Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Державного підприємства спеціалізованого лісогосподарського агропромислового підприємства «Володимирецький держспецлісгосп» про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. завданої ушкодженням здоров'я, внаслідок нещасного випадку на виробництві, що призвело до втрати працездатності, та стягнення заробітної плати, втраченої внаслідок зменшення професійної працездатності в сумі 33 549 грн. 75 коп. /станом на жовтень місяць/ одноразово та далі щомісячно по 3727 грн. 75 коп. до дати чергового переобліку /до 01 березня 2014 року/. В позовній заяві [PERSON] покликався на те, що, працюючи із 02.04.2012 року інженером захисту лісу ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп», відповідно посадової інструкції захисту лісу №95, затвердженої директором 04.04.2012 року, наказу про створення оперативно-виїзної мобільної групи від 23.04.2012 року №36-6 та графіку оперативних виїздів працівників лісової охорони на липень 2012 року, в ніч з 05.07.2012 року на 06.07.2012 року, здійснюючи разом із лісничим [PERSON] оперативний виїзд для проведення контролю щодо охорони лісу, на автодорозі сіл Рудка-Більська Воля зупинили трактор з лісо продукцією для перевірки наявності супровідних документів на вивіз лісу. На прохання про надання таких документів тракторист вдарив його по обличчю. Від отриманого удару він впав під колеса трактора, який почав рухатись і переїхав йому праву ногу. Такий факт встановлений актом №1 форми Н-1 від 10 липня 2012 року про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, на підставі розслідування нещасного випадку, проведеного комісією, створеною Наказом ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп». Внаслідок отриманих травм він із 31.07.2012 року перебуває на лікуванні з приводу закритого уламкового перелому кісток правої гомілки на межі с/3н/3 зі зміщенням і наявністю металоконструкцій, що підтверджується довідкою №14 Поліклініки №3 Рівненської міської ради. Рішенням Рівненської міської МСЕК встановлено 65% втрати професійної працездатності та встановлено другу групу інвалідності, згідно довідки МСЕК серії РВН №1507 від 25.02.20013 року. У зв'язку із травмою були порушені нормальні життєві зв'язки, був позбавлений можливості реалізувати його бажання, постійно виникають складнощі внаслідок слабкого стану здоров»я. Він постійно терпить фізіологічні страждання, фізичний біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, внаслідок чого не може вести повноцінний спосіб життя. Став інвалідом ІІ групи, здоров'я його не може бути відновлене до нормального стану, може працювати лише в спеціально створених умовах, потребує відновного стаціонарного та амбулаторного лікування, санаторно-курортного лікування. Дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яким врегульовані питання відшкодування працівникові за рахунок спеціального Фонду, зупинено в частині відшкодування моральної шкоди законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтовує на підставі ст.ст. 153, 173,237-1 КЗпП України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України. Відповідно ст. 9 Закону України «Про охорону праці» за працівниками, які втратили працездатність у зв'язку із нещасним випадком на виробництві, зберігається місце роботи /посада/ та середня заробітна плата на весь період до відновлення працездатності. Згідно ст. 1197 ЦК України: розмір втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров»я заробітку /доходу/, що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку /доходу/, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров»я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров»я. Якщо середньомісячний заробіток /дохід/ потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку /доходу/обчислюється, виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. За підрахунком позивача, з урахуванням середньомісячного заробітку за три останні календарні місяці роботи, в розмірі 1184,27грн., приймає до уваги п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, та розмір втраченого місячного заробітку становить /1147х 5 х 65%/ 3727,75 грн. Письмових заперечень відповідача на позовну заяву [PERSON] суду не надано. Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку, повторно не з'явився, клопотань, заяв суду не надав, поважну причину неявки до суду не повідомив. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим судовий розгляд цивільної справи без участі представника відповідача, з ухваленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-228 ЦПК України за згодою представника позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. На підставі позовної заяви, доданих документів та пояснень представника позивача судом встановлено, що [PERSON], працюючи із 02.04.2012 року інженером захисту лісу ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп», відповідно посадової інструкції захисту лісу №95, затвердженої директором 04.04.2012 року, наказу про створення оперативно-виїзної мобільної групи від 23.04.2012 року №36-6 та графіку оперативних виїздів працівників лісової охорони на липень 2012 року, в ніч з 05.07.2012 року на 06.07.2012 року, здійснюючи разом із лісничим [PERSON] оперативний виїзд для проведення контролю щодо охорони лісу, на автодорозі сіл Рудка-Більська Воля зупинили трактор з лісопродукцією для перевірки наявності супровідних документів на вивіз лісу. На прохання про надання таких документів тракторист вдарив позивача по обличчю. Від отриманого удару позивач впав під колеса трактора, який почав рухатись і переїхав йому праву ногу. Такий факт підтверджується актом №1 форми Н-1 від 10 липня 2012 року про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, на підставі проведеного комісією, створеною Наказом ДП СЛАП «Володимирецький держспецлісгосп» розслідування нещасного випадку. Внаслідок отриманих травм позивач із 31.07.2012 року перебуває на лікуванні з приводу закритого уламкового перелому кісток правої гомілки на межі с/3н/3 зі зміщенням і наявністю металоконструкцій, що підтверджується довідкою №14 Поліклініки №3 Рівненської міської ради. Рішенням Рівненської міської МСЕК встановлено 65% втрати професійної працездатності та із 20.02.2013 року встановлено другу групу інвалідності, згідно довідки МСЕК серії РВН №1507 від 25.02.20013 року. Спеціальним законом, яким урегульовано питання відшкодування працівникові (застрахованій особі) за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України моральної шкоди в разі нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, які призвели до втрати працівником працездатності, є Закон України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію абз. 4 ст.1, підп. «е» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам і членам їх сімей на 2007 рік зупинено. Оскільки відділення Фонду на час виникнення спірних відносин, у зв»язку зі зміною спеціального закону, не має відповідати за завдану моральну шкоду, то в разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, установлених законом. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлює, що «забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Статтею 173 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) зазначено, що шкода заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівник упровадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснено, що відповідно до ст. 237 - 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає в фізичному болю та стражданнях, у зв'язку із ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, завданих протиправною поведінкою, у приниженні честі і гідності фізичної особи. Стаття 1167. Цивільного кодексу України (далі ЦК) зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Зокрема, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Згідно ст. 1168 ЦК, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Таким чином, оцінюючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, суд вважає встановленим на підставі досліджених доказів моральні страждання,що виразились в порушенні нормальних життєвих зв'язків, позбавленні можливості реалізувати його плани, наміри і бажання, постійні складнощі внаслідок слабкого стану здоров»я. Дослідженими медичними довідками підтверджуються фізіологічні страждання, фізичний біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, внаслідок чого позивач не може вести повноцінний спосіб життя, став інвалідом ІІ групи. Здоров'я позивача, виходячи із діагнозу його захворювання і встановлення стійкої втрати професійної працездатності не може бути відновлене до нормального стану, він може працювати лише в спеціально створених умовах, потребує відновного стаціонарного та амбулаторного лікування, санаторно-курортного лікування. Відповідно, наявність моральної шкоди, глибина фізичних і моральних страждань позивача внаслідок тяжкої травми отриманої в результаті нещасного випадку на виробництві підтверджені доказами, які суд приймає до уваги, як належні допустимі докази. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу не оспорюється представником відповідача в суді. Оцінюючи у відповідності до положень вищенаведених норм законодавства надані в цій частині докази, що стосуються характеру порушення, характеру, обсягу і глибини фізичних та душевних страждань, внаслідок неправомірних дій відповідача, їх наслідків та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану позивача, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає доцільним повне задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача із відповідача грошового відшкодування в розмірі 5 000 гривень. Відповідно до ч.1ст.1 Закону України №1105-ХІУ від 23.09.1999 року "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", завданням страхування від нещасного випадку є зокрема відшкодування матеріальної і моральної шкоди застрахованим. Ч.1ст.25 цього Закону передбачено, що всі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим, а також усі види профілактичних заходів проводяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок його коштів Згідно ст. 1197 Цивільного кодексу України: розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Згідно довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2012 - 2013 рік, виданою ДП СЛАП «Володимирецький держлісгосп» за три останні календарні місяці роботи, що передували втраті працездатності середньомісячний заробіток [PERSON] становить 1184 грн. 27 коп. (квітень 2012 року 747 грн. 60 коп., травень 2012 року 1402 грн. 60 коп., червень 2012 року 1402 грн. 60 коп.: 747 грн. 60 коп. + 1402 грн. 60 коп. + 1402. 60 коп. : 3 = 1184 грн. 27 коп.) Середньомісячний заробіток [PERSON] згідно довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2012 - 2013 рік, виданою ДП СЛАП «Володимирецький держлісгосп» був меншим від п?ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому втрачений заробіток потрібно обчислювати виходячи із п?ятикратного розміру заробітної плати. Право на отримання позивачем втраченого заробітку настає з дня встановленої йому стійкої втрати працездатності. Довідка МСЕК серії РВН №1507 видана від 25.02.2013 року. Розміри мінімальної заробітної плати на 2013 рік затверджена Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року, з 01.01.2013 року - 30.11.2013 розмір заробітної плати становить 1147 грн. Проте варто враховувати те, що згідно довідки виданої Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Рівненській області Відділенням виконавчої дирекції Фонду у м. Рівне - [PERSON] починаючи із лютого 2013 року по грудень 2013 року було виплачено страхових виплат у такому розмірі: - лютий 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 626 грн.57 коп. - березень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - квітень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - травень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - червень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - липень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - серпень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - вересень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - жовтень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - листопад 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. - грудень 2013 р.- сума страхової виплати загальною сумою 2239 грн. 76 коп. Страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - зазначені грошові суми складаються із: страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата). Враховуючи те, що [PERSON] Фондом соціального страхування від нещасних випадків виплачувалися страхові виплати щодо втраченого заробітку (або відповідної його частини), суд приходить до висновку, що розрахунок щомісячного втраченого заробітку розрахований [PERSON] у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який [PERSON] мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, обчислений виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (65%), потрібно зменшити на суму виплачених щомісячних страхових виплат та стягнути із відповідача, який не врегулював обґрунтовані вимоги позивача із Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Рівненській області, Відділенням виконавчої дирекції Фонду у м. Рівне, не надав будь-яких заперечень з приводу вимоги позивача. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці»: за працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, зберігаються місце роботи (посада) та середня заробітна плата на весь період до відновлення працездатності або до встановлення стійкої втрати професійної працездатності. У разі неможливості виконанням потерпілим попередньої роботи проводяться його навчання і перекваліфікація, а також працевлаштування відповідно до медичних рекомендацій . Посилання позивача на ст.9 Закону України «Про охорону праці» з приводу виплати збереженої заробітної плати до звільнення позивача є безпідставним, оскільки нормою закону обумовлено збереження місця роботи (посади) та середньої заробітної плати на весь період до відновлення працездатності або до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що має місце на підставі огляду МСЕК 25 лютого 2013 року. Відповідної вимоги за змістом позову не заявлено. Судові витрати в справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: partial