Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення на його користь аліментів на період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є рідним сином відповідача. Після розірвання шлюбу між матір`ю та батьком, 04.09.2017 року, він залишився на утриманні матері, яка постійно надає йому матеріальну допомогу. Від батька він отримує невелику суму коштів, яка є непостійною. Навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі Кіровоградській льотній академії Національного авіаційного університету, термін навчання: з 01.09.2017 року по 23.07.2021 рік, стипендії не отримує, а відсутність матеріальної допомоги з боку батька ставить його в скрутне становище. Його батько є працездатним, працює на посаді судді та отримує заробітну плату, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, тому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів доходу щомісяця і до закінчення навчання. В судове засідання, призначене на 04.04.2018 року позивач та його представник, яка брала участь в підготовчому судовому засіданні, не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача надала заяву, в якій просить судове засідання проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити з підстав, викладених у позові (а.с. 91,92 ) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що його середньомісячний дохід складає 25265,05 грн., при цьому він 23.01.2018 року отримав кредит на придбання квартири, який повинен повернути, має у власності майно, яке повинен утримувати в належному стані, а тому позовні вимоги визнає частково та просить стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частки від доходу, що забезпечить нормальні умови для навчання та проживання позивача. Також зазначив, що допомогу на утримання сина він надавав добровільно, однак останній змінив банківську картку, уникає з ним спілкування, тим самим позбавив його можливості надавати грошові кошти (а.с. 47,88). Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що позивач в справі, [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 10.12.1999 року Носівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану серії 1-ЕЛ №013241 (а.с.7). Шлюб між його батьками розірвано згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 04.09.2017 року. (а.с.9-10). Позивач на даний час є повнолітнім та продовжує навчання на денній державній формі навчання, та згідно довідки декана факультету льотної експлуатації Кіровоградської льотної академії НАУ від 28.11.2017 року №136 є курсантом 1 курсу; термін закінчення навчання 23.07.2021 року (а.с.17). Як вбачається із довідки Кіровоградської льотної академії № 174 від 29.11.2017 року, позивач в справі доходів не отримує (а.с.18). Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З довідки про доходи відповідача, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області №622 від 13.03.2018 року, вбачається, що він працює на посаді судді Носівського районного суду Чернігівської області, його середньомісячний дохід складає 25137,69 грн. ( а.с.84), а отже суд вважає, що [PERSON]має можливість надавати матеріальну допомогу сину. Крім того, в своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує щодо сплати аліментів, але позовні вимоги визнає частково, посилаючись на наявність майна, яке підлягає утриманню та необхідність виплати кредиту, отриманого на купівлю квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує той факт, що позивач доходів не має, оскільки навчається на денній державній формі навчання. Згідно ст. 199 СК України, обовязок утримання повнолітніх дітей покладений на обох з батьків, а тому враховуючи принцип розумності та справедливості та те, що позивач не довів обставин та не надав доказів, які б свідчили про необхідність сплати відповідачем аліментів на його утримання саме в розмірі 1/3 частки від доходу останнього, а відповідач в свою чергу не надав доказів про відсутність можливості сплати аліментів в сумі, що перевищує 1/6 частку його заробітку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідача підлягають аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки від його доходу. Такий розмір аліментів буде достатнім для задоволення життєвих потреб позивача та його повноцінного розвитку, забезпечить належний рівень проживання і не призведе до значного погіршення матеріального становища відповідача, який має постійне джерело доходу. Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо необхідності значних витрат для проведення поточних та капітальних ремонтів будинку та квартири, виплату кредиту, оскільки його дохід дозволяє як сплачувати аліменти на утримання сина, так і забезпечення соціально-побутових умов та оплату кредитних коштів. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial