Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] 15.06.2016 року звернулись до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що 03.04.2012 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув син позивачів [PERSON]. Відповідач [PERSON] вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2012 року був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Позивачі просили стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 75000 грн. на користь кожного, посилаючись на те, що з вини [PERSON] їм було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях в зв»язку з втратою їхнього сина, через що вони відчувають біль руйнівної сили, їхнє життя змінилось назавжди через дії безвідповідальної особи. Крім того, 18.07.2016 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що він є власником автомобіля ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 03.04.2012 року, яка сталася з вини відповідача [PERSON] Розмір заподіяної йому матеріальної шкоди складає 32760,40 грн., що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 04/04-2 від 11.04.2012 року. [PERSON] просив поновити строк позовної давності для звернення до суду, посилаючись на те, що початком перебігу строку позовної давності для нього є момент, коли позивачем [PERSON] було з»ясовано про відсутність у вироку суду стягнення шкоди, про що він дізнався лише після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON] не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди визнали частково, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не визнали, просили застосувати до них строк позовної давності, який пропущений [PERSON] без поважних причин. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА», в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки.. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що відповідач [PERSON] вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2012 року був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 8-10). Згідно вироку суду встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.04.2012 року, загинув [PERSON] (а.с. 7) та був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107 державний номер [NUMBER]. Загиблий [PERSON] був сином позивачів по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, згідно якої морально шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] позивачам [PERSON] та [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вони зазнали у зв»язку зі смертю близької людини - їхнього сина. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 65000 грн. на користь кожного з позивачів. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивачів, те, що страждання, викликані смертю сина, у них довічні, біль через втрату близької людини не згасне навіть з роками; ступень вини відповідача [PERSON], який визнаний винним згідно вироку суду, злочин вчинив в стані алкогольного сп'яніння, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON] (а.с. 35). Розмір заподіяної йому матеріальної шкоди складає 32760,40 грн., що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 04/04-2 від 11.04.2012 року, та встановлено вироком Красноармійського міськрайонного суду від 19.07.2012 року (а.с. 8-10). Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, власником якого є [PERSON], сталася 03.04.2012 року. Посилання [PERSON] на те, що початком перебігу строку позовної давності для нього є момент, коли [PERSON] було з'ясовано про відсутність у вироку суду стягнення шкоди, не заслуговують на увагу та не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки в матеріалах кримінальної справи на а.с. 47 том 3 міститься розписка [PERSON] про те, що він отримав копію вироку, який набув законної сили, 22.08.2012 року. Але [PERSON] з позовом до суду звернувся лише 18.07.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності, яка встановлена ст. 257 ЦК України тривалістю три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] заявлено про застосування позовної давності, то позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають в зв»язку зі спливом позовної давності. Крім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 1102,40 грн., оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] звільнені від сплати судового збору, а розмір судового збору за подання заяви немайнового характеру, яка подається фізичною особою, складає 551,20 грн., враховуючи, що судовий збір підлягає сплаті кожним з позивачів, то розмір судового збору складає 551,20 грн. + 551,20 грн. = 1102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial