Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою, в якій вказує, що він працював в ТОВ «Зеленодольський хлібозавод» водієм автомобіля «Газель», котрий належить даному підприємству, з 23 вересня 2009 року, хоча відповідно до запису у трудовій книжці він переведений слюсарем ремонтником на 50% норми робочого часу з 01 травня 2014 року. 06 січня 2016 року він вийшов на роботу о 01 год., проходячи медичний огляд, він поскаржився на своє незадовільне самопочуття, однак за відсутності вільних водіїв він був змушений розвозити продукцію по маршруту згідно графіку доставки. О 15 год. 06 січня 2016 року він заїхав на територію ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» на майданчик відстою автотранспорту та, виходячи з автомобілю, лишився свідомості і впав на землю, вдарившись головою. Була викликана швидка допомога, котра надала першу допомогу. 07 січня 2016 року, знаходячись вдома, йому стало зле і він був змушений звернутися до нейрохірургічного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» м. Кривого Рогу, де тривалий час проходив лікування. Оскільки відповідач відмовився скласти акти про нещасний випадок на виробництві, він змушений був звернутися з відповідною скаргою, після чого майже через півроку відповідачем за фактом отримання ним травми було складено акти за формою Н-1 та Н-5. Його життя після травми зазнало змін, він періодично звертається до лікарів, так як турбує головний біль і він змушений проходити лікування. На його утриманні знаходиться сімя, тому він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі цього просить суд стягнути з ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» 300\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 4\~751 грн. на відшкодування витрат на лікування, 7\~500 грн. на відшкодування за лікарняними листами за січень, лютий, березень 2016 року, всього 312\~251 грн. 21.06.2016 р. до суду надішли заперечення ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» та після уточнення позивачем позовних вимог додаткові заперечення на уточнену позовну заяву, в яких відповідач не згоден в позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та неправдивими, тому просить суд відмовити в їх задоволені в повному обсязі з наступних підстав: 14.09.2009 р. позивач був прийнятий на роботу водієм, але 01.02.2010 р. був переведений на роботу слюсарем ремонтником автотранспорту ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат». 01.05.2014 р. позивач був переведений слюсарем на 50 % норми робочого часу за станом здоровя та висновком МСЕК, з 01.09.2016 р. переведений на посаду підсобного робітника госпгрупи за власним бажанням. Станом на 06.01.2016 року позивач працював у якості слюсаря-ремонтника, а не водія. Декілька разів у звязку із виробничою необхідністю за наказом підприємства та за згодою [PERSON] його було залучено до роботи у якості водія автомобіля. 06.01.2016 р. позивач з 1-00 до 1-30 год. прибув на територію підприємства для здійснення разового розвозу хліба. О 2-00 год. [PERSON] проходив перед рейсовий медичний огляд у штатної медичної сестри, де скарг на стан здоровя та самопочуття не мав, на підставі чого йому було дозволено виїзд на лінію. Приблизно о 9 годині ранку 06.01.2016 р. [PERSON] повернувся із рейсу і відпочивав. З 12-30 до 12-40 годин, виконуючи свої обовязки слюсаря-ремонтника, здійснював огляд автотранспортного засобу на стоянці підприємства. Виходячи із кабіни автомобіля, оступився та впав, вдарившись при цьому головою об землю, та втратив свідомість. Працівники гаражу, побачивши це, надали посильну першу допомогу та викликали швидку допомогу, швидкою [PERSON]А було доставлено до лікарні м. Зеленодольська. Під час огляду сімейним лікарем [PERSON] відмовився від подальшого амбулаторного обстеження і допомоги та поїхав додому. Наступного дня [PERSON] о 08-10 ранку прийшов на роботу та виконував свої обовязки як слюсар-ремонтник. Будь- яких ознак втоми чи погіршення стану здоровя не проявляв та за допомогою не звертався. Цього ж дня [PERSON] особисто та добровільно надав пояснення з приводу нещасного випадку, що стався 06.01.2016 р. Починаючи з 08.01.2016 р. і в подальшому (аж до квітня 2016р.), [PERSON] на роботі не зявлявся. Лише після бесіди з його дружиною стало відомо, що [PERSON] знаходиться на лікуванні у м. Кривий Ріг. Таким чином, лише через необізнаність про погіршення стану здоровя [PERSON] розслідування обставин травми було розпочато 06.04.2016 р. Відповідно до наказу № 40 від 06.04.2016 р. по ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» було створено комісію з розслідування нещасного випадку з участю представників підприємства, профкому, представника ФССНВВтаПЗ. В результаті розслідування було встановлено, що нещасний випадок стався через особисту необережність постраждалого та порушення ним вимог ст.14 ЗУ «Про охорону праці». Вимоги щодо витрат на лікування відповідачем не визнаються, оскільки вказані витрати повинен відшкодувати ФССНВВтаПЗ, витрати за лікарняними листами за січень-березень 2016 року також підлягають відшкодуванню вказаним Фондом за умови надання оригіналів лікарняних листів. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди в сумі 300000 грн. відповідач не визнає, оскільки відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У своєму поясненні позивач зазначив, що травму він отримав не при виконанні посадових обовязків, крім того, позивач своєчасно проходив медичні огляди, комісією з розслідування було встановлено, що нещасний випадок стався через особисту необережність позивача та порушення ним вимог ст.14 ЗУ «Про охорону праці». Крім того, заявлена позивачем сума моральної шкоди ним не обґрунтована, відсутні пояснення до її розміру та розрахунку. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення, надав пояснення згідно надісланих заперечень. До участі у справі у якості 3- особи залучено Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. 19.02.2018 року до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких зазначено, що позивач на обліку у Криворізькому відділенні не перебуває, одноразової допомоги та щомісячних виплат не отримує, компенсацій та інших витрат також не отримував. Письмового звернення позивача до відділення Фонду щодо компенсацій витрат на лікування не надходило. В липні 2016 року ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» письмово зверталося до відділення Фонду щодо відшкодування витрат по оплаті лікарняних листів [PERSON], але оскільки лікарняні листи були оформлені з помилками, то були повернуті для доопрацювання. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що відшкодування моральної шкоди потерпілому на виробництві незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладення на відділення обовязку здійснювати таку виплату. Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне. Судом з трудової книжки позивача встановлено, що позивач прийнятий в ТОВ «Зеленодольський хлібозавод» водієм з 23 вересня 2009 року на підставі наказу № 50 від 14.09.2009 року, 01 лютого 2010 року переведений слюсарем на підставі наказу № 5 від 01.02.2010 року та 01.05.2014 року переведений слюсарем на 50% норми робочого часу на підставі наказу № 20 від 01.05.2010 року (а.с.10-12). [PERSON] відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0251668 з 01.04.2014 р. має другу групу інвалідності та може бути працездатним слюсарем ремонтником з неповним робочим днем (а.с.12). Відповідно до [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку, що стався 06 січня 2016 р. о 12 год. 00 хв., складеного за формою Н-5 01.06.2016 року, комісія, яка провела з 06.04.2016 р. по 01.06.2016 р. розслідування нещасного випадку, що стався на території підприємства ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» з потерпілим [PERSON], прийшла до висновку, що нещасний випадок з [PERSON] пов'язаний з виробництвом відповідно до п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232, і складається [PERSON] за формою Н-1. Комісія встановила, що особами, дії осіб або бездіяльність, яких призвели до нещасного випадку є [PERSON], слюсар-ремонтник (на час події виконував обовязки водія) транспортного відділу ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат», не подбав про особисту безпеку, чим порушив вимоги ст.14 ЗУ «Про охорону праці», та [PERSON], директор з транспорту ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат», який не в повній мірі виконав свої посадові обовязки, зокрема на час виконання [PERSON] роботи водієм не переконався в наявності медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом, чим порушив вимоги Посадової інструкції директора з транспорту (а.с.50-52). [PERSON] № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, 06 січня 2016 року о 12 год. з [PERSON], який працює слюсарем-ремонтником, стався нещасний випадок у ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат». Причинами нещасного випадку є: основна - особиста необережність потерпілого [PERSON] який не подбав про особисту небезпеку, чим порушив вимоги ст.14 ЗУ «Про охорону праці», супутня - невиконання посадових обовязків директором з транспорту ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» [PERSON], який на час виконання робіт водія [PERSON] не переконався в наявності медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом, чим порушив вимоги Посадової інструкції директора з транспорту (а.с.47-49). Факт відсутності медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом підтвердив позивач у судовому засіданні, пояснивши, що він дійсно не мав медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом, оскільки за станом здоров»я йому було заборонено керування транспортними засобами. З виписки з медичної картки стаціонарного хворого № У-255 встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР» з 07 січня по 01 лютого 2016 року (а.с.6). Перебуваючи на лікуванні, позивачем в період з 07 січня по 16 січня 2016 року були придбані медичні препарати (а.с.14-21) на загальну суму 4670 грн. [PERSON] копії листка непрацездатності серії АГФ № 357044, виданого Дніпропетровським обласним госпіталем ветеранів війни, та виписки № 811 з медичної карти стаціонарного хворого вказаного медичного закладу [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 10 по 28 березня 2016 року (а.с.13). Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що у 2016 році вона працювала на посаді спеціаліста відділу кадрів ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат». Оформленням лікарняних листків вона не займалася, від [PERSON] вона не отримувала листків непрацездатності. З виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 05.09.2016 року, складеного Нікопольською міжрайонною МСЕК № 1, [PERSON] встановлено 50 % втрати професійної працездатності, що відповідає ІІІ-й групі інвалідності по трудовому каліцтву, причина втрати професійної працездатності травма на виробництві, дата встановлення страхового випадку 01.06.2016 року (а.с.86). Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд соціального страхування України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до\~Закону України\~"Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобовязань перед потерпілим. Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сімї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Відповідно до ч.8. вказаної статті відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України\~та\~Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч.3 ст.42 вказаного Закону якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування. Допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші пять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» грошової суми в розмірі 7500 грн. на відшкодування за лікарняними листами за січень, лютий, березень 2016 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання відповідачу оригіналів листків непрацездатності для нарахування відповідних виплат. Також задоволенню не підлягають вимоги щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем в звязку з лікуванням, оскільки вказані витрати відшкодовуються відповідно до ст.36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» Фондом соціального страхування, тому в задоволенні позовних вимог в даній частині слід відмовити. [PERSON] ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що завдала таку шкоду, за наявності вини даної особи. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» \~зі змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1, зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин. [PERSON] п.9 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України розмір моральної шкоди суд визначає в залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до п.13 Постанови судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Ч.2 ст.1193 ЦК України встановлено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір шкоди зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. В судовому засіданні встановлено, що 06.01.2016 року з позивачем стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, в звязку з чим позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності, що відповідає ІІІ-й групі інвалідності по трудовому каліцтву. [PERSON] досліджених в судовому засіданні доказів причинами настання нещасного випадку є особиста необережність позивача, яким порушено вимоги ст.14 ЗУ «Про охорону праці», та невиконання посадових обовязків директором з транспорту ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат», тобто наявна вина не тільки позивача, а й відповідача у отриманні позивачем виробничої травми. Отримання позивачем виробничої травми завдало йому моральної шкоди, оскільки позивач тривалий час проходив лікування, позивач зазнав фізичного болю та страждань внаслідок отриманої травми, погіршення стану здоровя позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, що змушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає доведеним настання моральної шкоди для позивача як особи, яка постраждала внаслідок виконання ним професійних обовязків, знаходячись на підприємстві, з яким він знаходиться в трудових відносинах. Враховуючи наявність вини позивача у отриманні травми внаслідок нещасного випадку на виробництві, суд вважає, що достатньою сумою моральної шкоди, яка підлягає стягненню, є 5000 грн. В решті вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки заявлений розмір моральної шкоди не доведений позивачем. [PERSON] зі\~ст.141 ЦПК України\~в звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1762 грн. Посилання представника відповідача на заяву позивача, в якій позивач зазначив, що отримана ним травма не повязана з виробництвом, суд не бере до уваги, оскільки зміст вказаної заяви спростовується дослідженими в судовому засіданні актами форми Н-1 та Н-5. Судом допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали пояснення, що позивач постійно працював водієм у відповідача, також судом досліджено письмові пояснення [PERSON] (а.с.152), в яких він підтвердив факт постійної роботи позивача водієм. Суд не бере до уваги вказані пояснення, оскільки позивачем не оспорюються акти, складені за формою Н-5 та Н-1, а у відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: partial