Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 08.10.2012 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір позики, за яким відповідач отримав від нього в борг 25000 доларів США, що станом на 23.07.2015 року еквівалентно 550500,00 гривень, зобов'язавшись повернути ці гроші в тримісячний строк, тобто до 08.01.2013 року. Однак ані в зазначений строк, ані до теперішнього часу гроші він не повернув. Крім того він надав відповідачу другу позичку 05 березня 2013 року на суму 40000,00 грн. на строк до 15 квітня 2013 року, що підтверджується розпискою, написаною [PERSON] власноручно, гроші за якою він також не повернув. Просив суд стягнути з відповідача на його користь гроші за договорами позики в сумі 590500,00 грн., 3 відсотка річних у розмірі 43708,19грн. плюс 3175,89грн., відсотки за боргами за обліковою ставкою НБУ в сумі 191136,62грн. плюс 13888,22грн., суму індексу інфляції в сумі 361128,00грн. плюс 26240,00грн., а усього 1231776,90грн. та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та письмовим поясненням на заперечення представника відповідача, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що відповідач 08.10.2012р. позичив у позивача 25000,00 доларів США, про що написав розписку, для розрахунків з екіпажем теплоходу. Також відповідач 05.03.2013 року позичив у позивача 40000,00грн., про що надав розписку, але не для сімейних потреб. Вважає розрахунок відповідача не вірним, оскільки сума боргу повинна бути визначена у гривні по курсу НБУ станом на дату повернення боргу, а саме 08.01.2013р., і тому становить 199825,00грн., а загалом, згідно поданих суду розрахунків сума заборгованості, інфляційні нарахування, відсотки щодо позики 25000,00 доларів США становить 407792,00грн. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач позичив на тримісячний строк, тобто до 08 січня 2013 року відповідачу грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, що станом на 23.07.2015 року еквівалентно 550500,00 гривень, а відповідач отримав вказані грошові кошти та зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) (а.с. 10). Також судом встановлено, що 05 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач позичив на строк до 15 квітня 2013 року відповідачу грошові кошти в сумі 40000 гривень, а відповідач отримав вказані грошові кошти та зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) (а.с. 12). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти чи інші речі, які визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За умовами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обов'язки, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов'язання. Так, судом встановлено, що за договорами позики відповідач мав повернути гроші в сумі 25 000 доларів США, що еквівалентно 550 500 грн., в строк до 08 січня 2013 року та гроші в сумі 40 000 гривень в строк до 15 квітня 2013 року, однак свої зобов'язання за договорами позики не виконав та гроші не повернув до теперішнього часу. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договорами позики від 08 жовтня 2012 року та 05 березня 2013 року складає 590 500 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до правил ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Компенсація індексу інфляції розраховується згідно Листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ". Індекс інфляції за весь період прострочення за договором позики від 08 жовтня 2012 року встановлюється шляхом перемноження помісячних (річних) показників індексів інфляції за період з січня 2013р. по серпень 2015р. згідно зведеної таблиці: 100,5(індекс інфляції за 2013 рік)х124,9(індекс інфляції за 2014 рік)х103,1(індекс інфляції за січень 2015 року)х105,3(індекс інфляції за лютий 2015 року)х110,8(індекс інфляції за березень 2015 року)х114,0(індекс інфляції за квітень 2015 року)х102,2(індекс інфляції за травень 2015 року)х100,4(індекс інфляції за червень 2015 року)х99,0(індекс інфляції за липень 2015 року)х99,2(індекс інфляції за серпень 2015 року), що дорівнює - 173,3%. Суму інфляційної компенсації за період з 08.01.2013р. по 31.08.2015р. суд встановлює шляхом множення суми позики на індекс інфляції за період прострочення та за вирахуванням суми боргу за договором позики (550500х173,3%)/100%=954016,50 - 550500=403516,5грн.). Індекс інфляції за весь період прострочення за договором позики від 05 березня 2013 року, за період з 15.04.2013р. по 31.08.2015р. становить 29280,00грн. (40000х173,2%)/100%=69280,00 - 40000=29280грн.). Крім того, за період з 08.01.2013р. по 31.08.2015р, який становить 966 календарних днів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми в розмірі 43708,19 гривень, розрахунок якої здійснюється шляхом перемноження суми боргу на кількість днів прострочення та діленням на 365 днів у році (550500 х966х 3%/365= 43708,19 грн.). А за договором позики від 05 березня 2013 року за період з 15.04.2013р. по 31.08.2015р., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2853,69 гривень (40000 х868х 3%/365= 2853,69 грн.). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договорами позики від 08 жовтня 2012 року та 05 березня 2013 року розмір і порядок одержання процентів не встановлено, умови договору та законні підстави вважати його безоплатним відсутні, а тому враховуючи, що суми позик не повернуті, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати, а позивач має право на отримання процентів від сум позики за весь період користування в розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти від суми позики розраховуються шляхом множення суми позики на облікову ставку НБУ (%) за відповідний період і діленням отриманого результату на 365 днів та множенням на кількість днів за певний період і складанням отриманих сум, що становить за договором позики від 08 жовтня 2012 року 191136,76грн., а за договором позики від 05 березня 2013 року 13082,74 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати - сплачений судовий збір в сумі 3654 гривень. На підставі ст. ст. 625, 1046, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: partial