Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач 21.12.2017 року звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04.10.2013 року у розмірі 80 221,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 04.10.2013 року. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. Станом на 26.11.2017 року заборгованість становила 80 221,00 грн. з яких: тіло кредиту - 6758,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 65 883,14 грн., заборгованість за пенею 3283,52 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 3796,24 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Просили провести судове засідання без їх присутності. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повністю. Відповідач надіслав відзив, заперечення щодо відповіді позивача на відзив. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. 04.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та пам'яткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6). Відповідач неналежним чином виконував свої обов'язки по кредитному договору № б/н від 04.10.2013 року і станом на 26.11.2017 року заборгованість становила 80 221,00 грн. з яких: тіло кредиту - 6758,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 65 883,14 грн., заборгованість за пенею 3283,52 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 3796,24 грн. (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 15, 21). У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування (а.с. 21). Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відтак суд погоджується з позицією відповідача і приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по штрафам (як фіксованої так і відсоткової частини) в розмірі 4296,24 грн. необхідно відмовити. Щодо іншої частини позовних вимог, то суд приходить до висновку про їх обґрунтованість. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У вказаному випадку [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді, тому йдеться про договір приєднання (ст. 634 ЦК України). Статтями 525-526, 530, ч.1 ст. 610, 6123 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість по тілу кредиту становить 6758,10 грн., тому вказана сума, безумовно, підлягає стягненню з відповідача. Стосовно нарахованих відсотків станом на 26.11.2017 року у розмірі 65 883,14 грн., то суд не може погодитись із обґрунтованістю заявлених вимог з огляду на наступне. За правилами п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним щомісячним платежем, а також овердрафту, що виникає по таким карткам, приведений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, що є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 212 ЦК України, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості (а.с. 29). Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом. Разом з цим, відповідно до п. 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь, кредит (овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту (овердрафту) у статус прострочених боргових зобов'язань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 цих умов. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачується. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил, клієнт сплачує банку пеню, що розраховується як: Пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Пунктом 2.1.1.12.6.3. Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що проценти за користуванням кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом. Як вбачається зі змісту вказаного договору, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування визначено порядок та строки погашення кредиту, шляхом сплати мінімального обов'язкового платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 29, 7). Останній платіж на погашення заборгованості за договором [PERSON] здійснив 23 квітня 2015 року (зворот а.с. 4). Наступний платіж, у розмірі та строк визначений умовами договору, а саме до 25 травня 2015 року, [PERSON] не сплатив, та з цього часу жодного платежу на погашення кредиту не вносив, отже саме з 25 травня 2014 року виникла прострочена заборгованість, як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом. Тому, відповідно до п.п. 2.1.1.12.4, 2.1.112.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з 211 дня, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 21.12.2015 року, весь кредит вважається простроченим. Умовами укладеного між сторонами договору визначені розмір та порядок отримання банком процентів, згідно яких проценти за користування кредитом нараховуються з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) стає простроченим кредитом (п. 2.1.1.12.6.3), а з дати переведення кредиту в статус прострочених боргових зобов'язань, нарахування проводяться відповідно п. 2.1.1.12.6.1 (на залишок простроченої заборгованості нараховується пеня). При цьому винагорода проценти за користування кредитом не сплачуються. Зважаючи на викладене, починаючи з 211 дня з моменту виникнення прострочення, а саме з 21 грудня 2015 року, нарахування процентів за користування кредитом після набуття ним статусу простроченого суперечать умовам договору, укладеному між сторонами. А тому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 21 грудня 2015 року по 26 листопада 2017 року не підлягають задоволенню. Проценти, нараховані банком відповідно до вимог п. 2.1.1.12.6.3 до дня, коли кредит став простроченим, тобто, до 21.12.2015 року, відповідно до умов та правил надання банківських послуг підлягають стягненню у розмірі, нарахованому банком, а саме 8013,32 грн. Що ж до вимог про стягнення пені у розмірі 3283,52 грн., то суд вважає такі вимоги законними, однак за заявою відповідача від 19.01.2018 року (а.с. 49) враховує скорочену спеціальну позовну давність (ч.2 ст. 258 ЦК України) та застосовує наслідки спливу позовної давності (ст. 267 ЦК України) і стягує пеню лише за один рік до дня звернення позивача з вказаним позовом до суду, тобто з 21.12.2016 року по 21.12.2017 року у розмірі 1100 грн., відмовляючи у задоволенні решти вимог по сплаті пені. Спливу позовної давності по решті вимог банку судом не встановлено. Відповідно до п.п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років. Крім того, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, однак відповідач не звертався до банку з заявами про розірвання договірних відносин, що свідчить про пролонгацію договірних відносин та [PERSON] до 24.04.2015 року періодично вносив кошти на погашення кредитної заборгованості. Заперечення відповідача про неспівмірність вимог, завищені відсотки по кредиту, не ознайомлення його з умовами кредиту суд вважає голослівними, оскільки останній приєднався до запропонованого договору на таких умовах, не оспорював у судовому порядку факт укладення кредитного договору чи підняття відсоткової ставки банком в односторонньому порядку. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial