Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачем 05.09.2015 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. З відповідачем життя не склалось, оскільки він близько п`яти місяців тому залишив її з дитиною та переїхав до іншого місця проживання, забравши всі її збережені кошти. Відповідач зовсім не дбає про сім`ю, нічого не допомагає, на скільки її відомо на даний час не має офіційного місця роботи, зневажливо ставиться до неї та до дитини. Таке його ставлення до сімейних обов`язків призвело до повного розпаду сім`ї. Відповідач зовсім не надає коштів на утримання дитини і в інший спосіб матеріально не допомагає. Тому просить визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. на дитину щомісячно до досягненню нею повноліття. 23.09.2019 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 всіх доходів, але не менше 50 відсотків середньої заробітної плати працівника для місцевості, де проживає відповідач. Відповідач подав заперечення на позов про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх доходів вказавши, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки він не працює, доходів від трудової чи підприємницької діяльності не отримує, не має у власності ані нерухомого, ані рухомого майна, його фінансовий стан потребує покращення. Все вищевказане свідчить про його складний майновий стан і про неможливість сплатити аліментів у розмірі 1/3 частини доходів. Натомість позивачка є фізичною особою - підприємцем здійснює підприємницьку діяльність по наданню послуг з викладання курсів іноземної мови «Ерудит if», сплачує податки, отримує дохід. Просив стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити. Пояснила, що отримує допомогою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 860 грн., інших доходів не має. Дитина здорова, на обліку у лікарів не перебуває, щомісячно витрачає на утримання дитини 2500-3000 грн. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 05.09.2015 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). Копія трудової книжки [NUMBER] підтверджує, що [PERSON] 09.08.2019 року звільнений з роботи згідно наказу № 171/к від 07.08.2019 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо [PERSON] відсутні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial