Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PL0XRX37320094 від 01 червня 2009 року в розмірі 62 123,28 грн.. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного 01 червня 2009 року договору № PL0XRX37320094 [PERSON] отримав кредит в розмірі 8637,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позивальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Проте, у зв'язку з значними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 15 жовтня 2014 року має заборгованість в розмірі 62 123,28 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 4 341,55 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 169,72 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 129,54 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 54 048,03 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 2 934,44 грн. (процентна складова). Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за відомим місцем його реєстрації, встановленим згідно відомостей Світловодського РС УДМС України в Кіровоградській області, проте в судове засідання повторно не з'явився. До суду повернулися конверти з судовими повістками на яких містяться позначки причини їх повернення - «За зазначеною адресою не проживає». На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України за згоди представника позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України. З підстав ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № PL0XRX37320094, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8637,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 3.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язаний погасити заборгованість по Кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомлені банку, передбаченого п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 даних Умов. Відповідно до п. 4.1 Умов та правил надання банківських послуг, - за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення Кредиту позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві. Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов' язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов' язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Проте, у зв'язку з порушеннями [PERSON] зобов'язань за кредитним договором станом на 15 жовтня 2014 року виникла заборгованість, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 4 341,55 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 169,72 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 129,54 грн.; - штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 2 934,44 грн. (процентна складова). Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги Банку про стягнення з [PERSON] неустойки за невиконання зобов'язання за кредитним договором, суд виходить з такого. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України, - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України, - право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п.п. 4.6, 5.1 кредитного договору № PL0XRX37320094 від 01 червня 2009 року, - на залишок заборгованості по простроченої сумі Кредиту нараховується пеня з дати виникнення простроченої заборгованості; у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченної заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не меньше 1 гривні; при цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Згідно п.п.5.5 кредитного договору № PL0XRX37320094 від 01 червня 2009 року, - терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалість 5 років. Сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку нарахував Банк та просить стягнути з [PERSON],становить 54 048,03 грн.. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік. У пункті 31 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав судам роз'яснення, що враховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, особливості регулювання яких встановлені законом. Договір є обов'язковим для виконання, проте зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах 3, 4 статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік, яких не є вичерпним. При цьому, п.4 ч.1 ст.21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Як закріплено у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/13 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», Суд виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частини 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредиторам. Конституційний Суд України вказав, що з огляду на приписи ч.4 статі 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Як зазначив Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому, держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. Отже, враховуючи, що позивач здійснив відповідачу нарахування неустойки у виді пені за період з січня 2010 року по жовтень 2014 року, суд вважає за необхідно до даних вимог Банку застосувати спеціальну позовну давність та стягнути з відповідача неустойку лише за останній рік до часу звернення Банку з позовом до суду. Враховуючи це, з відповідача на користь Банку слід стягнути пеню в розмірі (4341,55 х 1,25% х 365) = 19 808, 32 грн. Всьогоз відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 27 883,57 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 4 341,55 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 169,72 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 129,54 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19 808, 32 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 2 934,44 грн. (процентна складова). З підстав ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь банку необхідно частково стягнути сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 278 грн. 84 коп.

Outcome: partial