overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

До суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного стаціонару в примусовому порядку [PERSON], [INFO], у зв'язку з погіршенням стану його психічного здоров'я, звернулась лікар-психіатр Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради Пірожнікова І.М. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримала та пояснила суду, що хворий, на даний час, перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі. [PERSON] за висновком лікарської комісії № 1435 від 3 жовтня 2016 року по психічному стану не може приймати участь в судовому засіданні у залі суду. Матеріали справи також містять заяву матері і опікуна хворого - [PERSON] про розгляд даної справи за її відсутності. Учасники судового розгляду не наполягали на обов'язковій участі відсутніх осіб, у зв'язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи за їх відсутності. Заслухав думку учасників судового розгляду, зокрема, лікаря-психіатра, яка просила задовольнити заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом такої заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення. При цьому суд бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 3 жовтня 2016 року № 6628, за яким [PERSON] знаходиться в стані тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Згідно ст. ст. 14, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні заяви в частині подальшого перебування на лікуванні зазначеного пацієнта, адже дане питання має бути вирішено окремо та в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

До суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного стаціонару в примусовому порядку [PERSON], [INFO], у зв'язку з погіршенням стану його психічного здоров'я, звернулась лікар-психіатр Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради Пономарьова М.М. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримала та пояснила суду, що хвора, на даний час, перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі. [PERSON] за висновком лікарської комісії № 1086 від 21 липня 2016 року по психічному стану не може приймати участь в судовому засіданні у залі суду. Матеріали справи також містять заяву матері хворої - [PERSON] про розгляд даної справи за її відсутності. Учасники судового розгляду не наполягали на обов'язковій участі відсутніх осіб, у зв'язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи за їх відсутності. Заслухав думку учасників судового розгляду, зокрема, лікаря-психіатра, яка просила задовольнити заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом такої заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення. При цьому суд бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 22 липня 2016 року № 5225, за яким [PERSON] знаходиться в стані тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Згідно ст. ст. 14, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні заяви в частині подальшого перебування на лікуванні зазначеного пацієнта, адже дане питання має бути вирішено окремо та в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.05.1995 року. [INFO] у них народився син [PERSON], який на сьогоднішній день навчається на 3 курсі в Іллінецькому державному аграрному коледжі, та знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до закінчення сином навчання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини свого доходу. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Іллінецьким районним управлінням юстиції Вінницької області, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Згідно із договором № 1578-ОВ-12 від 01.09.2012 року [PERSON] навчається в Іллінецькому державному аграрному коледжі за робочою професією «Оператор комп»ютерного набору» терміном на 2 роки. Згідно із довідкою № 1578 від 17.03.14 року, виданою Іллінецьким державним аграрним коледжем, [PERSON] навчається в Іллінецькому державному аграрному коледжі на денній контрактній формі навчання на ІІІ курсі за спеціальністю «Організація виробництва», навчання закінчує в березні 2015 року. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Згідно із довідкою, виданою ТОВ "Серволюкс" , загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.10.13 р. по 31.03.14 р. становить 15420 грн. Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини щомісячного доходу, але неменше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання, але не далі як до досягнення дитиною 23-х років. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем по справі проживала в зареєстрованому шлюбі в якому у них з відповідачем народився син. Однак шлюб сторін розірвано, дитина залишилась проживати разом із позивачкою. В зв"язку із тим, що їх син продовжує навчання, дитина потребує матеріальної допомоги. ЇЇ заробітку на утримання дитини не вистачає, а тому просила стягувати з відповідача аліменти з відповідача на утримання сина, до закінчення ним навчання, але не далі як до досягнення дитиною 23-х років. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. В зв'язку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема : свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.3), свідоцтвом про народження дитини (а.с.4), довідкою навчального закладу про те, що [PERSON] дійсно навчається в Житомирському професійному політехнічному ліцеї (а.с.5). Відповідач визнав та не оспорював обставини, викладених в позовній заяві, як визнав та не оспорював суму аліментів, що заявлена до стягнення, можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, а тому суд задовольняє позов. Однак, беручи до уваги що обов"язки батьків утримувати дитину є рівними, суд враховуючи принцип справедливості, суд стягує аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу. Аліменти суд стягує з дня пред'явлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в зв'язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] народження в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем проживає в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON]. З березня 2014 року сторони проживають окремо. Дитина залишилась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки фізично здоровий та працездатний, інших утриманців не має. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на її користь в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав частково, просив зменшити розмір аліментів, в зв"язку з тим, що він не працює та не має регулярного доходу. А тому просив стягувати з нього аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема: копією свідоцтва про шлюб (а.с.2), копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 3), довідкою про склад сім"ї (а.с.4). Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі заявленому позивачкою, суд приходить до висновку, що матеріальний стан відповідача такий, що дає можливість сплачувати аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він не працює та не має постійного і регулярного доходу. З цих підстав, суд задовільняє позов частково. Аліменти суд стягує з дня пред'явлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в зв'язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив розірвати шлюб сторін, оскільки подальше спільне життя із відповідачем неможливе і суперечить їх інтересам. Також просив залишити на його утриманні та вихованні малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Судові витрати пов'язані з розглядом справи просив покласти на нього. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов в частині розірвання шлюбу підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, просив його задовольнити, однак вказав, що не заперечує, щоб син - [PERSON] залишився на вихованні у матері - [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності. Позов в частині розірвання шлюбу визнала, однак просила залишити сина [PERSON] на її вихованні. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: - правовідносини сторін регулюються ст.ст.54, 104-105, 110-113 СК України; - з позовної заяви, яка сторонами не оспорюється, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сім'ї; - подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін; Окрім того, що зазначені обставини сторонами не оспорюються, вони підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про одруження сторін (а.с. 7), свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), іншими матеріалами справи (а.с.8). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сім'я сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Беручи до уваги Європейську конвенцію "Про захист прав дітей" та зважаючи на те, що позивач погодився з тим, щоб син після розірвання шлюбу проживав разом з матір'ю, зважаючи на права дитини, суд вважає за доцільне встановити місце проживання дитини з матір'ю - [PERSON] Виходячи зі змісту положень ст.113, ч.3 ст.115 СК України, ч.8 ст.235 та ч.8 ст.8 ЦПК України, суд зазначає в рішенні про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

З 30.09.1995р. по 28.09.2004р. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина, [PERSON],[INFO] народження. 27.03.2014р. [PERSON] звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою і просить постановити рішення, яким стягувати з матері дитини на його користь на утримання сина аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2016 року, посилаючись на те, що відповідачка матеріальну допомогу не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов не визнала, стверджуючи, що є матір"ю одиночкою, має заборгованість по сплаті алиментів в розмірі понад 29 000 грн., інших джерел прибутку, крім невеликої заробітної плати, не має. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.(а.с. 28) Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у позовній заяві доводи,ввважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно ч.1 ст. 200 цього Кодексу, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин. Позивач є батьком, а відповідачка матір'ю [PERSON], [INFO], який на бюджетній основі навчаєтся на другому курсі денного навчання індустріально-педагогічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету. Термін закінчення навчання 30.06.2016 р.(а.с.4) [PERSON] працездатна. Працює молодшою медичною сестрою комунального закладу першої обласної спеціалізованої лікарні і її середньмісячний заробіток за лютий-березень 2014 року становить 1808 грн. ( 1844,97+1771,19) :2 (а.с.20) На утриманні має малолітню доньку [PERSON], [INFO] народження. (а.с.19) Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 11.10.2012р. збільшений розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] народження та [PERSON] [INFO] народження з частини заробітку (доходу) на 1/3 частину заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2012 року.(а.с.22) За таких підстав суд з врахуванням всіх обставин справи, розумності, справедливості і приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача у відповідності зі ст. 182 СК України і потрібно стягнути аліменти в розмірі 150 грн. щомісячно. Водночас із неї на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути і 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 9 квітня 2008 року було задоволено в повному обсязі та стягнуто на користь позивача суму боргу в розмірі 696 281 грн. 99 коп., а позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за договором від 4 вересня 2008 року задоволено частково та в рахунок погашення боргу за договором кредиту, визначеного судом у розмірі 1 336 065 грн. 27 коп., звернуто стягнення на нерухоме майно. 27 листопада 2014 року судом відмовлено у задоволенні заяви відповідачів щодо перегляду заочного рішення. 09 грудня 2014 року до суду надійшла заява позивача про виправлення описки у рішенні суду, за яким звернуто стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за договором від 04.09.2008 року, однак не зазначено про стягнення суми боргу з відповідачів, хоча про це було заявлено у позовних вимогах. Ухвалою суду від 16 грудня 2014 року у задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено. Відповідачі та представник позивача у судове засідання не з'явились, але відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає вирішенню питання щодо ухвалення додаткового рішення. Згідно змісту позовної заяви, позивачем, наряду із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, було заявлено вимогу про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором МL-400/120/2008 від 04.09.2008 року в розмірі 56492,05 доларів США, що еквівалентно 668 065, 27 грн. та штрафні санкції у розмірі 1 353 420, 48 грн., а всього 2 021 485 ,75 грн. З цього приводу судом з'ясовано виникнені між сторонами правовідносини, в тому числі у зв'язку з укладенням договору кредиту від 04 вересня 2008 року та договорів поруки із [PERSON] та [PERSON], досліджено письмові докази, вирішено про часткове задоволення цих вимог та визначено розмір заборгованості в сумі 1336065,27 грн., натомість рішення з цієї позовної вимоги не ухвалено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про визнання недієздатною свою матір - [PERSON], [INFO], вказавши у заяві, що після ДТП, що сталося в 2009 році, йому доводиться доглядати за свою матір'ю. [PERSON] весь цей час перебуває під наглядом лікаря-терапевта " 9-ї міської клінічної лікарні". З вересня 2010 року мати стала все забувати, дезорієнтована у часі та місці перебування, не може назвати свій вік, ім'я, не адекватно реагує на різні життєві обставини, припинила сама себе обслуговувати. Інтереси [PERSON] обмежуються простими біологічними потребами. З січня 2011 року у матері - [PERSON] почалися розлади поведінки, а саме: вона перестала впізнавати родичів, почала втрачати навики набуті протягом життя. Тому заявник [PERSON] просить визнати свою матір [PERSON] - недієздатною та призначити опікуна. Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатною [PERSON], необхідні спеціальні знання, 26 березня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була призначена судово-психіатрична експертиза. З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 262 від 21.04.2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки деменції внаслідок органічного ураження головного мозку судинного ґенезу, (дисциркуляторна енцефалопатія, церебральний атеросклероз) про що свідчать дані анамнезу: нормальний розвиток з раннього дитячого віку, навчання в загальноосвітній школі, трудова діяльність, сімейний стан. З віком, на тлі перенесеної полі травми, стало відзначатися зниження пам'яті, змінилася в поводженні, втратила практичні навички й навички самообслуговування, стала соціально дезадаптованою. При психіатричному обстеженні виявлено: порушення процесу мислення, відсутність мовлення та можливості встановити рівень особистості, місці й часі, безпорадність, відсутність галюцинаторно-маяних хвилювань та критики до свого стані. Ступінь порушень така, що позбавляє [PERSON] здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Дослідивши висновок психіатрів та інші матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною, доведені та підлягають задоволенню. Щодо задоволення вимог заявника про встановлення над недієздатною особою опіки, слід відмовити, оскільки згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, тому заявник не має законних підстав для звернення до суду з вказаними вимогами та є неналежним заявником.

Outcome: partial