Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до наказу № 74/к від 11.08.2006 р., він прийнятий на роботу в «Горлівське Управління по газопостачанню та газифікації» ВАТ «Донецькоблгаз». Наказом № 312/к від 30.06.2015р. він був звільнений за згодою сторін. За період його роботи не виплачена заборгованість по заробітній платі за 2015 рік. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 13\~044,68 грн., витрати на правову допомогу 1000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує повністю, також надав свої письмові заперечення, з яких вбачається, що позов не визнає, оскільки долучені позивачем до позовної заяви документи засвідчені печатками, виданими невстановленими особами. Окрім того, відповідно до сертифікатів Торгово-промислової палати України засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.07.2014 року для ПАТ «Донецькоблгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України. З урахуванням зазначеного вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки [PERSON], з 11.08.2006р. прийнятий на роботу в «Горлівське управління по газопостачанню та газифікації», відповідно до наказу № 312/к від 30.06.2015 року, - звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП (а.с.11-13). Згідно довідки ПАТ «Донецькоблгаз» від 13.11.2017 року заборгованість по виплаті [PERSON] зарплати складає 13\~044,68 грн., з яких: 2817,50 грн. за квітень 2015 року, 4516,17 грн. за травень 2015 року, 5711,01 грн. за червень 2015 року. (а.с.14). Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по зарплаті в сумі 13\~044,68 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., суд вважає слід відмовити з наступних підстав. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 р. встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При визначенні розміру компенсації сторонам слід довести розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. Однак, у звязку з тим, що в судовому засіданні представник позивача присутній не був та не надав докладний письмовій звіт із розрахунком витрат на правову допомогу, суд вважає в цій частині позовних вимог слід відмовити у звязку з необґрунтованістю. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial