Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СТзДВ «Гарантія» та просив ухвалити рішення, яким стягнути зі Страхової компанії СТзДВ "Гарантія" на його користь страхове відшкодування у розмірі 10453,90 (десять тисяч чотириста пятдесят три) грн. 90 коп., витрати на лікування у розмірі 1273,08 (одна тисяча двісті сімдесят три) грн. 90 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 885 (вісімсот вісімдесят пять) грн. 60 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) грн. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2014 року близько 20.00 годин на вулиці Полтавський шлях у м. Харкові, при вїзді на паркову біля супермаркету «Рост», сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував мотоциклом [NUMBER] та автомобіля марки ЗАЗ 110557 номерний знак АХ 2035 ЄС під керуванням [PERSON] Цивільно- правова відповідальність [PERSON] застрахована СТзДВ «Гарантія». Згідно висновку авто технічної експертизи №531/14 від 19.06.2014 року винним у скоєнні даного ДТП був визнаний [PERSON], 07.07.2014 року йому було предявлено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Дії водія [PERSON] згідно висновку авто технічної експертизи №531/14 від 19.06.2014 року перебувають у причинному звязку з подією, що настала. Позивач зазначає, що він був визнаний винним у даній кримінальній справі. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді арешту строком на 1 рік. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбування призначеного судом покарання внаслідок акту амністії. Позивач вказує, що цивільний позов, заявлений ним під час кримінального провадження, судом було задоволено частково, стягнуто з СТзДВ «Гарантія» на його користь як відшкодування матеріального збитку 953,08 грн., моральну шкоду 47,65 грн., стягнуто зі [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 5000грн. Однак ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.11.2014 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова віл 01.10.2014 року в частині цивільного позову було змінено. Позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. В іншій частині вирок залишено без змін. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що потерпілий [PERSON] має право повторно предявити позов про відшкодування заподіяної йому злочином матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного провадження. Позивач зазначає, що після скоєння ДТП, СТзДВ «Гарантія» було повідомлено про страхову подію, були направлені працівники СТзДВ «Гарантія» для складання акту огляду колісного ТЗ, згідно якого була встановлена сума збитку, але до цього часу страхова компанія з ним суми збитку не погоджувала, та взагалі на всі його телефонні дзвінки, запити не дають ніякої відповіді. Позивач зазначає також, що внаслідок ДТП йому було завдано значних матеріальних збитків, які складаються з повністю знищеного і не підлягаючого відновленню мотоцикла LIFAN. 16.02.2015 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса було винесено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №14415, згідно з яким величина матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла [NUMBER], пошкодженого при ДТП, що сталося 28.02.2014 року, становить 10 453,90 грн. (десять тисяч чотиреста п'ятьдесят три грн.90 коп). До цього часу відповідачами сума матеріального чи морального збитку йому не сплачена. Крім того, внаслідок ДТП відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2085- ая/14 від 19.06.2014 року позивачу були спричинені середнього ступеню тажкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоровя, у вигляді закритого лінійного перелому тіла правої пяткової кістки. В результаті ДТП позивач отримав травму - перелом гомілковостопного суглоба, у зв'язку з чим змушений був пересуватися за допомогою милиць і пройти 2,5 місячне лікування, а також реабелітаціонний період. Зазначає, що за період лікування і реабелітаціі він затратив значні грошові кошти в сумі 1273,08 грн. Крім того, в результаті травм, які стали наслідком ДТП, він довгий час перебував на лікувані та рухався з допомогою милиць, таким чином, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в погіршенні сну, появі головного болю, порушення життєвого укладу сім'ї, стані безпорадності, виникли психотравмирующие фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, призвели до погіршення здоров'я. Він не може у повній мірі спілкуватися з близькими, рідними та колегами. Також зазначає, з моменту події він панічно боїться будь-яких автомобілів. Сильні душевні переживання він переніс у зв'язку з повною втратою мого майна, яке було єдиним засобом пересування, та до купівлі якого він тривалий час заощаджував кошти. Всі ці обставини викликали певні зміни у звичному ритмі життя і вимагали додаткових зусиль для його нормалізації та стабілізації. Позивач вказує, що осягнути повною мірою рівень моральних страждань, пов'язаних з ушкодженням його здоров'я, повною втратою майна при ДТП, а тим більше оцінити в грошовому вираженні надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перераховані вище фактори, заподіяну моральну шкоду він оцінює в розмірі 5 000,00 (пять тисяч) грн. Страховику були надані усі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 Закону України №1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування та заява про виплату страхового відшкодування. Згідно з висновком автотоварознавського дослідження №14415, величина матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла [NUMBER], пошкодженого при ДТП 28.02.2014 року становить 10 453,90 грн. (десять тисяч чотиреста п'ятьдесят три грн.90 коп), тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання зявився, однак надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вiдповiдно до ч. 1\~ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи i підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 28 лютого 2014 року близько 20.00 годин на вулиці Полтавський шлях у м. Харкові, при вїзді на паркову біля супермаркету «Рост», сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував мотоциклом [NUMBER] та автомобіля марки ЗАЗ 110557 номерний знак АХ 2035 ЄС під керуванням [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді арешту строком на 1 рік. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбування призначеного судом покарання внаслідок акту амністії. Цивільний позов, заявлений [PERSON] під час кримінального провадження, судом було задоволено частково, стягнуто з СТзДВ «Гарантія» на його користь як відшкодування матеріального збитку 953,08 грн., моральну шкоду 47,65 грн., стягнуто зі [PERSON] на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 5000 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 5000грн. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.11.2014 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова віл 01.10.2014 року в частині цивільного позову було змінено. Позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 3-6). Цивільно- правова відповідальність [PERSON] застрахована СТзДВ «Гарантія» (а.с. 7,21). 16.02.2015 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса було винесено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №14415, згідно з яким величина матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла [NUMBER], пошкодженого при ДТП, що сталося 28.02.2014 року, становить 10 453,90 грн. (десять тисяч чотиреста п'ятьдесят три грн.90 коп) (а.с. 12-17). Вироком встановлено, що внаслідок ДТП відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2085- ая/14 від 19.06.2014 року позивачу були спричинені середнього ступеню тажкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоровя, у вигляді закритого лінійного перелому тіла правої пяткової кістки. Відповідно до ст.6 Закону України №1961-IV«Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Після скоєння ДТП, СТзДВ «Гарантія» було повідомлено про страхову подію. Страховику були надані усі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 Закону України №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування та заява про виплату страхового відшкодування. Частиною 1ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права , має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нормами спеціального делікту, встановленого статтею 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 3 Закону України № 1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Статтею 9 Закону України № 1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надане визначення страхової суми як грошової суми, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно ст.22 Закону України № 1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, третьої особи. Згідно ст. 28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог до СТзДВ «Гарантія» щодо відшкодування матеріальної шкоди. Окрім цього в судовому засіданні було встановлено, що внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у незручностях, які він зазнав через неможливість користуватися своєю власністю знищеним мотоциклом, а також у душевних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням його майна. Також внаслідок ДТП відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2085- ая/14 від 19.06.2014 року позивачу були спричинені середнього ступеню тажкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоровя, у вигляді закритого лінійного перелому тіла правої пяткової кістки. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровэя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial