Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Виконком Жовтневої районної у місті ради відділ опіки та піклування про вселення, усунення перешкод в користуванні майном, визначення порядку користування житлом та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач за первісним позовом не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги заявлені ним в позовній заяві підтримав в повному обсязі, зустрічну позовну заяву не визнав в повному обсязі. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги заявлені [PERSON] не визнала в повному обсязі, пояснивши в запереченні наданому 15.07.2014 року про те, що [PERSON] в 2006 році забрав свої особисті речі і виїхав до м. Алчевська Луганської області де створив нову сім'ю, з того часу вона сплачує комунальні платежі, зробила ремонт в квартирі, до того ж вона не створює перешкоди [PERSON] в користуванні житловим приміщенням. Зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідачка за первісною позовною заявою [PERSON] до суду не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Третя особа за первісною позовною заявою - в особі представника служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради також до суду не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, та прийняти рішення на розсуд суду. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідност.197 ЦПК України не здійснюється. В 2006 році [PERSON] розірвав шлюб з колишньою дружиною [PERSON]( а.с.5). Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO].( а.с.6). [PERSON] є основним квартиронаймачем, квартира не приватизована,відповідно до ордеру на житлове приміщення № 790 від 24.03.1987 року. У спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її донька [PERSON]. Таким чином, вселення у спірну квартиру відбулося на законних підставах. 27.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, пояснивши, що [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS], за цією адресою були зареєстровані та проживали її батьки - [PERSON], [PERSON], а також її сестра - [PERSON] Квартира не приватизована. У 2006 році її батьки розлучилися, батько [PERSON] забравши свої особисті речі виїхав із квартири, не знявшись з місця реєстрації та ніяких відомостей стосовно свого місця мешкання не надав. Всі 8 років відсутності відомостей про нього не було, зв'язок з ним втрачено. Після його від'їзду в квартирі залишилися проживати вона [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У 2006 році у [PERSON] народилась донька - [PERSON], місце проживання та реєстрації якої : [ADDRESS]. У 2009 році [PERSON] досягла повноліття і її мати та сестра зареєстрували своє місце проживання за іншою адресою. З часу від'їзду [PERSON] комунальні платежі вони сплачували за можливістю. До того ж у 2010 році їм стало відомо , що у вищезазначеній квартирі була зареєстрована ще й [PERSON], донька [PERSON], за яку також сплачують комунальні платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як ; з підстав і в порядку, передбачених законом. Щодо усунення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням позивачу суд зазначає наступне, відповідачі не визнали позов, що саме по собі свідчить про наявність спору з приводу користування квартирою. Зважаючи на зазначені положення, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення у спірну квартиру підлягають задоволенню. Щодо вимоги про усунення перешкод в користуванні житлового приміщення шляхом виселення зі спірної квартири [PERSON] і [PERSON] слід зазначити наступне. Оскільки виселення є категорією житлового законодавства, предметом позову про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення є доказування втрати права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК Української РСР підстави для позбавлення особи права на житло. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Суд вважає, що сторони повинні сприяти своєчасному і добросовісному в межах можливостей зібранню доказів, і якщо отримання доказу буде залежати від безпосередніх своєчасних дій сторони, що його вимагає, - вона повинна їх здійснити (за виключенням поважності причин), в іншому випадку, відбудеться безпідставне затягування судового процесу. Обставина, що [PERSON] і [PERSON] перешкоджають позивачу користуватись спірним майном [PERSON] не доведені, тому підстав для задоволення позовних вимог про виселення зі спірної квартири [PERSON] і [PERSON] задоволенню не підлягають. Крім того, звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просив встановити порядок користування житловим приміщенням у квартирі та виділити йому та членам його родини у користування дві прохідні кімнати площею 12,9 м.кв. та 13,1 м.кв, а відповідачу [PERSON] - іншу кімнату площею 12,9 кв.м; у спільному користуванні залишити: кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор; внести зміни до договору найму житлового приміщення. Тобто, фактично [PERSON], поставлено питання щодо зміни умов найму жилого приміщення, яке регулюється ст.. 104 Житлового кодексу України. Відповідно до положень цієї статті член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як встановлено судом, у спірній квартирі крім позивача [PERSON] зареєстровано ще три особи. Спірна квартира є ізольованою, її житлова площа 38,65 кв.м. При таких обставинах на кожного з мешканців (не враховуючи членів сім я [PERSON], яких він планує вселити, припадає по 38,65/4= 9,66 кв.м житлової площі (а.с. 10). При виділенні у користування позивачу та його донці двох прохідних кімнат загальною площею 25,8 к.в.м, на інших двох мешканців залишиться по (38,65-25,8)/2 = 6,43 кв.м., що не можна визнати справедливим і розумним визначенням порядку користування житлом, оскільки спричинить до невиправданого збільшення частки позивача при одночасному зменшенні частки відповідачів у праві користування спірної квартирою, що погіршить їх житлові права. Позивач не надав до суду доказів про наявність технічної можливості (в тому числі технічного паспорту на вищевказану квартиру) реконструкції спірної квартири з метою виділення йому в користування з метою укладення окремого договору найму ізольованого приміщення жилою площею, що припадає на нього, тобто у даному випадку не доведена необхідна за ст. 104 ЖК України умова для укладення з ним окремого договору найму. Тому, виходячи з передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність застосування цивільного законодавства, у задоволенні позову [PERSON] про визначення порядку користування необхідно відмовити, за його недоведеністю. Щодо зустрічного позову слід зазначити наступне. Відповідно до ст.. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Отже, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з'ясуванню підлягають причини відсутності відповідача понад встановлений шестимісячний строк. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Як убачається з матеріалів справи, сторони розірвали шлюб, що свідчить про наявність між ними неприязних стосунків. Позивачі не довели, що майно, яке належить відповідачу відсутнє в спірній квартирі та що він має інше житло, а тому, на думку суду, відповідач не мешкав у квартирі з поважних причин. Доводи позивача за зустрічним позовом, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири,оскільки не сплачував комунальних послуг, суд не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідачі не пред'являла позову до позивача про стягнення з нього сплачених комунальних послуг. Те саме слід зазначити і про проведений ремонт, необхідність проведення, якого відповідачами не доведено. Зважаючи на такі обставини, а також на те, що у травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про своє вселення, що свідчить про його бажання зберегти за собою право користування житлом суд вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням відсутні.

Outcome: partial