Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] у розмірі однієї третини його заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 серпня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Вінницькому міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1887. Від спільного проживання у них народилась донька, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Відповідач з 17 березня 2017 року з сім'єю не проживає, матеріальну допомогу на утримання доньки надає періодично, в зв'язку з чим, вона, позивачка по справі перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому скористалась своїм правом на звернення до суду з даною позовною заявою. Вказує, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, а тому зобов'язаний та може надавати їй, [PERSON] допомогу на утримання доньки і відповідно до стану здоров'я і матеріального становища змозі сплачувати аліменти на утриманням доньки в розмірі однієї третини заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 02.05.2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, у якому виклав свою позицію про те, що погоджується з вимогою на стягнення з нього, відповідача аліментів частково та просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, при цьому запевнив те, що він не відмовлявся від своїх батьківських обов'язків і періодично надавав посильну матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак заперечує проти стягнення аліментів у більшому розмірі, вказуючи про те, що він не має постійного доходу, дохід у нього є мінливим та не стабільним, тому погоджувався на виплату аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 930 грн.. 05.05.2018 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що доводи викладені відповідачем у відзиві щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. є безпідставними та не можуть бути прийняті судом до уваги? оскільки вони не підтверджені належними доказами та суперечать вимогам діючого на сьогоднішній день сімейного законодавства. Вважає, що при визначенні способу та розміру стягнення аліментів, суд повинен також врахувати і той факт, що вона, позивачка по справі є інвалідом 3-ої групи з дитинства і їй протипоказана важка фізична робота, вона постійно хворіє і вимушена витрачати значні кошти на своє лікування, також донька має хронічні захворювання та потребує постійного амбулаторного лікування, а тому пенсії та інших мінімальних доходів, які вона отримує, недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підтвердження факту захворювань, позивач подала суду відповідні докази. В свою чергу, 23.05.2018 року відповідач [PERSON] подав заперечення та відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що він не погоджується з висновком позивача відносно того, що у нього відсутні інші утриманці, так у нього крім доньки є ще син [PERSON], який потребує також фінансової підтримки. Тому відповідач [PERSON] визнає позов частково, а саме щодо аліментів на утримання дитини у частці від його доходу в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позовних вимог позивача, відповідач заперечує. В судове засідання сторони не з'явилися, однак через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи в їх відсутність. При цьому, позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовільнити. Відповідач позовні вимоги, заявлені позивачем визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в частці від його доходу в розмірі 1/4 заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення донькою повноліття. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19.08.2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1887, видане повторно 01.03.2018 року Вінницькими міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області /а.с. 5/ Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] /а.с. 6/. Дитина проживає разом з матір'ю, що сторонами не заперечується, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої Вороновицькою об'єднаною територіальною громадою № 453 від 12.03.2018 року ( а.с.10) ; актом № 103 обстеження фактичного місця проживання дитини [PERSON] від 12.03.2018 року ( а.с.11) . Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З наданих суду доказів, не вбачається, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі однієї третини його заробітку( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, крім того, на його утриманні перебуває також син, [PERSON], а відтак, у разі стягнення на кожну дитину аліментів на утримання у частці від доходу в розмірі однієї третини заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, загальна сума аліментів, яка буде утримуватись із відповідача становитиме 2/3 або ж -66,7%, що перевищує можливу суму передбачену абз. ч.2 ст. 70 Закону України « Про виконавче провадження» . Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач надає періодично матеріальну допомогу на утримання дитини, при цьому, приймаючи до уваги стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, а також його часткове визнання позову, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з врахуванням принципу справедливості та розумності в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 06.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. В порядку ст.141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовну позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судові витрати в розмірі 704,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial