Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON]про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду 02 липня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на сьогоднішній день проживають разом з матірю. Вказує, що протягом тривалого періоду відповідач не дбає про матеріальний стан дітей, а тому, діти фактично перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Також зазначає, що на даний час знаходиться у складному матеріальному становищі і не має можливості в повній мірі забезпечити належний рівень проживання для дітей. Добровільно домовитися про сплату аліментів їй не вдалося. З врахуванням вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду\~від 20\~грудня 2018\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~справі. До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2018 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 2). В шлюбі народилася двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Відповідно до свідоцтва про народження дітей вбачається, що [PERSON] являється батьком дітей (а.с. 3-4). Судом встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітніх дітей, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дітям, які знаходяться на утриманні та вихованні матері. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року для\~дітей віком від 6 до 18 років становить - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня 2218 гривень. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Доводи позивача щодо наявності у неї витрат на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. в місяць на одну дитину, не підтверджені належними і допустимими доказами. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 75, 82, 84, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial