Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 14.07.2001 року перебуває в шлюбу з відповідачем, який відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12.12.2016 року розірвано. В період перебування в шлюбі 22.11.2013 року сторонами за 100500 грн. придбано автомобіль марки ВАЗ-21713-138-21 , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кошти на який частково було спалачено за рахунок спільних заощаджень, а 90450,00 грн. взято в кредит відповідно до кредитного договору №436/11/2013/023 від 26.11.2013 року. Наразі автомобіль перебуває в користуванні відповідача, а тому в порядку поділу майна подружжя просить визнати його спільною сумісною власністю та стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного автомобіля, але не менше 50250,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник, адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги змінили та подали заяву про збільшення позовних вимог у зв'язку з проведенням судової автотоварознавчої експертизи та просили стягнути з [PERSON] 88627,84 грн. вартості автомобіля марки ВАЗ-21713-138-21, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], залишивши його у особистій приватній власності за відповідачем. Змінені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та його представник, адвокат [PERSON] первісний позов та позовну заяву про збільшення позовних вимог не визнали, подавши зустрічний позов в якому зазначив, що кошти на придбання автомобіля, які були отримані через оформлення кредитного договору повертав самостійно, станом на 07.04.2017 року заборгованість погашена. Крім того, під час шлюбу ними було придбано інше спільне майно загальною вартістю 147000 грн., серед яких холодильник вартістю 10тис. грн.; газова плита - 5 тис. грн., пральна машина - 7тис. грн. мікрохвильова піч -1,5 тис. грн, кухонний комбайн -2 тис. грн., мультиварка - 2,5 тис. грн., болер водонагрівальний - 2 тис. грн., стіна меблева кухонна вбудована - 15 тис. грн, телевізори 2 шт на суму 3 тис. грн. та тумбочка під них - 3 тис. грн., музичний центр та відеомагнітофон - 3 тис. грн., комп'ютер - 5 тис. грн, люстри кімнатні - 5 тис. грн. Також було зроблено поліпшення житла, встановлене індивідуальне опалення, замінено двері, встановлено металопластикові вікна. Все це залишилось у [PERSON] У зв'язку з цим, просив визнати спільною сумісною власністю спільне нажите майно загальною вартістю 147000 грн. з яких половину 73500, 00 грн. повернути йому, визнавши майно особистою власністю [PERSON] та стягнути 59979,66 грн. погашеної ним заборгованості за кредитним договором №436/11/2013/023 від 26.11.2013 року укладеного між ним та ПАТ АБ "Укргазбанк". [PERSON] та її представник [PERSON] зустрічний позов не визнали, заперечивши той факт, що кредитна заборгованість погашалась виключно за кошти [PERSON], оскільки саме [PERSON] працюючи приватним підприємцем мала можливість здійснювати погашення заборгованості, а щодо визнання права спільної сумісної власності на люстри, газовий котел, вхідні та міжкімнатні двері в тому числі і двері на балкон, які знаходяться в квартирі №38 по вулиці Дорошок в м. Малин, зазначила, що право власності на дану квартирі належить крім неї, ще [PERSON], [PERSON] на праві власності. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 26.05.2017 року прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження. По справі за клопотанням представника позивача відповідно до ухвали суду від 14.07.2017 року проведено судову авто товарознавчу експертизу, висновком якої визначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21713-138-21, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 177255,68 грн. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про наступне: Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року по 23 грудня 2016 року (дня набрання законної сили рішення Малинського районного суду від 12.12.2016 року). В період шлюбу 22 листопада 2013 року сторонами придбано автомобіль марки ВАЗ-21713-138-21, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Для придбання даного транспортного засобу [PERSON] було укладено кредитний договір в ПАТ АБ «Укргазбанк», за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 90\~450 грн. Поручителем за цим договором виступила [PERSON] Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, та що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Таким чином, поділу підлягає автомобіль марки ВАЗ-21713-138-21 , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який придбаний подружжям [PERSON] в інтересах сімї та яким користується виключно [PERSON], а також сплачені в рахунок погашення кредитних зобовязань за кредитним договором грошові кошти. При цьому, враховується, та визнано [PERSON] в судовому засіданні, що починаючи з вересня 2016 року [PERSON] самостійно здійснював погашення кредиту після припинення фактичних шлюбних відносин. Згідно довідки (а.с. 55) про рух коштів за кредитним договором за період з 01.09.2016 року по 15.03.2016 року [PERSON] самостійно було сплачено грошових коштів на суму 24\~149,62 грн., які підлягають поділу піж сторонами. Що стосується вимог [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя побутової та компютерної техніки, дверей, вікон, люстр та стягнення з [PERSON] на свою користь половини вартості спільно нажитого майна в сумі 73\~500 грн. то в цій частині позову слід відмовити. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Судом пропонувалось в судовому засіданні надати докази в обґрунтування вимог позову щодо обсягу спільно нажитого майна та розяснювались наслідки їх неподання, однак позивач за зустрічним позовом та його представник не скористались своїм правом та не надали жодного доказу придбання цього майна та його характеристики, а тому позов в цій частині є необґрунтованим. При вирішенні питань про відшкодування судових витрат, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Зважаючи на те, що позов [PERSON] задоволено частково, а саме з його ціни позову в 133479,66 грн. задоволено 12074,81 грн., то стягненню в рахунок відшкодування судових витрат підлягає 120,80 грн.

Outcome: partial