Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає визнати удаваним укладений 29.11.2012 року між відповідачами договір купівлі-продажу житлового будинку № 34 по вул.Жовтневій в м.Вільнянськ Запорізької області в частині умов відносно особи покупця [PERSON], визнати позивача покупцем будинку за цим договором та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, у 2012 році за рахунок коштів, зароблених його матір вирішила купити спірний житловий будинок у відповідача [PERSON], але через певні труднощі не встигла це зробити та виїхала за кордон; після цього позивач зайнявся купівлею житлового будинку особисто, та у листопаді 2012 році купив житловий будинок за кошти, зароблені його матір'ю; договір у нотаріуса був оформлений 29.11.2012 року, проте покупцем в договорі була зазначена матір його тодішньої дружини [PERSON] інша відповідачка у справі. Позивач стверджує, що насправді покупцем будинку є він сам, [PERSON] фактичної участі у купівлі будинку не приймала і не мала для цього коштів, умови договору щодо того, що вона є його стороною, є удаваними; відповідача обіцяла переоформити право власності на будинок на його ім'я, але цього не зробила. Враховуючи наведене, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У свою чергу, відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні власністю, в якому вимагає виселити [PERSON] з житлового будинку № 34 по вул.Жовтневій в м.Вільнянськ Запорізької області, зобов'язати його повернути правовстановлюючі документи на житловий будинок та іншим чином не чинити перешкод у володінні та користуванні цим будинком. У зустрічному позові відповідачка зазначила, що саме вона придбала спірний житловий будинок за власні кошти згідно договору купівлі-продажу від 29.11.2012 року, і є його власником, а [PERSON] ніякої участі в його купівлі не приймав; тим не менше, [PERSON] протиправно утримує правовстановлюючі документи на житловий будинок та використовує його для зберігання будівельних матеріалів та іншого свого майна, тим самим перешкоджає здійснювати права власника. Враховуючи це, відповідачка й звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали свій позов, зустрічний позов [PERSON] не визнали. Суду пояснили, що саме [PERSON] займався купівлею спірного житлового будинку та розрахувався з покупцем; відповідачка [PERSON] обіцяла переоформити у подальшому будинок на позивача, але цього не зробила. З приводу зустрічного позову відповідачки позивач пояснив, що у спірному будинку він не проживає, а правовстановлюючі документи дійсно знаходяться у нього. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] первісний позов [PERSON] не визнали, підтримали свій зустрічний позов; наполягали на тому,що саме [PERSON] є покупцем спірного житлового будинку, а докази, надані позивачем. вважають суперечливими. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду письмові пояснення (а.с.17), згідно яких позов [PERSON] визнав повністю. Відповідач зазначив у своїх письмових поясненнях, що саме [PERSON] купував спірний житловий будинок та розраховувався за нього, але він не бажав оформлювати будинок на своє ім'я, тому будинок був оформлений на [PERSON] Третя особа приватний нотаріус [PERSON] надав суду письмові пояснення (а.с.24), в яких пояснив, що спірний договір був укладений 29.11.2012 року [PERSON] та [PERSON], які уважно ознайомилися з його змістом та не мали щодо нього ніяких заперечень; жодних підстав для визнання договору удаваним та визнання правочину таким, що вчинений позивачем, третя особа не вбачає. Представник державної реєстраційної служби як третьої особи у справі надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що підстав для задоволення позову [PERSON] немає, а зустрічний позов [PERSON] має бути задоволений частково. Так, згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29.11.2012 року (а.с.6-7), покупцем житлового будинку № 34 по вул.Жовтневій в м.Вільнянськ Запорізької області, власником якого був відповідач [PERSON], зазначена відповідачка [PERSON]. Зазначений договір не містить відомостей щодо участі у договорі позивача [PERSON] На підтвердження своїх доводів позивач надав суду дві розписки (а.с.41-42). Згідно першої з них, складеної 29.11.2012 року, [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 80000 гривень за проданий будинок № 34 по вул.Жовтневій в м.Вільнянськ Запорізької області, а згідно другої, складеної 26.11.2012 року [PERSON] заявила, що безоплатно і добровільно надасть [PERSON] право власності на земельну ділянку під зазначеним будинком. Суд вважає, що зміст першої розписки від 29.11.2012 року сам по собі підтверджує факт фізичної передачі [PERSON] грошей за продаж житлового будинку, а не той факт, що всі суттєві умови договору купівлі-продажу обговорювалися та були погоджені продавцем будинку та [PERSON]; у розписці ніяким чином не зазначено, що [PERSON] виступає як покупець будинку. Що ж стосується другої розписки від 26.11.2012 року, то її суд розцінює лише як заяву [PERSON] про наміри передати у майбутньому [PERSON] право власності на земельну ділянку, ця розписка не має зобов'язального характеру. Пояснення відповідача [PERSON] (а.с.17) щодо того, що покупцем будинку був позивач [PERSON], суперечать не тільки змісту договору від 29.11.2012 року, який він підписав особисто як продавець, але й поясненням третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.24), який наполягає, що договір укладався саме [PERSON] та [PERSON] За наявності таких суперечливих та явно неповних доказів суд вважає доводи позивача та обставини, на які він посилається, такими, що не підтверджені належними доказами. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги відповідачки [PERSON], суд вважає, що вони підлягають задоволенню в частині вимог щодо повернення правовстановлюючих документів на житловий будинок оригіналів договору купівлі-продажу від 29.11.2012 року, витягу з Державного реєстру правочинів від того ж числа, витягу про державну реєстрацію прав від 25.12.2012 року та технічного паспорту на будинок. Суд виходить з того, що на момент розгляду справи покупцем спірного будинку, а отже, його власником, є відповідачка [PERSON]; відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок явно перешкоджає здійснювати їй права власника, і сам позивач [PERSON] визнав у судовому засіданні, що зазначені документи перебувають у нього, більш того, надав їх копії разом із позовною заявою (а.с.6-10). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи це, суд задовольняє зустрічні позовні вимоги позивачки щодо повернення документів. Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог про виселення позивача зі спірного будинку, оскільки з тексту самої зустрічної позовної заяви та пояснень сторін під час судового розгляду вбачається, що [PERSON] у спірному житловому будинку не проживає, а мова йде про звільнення будинку від його майна, яке там знаходиться; таким чином, відповідачка невірно обрала спосіб захисту права. Так само, незрозумілими є вимоги щодо зобов'язання [PERSON] "іншим чином не створювати і не чинити перешкод", оскільки зі змісту позову не зрозуміло, про які саме перешкоди йде мова, у чому саме вони полягають, та яка існує небезпека щодо їх створення (вчинення); ніяких доказів з цього приводу суду не надано. У зв'язку з цим суд не може задовольнити решту частину зустрічних вимог відповідачки [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial