Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що належали колишньому колгоспному двору, де головою двору була [PERSON] , які знаходяться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , її син [PERSON] , її невістка [PERSON] , її внук [PERSON] , її внук [PERSON] (час до якого існували колгоспні двори) проживали в житловому будинку по [ADDRESS] . Всі були членами колишнього колгоспного двору, у власності якого був вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Головою двору була [PERSON] . Кожному із членів двору належала частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. [INFO] у віці 58 років помер [PERSON] . На час смерті, з ним у житловому будинку в [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що стверджується довідкою Топорівського старостинського округу № 22-291 від 30.06.2021. [INFO] у віці 92 років померла [PERSON] . На час її смерті з нею у вищевказаному житловому будинку проживали і були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що стверджується довідкою Топорівського старостинського округу № 22-290 від 30.06.2021. Спадкодавець усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати заповіла позивачу [PERSON] . Після смерті спадкодавця, відкрилася спадщина на належне їй майно і у позивача виникло право на спадкування. Спадковим майном залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вартість майна становить в сумі 89180 грн., що підтверджується Звітом про вартість житлового будинку з надвірними спорудами. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в заставі або під арештом не перебував і не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказане вище майно теж немає. Інших претендентів на майно спадкодавця немає. Згідно довідки Топорівського старостинського округу № 22-292 від 30.06.2021 за вказаним домогосподарством числиться земельна ділянка 0,25 га. Оформити спадкування позивач не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на праві власності колишнього колгоспного двору без виділення часток. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину, у зв`язку з тим, що майно належало колгоспному двору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Маланчук М.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що вони як спадкоємці після смерті [PERSON] і [PERSON] на частку в спадщині не претендують і не заперечують, щоб позивач став власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Позовні вимоги вважають обґрунтованими, визнають їх в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9718 від 18.05.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.06.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08.06.1988 р. Із довідки № 22-289 від 30.06.2021, виданої Топорівським старостинським округом вбачається, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 264511125 від 06.07.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,встановлено, що житловий будинок споруджено в 1984 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1980, 1989 роках.Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 240 від 29.06.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 30.06.2021 становить - 89180 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Розмір земельної ділянки в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 0,25 га, що доводиться довідкою Топорівського старостинського округу № 22-292 від 30.06.2021. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1983-1985 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), 1986-1990 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , члени сім`ї: син [PERSON] , невістка [PERSON] , внук [PERSON] , внук [PERSON] . Станом на 15.04.1991 за адресою [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою Топорівського старостинського округу № 22-227 від 21.05.2021. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/5 частці житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Те, що [PERSON] , [INFO] був сином [PERSON] та [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 липня 1956 року. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були подружжям, одружилися 06 травня 1978 року, про що 06.05.1978 складено відповідний запис за № 64, що доводиться копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 06.05.1978. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 червня 1979 року, відповідний запис за № 33 від 23.06.1979. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах . Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 22.08.2014, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.08.2014 Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , разом із: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою Топорівського старостинського округу № 22-291 від 30.06.2021. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1283/01-16 від 19.10.2021 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66896114 від 19.10.2021 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця [PERSON] ,які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є його син [PERSON] (позивач), дружина [PERSON] (відповідач) та мати [PERSON] . Отже, [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] успадкували по 1/15 (1/3 від 1/5) частці житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак ними не оформлено документи про спадкування. За життя, 16 жовтня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка та жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла своєму онукові [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 15. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 56672082, що доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62846284 від 10.12.2020. Голова колишнього колгоспного двору [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 92 років в с.Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 28 від 09.10.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.10.2020 року Виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , 1927 р.н., яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом із: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою Топорівського старостинського округу № 22-290 від 30.06.2021. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є [PERSON] (позивач), який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 165/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як він проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 23.11.2020 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 62574063 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 23.11.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 62574063 (номер у нотаріуса 165/2020), спадкодавець - [PERSON] . Позивачу [PERSON] 05.07.2021 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1010, 1011 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2618 га, 0,3017 га, що розташовані на території Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та належали спадкодавцю [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 842807, серії ЯЕ № 851157. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/5 (3/15) частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та 1/15 частина даного житлового господарства, успадкована нею після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я. від 23.06.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Причиною відмови нотаріуса є те, що частка померлої в даному житловому будинку, що відносився до колгоспного двору, конкретно не визначена. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. У відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та успадкував належну йому 1/15 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак ним не оформлено документи про спадкування. Копією спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. стверджується, що після смерті [PERSON] прийняв спадщину спадкоємець за заповітом - [PERSON] (позивач). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як колишні члени колгоспного двору, в поданих до суду заявах вказали, що позовні вимоги вважають обґрунтованими та визнають їх в повному обсязі. Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 8/15 (3/15 (1/5) - належить позивачу як колишньому члену колгоспного двору, 4/15 - успадкована після смерті баби [PERSON] , 1/15 - успадкована після смерті тата [PERSON] ) частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які теж є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їй майно. Крім того, подані відповідачами заяви про визнання позовних вимог, суд не розцінює, як відмову від належної їм частини житлового будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial