Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив щодо наступного. Зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання йому вільного доступу до квартири та передачі [PERSON] дублікату ключів від вказаної квартири. Встановити наступний порядок користування житлом - квартирою [ADDRESS]: виділити [PERSON] у користування кімнату площею 11,9 кв.м., інші житлові кімнати залишити в користуванні відповідачів, а місця загального користування залишити в загальному користуванні. В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема вказав, що згідно з додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року по цивільній справі №753/11662/15-ц за ним визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається з місць загального користування (кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, балкону) та трьох окремих житлових кімнат - 11,9, 13,2 та 18,4 кв.м. Відповідачі чинять перешкоди у здійсненні позивачем права власності щодо вказаної квартири, без погодження з ним змінено замки вхідних дверей. Представник позивача підтримав вказані позовні вимоги та їх обґрунтування, просив позов задовольнити. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, дослідивши всі матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно з додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року по цивільній справі №753/11662/15-ц (а.с.13) за ним визнано прво власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається з місць загального користування (кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, балкону) та трьох окремих житлових кімнат - 11,9, 13,2 та 18,4 кв.м. Відповідачі чинять перешкоди у здійсненні позивачем права власності щодо вказаної квартири, без погодження з ним змінено замки вхідних дверей. Між позивачем та [PERSON] (за якою згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року по цивільній справі №753/11662/15-ц визнано право власності на іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] а.с.11, 12) склалися неприязні стосунки, в тому числі, які перешкоджають у реалізації позивачем права власності щодо належної йому частини вказаної квартири, за умови відсутності у нього конкретно визначеної кімнати. Крім того, ч.2 ст. 386 ЦК України встановлює, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями п.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до положень п.3 ст.358 ЦК України: кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці. Відповідно до п.2 та п.3 Постанови Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і Президії Київської міської Ради профспілок від 15 липня 1985 року N582 "Про порядок застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" із змінами і доповненнями, внесеними постановою виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів, президії Київської міської ради профспілок №234 від 30 квітня 1991 року, тими, хто потребує поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв.м включно на кожного члена родини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач просить виділити йому у користування жилу площу, яка менша його вищевказаній відповідній частці, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, а саме належить: зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання йому вільного доступу до квартири та передачі [PERSON] дублікату ключів від вказаної квартири; встановити наступний порядок користування житлом - квартирою [ADDRESS]: виділити [PERSON] у користування кімнату площею 11,9 кв.м., а місця загального користування залишити в загальному користуванні; в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити оскільки фактично вони заявлені на захист прав та інтересів відповідачів, проте згідно з ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді судового збору належить стягнути на користь позивача з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial