Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання в УжНУ. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.06.1991 року по 26.12.2013 року, який рішенням суду від 26.12.2013 року розірвано. У даному шлюбі у них народилося троє дітей, з яких одна донька - [PERSON], [INFO], яка навчається на 4 курсі денного відділення факультету здоров'я людини УжНУ. Після розірвання шлюбу з відповідачем, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере участі в утриманні доньки. Оскільки у неї маленька заробітна плата, їй важко самостійно утримувати доньку. З посиланням на викладене та норми ст.ст. 199,200 СК України, позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з подання заяви і до закінчення дитиною навчання в УжНУ. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів зазначених у позові, надавши суду пояснення аналогічно вказаним. Зокрема пояснила суду, що донька [PERSON] знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки з часу розірвання їх шлюбу, а самостійно вона не в змозі забезпечити доньці умови навчання так як це вимагає значних коштів. Відповідач працює в службі таксі і отримує пенсію, інших дітей на утриманні не має. Вона працює продавцем в магазині «Агнесса» в м. Ужгороді і її заробітної плати не вистачає на забезпечення гідних умов проживання сім'ї. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.1991 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2013 року шлюб розірвано, що стверджується копією рішення приєднаною до матеріалів справи./а.с.3/ У даному шлюбі в них народилась донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 27.09.1996 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.4/ Відповідач [PERSON] отримує військову пенсію і крім цього працює, що стверджується поясненнями позивача в судовому засіданні. Згідно довідки від 25.07.2014 року № 191 та від 15.09.2014 року № 45 виданої Факультетом здоров'я людини Ужгородського Національного університету, [PERSON] є студенткою 4 -го курсу денного відділення факультету здоров'я людини «Ужгородського національного університету» на державному замовленні./а.с.13,14/ Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Зокрема згідно до вимог ст. 199 Сімейного Кодексу України якою передбачено якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положення ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Варто також зазначити , що згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року № 3 роз'яснено , що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходи) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено з пояснень позивача, що відповідач [PERSON] не має на утриманні інших дітей, працює у службі таксі, отримує військову пенсію, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу доньці [PERSON], яка навчається і потребує такої допомоги. Відповідачем не надано суду доказів , які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов'язку утримувати дитину, яка продовжує навчання. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Системний аналіз положень законодавства, яке регулює спірні відносини, дає підстави дійти висновку, що право на утримання з підстав продовження навчання мають повнолітні дочка, син. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи матеріальне становище сторін, сімейний стан позивача, відповідача, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 850 гривень щомісячно до закінчення донькою навчання , але не більше ніж до досягнення нею 23 років . Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

Outcome: partial