Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та просив стягнути з них на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 48911,24 грн., витрати на оренду автомобіля в розмірі 32250 грн., моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., витрати, повязані зі зверненням до суду в розмірі 66,22 грн., а також судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що є власником автомобіля БМВ-525 д/н АС5563, на якому 12.12.2007 року потрапив в ДТП на перехресті вулиць К.[PERSON] та ХХІІ Партзїзду за участі автомобілю "Хонда Цивік", д/н [NUMBER], який належить [PERSON] та яким керував [PERSON] Вважає винним у скоєнні ДТП [PERSON] Вартість відновлювальних робіт його автомобілю складає 48911,24 грн. Оскільки автомобіль був його єдиним засобом пересування та джерелом доходу, був вимушений взяти в оренду інший автомобіль, та в період з 13.12.2007 року по 20.04.2008 року він поніс витрати на оренду в сумі 32250 грн. При складанні позову замовляв довідку в БТІ вартістю 66,22 грн. Бездіяльність відповідачів з відшкодування матеріальної шкоди та сам факт ДТП спричинили йому моральну шкоду, яку оцінює в 25000 грн. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом, відповідно якого просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь на відшкодування моральної шкоди 50\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.12.2007 року о 19 год. 00 хв. на перехресті вул.[PERSON] з боку вулиці Бородинської в напрямку вул.Героїв Сталінграду рухався автомобіль БМВ-535, д/н АС 5563, під керуванням [PERSON], який скоїв зіткнення з автомобілем Хонда Цивік, д/н [NUMBER], під його керуванням. До моменту зіткнення з автомобілем відповідача він простояв на трамвайних коліях деякий час, тому його автомобіль не можна вважати джерелом підвищеної небезпеки. Постановою від 03.02.2008 року відмовлено у порушенні кримінальної справи та зазначено, що в діях водія [PERSON] наявне порушення п.12.3 ПДР України, в той час як в його діях порушень ПДР України не встановлено. Зазначеною ДТП йому заподіяно моральну шкоду, оскільки було пошкоджено автомобіль, він не має змоги придбати іншого, сильно нервував через отримані незручності, отримав погіршення самопочуття та настрою, тому оцінює моральну шкоду в 50\~000 грн. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач1 в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач2 в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено постановою відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська від 03.02.2008 року, 12.12.2007 року близько 19 год. на перехресті вулиць [PERSON] та ХХІІ Партзїзду відбулось ДТП за участі автомобілю БМВ-535 транзитний номер АС 5563 під керуванням [PERSON] та автомобіля Хонда Цивік д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON]. /а.с.8-9/ Відповідно вказаної постанови в діях водія [PERSON] вбачається порушенням вимог п.12.3 ПДР України, а в діях водія [PERSON] порушень ПДР не вбачається. Обєктивно встановити, хто саме винний у скоєні ДТП не вбачається можливим, через суттєві протиріччя в показаннях свідків та учасників пригоди. [PERSON] є власником транспортного засобу БМВ-535 д/н АС 5563. /а.с.10-11/ Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру №873804 від 20.02.2008 року, №873802 від 13.12.2007 року, №873803 від 13.01.2008 року [PERSON] сплатив за прокат автомобіля «Хинкай» 32\~250 грн. /а.с.16/ Представником позивача було замовлено 17.04.2008 року довідку КП «ДМБТІ» щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON], вартість якої становить 33,11 грн. /а.с.22-22зворот/. Представником позивача було замовлено 07.05.2008 року довідку КП «ДМБТІ» щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] вартість якої становить 33,11 грн. /а.с.21-21зворот/. Автомобіль Хонда Цивік д/н [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] та знятий з обліку 31.01.2008 року. /а.с.29/ В судовому засіданні 04.12.2008 року відповідач [PERSON] повідомила суду, що продала автомобіль Хонда Цивік д/н [NUMBER] по генеральній довіреності [PERSON], що підтвердив останній. Розмір збитків, яких зазнав позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідно до фактично сплачених грошових коштів складає 48\~911,24 грн. /а.с.17-20/ Відповідно до висновку спеціаліста НДЕКЦ від 09.01.2008 року №70/27-12, здійсненого на підставі постанови слідчого СВ ДМУ УМВС України [PERSON], який долучений в якості доказу до матеріалу дослідчої перевірки №140-08 за фактом ДТП, в діях водія [PERSON] вбачається порушення п.10.1 ПДР України, однак причинно-наслідкового звязку з подією ДТП не встановлено, натомість в діях водія [PERSON] вбачається порушення п.12.3 ПДР України, що перебуває в причинно-наслідковому звязку з подією ДТП. Згідно висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №925-926-12 від 06.06.2012 року, виконаного ДНДІСЕ за ухвалою суду від 30.09.2010 року, в поясненнях водіїв [PERSON] та [PERSON] є розбіжності, вихідні дані не дають можливості надати чіткі відповіді на поставлені судом питання. Так, з пояснень водія [PERSON] експертом встановлено невідповідність дій водія [PERSON] п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою. Разом з тим, з пояснень водія [PERSON] від 12.12.2007 року та від 01.02.2008 року вбачається відсутність вихідних даних, щодо характеру руху автомобіля «БМВ-535» на стадії зближення з автомобілем «Хонда Цивік» до зіткнення, а визначити їх експертним шляхом не надається можливим, так само як і визначити експертним шляхом, чи стояв на момент зіткнення автомобіль «Хонда Цивік» або рухався не надається можливим, тому вирішити експертним шляхом питання «Чи є в діях водія Хонда Цивік [PERSON] невідповідність вимог пунктів ПДП України, якщо так, то які, чи знаходяться вони у причинному звязку з наслідками?» не надається можливим. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за фактом ДТП, що мало місце 12.12.2007 року. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд виходить з того, що за положеннями статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. За п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що автомобіль БМВ під керуванням [PERSON] рухався по вул.Карла Лібкхнета в напрямку вул.Української в середньому ряді, при цьому ліворуч напрямку його руху знаходяться трамвайні колії. Автомобіль Хонда Цивік під керуванням водія [PERSON] рухався у попутному напрямку праворуч від автомобіля БМВ під керуванням [PERSON], тобто у крайньому правому ряді, та на перехресті з вулицею 22-го Партзїзду почав здійснювати поворот ліворуч, не перестроївшись при цьому в крайній лівий ряд та не впевнившись в безпечності маневру. Пояснення водія [PERSON] щодо того, що при здійсненні маневру він близько 5 сек. стояв, зупинившись на трамвайних коліях не відповідають дійсності, оскільки таке твердження спростовується схемою ДТП, з якої вбачається зіткнення автомобілів на середній полосі вул.. [PERSON], а також характером пошкоджень автомобілів. Так, з фотокарток, долучених до матеріалів дослідчої перевірки в якості доказів, встановлено, що у автомобіля БМВ маються пошкодження переднього правого крила, яке не могло виникнути при розвиненості подій за поясненнями водія [PERSON] При цьому, з протоколу огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу Хонда Цивік встановлено деформацію заднього лівого крила автомобіля та задньої лівої частини кузову. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена в діях відповідача [PERSON], який не дотримався вимог п.12.3 ПДР України, крім того, здійснював поворот ліворуч з крайньої правової полоси, про що свідчить досліджена судом схема ДТП та фотокартки пошкоджених автомобілів. Враховуючи, що обовязок відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки покладено на вину особу, якою в даному випадку є [PERSON], позовні вимоги [PERSON] про відшкодування фактично понесених витрат на ремонт автомобіля в розмірі 48911,24 грн. підлягають задоволенню. Вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25\~000 грн. кореспондуються зі ст.23 ЦК України, та підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн., оскільки визначений позивачем розмір моральної шкоди є надто завищеним та не повинен призводити до надмірного збагачення. Разом з тим, вимоги позивача [PERSON] про стягнення вартості замовлених в КП «ДМБТІ» довідок в сумі 66,22 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не знаходяться в причинно-наслідковому звязку з подією ДТП, позов судом не забезпечувався. Розвязуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення 32 250 грн. в якості витрат, понесених на оренду автомобіля, суд вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах права, а тому в їх задоволенні слід відмовити. У позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] слід відмовити в повному обсязі, оскільки вина відповідача2 в заподіянні збитків не доведена. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то останні задоволенню не підлягають за їх безпідставністю, так як вина у скоєнні ДТП в діях [PERSON] судом не встановлена. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок відповідача1. На підставі викладеного,

Outcome: partial