Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який уточнював (а.с.1,2,32-35) та просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди кошти в розмірі 25726,23 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., а також судові витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2300,00 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн. та транспорті витрати в сумі 500,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 16.10.2020 року він рухався на своєму автомобілі ВАЗ 2102, державний номер [NUMBER] по вулиці Героїв Чорнобиля в напрямку колишнього клубу ПТЗ. Несподівано по другорядній вулиці Б.Мозолевського швидко рухався легковий автомобіль ВАЗ 21072 державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , який виїхав на перехрестя, не пропустивши його автомобіля, перекривши повністю рух по вулиці Героїв Чорнобиля. Зазначив, що [PERSON] згідно правил дорожнього руху повинен був пропустити транспорт, який рухається по головній вулиці, але цього не зробив. Завдяки необачним діям [PERSON] у 15 год. 15 хв. сталося зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого його автомобіль ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] отримав значні пошкодження, які не дозволяють подальшу експлуатацію автомобіля. Внаслідок таких дій відповідача [PERSON] , йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Згідно висновку експертизи № 882 від 07.12.2020 року, вартість відновлювального ремонту становить 28424,23 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складає 25726,23 грн. Щодо заподіяння йому моральної шкоди зазначає, що він три місяці пересувається пішки, що для його віку додаткове навантаження, оскільки для того щоб піднятися до автобусної зупинки він має постійно витримувати нестерпні болі у суглобах ніг. Враховуючи наведені обставини, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди кошти в розмірі 25726,23 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., а також судові витрати на проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 2300,00 грн., судовий збір в розмірі 840,50 грн. та транспорті витрати в сумі 500,00 грн. Ухвалою судді від 26.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.44,45). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 26.01.2021 року направлено позивачу за адресою його місця проживання (а.с.46), що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.53). Копію ухвали судді від 26.01.2021 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку (а.с.46). До суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення за місцем проживання з відміткою про вручення адресату (а.с.55). Ухвалою суду від 09.02.2021 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.49,50). 02.08.2021 року ухвалою суду залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26). Копію ухвали суду направлено за адресою місцязнаходження юридичної особи - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант». До суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.129). Пояснень від третьої особи не надходило. 23.03.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.58-64,65-73), в якому зазначив, що позивач [PERSON] просить суд стягнути з нього грошову компенсацію в розмірі 25726,23 грн., при цьому долучає до позовної заяви висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 882 від 07.12.2020 року, з якого вбачається, що величина матеріального збитку завданого власнику автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП 16.10.2020 року становить 20958,16 грн. Також зазначає, що 19.03.2021 року ним було направлено до СК «Альфа-Гарант» лист щодо отримання відомостей про виплату [PERSON] страхового відшкодування. 22.03.2021 року на його електронну адресу надійшла відповідь, згідно якої [PERSON] на підставі полісу № АР /7473458 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на умові погодженості між сторонами було здійснено виплату страхового відшкодування у відповідності до платіжного доручення № 14318 від 14.01.2021 року в розмірі 5216,90 грн. та платіжного доручення № 15565 від 10.03.2021 року в розмірі 4000,00 грн., тобто загальна виплата страхового відшкодування склала 9216,90 грн. При цьому, ним 19.03.2021 року на поштову адресу [PERSON] було направлено суму в розмірі 2600,60 грн. (франшизи), тобто ту суму, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, СК «Альфа-Гарант» не було відшкодовано позивачу у повному обсязі матеріальну шкоду та її залишок складає 16509,15 грн. (25726,05 - 9216,90 = 16509,15). Зазначає, що позивачем [PERSON] не надано доказів того, чи повідомляв він страхову компанію про незгоду з виплаченим розміром страхового відшкодування. Таким чином, вважає безпідставними вимоги позивача до нього про відшкодування збитків, завданих ДТП, в розмірі 25726,05 та витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 2300,00 грн., оскільки його цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу на час ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», а розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, який визначений в розмір 167000,00 грн. та тільки у разі недостатності ліміту страхового відшкодування [PERSON] набуває право на звернення з позовом про відшкодування завданої матеріальної шкоди до нього. Зазначив, що вартість матеріального збитку (ремонту) вказана позивачем знаходиться в межах страхової суми, а отже ТДВ «СК «Альфа-Гарант», уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, що й зробила сплативши позивачу матеріальну шкоду відповідно до розміру визначеному у страховому акті, що на момент перерахування позивачем [PERSON] не заперечувалось, оскільки вищевказані дії ним не оскаржувалися. Вважає, що [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, до належного відповідача. При цьому, не згода позивача із виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент здійснення страхового відшкодування, а саме 12.01.2021 року та 10.03.2021 року, експертне дослідження №882 визначення суми матеріальної шкоди було проведено 07.12.2020 року, а тому позивач мав можливість оскаржити рішення страхової компанії щодо визначення суми страхового відшкодування. У зв`язку з цим, позовні вимоги в цій частині не визнає та заперечує проти задоволення позову, оскільки підстави для його задоволення відсутні. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. зазначив, що [PERSON] не доведено завдання йому значних душевних страждань, а також заявлений розмір до стягнення не відповідає розумності та справедливості, а тому проти задоволення позову в цій частині заперечує повністю. 19.04.2021 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив з додатками (а.с.82-84,85-88) в якій зазначив, що документи надані відповідачем не є доказами по справі, якими можливо було б виправдати невинуватість відповідача. Винуватість відповідача [PERSON] доведена постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, тому він повинен відшкодувати заподіяну шкоду. Заперечення відповідача, що позовна заява не містить обґрунтованих розрахунків є безпідставними, оскільки в заяві є висновок № 882 експертного автотоварознавчого дослідження в якому розраховано суму заподіяної матеріальної шкоди та суми відновлювального ремонту автомобіля. Зазначає, що СК «Альфа-Гарант» сплатило йому суму страхового відшкодування в розмірі 5200,00 грн., яка його не влаштувала. Після його листа о СК «Альфа-Гарант» вони доплатили ще 4000,00 грн., всього 9200,00 грн. і подальшу виплату відмовилися надавати. Загальна сума заподіяної матеріальної шкоди від ДТП є 25726,05 грн. Особисті міркування [PERSON] щодо моральної шкоди занадто викривлені, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він залишився без транспортного засобу на 9 місяців, у зв`язку з цим він змушений був терпіти біль, пересуваючись на хворих ногах. Просив розглянути справу за наявними матеріалами. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали страхової справи, витребуваної у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі ухвали суду від 17.06.2021 року, щодо ДТП, яка відбулась 16.10.2020 року у м. Нікополь між [PERSON] та [PERSON] (а.с.90,91), суд дійшов наступного висновку. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Судом встановлено наступне. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року (справа № 182/6147/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення. Постанова набула чинності 23.11.2020 року (а.с.36). Вказаною постановою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 480038 від 16.10.2020 року, 16.10.2020 о 15.15 год. в м. Нікополь по вул. Б.Мозолевського водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21072, державний номер [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, не надав перевагу у русі автомобілю ВАЗ 2102, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі вул. Г.Чорнобиля та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11. ПДР України. Згідно ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно матеріалів справи, власником автомобіля ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] є позивач, що підтверджується технічним паспортом автомобіля (а.с.17), власником автомобіля ВАЗ 21072, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.109). Відповідач [PERSON] керував даним транспортним засобом на підставі довіреності від 16.12.2009 року (а.с.110). На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Полісом № АР/7473458 (а.с.65). Договором добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до Автоцивілки» № 06-TR/АР-7473458 встановлена страхова сума 100000,00 грн., (а.с.66). 22.12.2020 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування (а.с.97). Згідно інформації, яка міститься в страховій справі, 11.11.2020 року був складений Аварійний сертифікат № 85-D/77/7 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу, ВАЗ2102 (державний номер [NUMBER] ), за яким вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, тому вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП, тобто 14277,90 грн. (а.с.115). Вказана сума підтверджується ремонтною калькуляцією № 85-D/77/7 вартості відновлювального ремонту КТЗ ВАЗ 2102 (державний номер Г5731ДН), ХТА 210200А0452500 від 11.11.2020 року (а.с.116,117). У відповідності до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість відновлювального ремонту відшкодовується з урахуванням фізичного зносу. Згідно розрахунку вартості збитків № 85-D/77/7 від 11.11.2020 року, вартість відновлювального ремонту ТЗ - 20960.48 грн., ринкова вартість ТЗ до моменту пошкодження - 14277.90 грн., коефіцієнт фізичного зносу, визначений на підставі методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів становить 0.7, вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу - 19130.68 грн. (в т.ч. ПДВ). Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку становить 14277,90 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідно до п. 2 ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, загальна сума нарахованого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування, з урахуванням безумовної франшизи 2600,00 грн., становить 9216,90 грн. (4000,00 грн. + 5216,90 грн.) (а.с.102,112). Згідно матеріалів страхової справи (а.с.94-123), 02.03.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було підписано Угоду про розмір страхового відшкодування (далі - Угода) (а.с.100) з метою врегулювання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.10 2020 року з вини водія [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АР-0007473458 внаслідок якого було пошкоджено автомобіль ВАЗ 2102 д.