Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ФОП [PERSON], в якому просив: розірвати договір про виконання робіт між ним, позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON]; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на його користь, сплачені ним кошти в розмірі 4 700,00 грн.; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на його користь матеріальні збитки в розмірі 11 000,00 грн.; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на його користь пеню в розмірі 933,40 грн.; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на його користь 3 % річних в розмірі 394,40 грн.; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на його користь судовий збір в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що він домовився з ФОП [PERSON] про ремонт м'якої мебелі на дому, а саме дивану тримісного, дивану двомісного та крісла. Дана домовленість була оформлена квитанцією, згідно якої відповідач повинен був провести наступні роботи: замінити тканини, замінити матрацну тканину, замінити паралон, замінити синтепон, замінити волоку. У вартість робіт також входило транспортно-вантажні роботи. Разом з вартістю матеріалів загальна сума замовлення склала 9 334,00 грн. В якості авансу позивачем 11.04.2013 року було сплачено 4 700,00 грн., тобто 50% відсотків від суми замовлення, інша частина коштів, згідно з домовленістю, мала бути сплаченою після виконання замовлення. Відповідно до квитанції, дата прийняття замовлення 11.04.2013 року, термін виконання 10 робочих днів. Таким чином, замовлення мало бути виконане 25.04.2013 року. Виконуючи свої зобов'язання, ФОП [PERSON] зняв з м'якої мебелі позивача стару тканину, щоб зробити лекала з нової тканини, проте заміна на нове не відбулася. Надалі, ФОП [PERSON] почав вимагати сплатити додатково 4 700,00 грн. наперед за невиконане замовлення, при цьому попередив, що вразі не сплати іншої частини коштів наперед він відмовляється повертати завдаток, стару тканину та виконувати замовлення. Крім того, при перевірці квитанції, позивачем було встановлено, що саме оцінщик [PERSON], який працює на ФОП [PERSON] і з яким позивач підписав дану квитанцію, в графі приймальник вписав чуже імя та прізвище і поставив свій підпис, що є ознаками підробки підпису. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до поліції з проханням зобов'язати ФОП [PERSON] повернути йому завдаток та відшкодувати збитки. Проте, відповідач відмовився повертати завдаток та відшкодувати збитки. В зв'язку з неправомірними діями відповідача, позивачу довелося придбати нові меблі замість пошкоджених, у зв'язку з чим він поніс матеріальні збитки в сумі 11 000,00 грн. Моральну шкоду позивач оцінює в 50 000,00 грн. Крім того, позивач вважає, що з відповідча на його користь підлягає стягненню пеня в розмірі 933,40 грн. та 3 % річних від суми боргу, що складає суму у розмірі 394,40 грн. У судове засідання позивач не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача, третьої особи та представника третьої особи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами визнаються будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Україна як соціальна, правова держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом; держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів (стаття 1, частина четверта статті 13, частини перша, четверта статті 42 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] домовився з відповідачем ФОП [PERSON] про ремонт м'якої мебелі на дому, а саме дивану тримісного, дивану двомісного та крісла. Дана домовленість була оформлена Квитанцією № 02-11/04, згідно якої відповідач повинен був провести наступні роботи: замінити тканини, замінити матрацну тканину, замінити паралон, замінити синтепон, замінити волоку. У вартість робіт також входило транспортно-вантажні роботи. Разом з вартістю матеріалів загальна сума замовлення склала 9 334,00 грн. В якості авансу позивачем 11.04.2013 року було сплачено 4 700,00 грн., тобто 50% відсотків від суми замовлення, інша частина коштів, згідно з домовленістю, мала бути сплаченою після виконання замовлення. (а.с.11). Отже, в даному документі зазначено дату замовлення, дані про замовника, інформацію про перелік виробів та оціночну вартість, які замовив позивач , а також сума, яку позивач сплатив за матеріали для виконання замовлення. Відповідно до п. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами був вчинений правочин, оформлений у вигляді замовлення. Відповідно до Квитанції № 02-11/04, дата прийняття замовлення 11.04.2013 року, термін виконання 10 робочих днів. Таким чином, фактично ФОП [PERSON] мав виконати замовлення не пізніше 25.04.2013 року. Однак, до теперішнього часу, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Позивач [PERSON] сплатив відповідачу ФОП [PERSON] завдаток 4 700 гривень, що підтверджується Квитанцією № 02-11/04 від 11.04.2013 року (а.с. 11). Відповідно до п.3 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати робот, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В договорі, який викладений у вигляді замовлення, сторони визначили строк виконання замовлення, а саме ФОП [PERSON] мав виконати замовлення не пізніше 25.04.2013 року. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Параграф 1 глави 61 ЦК визначає норми, якими визначено загальні положення про підряд, у ст. 846 міститься спеціальна норма, якою визначено правове регулювання строків виконання роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ст. 871 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу замовника, у квитанції або іншому документі, що видається підрядником при укладенні договору побутового підряду, вказуються точне найменування матеріалу, його кількість і оцінка, здійснена за погодженням сторін. Відповідно до ст. 841 ЦК України підрядник зобов'язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Згідно з ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 873 ЦК, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 846 ЦК, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п.п. 2), 6) ч. 1ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на належну якість продукції та обслуговування і на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав, а відповідно до ч. 4ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 651 України договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповіло до ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдаток є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. У Квитанції № 02-11/04 чітко зазначена сума 4 700,00 гривень як завдаток, який сплачений позивачем [PERSON] (а.с.11). Згідно ст. 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпечення завдатком. Так, відповідно ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржником завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином, є обґрунтованими доводи позивача в частині порушення відповідачем, який є стороною договору, його законних прав на належне і своєчасне отримання замовлених і оплачених послуг, оскільки відповідач тривалий час не виконує договір, укладений з позивачем, при цьому навіть не приступивши до виконання замовлення, суд вважає за необхідне розірвати договір, укладений 11.04.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти, сплачені за матеріали доля виконання замовлення в розмірі 4 700,00 грн. Також, обґрунтованими суд вважає і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача: штрафних санкцій у вигляді пені та 3 % річних з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Пунктом 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Крім того, слід зазначити, що оскільки відповідачем допущено прострочення по виконанню зобов'язання, останній також відповідає перед позивачкою відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК. Відповідно до вказаної норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Квитанції № 02-11/04 за затримання строків виконання замовлення нараховується пеня в розмірі 0,5 % (за робочий день) від суми замовлення, але не більше 10% вартості замовлення. Оскільки вартість договору становить 9 334,00 гривень, а отже розмір пені за прострочення виконання зобов'язання становить суму у розмірі 933,40 грн. (а.с.11). Згідно Квитанції № 02-11/04 виконавець зобов'язався передати замовнику виготовлений виріб на протязі 10 робочих днів з моменту дати прийняття замовлення. Дата прийняття замовлення 11.04.2013 року, а отже виконавець мав передати замовлення 25.04.2013 року. Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С*3*Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості Д- кількість днів прострочення тобто 4700 * 3* 1021 : 365: 100 = 394,40 грн. Отже, станом на 31.03.2016 року 3 % річних від суми боргу складає 394,40 грн. Отже, суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого ст. 11 ЦПК України, знаходить обґрунтованими підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо стягнення з ФОП [PERSON] на його користь завдатку у розмірі 4 700,00 грн, і, як наслідок, стягнення інфляційних витрат та 3% річних в розмірах 933,40 грн. та 394,40 грн. відповідно Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на його користь 11 000,00 грн. компенсації збитків за придбання аналогічних меблів, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, на думку суду, недоведеною з точки зору положень ст. ст. 57-60 ЦПК України є вимога [PERSON] щодо стягнення на його користь 11 000,00 грн. компенсації збитків за придбання аналогічних меблів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) (ст. 22 ЦК України). Наявність збитків, виходячи з положень зазначеної статті, як зазначено вище, перед судом стороною позивача не доведена. Надана [PERSON] Квитанція № 02-11/04 не спростовує висновки суду з даного приводу. З приводу стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 50 000, 00 гривень моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частина 2 ст. 23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі непра вомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Вина відповідача у причиненні позивачу моральної шкоди не доведена, відсутній причинний зв'язок між будь-яким погіршенням здоров'я позивача і діями відповідача, які мали б винний характер, а тому у задоволенні вимоги про стягнення з ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмір 50 000 гривень, слід відмовити. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, шо позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору та повернення завдатку, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 16, 22, 23, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 610-612, 1167-1168 ЦК України, та

Outcome: partial