Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], зняти їх з реєстрації за даною адресою, посилаючись на те, що є власником квартири, за адресою якої зареєстровано місце проживання відповідачів, але вони там не проживають з 2014р. У судовому засіданні позивач була відсутня, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, до суду не з'явились вдруге. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.06.2003р., виданого Фондом комунальної власності міської Ради. З тверджень позивача, копії довідки Ф-3 ЖЕК №3 "Бриз", акту мешканців-сусідів від 28.04.2015р., вбачається, що за вказаною адресою є зареєстрованими відповідачі [PERSON], [PERSON], але з 2014р. вони у квартирі не проживають. Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідачів понад встановлені строки у жилому приміщенні позивача, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачами права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, підлягає задоволенню. Що стосується вимоги зобов'язати Заводський РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області зняти відповідачів з реєстрації у квартирі позивача, то вона є зайвою та задоволенню не підлягає на підставі наступного. Питання реєстрації місця проживання фізичної особи врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. №1382, положення якого встановлюють, що реєстрація місця проживання здійснюється органом реєстрації лише на підставі заяви особи (ст.6), а зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), або свідоцтва про смерть (ст.7). Отже, остаточне рішення суду по даній справі про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, буде підставою для органу реєстрації для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за квартирою позивача. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу пропорційно задоволених вимог також присуджуються з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial