Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони проживали у громадянському шлюбі з 2014 року. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після народження доньки відповідач більше часу проживав у своїх батьків у м. Львові, до них приїжджав рідко. Батьківських почуттів до дитини він не відчував. Коли доньці виповнився рік, приблизно у грудні 2016 року, він виїхав на постійне місце проживання у м. Львів, де й проживає на сьогоднішній день. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться розвитком та станом здоров'я доньки, не дбає про її інтереси. Відповідач викликався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак жодного разу на них не з»являвся. Згодом він подав нотаріально засвідчену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] На підставі викладеного, просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з»явивлася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав нотаріально завірену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - начальник Служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Матіюк О.В. подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться ні її здоров»ям, ні потребами, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Органом опіки та піклування при Володимир-Волинській міській раді сВолинської області 19.12.2017 року надано висновок № 420 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], на підставі того, що батько ухиляється від батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дитини та не надає будь-якої допомоги на її утримання, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком. З довідки про склад сім»ї від 26.12.2017 року встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із матір»ю [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та матеріальним утриманням дитини, не цікавиться її фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи. Зазначені обставини об'єктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01 січня 2018 року Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 роківстановить1492 грн. Так, згідно закону мінімальний розмір аліментів - 50 % прожиткового мінімуму становить 746 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, запезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Тому суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, а саме у розмірі по 1000 гривень щомісячно, що буде достатнім для забезпечення розумних потреб дитини. Суд вважає такий розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання на підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 167, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: partial