Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Дочірнє підприємство «Дружба сервіс житло-2» звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що відповідачі користуюся наданими послугами, однак в добровільному порядку не проводять оплату за отримані послуги. Просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за спожиті послуги за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2934,74 грн., яка утворилась станом на 01.03.2015року, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON]є власником квартири № 27, яка знаходиться в будинку №10 по вул.Карпенка в м. Тернополі і складається із трьох житлових кімнат, житловою площею 40,8 кв.м. Разом із ним в квартирі зареєстрований його брат [PERSON], про що свідчить довідка №999, видана 26.08.2015року дочірнім підприємством «Дружба сервіс житло-2» приватного підприємства «Дружба сервіс житло-1». Згідно розрахунку сума заборгованості, станом на 01.03.2015року, становить 2934,74грн., з урахуванням індексу інфляції 955,89грн., та 3% річних 140,83грн. На неодноразові попередження про сплату заборгованості, добровільно вказану суму відповідачами не сплачено. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст.160 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до вимог ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до положень, викладених у п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 322 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник майна зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. Якщо жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких витратах визначається його власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК УРСР). Таким чином, з урахуванням вищевказаних встановлених обставин, обовязок щодо оплати вартості покладається на власника квартири [PERSON], який, в свою чергу, вправі визначити участь інших мешканців квартири у даних витратах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON]на користь позивача 2934,74грн., з урахуванням індексу інфляції 955,89грн., та 3% річних 140,83грн. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON]на користь позивача слід стягнути 1218грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial