Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державне підприємство «Красноармійськвугілля» (далі за текстом ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що вона у період з 28 липня 1982 року по 31 березня 2014 року працювала у відповідача в дитячому садку «Веселка» вихователем. 31 березня 2014 року вона звільнилася з підприємства у зв'язку з переходом на пенсію з виплатою разової допомоги. При звільненні відповідачем вчасно не було виплачено всі належні їй суми, повний розрахунок з нею було проведено 28 квітня 2014 року. Оскільки відповідач розрахувався з нею у порушенням строків, передбачених ст.116 КЗпП України, позивач просить стягнути на її користь з підприємства середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3538,09 грн. за 23 робочі дні, помножені на її середньоденний заробіток 153 грн. 83 коп. Крім того, незаконними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням її законного права на вчасне отримання зароблених нею грошей та матеріальних труднощах. Внаслідок несвоєчасного розрахунку вона не мала можливості своєчасно сплачувати поточні рахунки, повертати борги, забезпечувати свою сім,ю, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини. Тому позивач просить суд також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 750 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з,явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» також у судове засідання не з,явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, надавши письмові заперечення, згідно яких відповідач проти суми середнього заробітку не заперечує, що стосується суми моральної шкоди, то позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх моральних страждань та розміру моральної шкоди, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між порушенням власником законних прав працівника та виникненням негативних наслідків. Тому на визначення правомірності виплати моральної шкоди відповідач поклався на розсуд суду, зазначивши при цьому, що сума моральної шкоди не підлягає сплаті. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 28 липня 1982 року по 31 березня 2014 року знаходилася у трудових відносинах з відповідачем і була звільнена з підприємства за ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача (а.с.10-13). Згідно за довідки відповідача від 09.07.2014 року [PERSON] при звільненні нараховано до виплати 2313 грн. 13 коп. заробітної плати, які перераховано на особовий рахунок позивача 28.04.2014 року. Позивачем ані сума розрахунку, ані дата її перерахунку у фінансовий заклад не оспорюється. Згідно за ст.116 КзпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення, якщо працівник у день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено вище, остаточний розрахунок з позивачем, яка була звільнена з роботи 31.03.2014 року, відповідачем було проведено 28.04.2013 року. Оскільки підприємством порушені вимоги закону, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути її середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 3538 грн. 09 коп., із розрахунку: 23 робочих дні х 153 грн. 83 коп., де 153 грн. 83 коп. - середньоденний заробіток позивача за два останніх місяці праці позивача перед звільненням: за січень та лютий 2014 року, розрахований підприємством, виходячи із робочих днів, і наданий у довідці від 17.06.2014 року (а.с.15). Перевіривши розрахунок середньоденного заробітку позивача, суд находить його таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100. Оскільки середньоденний заробіток позивача розраховано із робочих днів, середній заробіток за час затримки розрахунку повинен бути розрахований також із робочих днів. Отже за період з 01.04.2014 року по 28.04.2014 року кількість робочих днів складає 20, а середній заробіток за час затримки розрахунку позивача - 3076 грн. 60 коп. (20 робочих днів х 153 грн. 83 коп., де 153 грн. 83 коп. - середньоденний заробіток позивача), саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди у сумі 750 грн., суд виходить з того, що це право у позивача виникло з 13.01.2000 року з часу введення в дію ст.237-1 КЗпП України. Суд вважає, що вимоги позивача належать частковому задоволенню, оскільки позивач через порушення відповідачем його конституційного права на своєчасне отримання винагороди за працю, захищеного трудовим законодавством, морально страждала, не отримуючи належну їй суму, на яку вона розраховувала. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер, об,єм, тривалість зазнаваних позивачем страждань (до одного місяця), розмір заборгованості, відсутність доказів на підтвердження наявності боргів та факту позичання грошей, тому вважає, що на користь позивача належить стягнути 300 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір за вимоги майнового характеру у сумі 243 грн. 60 коп. та за вимоги немайнового характеру - 243 грн. 60 коп., а всього 487 грн. 20 коп. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.24 Закону України "Про оплату праці",

Outcome: partial