н. [NUMBER] , згідно якої сторони досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування. Так, згідно Угоди, сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що сталася 16.10.2020 року складає 11816,90 грн.; страховик і потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним випадком визначається з урахуванням франшизи, яка складає 2600,00 грн. і становить в розмірі 9216,90 грн.; сторони підтверджують, що частину страхового відшкодування в розмірі 5216,90 грн. було сплачено 12.01.2021 року та частина страхового відшкодування в розмірі 4000,00 грн. підлягає сплаті. Також п.5 вказаної Угоди визначено, що сума страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 16.10.2020 року є остаточною, сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми. Зазначені обставини позивачем [PERSON] не оспорюються. Крім того, з позовної заяви вбачається, та не оспорювалось позивачем, що 19.03.2021 року відповідач [PERSON] сплатив на рахунок [PERSON] 2600,00 грн., в рахунок відшкодування вартості безумовної франшизи, яка не відшкодовується страховій компанії. На підтвердження зазначених обставин [PERSON] було надано копію квитанції АТ «Укрпошта» від 19.03.2021 року (а.с.70). З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] рішення страховика про здійснення страхового відшкодування на загальну суму 9216,90 грн. грн. не оскаржував і в судовому порядку спір про здійснення страхового відшкодування не розглядався. Згідно матеріалів спраіви, 07.12.2020 року на замовлення позивача [PERSON] , судовим експертом Печерицею Г.В. складений висновок № 882 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля ВАЗ 2102 реєстраційний номер [NUMBER] становить 25726,05 грн. (а.с.10-26). Вартість даного висновку складає 2300,00 грн., які були оплачені [PERSON] на ім`я судового експерта Печериця Г.В., що підтверджується товарним чеком № 882 від 31.10.2020 року (а.с.9). Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Положеннями п.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з приписами п.35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, в якій має міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 у справі №6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Наполягаючи на стягненні з відповідача різниці між вартістю ремонту та страховою виплатою, позивач послався на застосування до спірних правовідносин норм Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про відшкодування шкоди, з огляду на що, суд вважає за необхідне вказати наступне. Так, деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання. Разом із тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку. Таким чином, безпідставними є твердження позивача про те, що потерпіла особа має право на відшкодування шкоди з винної особи адже в межах лімітів відповідальності (страхової суми) відшкодування шкоди має здійснювати страховик, і лише при вичерпанні лімітів відповідальності, потерпіла особа має право на стягнення із винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. У даному випадку ліміт відповідальності відповідача з урахуванням наголошеної позивачем вартості відновлювального ремонту не вичерпано. Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, посилання позивача на необхідність покладення на відповідача обов`язку відшкодувати збитки є помилковим. Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому суд звертає увагу, що вартість ремонту вказана позивачем знаходиться в межах страхової суми. Отже, ТДВ «СК «Альфа-Гарант, уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем [PERSON] , взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, що й зробила, сплативши позивачу матеріальну шкоду відповідно до розміру, визначеному у страхових актах № ЦВ/20/7357 від 12.01.2021 року (а.с.111) та №ЦВ/20/7357/1 від 10.03.2021 року (а.с.101). На думку суду, відшкодування заявлених позивачем витрат не може бути покладено на відповідача з огляду на те, що фактично існує спір між позивачем та страхувальником відповідальності автомобіля, на якому [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду, щодо механізму визначення розміру страхового відшкодування. У свою чергу, розмір страхової виплати, в залежності від меж страхової суми, що визначена полісом, матиме прямий зв`язок із встановленням обов`язку особи, яка застрахувала свою відповідальність, відшкодувати недостатню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка б була визнана потерпілим чи встановлена в судовому порядку. Таким чином, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 16.10.2020 року, несе страхова компанія. Як зазначалося вище, 02.03.2021 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було підписано угоду про розмір страхового відшкодування. Незгода позивача із виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент здійснення страхового відшкодування експертне дослідження з визначення суми матеріальної шкоди вже було проведено, а тому позивач мав можливість оскаржити рішення страхової компанії щодо визначення суми страхового відшкодування. З огляду на викладені обставини, підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відсутні. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач зазначає, що моральна шкода в даному випадку полягає у його душевних стражданнях через пошкодження його автомобіля, яким він протягом тривалого часу не міг користуватися, а також у фізичному болі, який він вимушений терпіти, оскільки через неможливість користування належним йому автомобілем, він був змушений пересуватися на ногах, що фактично призвело до порушення його нормального способу життя. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України). Тлумачення ст. 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Таким чином, суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, у зв`язку з відсутністю шкоди його здоров`ю. Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен максимально відповідати завданій шкоді. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.10.2020 року з вини відповідача, він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом, та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом. З урахуванням викладених обставин, беручи до уваги нервовий стрес, завданий позивачу внаслідок ДТП, звернення до страхової компанії, обстеження автомобіля, його відновлення, відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом, вимушених змін у життєдіяльності позивача та, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 840,80 грн. за вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial