Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

До суду 19 січня 2018 року звернулась [PERSON] з позовом до Прешого Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту з майна, а саме квартиру № 41, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Пироговській, в будинку № 5, яка належить на праві особистої приватної власності позивачу. \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 24.11.2017 року № 105063875 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, 31234134, 13.02.2012, Першого Приморського ВДВС ОМУЮ, [PERSON] В-11/300 було накладено арешт, про що внесено до державного реєстру обтяжень запис за реєстраційним № 12185556. Відповідно до зазначеної інформаційної довідки від 24.11.2017 року № 105063875 обтяження встановлено відносно [PERSON], код: [NUMBER], [ADDRESS]. Позивач звернувся до відповідача, однак листом від 29.11.2017 р. № 11512 їй повідомлено, що на виконанні у Першому приморському відділі державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 31234134 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 2-2916/11, про стягнення з [PERSON] коштів. Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого було арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження було знищено відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року. Ухвалою від 22 січня 2018 року відкрито провадження. Розгляд справи призначено у спрощеному порядку з проведенням судового засідання. У судове засідання позивач не зявився, надала суду через канцелярію заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Відповідно до договору дарування від 19.09.1998 року зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 9761, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули на праві спільної часткової власності в рівних частках кожна 286/1000 частин квартири під номером 41, що розташована в місті Одеса, по вулиці Пироговській у будинку під номером 5. Право власності на 286/1000 частин вказаної квартири, відповідно до відмітки на договорі дарування від 19.09.2018 року за р№ 9761,було зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 23.09.1998 року в книзі 282 пр стор. 164 реєстровий номер 239. Факт реєстрації також підтверджується наявним у матеріалах справи листом КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 15.11.2017 року № 7806-11/3287. Згідно наданої довідки (виписки з домової книги про склад сімї ) від 09.11.2017 року за № 1247 [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] з 09.10.1998 року. Також судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 24.11.2017 року № 105063875 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, 31234134, 13.02.2012, Першого Приморського ВДВС ОМУЮ, [PERSON] В-11/300 було накладено арешт, про що внесено до державного реєстру обтяжень запис за реєстраційним № 12185556. Відповідно до зазначеної інформаційної довідки від 24.11.2017 року № 105063875 обтяження встановлено відносно [PERSON], код: [NUMBER], [ADDRESS]. Позивач звернулась 28.11.2017 року до Відповідача з заявою, відповідно до якої просила скасувати арешт з квартири [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 31234134 від 13.02.2012 року, Першим Приморським ВДВС ОМУЮ, [PERSON] В-11/300. Відповідачем було надано відповідь щодо розгляд звернення від 29.11.2017 року за № 11512 відповідно до якої позивача повідомлено, що на виконанні у Першому приморському відділі державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 31234134 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 2-2916/11, про стягнення з [PERSON] коштів. Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого було арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження було знищено відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту придбання на праві спільної часткової власності 286/1000 часток квартири та моменту реєстрації за адресою [ADDRESS], позивач двічі виходила заміж та змінювала своє прізвище. Так 26.11.1999 року було укладено шлюб між громадянином [PERSON] Молдова [PERSON] та [PERSON] про що селищною радою Незавертайлівка району Слобозія в [PERSON] Молдова було зроблено відповідний актовий запис № 18 від 26.11.1999 року. На підставі чого [PERSON] змінила своє прізвище на Данилюк та отримала паспорт громадянина України на імя [PERSON] серії КК 455294 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 12 квітня 2000 року. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції серії 1-ЖД № 072744, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19.02.2009 року про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 44. 25.02.2009 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 75 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 099873 від 25.02.2009 року. Після укладення шлюбу [PERSON] було змінено прізвище на [PERSON] та отримано паспорт громадянина України на імя [PERSON] серії КМ 593483 виданого Шевченківським ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 30 березня 2009 року. Відповідно до Заочного рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 22 січня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25.02.2009 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 75, було розірвано. Заочне рішення набрало законної сили 03.02.2014 року. Таким чином суд приходить до висновку, що на момент внесення відповідного запису в реєстр обтяжень відносно [PERSON], позивач носила прізвище [PERSON]. Отже, у звязку із тим, що зазначене виконавче провадження наразі знищено, позивач не має змоги зняти арешт з майна, на яке накладено арешт. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що до суду з приводу скасування арешту з квартири [ADDRESS] звернулась [PERSON], якій відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності 286/3000 частин зазначеної квартири. Інші співвласники з приводу захисту своїх прав відповідно до порядку встановленого законодавством до суду не звертались, а позивачем не надано доказів та не доведено факту порушення прав на майно, які їй не належать. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту з майна, а саме квартири яка розташована за адресою [ADDRESS], підлягає частковому задоволенню. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, а саме часткою у праві спільної часткової власності на квартиру № 41, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Пироговська, в будинку № 5, що складає 286/3000, проте через наявність арештів позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Крім цього, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 00 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial