Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 31.05.2013 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 25000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 15.04.2018 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме: -10446,13 грн. - заборгованість по тіло кредиту; -21280,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -12221,71 грн. - заборгованість за пенею; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -2197,42 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 46645 грн. 85 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1762 грн. 00 коп., сплаченого судового збору. 17.07.2018 року та 03.08.2018 року [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволені позову та застосувати строки позовної давності. (а.с.68-79, 103-105) 07.08.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду відповідь на відзив, в якому просять задовольнити позовні вимоги (а.с.111-120) 05.09.2018 року [PERSON] подала до суду клопотання в якому просить зменшити розмір процентів за користування кредитом та пеню (а.с.167-175) Представник позивача в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.05.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], укладений кредитний договір за умовами якого позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.10-11) Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 31.05.2013 року складає 46645 грн. 85 коп., з яких : 10446,13 грн. - заборгованість по тіло кредиту; 21280,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12221,71 грн. - заборгованість за пенею; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2197,42 грн. (а.с.6-9). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно правової позиції ВС України у справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2014 року за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, та ст.ст. 1049,1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, а отже ним було порушено умови кредитного договору, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків, комісії та пені за останняй рік до подання позову до суду, оскільки відповідачем заявлено, про застосування строків позовної давності до вимог щодо стягнення пені. Однак, відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. При порушенні позичальником строків виконання зобов'язання позивачем була застосована подвійна цивільно-правова відповідальність одного й того ж виду. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Дані положення також викладені в правовій позиції Постанови Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, а тому, вимоги позивача щодо стягнення штрафу, та всієї суми пені не підлягають задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, договір діяв до 31.05.2014 року, після чого у банка виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору, звернувшись до суду в установлений законом строк позовної давності. Судом установлено, що [PERSON] здійснила останній платіж з погашення кредиту 24.07.2017 року, що згідно з частиною першою статті 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу позовної давності, даний позов пред'явлено до суду 31.05.2018 року, тобто в межі трирічного строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в межах строку позовної давності в розмірі 750 грн. Таким чином позовні вимоги до відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 32476 грн. 72 коп. (10446,13 грн. заборгованості за кредитом + 21280,59 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом + 750,00 грн. заборгованість за пенею). Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 1762 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: partial