Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію відносно нього, яка викладена на сайті Інтернет - видання та в скарзі від 21.10.2011 року на ім'я голови Державної податкової служби України Захарченка В.Ю. шляхом написання заяви від свого імені на ім'я керівництва Державної податкової служби України з текстом спростування скарги; стягнути в його користь 500 000 гривень моральної шкоди та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.10.2011 року відповідачем [PERSON] подана скарга на ім'я Голови ДПА України. В абзаці 5 скарги [PERSON] стверджує, що «Начальнику управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] захотілося «кришувати» мій бізнес та отримати від цього наживу». В абзаці 6 вказаної скарги відповідач стверджує, що «Приблизно у листопаді-грудні 2010 року до мене звернувся працівник управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] та повідомив про те, що начальник управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] володіє повною інформацією відносно мого бізнесу, мого підприємства та всіх (в т.ч. валютних) рахунків і підприємств, і моїх особистих. Він також звернув мою увагу на те, що п. [PERSON] зможе «кришувати»мій бізнес, якщо я на це погоджуся. Однак, я відмовився на пропозицію п. [PERSON]». В абзаці 8 [PERSON] стверджує, що «В УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області працює син начальника управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] -[PERSON], за допомогою якого В.[PERSON] власне і почав мститися мені за те, що я не погодився з ним співпрацювати». Відповідач 12.12.2011 року на сайті http://malakava.com та 13.12.2011 року на сайтах http://firtka.if.ua, http://ifportal.net у статті під назвою «Допомога»підприємцям від УБОЗу» вказав: «До мене звернувся працівник служби внутрішньої безпеки податкової поліції Івано-Франківська. Він мені пояснив, що є могутня людина [PERSON], який є начальником управління внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області, і він візьме мене «під крило»/а.с.14,18,19/. 12.12.2011 року [PERSON] на сайті http://ord-ua.com у статті під назвою «Співробітники УБОЗу перетворилися на звичайних рекетирів і вимагають плату за «дах» і спокійне життя?», вказав: «До [PERSON] навесні прийшов співробітник внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області з пропозицією допомогти з вирішенням якихось проблем. [PERSON] стверджує, що працівник внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області пояснив йому, що є могутня людина [PERSON], який є начальником управління внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області, і він візьме мене «під крило»/а.с.15-17/. Просив зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію та стягнути 500000.00 грн. моральної шкоди. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак скерував в адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його та позивача відсутності. В заяві вказав, що позов підтримує та просить такий задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, однак скерували в адресу суду телефонограму, в якій просять розглянути справу у їх відсутності (а.с. 136). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково. Судом встановлено, що 21.10.2011 року [PERSON] подана скарга на ім'я Голови ДПА України в якій міститься недостовірна інформайія/а.с.9-10/. В абзаці 5 скарги [PERSON] стверджує, що «Начальнику управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] захотілося «кришувати»мій бізнес та отримати від цього наживу». В абзаці 6 вказаної скарги відповідач стверджує, що «Приблизно у листопаді-грудні 2010 року до мене звернувся працівник управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] та повідомив про те, що начальник управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] володіє повною інформацією відносно мого бізнесу, мого підприємства та всіх (в т.ч. валютних) рахунків і підприємств, і моїх особистих. Він також звернув мою увагу на те, що п. [PERSON] зможе «кришувати»мій бізнес, якщо я на це погоджуся. Однак, я відмовився на пропозицію п. [PERSON]». В абзаці 8 [PERSON] стверджує, що «В УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області працює син начальника управління внутрішньої безпеки податкової міліції ДПА в Івано-Франківській області п. [PERSON] -[PERSON], за допомогою якого В.[PERSON] власне і почав мститися мені за те, що я не погодився з ним співпрацювати». Відповідач 12.12.2011 року на сайті http://malakava.com та 13.12.2011 року на сайтах http://firtka.if.ua, http://ifportal.net у статті під назвою «Допомога»підприємцям від УБОЗу»вказав: «До мене звернувся працівник служби внутрішньої безпеки податкової поліції Івано-Франківська. Він мені пояснив, що є могутня людина [PERSON], який є начальником управління внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області, і він візьме мене «під крило»/а.с.14,18,19/. 12.12.2011 року [PERSON] на сайті http://ord-ua.com у статті під назвою «Співробітники УБОЗу перетворилися на звичайних рекетирів і вимагають плату за «дах» і спокійне життя?», вказав: «До [PERSON] навесні прийшов співробітник внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області з пропозицією допомогти з вирішенням якихось проблем. [PERSON] стверджує, що працівник внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області пояснив йому, що є могутня людина [PERSON], який є начальником управління внутрішньої безпеки податкової міліції в Івано-Франківській області, і він візьме мене «під крило»/а.с.15-17/. Як вбачається із наявної в матеріалах справи заяви від 12.01.2012 року [PERSON], останній вказує, що він жодних вказівок з приводу «кришування»бізнесу [PERSON] та зустрічі з ним з цього приводу від начальника управління внутрішньої безпеки при ДПА у Івано-Франківській області [PERSON] не отримував та вважає доводи, викладені відповідачем у скарзі безпідставними та необгрунтованими /а.с.11/. Відповідно до ст.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положенням ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України, обов'язок довести, що інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно ст. 277 ЦК України та п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 р. негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе, членів сім'ї. Частиною 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено право особи на вільне поширення інформації та ідей. Проте, частиною другою вказаної норми передбачена можливість обмеження цього права на підставі закону з легітимною метою за умови, що таке обмеження є необхідним у демократичному суспільстві. Такою легітимною метою визначається охорона репутації осіб - фігурантів інформації. У судовому засіданні встановлено, що спірна інформація викладена позивачем, не відповідає дійсності, викладена частково в образливій формі із звинуваченнями у порушенні норм чинного законодавства, не підтверджена жодними достовірними доказами, порушує право позивача на повагу до гідності, честі та ділової репутації і ставить під сумнів набуту ним суспільну оцінку його ділових і професійних якостей при виконанні службових обов'язків. Відповідачем не надано суду жодних доказів у підтвердження достовірності інформації, розповсюдженої у вищевказаній скарзі та інтернет-сайтах. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] поширив інформацію, що стосується позивача [PERSON], яка не відповідає дійсності, є образлива, принижує та порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Що стосується стягнення моральної шкоди, суд, виходячи із вимог позивача, із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг страждань яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих, громадських стосунках, ступінь зниження престижу та ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, рівень та обсяг розповсюдженої неправдивої інформації, їх наслідки, суд вважає, що вказані вимоги слід задоволити частково в сумі 10000.00 грн. Дані обставини справи стверджуються також матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності /а.с.9-19/. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial