Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, посилаючись на те, що відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини. Відповідач не сплачує належним чином аліменти, тому на даний час у нього є заборгованість по сплаті аліментів, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 066107, 08.09.2010 року між сторонами було розірвано шлюб. Від шлюбу у сторін є спільна донька [PERSON], [INFO] батьком якої у свідоцтві про народження (серія 1-АМ № 129086 від 10.02.2009 року) записаний відповідач [PERSON] Згідно довідки голови вуличного комітету № 07-23/1557 від 26.10.2015 року, дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. На підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини. Вказане рішення суду звернуто до примусового виконання. Однак, з моменту його ухвалення відповідач належним чином не виконує свого обовязку по сплаті аліментів, в результаті чого за ним утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку головного державного виконавця ВДВС Хмільницького МРУЮ станом на 01.12.2015 року становить 4081,72грн., однак позивач просить стягнути 4498,50 грн., тому в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно роз'яснення, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В частині стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат слід відмовити, оскільки позивачкою не надано жодних доказів понесення цих витрат.

Outcome: partial