів в сумі 19780 гривень 00 копійок. В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій був укладений договір поруки № 751/12 від 10 квітня 2012 року між позивачем - кредитною спілкою «СОЮЗ - Дніпро», відповідачами [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] прийняла на себе обов'язок перед позивачем відповідати у повному обсязі за визначеними кредитним договором зобов'язаннями [PERSON], заборгованість якого за укладеним кредитним договором складає 127194 гривні 40 копійок, в зв'язку з чим змушені звернутися з позовом до суду та прохати стягнути на їх користь солідарно з відповідачів зазначену заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохала їх задовольнити, оскільки відповідачем [PERSON] як позичальником порушувались умови укладеного між сторонами договору, при цьому останній у визначений договором строк та до дня розгляду справи судом взагалі не повернув надані йому кредитні кошти, сплативши частково проценти за користування кредитом в сумі 19780 гривень, а зобов'язання за кредитним договором по сплаті відсотків ним виконувались частково з порушенням встановлених договором та графіком платежів строків, внаслідок чого з грудня 2013 року йому за користування кредитними коштами нараховувались підвищені відсотки відповідно до п.4.4 договору. З метою надання можливості позичальнику повернути кредит за його заявою між сторонами 08 лютого 2013 року була укладена додаткова угода, за якою було змінено строк повернення кредиту до 09 липня 2013 року при умови своєчасної сплати позичальником щомісячно визначених угодою відсотків, але позичальником було порушено і умови додаткової угоди, так як відсотки за користування кредитом згідно п.4 ним своєчасно та щомісячно так і не сплачувались, внаслідок чого додаткова угода втратила свою дію та відновились положення первісного кредитного договору. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, надавши і письмові заперечення на позов (а.с.64-66), та не заперечували проти стягнення з відповідача [PERSON] боргу за кредитом в сумі 40000 гривень 00 копійок та заборгованості за відсотками, але а не у розмірі 87194 гривні 40 копійок як зазначено в позовній заяві, а у розмірі 19479 гривень 45 копійок, яка складається з відсотків за користування кредитом в період з 16 листопада по 15 грудня 2012 року, тобто за 30 днів, з розрахунку по 45 % річних за кожен день прострочення згідно підпункту 1 п.4.4 договору в розмірі 1479 гривень 45 копійок та з відсотків за користування кредитом в період з 16 грудня 2012 року по 09 лютого 2013 року за 56 днів по 1% в день відповідно до підпункту 2 п.4.4. договору в розмірі 22400 гривень з урахуванням фактично сплаченої суми відсотків у розмірі 4400 гривень 00 копійок, оскільки договір кредитування на споживчі цілі укладено на період до 09 лютого 2013 року і саме до цього строку він повинен повернути позивачу суму кредиту та проценти за користування кредитом, які нараховуються щомісячно згідно пунктів 4.1 та 4.2 договору. Вважали, що розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом зроблений позивачем не вірний та безпідставний, так як відсотки по кредиту в розмірі 1% в день позивач мав право нараховувати лише в період строку дії зобов'язання до 09 лютого 2013 року, а не до 31 липня 2013 року як зазначено в розрахунку, в зв'язку з чим в задоволені іншої частини позову про стягнення заборгованості по відсотках прохали відмовити. Крім цього, відповідач [PERSON] пояснив, що спочатку було укладено кредитний договір, за яким він повинен був повертати кредити сплачуючи його частинами щомісячно, а відсотки нараховувались зі зменшенням їх розміру кожного місяця, але в подальшому за його проханням умови договору змінили та було встановлено, що кредит в сумі 40000 гривень 00 копійок він повертає в кінці строку дії договору, а щомісячно сплачує лише відсотки за користування ним, але по закінченню строку договору у нього не було необхідних коштів на повернення кредиту, в зв'язку з чим було укладено додаткову угоду про зміну строку повернення кредиту до липня 2013 року, при цьому він повинен був сплачувати щомісячно відсотки в розмірі 2200 гривень 00 копійок, але він сплатив лише 4400 гривень 00 копійок, після чого знову припинив виконувати умови договору внаслідок тяжкого фінансового становища. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, надавши і письмові заперечення на позов (а.с.69-71), що оскільки позивач не пред'явив до неї вимоги по виконанню нею зобов'язань відповідача [PERSON] по поверненню кредиту за укладеним останнім кредитним договором починаючи як з 09 лютого 013 року, так і протягом наступних шести місяців з дня виникнення права вимагати від неї як поручителя виконання зобов'язань позичальника [PERSON], а пред'явили її лише в листопаді 2013 року, тому її порука по укладеному договору припинилась згідно вимог ч.4 ст. 559 ЦК України ще 09 серпня 2013 року, при цьому вона не поручалась за збільшення обсягу відповідальності позичальника [PERSON], а тому її порука припиняє свою дію. Підтвердила, що вона була присутня при укладенні як кредитного договору, так і договору поруки, при цьому і [PERSON] і їй було вручено екземпляри як кредитного договору, так і договору поруки. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, відповідача [PERSON], дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 10 квітня 2012 року між КС "Союз-Дніпро" як позикодавцем та відповідачем [PERSON] був укладений договір №751/12 про надання грошових коштів в кредит в сумі 40000 гривень на споживчі цілі зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 5,50% щомісяця на залишок заборгованості. Відповідач зобов'язався повністю повернути отриманий кредит в строк до 09 лютого 2013 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й строки встановлені договором (а.с.7-8), при цьому згідно п.4.1 договору відсотки за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів з розрахунку 5,50% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту, вносячи платежі щомісячно в період з 10 по 16 число кожного місяця згідно графіка погашення заборгованості, а при несвоєчасному внесені платежів здійснювати сплату відсотків в підвищеному розмірі відповідно до п.4.4 договору (а.с.7). Згідно п.4.2 договору відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати щомісячний платіж в розмірі 2200 гривень, який складався з розміру щомісячних відсотків, а суму кредиту в розмір 40000 гривень 00 копійок повернути не пізніше 09 лютого 2013 року, при цьому сторони в п.4.4 договору передбачили, що при порушенні відповідачем строків сплати кредиту та процентів, позивач має право перерахувати відсоток за користування кредитом наступним чином: якщо термін простроченої заборгованості не перевищує 30 днів, відсоток за кредит становить 45% річних від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості до повного її погашення; якщо термін простроченої заборгованості перевищує 30 днів, відсоток за кредит становить 1% на день від суми залишку за кредитом і нараховується за кожен день простроченої заборгованості (а.с.7). Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача [PERSON], відповідно до укладеного 10 квітня 2012 року між кредитною спілкою «СОЮЗ-ДНІПРО», [PERSON] та [PERSON] договору поруки №751/12 (а.с.9), відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручитель зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №751/12 від 10 квітня 2012 року. Відповідач [PERSON], отримавши кредит в розмірі 40000 гривень 00 копійок згідно видаткового ордеру №995 від 10 квітня 2012 року (а.с.12) в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання, в зв'язку з чим станом на день закінчення строк дії договору - 09 лютого 2013 року виникла заборгованість за укладеним між сторонами кредитним договором, внаслідок чого за зверненням відповідача [PERSON] між ним та кредитною спілкою «СОЮЗ-ДНІПРО» 09 квітня 2013 року була укладена додаткова угода №1 (а.с.98), за якою відповідач зобов'язався повернути кредит до 09 липня 2013 року, сплачуючи щомісячно відсотки в розмір 2200 гривень 00 копійок, при цьому в додатковій угоді зазначено і поручителя [PERSON], але її підпис в угоді відсутній, що свідчить про те, що вона як поручитель не була повідомлена в установленому законом прядку про збільшення фінансової відповідальності позивальника [PERSON], що підтвердила і в судовому засіданні. Згідно п.5 додаткової угоди №1 від 10 квітня 2013 року передбачено, що в разі порушення позичальником умов, викладених в п.4 додаткової угоди, та виникнення прострочення сплати кредиту та процентів, яке перевищує 30 (тридцять) календарних днів, ця угода припиняє дію. На виконання даної додаткової угоди відповідачем [PERSON] було здійснено плату в розмірі 4400 гривень 00 копійок, що сторонами в судовому засіданні не оспорюється та вбачається з розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.4), а в подальшому відповідач [PERSON] припинив здійснювати платежі та в установлений додатковою угодою строк кредитні кошти не повернув, в зв'язку з чим відповідно до п.5 додаткової угоди вона є недійсною та відновили дію умови кредитного договору від 10 квітня 2012 року. Оскільки відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 31 липня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 127194 гривні 40 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 40000 гривень та процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в сумі 87194 гривень 40 копійок, що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.4). Таким чином аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] у відповідності до ст.ст.611, 15 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а доводи відповідача [PERSON] та його представника про те, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом після 09 лютого 2013 року є необґрунтованими, оскільки, як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] борг станом на 09 лютого 2013 року не повернув, а навпаки звернувся 08 лютого 2013 року до позивача з проханням продовжити йому строк виконання зобов'язання, у зв'язку з чим між сторонами була укладена додаткова угода № 1 від 08 лютого 2013 року до кредитного договору № 751/12 від 08 лютого 2013 року (а.с. 98), і тому оскільки кредит повернений не був, позивач вірно продовжував нараховувати відсотки за користування грошима, так як відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ними грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також є безпідставними доводи відповідача [PERSON], про те, що примірник кредитного договору, який наданий позивачем суду є невірним, оскільки між сторонами була інша домовленість щодо графіку повернення коштів. В судовому засіданні сам відповідач підтвердив, що графік погашення кредиту з можливістю повернення повної суми кредиту 09 лютого 2013 року, був погоджений за його пропозицією, оскільки давав йому можливість розрахуватись за кредит, сплачуючи щомісячні платежі лише по відсоткам за користування кредитом, а суму кредиту повернути в кінці строку дії договору, при цьому наданий ним перший аркуш зазначеного екземпляру договору не містить підписів сторін, а вказаний в ній розрахунок процентів та сплати щомісячно сум на повернення кредиту фактично не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору (а.с.7-8). Більш того, відповідач [PERSON] в судовому засідання пояснила, що другий екземпляр кредитного договору, договору поруки та інші документи і вона і відповідач [PERSON] підписували та отримували їх другий примірник, а умови первісного проекту кредитного договору були змінені за прохання самого позичальника [PERSON], який не мав коштів здійснювати повернення кредиту щомісячно, а прохав щоб щомісячно було необхідно здійснювати лише платежі по сплаті відсотків за користування кредитом . Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості солідарно із поручителя [PERSON], то суд вважає, що в цій частині вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно п. 2.1 договору поруки №751/12 від 10 квітня 2012 року кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору №551/12 від 10 квітня 2012 року, при умові коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання, а відповідно до п.2.3 кредитодавець зобов'язується повідомити про це поручителя і вказати суму заборгованості. Відповідно до п.4.1, п.4.2 договору поруки сторони встановили, що даний договір діє з моменту його підписання сторонами та до моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання, при цьому строк закінчення даного договору визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору, а строк та умови договору можуть бути переглянуті тільки за їх письмової згоди. Як було встановлено в судовому засіданні додаткова угода №1 від 09 квітня 2013 року(а.с.98), за якою відповідач зобов'язався повернути кредит до 09 липня 2013 року, була укладена, не дивлячись на те, що нею збільшувалась фінансова відповідальність не лише позичальника, а й поручителя, лише між кредитною спілкою «СОЮЗ-ДНІПРО» як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником без участі поручителя [PERSON], про що свідчить відсутність її підпису в даній угоді та що було підтверджено сторонами і в судовому засіданні. Суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову до поручителя [PERSON], так як згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. В разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Нормами ЦК України не передбачено можливості зміни зазначеного шестимісячного строку пред'явлення вимоги поручителю за згодою сторін. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений в п. 1.1 - 09 лютого 2013 року. За таких обставин у відповідача виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 09 лютого 2013 року, протягом наступних шести місяців, а до суду позивач звернувся з даним позовом лише 05 грудня 2013 року (а.с.2). Позивачем не надано суду доказів повідомлення поручителя [PERSON] про невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та необхідність здійснити погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON], а надана до позову копія листа щодо направлення такого повідомлення (а.с.14) не свідчить про те, що таке повідомлення було вручено поручителю, оскільки докази його вручення суду не надано, а поручитель заперечував надходження за місцем її проживання такої вимоги. Більш того, після зазначеної в листі дати відправлення між кредитною спілкою «СОЮЗ-ДНІПРО» як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником була укладена додаткова угода №1 від 09 квітня 2013 року(а.с.98), за якою відповідач зобов'язався повернути кредит до 09 липня 2013 року та яка в послідуючому втратила чинність внаслідок невиконання позивальником своїх зобов'язань за кредитним договором відповідно до умов додаткової угоди. Зазначене свідчить про те, що є визначені законом підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку з частковим задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial