Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у сторін є спільні діти, шлюб між сторонами було розірвано у 2016 році. На підставі рішення суду від 22.03.2016 з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей було стягнуто 2000,00 грн щомісячно. При цьому, зазначає, що коштів на утримання дітей катастрофічно не вистачає, діти виросли та тепер на їх утримання та забезпечення належного рівня фізичного, духовного, розумового, морального розвитку потрібно більше коштів. Окрім того, син [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Добровільно відповідач відмовляється збільшити розмір допомоги на дітей. При цьому, відповідач має стабільний дохід, інших дітей не має. Також вказує, що з огляду на карантинні обмеження розмір заробітної плати позивача зменшився. Відтак, просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей до 1/3 усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня винесення рішення і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.01.2021 у справі відкрито провадження, постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач направив відзив в якому заперечував проти позову, вказував, що аліменти, які отримує позивач становлять лише частину коштів, які витрачає відповідач на дітей. На підтвердження надав роздруківки щодо замовлення дітям одягу того. Вказує, що, наразі, офіційно працює, заборгованості зі сплати аліментів не має, вказує, що встановлена сума аліментів є прийнятною для нього. При цьому, збільшення аліментів спричинить неможливість виконання ним рішення суду. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Позивач до суду не з`явилась, просила проводити розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні відповідач проти вимог позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Зазначав, що йому було встановлено способи участі у вихованні та спілкуванні з дочкою. Забираючи дочку у дозволені дні та години ним повністю оплачується дозвілля доньки. Повідомив, що він не має інших дітей. Зазначав, що збільшення розміру аліментів ускладнить виконання для нього судового рішення та унеможливить здійснення додаткових витрат на утримання дітей. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача, її представника та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Син [PERSON] має статус дитини з інвалідністю та потребує індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда, відновної терапії, профілактичних заходів, санаторно-курортного лікування ортопедичного профілю, лікувальний масаж, лікувальну фізкультуру. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01.08.2016 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.03.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття починаючи з 29.01.2016 року. Як встановлено судом, з 15.05.2019 [PERSON] працює в ТОВ «Хімбудпластмас» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. Інші діти, або особи на утриманні у відповідача відсутні. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, що витрати на дітей зростають оскільки діти ростуть та сума 1000,00 грн. не може задовольнити мінімальні потреби дитини оскільки дитині потрібно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Зростання прожиткового мінімуму з 2016 по 2021 рік у даному випадку є очевидним та загальновідомим, так само як і зростання витрат на дитину з урахуванням збільшення віку дитини. При чому, як встановлено судовим розглядом, з травня 2019 року відповідач має стабільний дохід, офіційно працевлаштований та має змогу сплачувати аліменти в частці від доходу. Суд критично сприймає аргументи відповідача щодо унеможливлення понесення додаткових витрат при проведенні дозвілля з однією з двох дітей два дні на місяць, оскільки у даному випадку весь інший час утриманням дітей займається позивач. Окрім того, з урахуванням того, що позивач просила змінити розмір аліментів та стягувати їх у частці від доходу, суд не вбачає підстав для прийняття аргументів відповідача щодо неможливості сплати 1/3 від свого доходу на утримання своїх двох дітей, за відсутності у відповідача інших дітей, або осіб на утриманні. Відтак, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які будуть стягуватись з відповідача на користь позивача до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому, згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. А відповідно до ч.2,3 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial