Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, у зв'язку з продовженням навчання їх спільної повнолітньої дитини. В обґрунтування позову заявник вказала, що відповідач відмовляється добровільно утримувати сина у звязку з продовженням його навчання. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про такий розгляд, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 7 березня 1997 року між сторонами укладено шлюб, який 28 березня 2000 року був розірваний (а.с.3). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільну повнолітню дитину [PERSON], 14 травня П.В. (а.с.5-6) ([PERSON] прізвище дитини, внаслідок його зміни 12 липня 2014 року (а.с.8)) . Останній з 1 вересня 2013 року навчається на третьому курсі денного відділення Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира за рахунок власних коштів. Термін навчання спливає 30 червня 2017 року, стипендія не призначена (а.с.4). Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 1999 року з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання сина до його повноліття (а.с.9). Наведені правовідносини регулюється наступними нормами матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 1 ст. 200 СК України). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Визначаючи розмір аліментів суд повинен враховувати як реальну потребу того, на чию користь вони стягуються, так і на матеріальне становище самого платника аліментів. Відтак, з огляду на те, що відповідач не надає коштів на утримання (навчання) дитини, суд дійшов до висновку про те, що заявлена до стягнення позивачем вимога про стягнення 1/4 частини всіх видів її доходів буде достатньою для задоволення потреб дочки у звязку з її навчанням. Разом з тим, з огляду на заявлену позивачем вимогу про те, що розмір аліментів має бути не менший одного прожиткового мінімуму доходів громадян, суд зазначає, що законом не передбачено обовязкової частки аліментів, що має стягуватись з їх платника у звязку з навчанням дитини, окрім тої, що призначена судом. Окрім цього, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 551,20 гривня. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial