Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

ТОВ «Агрофірма Дружба» звернулось до Яготинського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Спільного підприємства ТОВ «Нива Переяславщини», третя особа: відділ державної реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування запису про державну реєстрацію речового права оренди, в котрому зазначено, що між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON], 9 жовтня 2008 року, [PERSON], 9 жовтня 2008 року з кожним окремо були укладені договори оренди земельних ділянок. Договір оренди землі з [PERSON] зареєстрований у Яготинському районному відділі Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, відповідно, 03 грудня 2008 року за № 040833500010, а договір з [PERSON], зареєстрований у Яготинському районному відділі Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, відповідно, 03 грудня 2008 року за № 040833500026. Вказані договори є чинними, укладеними на строк до 2020 року, не розірваними, не припиненими, не визнанимм недійсними. Власниками даних земельних ділянок проведено реєстрацію свого речового права на об'єкт нерухомості у Державній реєстраційній службі Міністерства юстиції України. Оскільки така реєстрація не припиняє дії договору оренди, то може бути підставою для реєстрації оренди, як речового права виключно з позивачем. Проте, відповідачами - власниками земельних ділянок, всупереч вимог ст. 526 ЦК України, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», умов договорів про строк дії договорів оренди, про зобов'язання орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись орендованими земельними ділянками, були укладені договори оренди з СП ТОВ «Нива Переяславщини», а тому на підставі ч. 2 ст. 95, 152 ЗК України, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 236 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач просив визнати недійсними договори оренди, укладені між [PERSON], [PERSON] та СП ТОВ «Нива Переяславщини» у 2013 році та скасувати рішення про державну реєстрацію речового права оренди, яке виникло на підставі оспорюваних договорів оренди землі. В судовому засіданні представник позивача, ТОВ «Агрофірма Дружба» підтримав вимоги позову, та просив прийняти до уваги, що рішенням Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року відповідачами - власниками земельних ділянок було відмовлено у розірванні договорів оренди, укладених між ними та позивачем, які вони просили розірвати з причин низької орендної плати. Даним рішенням був встановлений факт укладення між сторонами договору, а тому в силу ст. 61 ЦПК України дані обставини не потребують доведення. Крім цього, в договорі оренди, укладеному з відповідачами не визначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок, що є також підставою для визнання цих договорів недійсними. Невідомо, чи є у позивача в наявності додатки до договорів, які є їх невід'ємною частиною, проте в даному договорі оренди міститься кадастровий номер. Просив застосувати до позовних вимог в частині визнання недійсними договорів оренди строки позовної давності. Крім цього, вважає, що права власників земельних ділянок не порушені, і у них не має підстав для звернення із зустрічним позовом до суду. Представник [PERSON], [PERSON] проти позову заперечував та звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Агрофірма «Дружба», третя особа СП ТОВ «Нива Переяславщини», в котрому зазначено, що 20.03.2013 року СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок, які були зареєстровані у Реєстраційній службі Яготинського РУЮ про що у державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. Вимоги позивача - ТОВ «Агрофірма «Дружба» ґрунтуються на тому, що протягом 2006-2008 років між ТОВ «Агрофірма «Дружба» та [PERSON], [PERSON] вже були укладені договори оренди відносно тих же земельних ділянок, які були передані в оренду СП ТОВ «Нива Переяславщини». Вважає, що договір про передачу земельних ділянок в оренду ТОВ «Агрофірма «Дружба» є недійсними з наступних підстав. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», (втратила чинність 20 липня 2011 року) та наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», зареєстрованим в Мінюсті 25.06.2003 року за № 641/7962 (втратив чинність 7 липня 2012 року). Причому вищезазначений Порядок державної реєстрації договорів оренди землі діяв у частині, що не суперечив Земельному кодексу України від 1 січня 2002 року. Порядок не передбачав обов'язковості даних щодо кадастрового номера земельної ділянки. Статтею 202 ЗК України, що набрав чинності 1 січня 2002 року було визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з 2 частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Тобто з 1 січня 2002 року під час реєстрації договорів оренди землі дані про кадастровий номер земельної ділянки були обов'язковими для здійснення державної реєстрації. Пізніше з набранням чинності Закону України «Про державний земельний кадастр» були внесені зміни і до ст. 15 Закону «Про оренду землі» та однією з істотних умов договору оренди землі був визначений об'єкт оренди, дані котрого включали в себе кадастровий номер земельної ділянки, план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання - передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Разом з тим, відповідно до абзацу шостого підпункту 1.2 пункту 1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 2 липня 2003 року за № 174 зареєстрованим в Мінюсті 25 липня 2003 року за № 641/7962, визначено, що Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК. В силу ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Статтями 125 та 126 ЗК України визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Укладена 23.04.2007 року додаткова угода до договору оренди землі не була зареєстрована у встановленому законом порядку та діяла до 31 грудня 2013 року. Таким чином, державна реєстрація у встановленому законом порядку договору оренди земельної ділянки між відповідачами і ТОВ «Агрофірма «Дружба» не відбулася, оскільки вказані договори не містить додатків відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що є його невід'ємною частиною. Так, ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулюється порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до зазначеної статті постановою КМУ від 22 червня 2011 року № 703 було затверджено «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Згідно п. 12 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках), повноважень заявника, відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Пунктом 23 Порядку встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком (п. 26 порядку). У пункті 27 Порядку визначено документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, у підпункті 1 якого зазначено, зокрема, що такими є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Частиною 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений виключний перелік підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; 5-2) заяву про державну реєстрації речових прав, похідних від права власності подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким право набувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 506) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у державному реєстрі прав. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим законом, заборонена. Враховуючи наявність державної реєстрації укладених в установленому порядку договоів оренди між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON], [PERSON] зазначене свідчить, що у відповідності до п. 12 Порядку була проведена відповідна перевірка з метою з'ясування відсутності суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та підстав відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було встановлено. Зазначене свідчить про правомірність користування спірною земельною ділянкою СП ТОВ «Нива Переяславщини» та безпідставність користування ними ТОВ «Агрофірма «Дружба». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних праві і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ними. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз'яснено, що такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України)… Відповідно до п. 5 Постанови № 9 зазначено, що відповідно до ст. 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтись окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину або відмову в цьому. За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину недійсним( ч. 2 п. 2.5.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року № 11). Так як державна реєстрація у встановленому законом порядку між ТОВ «Агрофірма «Дружба» та позивачами за зустрічним позовом не відбулась, невід'ємні частини договорів відсутні, договори оренди є нікчемними, а оскільки між сторонами існує спір щодо нікчемності укладених договорів між ТОВ «Агрофірма Дружба» позивачі за зустрічним позовом просили встановити нікчемність та визнати недійсними вказані договори оренди, укладені з ТОВ «Агрофірма Дружба». Оригінал договорів оренди землі у власників земельних ділянок відсутні. Про порушення своїх прав вони дізнались у 2012 році, в зв'язку з розглядом справи в Яготинському районному суді про розірвання договорів оренди з ТОВ «Агрофірма «Дружба». Спільне підприємство ТОВ «Нива Переяславщини» проти позову ТОВ «Агрофірма «Дружба» заперечувало та звернулось до ТОВ «Агрофірма «Дружба» з зустрічним позовом з тих же підстав що і [PERSON], [PERSON], з позовними вимогами про визнання недійсними договорів оренди укладених між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON], [PERSON] Представник третьої особи - відділу державної реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази, суд вважає, що первісний позов ТОВ «Агрофірма «Дружба», зустрічний позов СП ТОВ «Нива Переяславщини» до задоволення не підлягають, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Так, з показань свідка [PERSON], даних в судовому засіданні видно, що на той час займала посаду реєстратора, та в її обов'язки входила реєстрація договорів оренди, на оригіналі даних договорів оренди, міститься не її підписи. Якщо договір оренди реєструється, то повинні вноситися відповідні дані в реєстраційну книгу. Реєстратор не здійснює перевірку всіх необхідних документів для реєстрації, необхідними умовами для реєстратора є наявність висновку Управління земельних ресурсів, наявність в трьох примірниках договору оренди земельної ділянки, та квитанція про оплату. Відомості щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки не вносилися у відповідний електронний реєстр. Після реєстрації передавалася відповідна реєстраційна справа до Управління земельних ресурсів. Договір оренди земельної ділянки повинен бути прошитий та пронумерований в Управлінні земельних ресурсів, в обов'язки реєстратора це здійснювати не входить. Так, з копій договору оренди землі (а.с.7-8 т.1, 4-5 т.2) видно, що сторонами по договору є ТОВ «Агрофірма «Дружба» та [PERSON], [PERSON] Укладення договорів оренди датовано, відповідно, 9 жовтня 2008 року та 9 жовтня 2008 року. В копії та оригіналах даних договорів оглянутих в судовому засіданні є відмітки про те, що договори оренди землі з [PERSON], [PERSON] зареєстровані у Яготинському районному відділі Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, відповідно, 03 грудня 2008 року за № 040833500010, та відповідно 03 грудня 2008 року за № 040833500026, відтиски печатки установи, де проведена реєстрація на копії нечитабельна, на оригіналі міститься відтиск печатки, а також містяться відповідні підписи. На копії та оригіналі договору міститься кадастровий номер. До договорів оренди не додані копії документів, що є за умовами договорів їх невід'ємною частиною, за виключенням акту приймання передачі об'єкту оренди між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,7503 га, який не містить повної дати передачі земельної ділянки орендарю, лише зазначено 2008 рік, а також акту приймання передачі об'єкту оренди між ТОВ «Агрофірма Дружба» та [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,7400 га, який не містить повної дати передачі земельної ділянки орендарю, лише зазначено 2008 рік (а.с. 9 т. 1, 6 т.2). Оригінал даного договору оренди міститься на декількох аркушах, які не прошиті не пронумеровані та не закріплені у відповідному порядку. З копії додаткової угоди від 3 грудня 2008 року з [PERSON] про зміну орендної плати (а.с.7 т.2) видно, що вона не зареєстрована. З копії договорів оренди землі, укладених між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON], від 20 березня 2013 року, [PERSON] від 20 березня 2013 року (а.с.25-26, 35-36, 92-93, 102-103 т.1) видно, що договір має відмітку про державну реєстрацію у реєстраційної службі Яготинського РУЮ про що у Державному реєстрі земель вчинені записи, відповідно, 19 червня 2013 року за № 1235450 та 28 квітня 2013 за № 229520. До договору додані документи, які є невід'ємною частиною договору оренди, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.27-34, 37-44, 94-101, 104-110 т.1). З відповіді на запит суду начальника Управління Держземагенства в Яготинському районі Київської області (а.с. 64, 138 т. 1) вбачається, що інформація про зареєстровані договори між позивачем та відповідачем - власником земельної ділянки у відділі Держземагенства в Яготинському районі відсутня та в Державному земельному кадастрі відсутня. З відповіді на запит суду Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 78-79, 81-82 т. 1) видно, що надання відомостей з Державного земельного кадастру про об'єкти Державного земельного кадастру, та відмови у їх наданні, витягів з Державного земельного кадастру про будь-яку земельну ділянку в межах державного кордону належить до компетенції Державних кадастрових регістраторів Держземагенства та його територіальних органів. Структурними підрозділами Центру ДЗК передані за актами приймання-передачі до територіальних органів Держземагенства України всі наявні Книги реєстрації та Поземельні книги. З відповіді на запит суду реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області (а.с. 139 т. 1) вбачається, що книги записів реєстрації договорів оренди землі до реєстраційної служби не передавалися. З копії рішення Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року (а.с.159 -169) видно, що мешканці с. Капустинці в тому числі відповідач [PERSON] за первісним позовом зверталися до суду з позовом про розірвання договору оренди з підстав невиконання ТОВ "Агрофірма Дружба" умов договору щодо орендної плати, тобто законність укладення договору оренди та його реєстрації не були предметом спору. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі було врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», (втратила чинність 20 липня 2011 року) та наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», зареєстрованим в Мін'юсті 25.06.2003 року за № 641/7962, (втратив чинність 7 липня 2012 року). Причому вищезазначений Порядок державної реєстрації договорів оренди землі діяв у частині, що не суперечив Земельному кодексу України від 1 січня 2002 року. Порядок не передбачав обов'язковості даних щодо кадастрового номера земельної ділянки. Статтею 202 ЗК України, що набрав чинності 1 січня 2002 року було визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок: б) поземельної книг, яка містить відомості про земельну ділянку. Тобто, з 1 січня 2002 року під час реєстрації договорів оренди землі дані про кадастровий номер земельної ділянки були обов'язковими для здійснення державної реєстрації. Пізніше, з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» були внесені зміни і до ст. 15 Закону «Про оренду землі» , та однією з істотних умов договору оренди землі був визначений об'єкт оренди, дані котрого включали в себе кадастровий номер земельної ділянки, (в редакції Закону № 3613-VI від 07.07.2011 року). Разом з тим, відповідно до абзацу шостого підпункту 1.2 пункту 1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 2 липня 2003 року № 174, зареєстрованим в Мін'юсті 25 липня 2003 року за № 641/7962, визначено, що Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК, (автоматизованої системи державного земельного кадастру). Підпунктами 4.6., 9.4.1, 12.7.3, 12.2, 12.3, 12.10 зазначеного Тимчасового порядку також передбачалось, що внесення записів реєстрації до книги реєстрації здійснює особа, яка призначається згідно з наказом оператора (реєстратора). У графі 6 книги записів реєстрації послідовно зазначаються кадастровий номер земельної ділянки та її місцерозташування. Номер Поземельної книги збігається з кадастровим номером земельної ділянки. Поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Дані для формування Поземельної книги вносяться до бази даних АС ДЗК після внесення записів до книги реєстрації. Поземельна книга зберігається довічно, міститься у папці зі швидкозшивачем. Оформлення Поземельної книги має відповідати вимогам нормативної документації з діловодства (нумерація сторінок, печатка, відповідальний за ведення книги та інше). Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку… В силу ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею… є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт приймання-передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Згідно ст. ст 125, 126 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації… Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Судова практика у роз'ясненні поняття правочин виходить з того, що правочин це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 4 ЦК України … актами цивільного законодавства є також інші закони України…, постанови Кабінету Міністрів..., акти органів державної влади України, що видіються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чистинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. В силу ст. ст. 215 і 216 ЦК України суди вправі розглядати позови про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків його недійсності. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містить роз'яснення, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтись окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних праві і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ними. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України)… Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідно календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. ст. 1, 3 Конституції України, Україна є демократичною, соціальною, правовою державою, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Так, право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України. Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України, щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК, статей 1, 3, 4 ЦПК щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, очевидним стає висновок про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час проведення державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок між відповідачами та позивачем ТОВ «Агрофірма Дружба» був присутній кадастровий номер, проте були відсутні копії державних актів, що посвідчує право власності особи на земельну ділянку, додатки, що є невід'ємною частиною договору оренди, окрім актів приймання передачі земельних ділянок між ТОВ «Агрофірма «Дружба» та [PERSON], [PERSON], які не містять точної дати приймання - передачі земельних ділянок, а лише зазначено 2008 рік, що передбачає ст..15 Закону України «Про оренду землі». Крім цього, оригінали даних договорів оренди міститься на декількох аркушах, які не прошиті не пронумеровані та не закріплені у відповідному порядку. Так, ст. ст. 125,126 ЗК України визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації… Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Статтею 210 ЦК України закріплено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Ст. 215 ЦК України визначає, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В силу ст. 228 ЦК України нікчемним є правочин який порушує публічний порядок, який спрямований на використання приватної власності всупереч вимогам закону. Відповідно до вимог ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Вимоги позивача за первісним позовом про визнання недійсними договорів оренди землі між власниками земельних ділянок та СП ТОВ «Нива Переяславщини» ґрунтуються на тому, що договір оренди між ними та відповідачами були укладені та зареєстровані у законному порядку, проте доводи позивача у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Договори оренди земельних ділянок між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та відповідачами, укладені та зареєстровані у 2013 році з дотриманням вимог чинного законодавства, для визнання його недійсним підстав немає. Доводи ТОВ «Агрофірма «Дружба» в тій частині, що договори оренди укладені з СП ТОВ «Нива Переяславщини» необхідно визнати недійсним і з тих підстав, що в них відсутні істотні умови договору оренди, не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Агрофірма Дружба» не є стороною за цим договором та відсутність зазначених умов не можуть вплинути на права товариства. В задоволенні зустрічного позову СП ТОВ «Нива Переяславщини» необхідно відмовити, оскільки на час укладення договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Агрофірма Дружба» та землевласником будь - які права позивача не були порушені. Крім цього, СП ТОВ «Нива Переяславщини» не є стороною цих договорів. З огляду на викладене, а також враховуючи, що до договорів оренди землі, укладених між власниками земельних ділянок та ТОВ «Агрофірма «Дружба» в порушення ст. 15 Закону України «Про оренду землі» не були додані додатки, які є їх невід'ємною частиною, план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акт визначення меж земельних ділянок в натурі…, а також копії державного акту, актів приймання - передачі земельних ділянок, які не містить точної дати приймання - передачі даних земельних ділянок, лише рік, а додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, що стосується земельної ділянки [PERSON] не зареєстрована відповідно до чинного законодавства України. Так, на час укладення договорів оренди земельної ділянки був чинний Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073. Пунктами 10-12 вказаного Порядку передбачено послідовність дій для реєстрації договору оренди земельної ділянки, згідно якої для висновку про можливість державної реєстрації спеціальним органом державної влади, якому надана відповідна компетенція з державної реєстрації договорів, проводиться комплексна перевірка наданих документів, в тому числі тексту редакції договору на відповідність закону, за результатами якої робиться висновок про відповідність договору чинному законодавству та можливості його державної реєстрації або про відмову в реєстрації. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Згідно з п. 5 зазначеного Порядку для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди; план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб. Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість у разі не визначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки у разі надання її в оренду зі зміною цільового призначення. Отже, вказані додатки містять в собі відомості, що безпосередньо стосуються істотних умов договору. Так, їх відсутність не надає можливості встановити дані щодо об'єкту оренди, місця розташування земельної ділянки, її розмір, існуючі обмеження, обтяження щодо використання земельної ділянки та інше. Тобто, на момент вчинення правочинів не були додержані і вимоги, встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а також враховуючи пояснення свідка з приводу реєстрації даного договору оренди та відповіді на запит суду Управління Держземагенства в Яготинському районі Київської області, Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, - державна реєстрація договору оренди між позивачем та відповідачами - власниками земельної ділянки відбулась з порушенням вимог закону, а також враховуючи, що до договору оренди не було додано копії державних актів на право власності на земельні ділянки, план-схему належних земельних ділянок, акт визначення меж земельних ділянок в натурі, актів приймання - передачі земельних ділянок, які не містить точної дати приймання - передачі даних земельних ділянок, лише рік, а додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, що стосується земельної ділянки [PERSON] не зареєстрована відповідно до чинного законодавства України, тому за таких обставин, слід вважати, що сторонами не була погоджена така істотна умова договору як об'єкт оренди, що тягне за собою недійсність вказаних договорів оренди, про що свідчать вище зазначені докази. Наявність відміток у копії договору оренди та оригіналу договору оренди, який не прошитий не пронумерований та не засвідчений у встановленому порядку, про його державну реєстрацію за таких обставин, само по собі, не доводить її здійснення у встановленому законом порядку, з огляду на вище викладене та наявні докази по справі. Крім цього, позивач в судовому засіданні не надав для огляду додатків до договору оренди земельної ділянки, що є невід'ємною його частиною. Оскільки рішення Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року було прийнято за позовом, що мав інший предмет, ніж у даній справі, то ст. 61 ЦПК України в цьому випадку не може бути застосована. Також, враховуючи ті обставини, що СП ТОВ «Нива Переяславщини» стало відомо про порушення їх прав протягом 2013 року, а [PERSON], [PERSON] протягом 2012 року стало відомо про порушення їх прав, про що свідчить також рішення Яготинського районного суду від 9 листопада 2012 року. Таким чином, позивачами за зустрічними позовами не порушено строку позовної давності. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов СП ТОВ «Нива Переяславщини» до задоволення не підлягають, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial