Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач зазначив, що є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі 2008р. зареєстрована відповідач, яка з осені 2013 року фактично припинила проживання з позивачем однією родиною та, разом зі спільною дочкою сторін Софією, 2009р.н., переїхала на інше постійне місце проживання, забравши всі свої речі та речі дитини. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки її реєстрація перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися належною йому нерухомістю, примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі, зобовязати Чернігівський РС УДМС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації та стягнути з неї судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, судову повістку отримали завчасно, про що в матеріалах справи маються розписки. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Згідно свідоцтва від 07.03.2007р. про право на спадщину за законом, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.19-21). В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач, яка, згідно довідки № 3910 від 02.10.2015р. виконавчого комітету Чернігівської селищної ради, з грудня 2013 року по теперішній час не проживає (а.с.9). Комунальні платежі нараховуються на одну особу позивача (а.с.11-14). Шлюб між сторонами розірвано 22.10.2014 року рішенням Чернігівського районного суду, яке набрало законної сили (а.с.15). Згідно позову та матеріалів справи, позивач як власник не чинив відповідачу перешкод в проживанні та користуванні спірною житловою площею. Відповідач зазначене позивачем не спростувала. Враховуючи викладене, причини відсутності відповідача в житлі, яке належить позивачу, поважними назвати не можна. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Тому позов підлягає задоволенню в части визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання" зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Згідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок реєстрації дітей, які досягли 14 років, передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», який є позасудовим, у разі наявності спору щодо місця проживання дітей, або опіки над ними. Сторони вправі звернутися до суду із відповідним позовом. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати розподілити за положеннями ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial