Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача на його користь суми заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. У поданій позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 23.12.20112 року, згідно якої отримав в банку кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даною заявою підтверджується той факт, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приват Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.5.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.12.2019 року становить 19 891 грн. 93 коп. Всупереч даному кредитному договору відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] 19 891 грн. 93 коп. кредитної заборгованості та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 2 102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно умов кредитного договору № б/н від 23.12.2011 року [PERSON] отримав в банку кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку виданого АТ КБ "Приват Банк", сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору № б/н від 23.12.2011 року станом на 01.12.2019 року становить 19 891 грн. 93 коп., яка складається з наступного: - 11 937 грн. 24 коп - заборгованість за простороченим тілом кредиту; - 1 752 грн. 12 коп. - заборгованість за відсотками; - 4779 грн. 14 коп. - нарахована пеня; - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 1423 грн. 43 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України, (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. З метою недопущення застосування накладення на [PERSON] подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] в користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафу, нарахованого у розмірі 1 923 грн. 43 коп. слід відмовити. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] не виконав умови кредитного договору та допустив заборгованість, що становить 18 468 грн. 50 коп., яка складається із наступного: 11 937 грн. 24 коп - заборгованість за простороченим тілом кредиту; 1752 грн. 12 коп. - заборгованість за відсотками; 4779 грн. 14 коп. - нарахована пеня, яка підлягає стягненню із останнього. На підставі наведеного,

Outcome: partial