Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

в червні 2019 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ватутіна 43/7" про захист прав споживачів. На підтвердження позовних вимог позивач вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням мешканців будинку [ADDRESS] в 2015 році створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ватутіна 43/7». В січні 2018 року відбулось затоплення її квартири внаслідок пошкодження внутрібудинкової мережі водовідведення, в частині, що знаходиться за зливним отвором до стояка водовідведення. 18.09.2018 року позивач звернулась до Відповідача із заявою про проведення ремонту внутрішньобудинкової мережі водовідведення, однак Відповідач листом від 27.09.2018 року у проведенні таких робіт їй відмовив. Оскільки, Відповідач відмовився приводити ремонтні роботи вона була змушена провести їх за власний рахунок в наслідок чого позивачу завдано майнову шкоду на загальну суму 743,73 грн., яку вона просить стягнути з відповідача. Крім того, в наслідок невиконання покладених на Відповідача обов`язків позивач тривалий проміжок часу, від 20 січня 2018 року, коли сталось затоплення, по 14.03.2019 року, коли за її рахунок було усунуто пошкодження внутрішньобудинкового стояку і водовідведення, була змушена проживати у квартирі де відбувались постійні витоки стічних вод, відчувати на протязі всього цього часу неприємні запахи, проводити прибирання таких витоків. Крім того, вказані обставини змусили її звертатись до відповідача з питання виконання ним своїх обов`язків по обслуговуванню внутрішньобудинкової системи водовідведення а в подальшому самостійно вирішувати це питання. Такі події викликали в неї сильні душевні хвилювання адже змінився звичний для неї спосіб життя, їй довелось прикладати значних зусиль для відновлення звичних для себе умов життя, що в свою чергу завдало моральної шкоди яку вона за тривалість (понад рік) та глибиною оцінює в 10000,00 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.07.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в особі [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки, виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial