Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.02.2016 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягувати із відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]., у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до виповнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що являється інвалідом 3 групи, син проживає з нею і перебуває на її утриманні, вона витрачає на його утримання близько 1000 грн. у місяць, згідна, щоб відповідач платив їй 500 грн. на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що при можливості матеріально допомагає дитині, він є інвалідом 3 групи, отримує невелику пенсію, згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень, більшу суму він сплачувати неспроможний. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6), який в даний час проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо. Відповідачем [PERSON] ці обставини визнані, а тому, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст.182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня, позивач не погоджується із порядком та розміром матеріальної допомоги, яка періодично надається відповідачем, а тому позивач має право на стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач являється інвалідом 3-ї групи, проте є працездатним, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, а відтак зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд погоджується із доводами позивачки про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач отримує пенсію в розмірі 1174 грн., не має інших постійних доходів. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти по 500 грн. на дитину, виходячи із встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини та передбаченого законом обов'язку відповідача поряд із позивачкою брати рівну участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини, оскільки менший розмір стягуваних з відповідача аліментів буде недостатнім для належного матеріального утримання сина, що буде порушенням його прав та інтересів. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 700 грн., оскільки останній являється інвалідом, суду не представлено доказів, що він має інші доходи, крім виплачуваної пенсії, а тому стягнення аліментів в розмірі 700 грн. буде порушенням його прав як інваліда, та суперечитиме вимогам ч.3 ст.70 ЗУ "Про виконавче провадження", які передбачають, що максимальний розмір аліментів, які стягуються із боржника, не повинен перевищувати 50% доходів цієї особи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, оскільки відповідач погодився із таким розміром стягуваниз із нього аліментів. У відповідності до ст.ст. 88,367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача 551,20 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial