Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Кредитна спілка «Фін-Еко», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути солідарно з [PERSON], та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №11444 від 03.07.2009 року на загальну суму 19214,96 грн., а також судовий збір, мотивуючи тим, що відповідачами порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що 03 липня 2009 року між Кредитною спілкою «Фін - Еко» та [PERSON] укладено Кредитний договір №11444, за умовами якого, Кредитодавець зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у кредит в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього Договору, а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 47 відсотків річних, строк повернення кредиту, строк дії Кредитного договору 36 місяців. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту, визначеним у п.4.2. кредитного договору. 03 липня 2009 року між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та [PERSON] укладено Договір поруки № 11444, за умовами якого, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли за кредитним договором №11444 від 03.07.2009 року у повному обсязі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Кредитна спілка «Фін-Еко в повному обсязі виконала взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов кредитного договору, однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого має заборгованість в розмірі - 19214,96 грн., яка включає: суму заборгованості за кредитним договором - 8287,40 грн., відсотки за користування кредитом, які нараховані в період з 31.08.2012 року по 01.04.2013 року в сумі - 10927,56 грн., яку позивач Кредитна Спілка «Фін-Еко» просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], а також відшкодувати за рахунок відповідачів судові витрати. (а.с. 2-3) Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відповідача [PERSON] з підстав, викладених в письмових запереченнях (а. с. 140), пояснила, що позивачем пред'явлено вимоги до поручителя [PERSON] з порушенням строків, передбачених ст.. 559 ЦК України, оскільки останній платіж за кредитним договором повинен був сплачений 10 липня 2012 року, то, враховуючи п. 4.1 Договору поруки, відповідно до якого, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також, коли Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив позову до суду, позивач мав право пред'явити вимоги до Поручителя не пізніше 10 січня 2013 року, а звернувся з цим позовом лише у жовтні 2013 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалися. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Згідно з п. 2. Статуту кредитна спілка «Фін-Еко» - це неприбуткова організація, застосована фізичними особами на корпоративних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послух за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Завдання кредитної спілки полягає у задоволенні потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг шляхом здійснення діяльності, передбаченої п. 5 цього Статуту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] є членом кредитної спілки «Фін-Еко», що підтверджується заявою-анкетою про прийняття в члени Кредитної спілки «Фін-Еко», за реєстраційним номером №8359 від 03 липня 2009 року. (а.с. 8). 03 липня 2009 року між Кредитною спідкою «Фін-Еко» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №11444, згідно з яким спілка надала позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн., зі сплатою процентів у розмірі 47 % річних, зі строком повернення кредиту, строком на 36 місяців. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту, визначеним у п.4.2. кредитного договору. (а.с. 11-14). Факт отримання відповідачем [PERSON] коштів в сумі 10000,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 03 липня 2009 року (а.с. 22.) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред'явлено вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі - 19214,96 грн., яка включає: суму заборгованості за кредитним договором - 8287,40 грн., відсотки за користування кредитом, які нараховані в період з 31.08.2012 року по 01.04.2013 року в сумі - 10927,56 грн., при визначені суми боргу суд бере за основну наданий позивачем розрахунок заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 01.02.2008 між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та [PERSON] укладено Договір поруки № 11444, за умовами якого, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли за кредитним договором №11444 від 03.07.2009 року у повному обсязі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 16) Відповідно до п. 3.2 Договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, відшкодування завданих збитків за невиконання умов кредитного договору. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Зміст договору як угоди (правочину) становить сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що становлять зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, котрим визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. (ч.1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України). Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягомшести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-53 цс 14 від 17 вересня 2014 року. Відповідно до п. 4.1 Договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також, коли Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив позову до суду. Відповідно до п.п 4.1, 4.2 Кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику до дня повного погашення за кредитом включно. Сторони погодили, що останній платіж Позичальник повинен сплатити 10 липня 2012 року. За змістом положень ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК, поручитель пов'язаний із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У зв'язку з тим, що спілка вчасно не звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], враховуючи як порушення, та умови Договору поруки, підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука припинилася. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Кредитної спілки «Фін-Еко» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Фін-Еко» заборгованість за кредитним договором №11444 від 03 липня 2009 року на загальну суму 19214 грн. 96 коп. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Фін-Еко» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даними позовом до суду, що підтверджується долученими до справи оригіналом платіжного документа. Враховуючи наведене та

Outcome: partial