Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у якій просила суд: - продовжити [PERSON] строк на прийняття спадщини після її матері [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після її матері [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після її матері [PERSON], померлої [INFO]; - визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051, що розташована по [ADDRESS], становила 1/3; - визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, що розташована по [ADDRESS], становила 1/3; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051, яка розташована по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після її матері [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за [PERSON], право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, яка розташована по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після її матері [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. До складу спадщини входять: квартира [ADDRESS], 1/3 частка домоволодіння по [ADDRESS]; а також земельні ділянки, частки померлої на які не визначені та не виділені в натурі, а саме: земельна ділянка, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051, що розташована по [ADDRESS], та земельна ділянка, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, що розташована по [ADDRESS]. Позивач наголосила, що на її звернення 21.05.2014 року до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, та зазначила, що цей строк був пропущений нею з поважних причин. Крім того, у зв'язку з тим, що до складу спадкового майна входять дві вказані земельні ділянки, частки права власності померлої в яких за її життя не визначені, це перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса та потребує судового визначення часток померлої у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали відзиви на позов, відповідно до яких не заперечували проти позовних вимог та просили суд розглянути справу без їх участі. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. Згідно з довідкою відділу запису актів громадського стану Ленінської районної Ради народних депутатів у м. Харкові за № 107 від 09.06.1995 року, виданої [PERSON], 07 січня 1961 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблений актовий запис № 21, та після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно з копією Свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], видатного Ленінським РАЦС м. Харкова 14.01.1962 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 10.08.1971 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Згідно з довідкою Комінтернівської Ради народних депутатів м. Харкова між [PERSON] та [PERSON] 28.08.1971 року укладений шлюб, про що зроблено запис № 971, та після реєстрацію шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. 19.08.1975 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], копія якого міститься у матеріалах справи, 18.06.1983 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, про що зроблений актовий запис № 7. З вищевказаних документів вбачається, що [PERSON], [INFO], є матір'ю позивачки [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 14887, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Позивач наголосила, що вона є єдиною дочкою [PERSON], померлої [INFO], та є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. До складу спадщини входять: - квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1994 року, реєстраційний № 8-94-34104, зареєстрованого КП «Харківське МБТІ» за № П-8-6628 від 27.09.1994 року; -1/3 частка права власності на домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після їхнього померлого батька [PERSON]; - земельна ділянка, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку; - земельна ділянка, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. З відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори за № 1588/02-14 від 21.05.2014 року на заяву позивачки від 21.05.2014 року, вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини та запропоновано звернутись до суду. Разом із тим, до складу спадкового майна входять дві вищевказані земельні ділянки, частки права власності померлої в яких за її життя не визначені, що також перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса та потребує судового визначення часток померлої у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки. Такі обставини на думку позивача є підставою для захисту її прав та інтересів у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 197872 від 22.05.2012 року та серії ЯЛ № 187671 від 22.05.2012 року, засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, земельні ділянки площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051 та площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, що розташовані по [ADDRESS], належать на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та частки права власності померлої у вказаних земельних ділянках за її життя не визначені. Норми ЦПК України не встановлюють вичерпного переліку фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Позивач наголосила, що встановлення факту, що частки вказаних земельних ділянок, які були у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] і померлої [INFO] [PERSON] є рівними та встановлення часток померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки, необхідно для їх спадкування. З урахуванням наведеного, суд вважає позовну вимогу про визначення, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051, що розташована по [ADDRESS], становила 1/3 та визначення, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, що розташована по [ADDRESS], становила 1/3; законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач у позовній заяві зазначила, що вона звернувся до нотаріальної контори, де їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущено строк для її прийняття. На запит суду Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою листом від 27.06.2014 року (вхідний № 18474 від 01.07.2014 року) повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Судом встановлено, що відповідачі проти позову не заперечують. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.1272 ЦК України строк прийняття спадщини встановлений ст.1270 ЦК України може бути продовжений, якщо суд визнав причини пропуску поважними. Поважність причин пропуску строку позивачем обґрунтована тим, що вона вже тривалий час з 1994 року постійно хворіє на гіпертонічну хворобу II ст., розповсюджений остеохондроз хребта, який останні декілька років фактично прикував її до ліжка, отримує післяопераційне лікування в домашніх умовах щодо онкозахворювання та ряду інших захворювань, що зазначені в медичному епікризі № 6041 від 07.10.2013 року та консультативному висновку від 31.03.2014 року, копії яких містяться у матеріалах справи. Позивач наголосила, що вона була виписана після закінчення стаціонарного лікування 07.10.2013 року і до 07.05.2014 року проходила обстеження МСЕК (акт № 712 від 07.05.2014 року) та їй визначена 3 група інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, копія якої міститься у матеріалах справи. Позивачка стверджувала, що вказані захворювання і стан її здоров'я позбавили її можливості у визначений період з 10.11.2013 року по 10.05.2014 року звернутися до нотаріальної контори та ці обставини підтверджують поважність причини пропуску цього строку. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, та вона є спадкоємцем першої черги за законом. За таких обставин, її позов в частині продовження строку для прийняття спадщини та шляхом встановлення додаткового строку для її прийняття підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS], на 1/3 частину домоволодіння по [ADDRESS], на 1/3 частину земельні ділянки: площею 0,0540 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0051, та площею 0,2500 га., кадастровий номер 6322055902:00:000:0052, які розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO], суд вважає необхідним зазначити наступне. На підставі статей 1296, 1297 ЦК України, статті 34 Закону України «Про нотаріат» за наявності правовстановлюючих документів на спадкове майно, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутністю спору між спадкоємцями, свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом. Таким чином, єдиною правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд не може підміняти собою нотаріуса, який уповноважений посвідчити право власності в порядку спадкування. Як вбачається з листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори (вихідний № 1588/02-14 від 21.05.2014 року), [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю підстав для закликання до спадкування, оскільки [PERSON] спадщина у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не прийнята (заява про прийняття спадщини не подавалася, довідка житлово-експлуатаційної організації або відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом відсутня). Відмови у вчиненні нотаріальних дій при видачі свідоцтва про право на спадщину з інших підстав з боку позивача суду не представлено. При таких обставинах позивач [PERSON] не позбавлена права на звернення у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON]. Відтак, пред'явлені позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування є передчасними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial