Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду із позовом по якому просить суд\~ визнати недійсним договір № 008-15547-180215 банківського вкладу ( депозиту) від 18.02.2015, стягнути з відповідача на користь позивача\~ 136\~976,38 грн. та нараховані відсотки, станом на 02.03.2015 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 008-15547-180215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» на суму 5 100 дол. США строком дії до 19.05.2015 року з процентною ставкою на суму вкладу 5,5 % річних (п. 1.4 Договору) при цьому банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № 26307113012161. На виконання умов даного договору, позивачем було надано банку грошові кошти в сумі 5100 дол. США, шляхом перерахування з рахунку [PERSON] відкритого в АТ « Дельта Банк», вищезазначеної грошової суми на рахунок позивача [PERSON]. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» порушило взяті на себе зобов'язання, оскільки вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу і вклади повернуто частково. Сума неповернутих коштів відповідно до вищевказаних Договорів, становить 136976,38 грн., яку позивачпросить стягнути з відповідача та визнати даний договір банківського вкладу дійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала заперечення проти позову та пояснила, що 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 « Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних, у звязку з чим, в банк запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Крім того, 02.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про ліквідацію АТ «Дельта Банк». Представник відповідача вважає, що процедура повернення вкладу позивачці регулюється\~Законом України "Про систему систему гарантування вкладів Фізичних осіб". З приводу визнання договору дійсним представник відповідача зазначила, що при здійснені перевірки даного договору на підставі Наказу Уповноваженої особи від 07.08.2015 року « Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів за вкладними операціями АТ « Дельта Банк»» № 691, а також на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року виявлено ознаки нікчемності ряду договорів банківського вкладу, що були укладені між АТ « Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 року включно, зокрема договору укладеного з [PERSON], з огляду на що в задоволенні позову просила відмовити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 18.02.2015 року між [PERSON] та АТ « Дельта Банк» укладено договір №008-15547-180215 банківського вкладу « Найкращий від Миколая» у дол. США. Відповідно до п. 1.2 Договору депозитного вкладу складає 5100 дол. США, строком дії відповідно до п. 1.3 Договору до 19.05.2015 року включно. Відповідно до п.1.6 Договору депозиту банк відкриває вкладнику вкладний ( депозитний) рахунок № 26307113012161. Відповідно до п. 1.8. Договору депозиту з урахуванням Додаткової угоди №1 до договору №008-15547-180215 від 18.02.2015р. банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 18.02.2015р. зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються. 18.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] кошти в розмірі 5100,00 доларів США (п'ять тисяч сто доларів США). Переданий грошей відбулось шляхом перерахування з рахунку [PERSON] відкритого в АТ «ДЕЛЬТА БАНК», грошової суми в розмірі 5100,00 доларів США на рахунок позивача №26307113012161, відкритий в АТ «ДЕЛЬТА БАНК». 03.03.2015 року рішенням № 51 на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Тимчасову адміністрацію в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015року. 03.08.2015 р. виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ДЕЛЬТА БАНК» до 02.10.2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ДЕЛЬТА БАНК» [PERSON] до 02.10.2015 року включно. 17.09.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» [PERSON], якою просив надати письмову відповідь із зазначенням причин його відсутності у вищезазначеному реєстрі на виплату депозиту, оскільки позивач не можу отримати свій вклад, а також просив включити його в реєстр для отримання коштів. Як вбачається з відповіді тимчасової адміністрації вих. №05-3086243 від 17.09.2015 р. проінформували, що за рахунками, відкритими на ім'я [PERSON] в Банку, операції щодо виплат тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації. А також повідомили, що наразі здійснюється перевірка операцій за рахунками, відкритими на ім'я позивача в Банку. [PERSON] не було визнано кредитором банку. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Так [PERSON], звертаючись до суду із даним позовом, просив визнати дійсним договір № 008-15547-180215 банківського вкладу « Найкращий від Миколая» від 18.02.2015 року. Суд вважає, що вирішення правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати наступні норми законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України одним із юридичних фактів, який є підставою виникнення цивільних прав та обовязків, є договори та інші правочини. Правочином (різновидом яких є договори) є дії особи, безпосередньо спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Стаття 202 ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин являє собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон повязує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для його чинності. Правочин, укладений з порушенням умов, визначається законодавством недійсним, тобто не відповідає вимогам закону. Так, відповідно до\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором . Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно зі\~ст. 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника,крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Представник відповідача посилається на те, що комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ«Дельта Банк» було здійснено перевірку договору №008-15547-180215 від 18.02.2015р. банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 18.02.2015 року за вкладними операціями, на предмет виявлення договору, що є нікчемним з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. Даного висновку комісія з перевірки правочинів (договорів) дійшла у зв'язку з тим, дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів-ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, і відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «ДЕЛЬТА БАНК», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» та реалізації його майна. Також представник відповідача у своїх запереченнях наголошувала, що зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на депозитні рахунки фізичних осіб, відкриті в Банку, були здійснені в період дії Постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. По закінченню вкладу відповідно до п. 1.10 вклад повинен був бути виплачений шляхом зарахування па поточний рахунок № 26202704204803. Крім того, позивачем та Банком було досягнуто домовленостей та закріплено, що зарахування вкладів на рахунок може бути здійснено шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента (п, 1 Додаткової угоди № 1 Договору від 18.02.2016 року ( в день укладення Договору на рахунок Позивача від [PERSON] було перераховано суму вкладу в розмірі 5100.00 дол. СІНА, що підтверджується рухом коштів по рахунку, наданим банком). На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03 березня 2015 запроваджено тимчасова адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеною наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладі» фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 виявлено нікчемні правочини відповідно до ч. 3 статті 38 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено в Додатку №1 до цього Наказу, що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами Банку після 16.01.2015 року включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Суд звертає увагу на той факт, що доказів щодо віднесення спірного правочину до цієї категорії банком суду надано не було. Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин, недійсність якого встановлена законом, є недійсним з моменту його вчинення. Презумпція його правомірності спростовується безпосередньо законом. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК таке спростування має бути прямим. Презумпція правомірності правочину означає, що оспорюваний правочин є правомірним до того дня, коли його недійсність визнана судом. Оскільки представником банку до суду не надано доказів на підтвердження факту визнання спірного договору недійсним суд вважає за необхідне вимогу щодо визнання договору дійсним задовольнити. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 136\~976,38 грн. та нараховані відсотки, станом на 02.03.2015 року. Разом з тим згідно з ч. 5\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6\~ст. 36 цього Закону\~установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені\~ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої\~ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1\~ст. 26 зазначеного Закону\~встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.03.2012р. № 4452-VI встановлена черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. 1. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, повязаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Суд звертає увагу на той факт, що з вини відповідача позивача не було визнано кредитором банку, тому він не має можливості задовольнити свої вимоги в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.03.2012р. № 4452-VI, у звязку з чим, вважає, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню, оскільки до даних правовідносин необхідно застосувати вищевказаний спеціальний Закон. Позивач також просить суд стягнути на його користь відсотки, однак розрахунку їх суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення відсотків відмовити. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобовязання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у звязку з чим підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial