Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - фізична особа-підприємець [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Мотивував тим, що між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] було укладено Рамкову угоду № FW1301.740 від 13.09.2013 року з лімітом кредитування 100000 доларів США, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування третьої особи на підставі Договору про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року та Договору про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року. Відповідно до умов Договору про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року ФОП [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 120000грн. строком на 36 місяців зі сплатою 22% річних. Відповідно до умов Договору про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року ФОП [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 16800грн. строком на 36 місяців зі сплатою 25% річних. Відповідно до додатку 1 до договору про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року у новій редакції від 29.07.2014 року, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] встановлено кінцевий строк кредиту - 13.09.2016 року. Згідно додатку 1 до договору про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] встановлено кінцевий строк кредиту - 04.08.2017 року. У зв'язку з порушеннями кредитного договору, а також простроченням сплати чергових платежів по кредиту, АТ «ПроКредит Банк» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення заборгованості з ФОП [PERSON], рішенням якого від 06.07.2016 року по справі № 921/289/16-г/8 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь АТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року у розмірі 171453,85грн., заборгованості за Договором про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року у розмірі 24046,44грн. та 4762,15грн. судового збору. Всього за двома кредитними договорами з урахуванням суми судового збору стягнуто з третьої особи заборгованість у розмірі 200262,44грн. Дана сума заборгованості ФОП [PERSON] підтверджена рішенням суду, тому вважається безспірною. У забезпечення виконання зобов'язань ФОП [PERSON] за Рамковою угодою та кредитними договорами із АТ «ПроКредит Банк» було укладено договір іпотеки № 209184-ІД1 від 13.09.2013 року з [PERSON], предметом якого стала земельна ділянка загальною площею - 0,0691га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У ФОП [PERSON] діють невиконані зобов'язання позичальника перед кредитором АТ «ПроКредит Банк», що випливають з умов Рамкової угоди та Кредитних договорів, виконання яких забезпечено Договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та АТ «ПроКредит Банк». У зв'язку з цим 23.02.2016 року позивачем було направлено відповідачу та третій особі вимоги про повне дострокове погашення кредиту протягом 5-ти банківських днів з моменту відправлення вимоги. А тому з пред'явленням вимоги відповідно до законодавства, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання на 28.02.2016 року. Проте відповідач та третя особа не виконали вимоги і взяті на себе зобов'язання та до цього часу кредит залишається непогашеним. Представник позивача зазначив, що задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості з позичальника не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. На підставі наведеного просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою №FW1301.740 від 13.09.2013 року, Договором про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року та Договором про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року, звернути стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк» (заставодержателя найвищого пріоритету 1 черги) відповідно до Договору іпотеки № 209184-ІД1 від 13.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Шпаргало О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1693, а саме: земельна ділянка загальною площею - 0,0691 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], на загальну суму заборгованості 200262,44грн., що підлягає сплаті позивачеві з вартості предмета іпотеки шляхом реалізації предмету на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки розмірі 127400грн., що встановлена в п.1.2 Договору іпотеки, або на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії продажу майна (предмета іпотеки від власного імені будь-якій особі-покупцю, визначеної в процесі підготовки до укладення відповідного правочину про відчуження; припинити право власності [PERSON] (код [NUMBER]) на земельну ділянку, загальною площею - 0,0694га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2482750, державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: [NUMBER], виданий 26.03.2007 року Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3200грн. Представник позивача Бенедюк С.С. в судове засідання не з'явився, подав заяву за змістом якої просить справу розглядати у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.Від відповідача відзиву на позовну заяву не подано, подана заява в якій просить взяти до уваги вартість земельної ділянки згідно звіту про оцінку від 11.05.2018 року у розмірі 735162 грн. Третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Враховуючи думку представник позивача, викладену в його письмовій заяві, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого договором іпотеки, умовами якого передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечену вимогу в один із передбачених договором способів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 13.09.2013 року ПАТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] уклали Рамкову угоду № FW1301.740 від 13.09.2013 року, з лімітом кредитування 100000 доларів США, відповідно до умов якої ПАТ «ПроКредит Банк» здійснив кредитування ФОП [PERSON] на підставі Договору про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року та Договору про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року (а.с.7-10). Відповідно до умов Договору про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року (а.с.11-12,13,14) ФОП [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 120000грн. строком на 36 місяців зі сплатою 22% річних. Відповідно до додатку 1 до договору про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року у новій редакції від 29.07.2014 року, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] встановлено кінцевий строк кредиту - 13.09.2016 року (а.с.15). Відповідно до умов Договору про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року (а.с.16-17) ФОП [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 16800грн. строком на 36 місяців зі сплатою 25% річних. Згідно додатку 1 до договору про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] встановлено кінцевий строк кредиту - 04.08.2017 року (а.с.18). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. У зв'язку з порушеннями кредитного договору, а також простроченням сплати чергових платежів по кредиту, 23.02.2016 року АТ «ПроКредит Банк» надсилало відповідачу та третій особі повідомлення про виникнення заборгованості, а також вимогу про повне дострокове погашення кредиту (а.с.19,20,21,22,23,24). Рішенням господарського суду Тернопільської області від 06.07.2016 року в справі № 921/289/16-г/8 позов ПАТ «ПроКредит Банк» задовлено частково, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №1301.43386/FW1301.740 від 13.09.2013 року, а саме: 101833,12грн. - капіталу, 25551,34грн.- процентів, 12029,60грн. - процентів за неправомірне користування кредитом та 32039,79грн. пені; заборгованості за Договором про надання траншу № 1301.43748/FW1301.740 від 29.07.2014 року, а саме: 15316,18грн. - капіталу, 4077,34грн. - процентів, 1200,16грн. процентів за неправомірне користування кредитом та 3452,76грн. пені; заборгованість за кредитним договором № 1301.43145 від 13.03.2013 року, а саме: 71194,23грн.- капіталу, 12725,33грн. - процентів, 11464грн. 554коп. процентів за неправомірне користування кредитом та 29591,69грн. пені, а також 4762,15грн. в повернення витрат по сплаті збору (а.с.25-30). Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. 13.09.2013 року в забезпечення виконання зобов'язань ФОП [PERSON] за Рамковою угодою та кредитними договорами із АТ «ПроКредит Банк» було укладено договір іпотеки № 209184-ІД1 від 13.09.2013 року з [PERSON], предметом якого стала земельна ділянка загальною площею - 0,0691га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-36). Дана земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.38,40). Пунктом 3.4 Договору іпотеки передбачено, що розмір основних зобов'язань визначається відповідно до Кредитних договорів. Пунктом 6.1 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення позичальником та/або іпотекодавцем умов кредитних договорів чи договору та в інших випадках, передбачених законодавством. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації,якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд не зазначає початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). Враховуючи факт порушення позичальником ФОП [PERSON] взятих на себе зобов'язань за Рамковою угодою та договорами про надання траншу, а у зв'язку з цим умов договору іпотеки від 13.09.2013 року, та набуття в зв'язку з цим ПАТ «ПроКредит Банк» права вимоги за вказаними договорами, позивачем правомірно обрано один із передбачених законом захисту - звернення стягнення на предмет іпотеки, тому суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтованими. Суд вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про визначення ціни предмету іпотеки на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, оскільки сторони не погодили початкову ціну предмету іпотеки. Суд вважає, що вимоги позивача про припинення право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею - 0,0694га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки припинення права власності відповідача відбудеться після примусового виконання рішення суду в порядку передбаченогму Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстав для задоволення позову в цей частині не має. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд вважає необхідним стягнути понесені судові витрати з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial