Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн, щомісяця, починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини, стягнути з відповідача судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем до 2015 року. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, якої недостатньо навіть на одяг та їжу, не забезпечує гармонійний розвиток дитини, хоча дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки відвідує спортивну гімнастику, займається з репетитором для підготовки до школи, відвідує дитячий садок за який треба сплачувати кошти. Враховуючи вищевикладене, вона і звернулась до суду з даним позовом. 18 березня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. /л.с. 11-12/ 05 вересня 2019 року заочним рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду позовні вимоги позивача були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2118 грн, щомісяця, починаючи з 13 березня 2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] , судовий збір на користь держави у розмірі 768, 40 грн. /л.с. 40-47/ Не погоджуючись з заочним рішенням суду відповідач 17 жовтня 2019 року надав заяву про перегляд заочного рішення суду. /л.с. 53-56/ 12 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду заява відповідача була задоволена, заочне рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 05 вересня 2019 року було скасоване та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, причину неявки суду не сповістив, відзив на позовні вимоги ним не надано. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 04 листопада 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 14 вересня 2012 року./л.с. 6/ У відповідності до довідки № 112 від 06.02.2019, виданої КП "ЖЕО-1", [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , склад її сім`ї складає: донька - [PERSON] , 2008 року народження та донька [PERSON] , 2012 року народження. /л.с. 8/ Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, якої недостатньо навіть на одяг та їжу, не забезпечує гармонійний розвиток дитини, хоча дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки відвідує спортивну гімнастику, займається з репетитором для підготовки до школи, відвідує дитячий садок за який треба сплачувати кошти. В своїй заяві про перегляд заочного рішення, відповідач вказав, що він не проти сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, але суд при розгляді справи не врахував його матеріальний стан, те, що він працює будівельником за наймом, в нього немає постійного заробітку, середній щомісячний розмір його заробітку складає 4500 грн, з яких він сплачує за кімнату, яку орендує в м. Одеса, щомісячно він сплачує позивачу від 300 до 1200 грн, тому згодний сплачувати аліменти лише у розмірі 1200 грн на місяць. На підтвердження своїх заперечень надав копії квитанцій про перерахування частково грошових коштів на ім`я позивача. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01 липня 2019 року пo 30 листопада 2019 року - 1699 грн, для дітей віком до 6 років ; з 01 липня 2019 року пo 30 листопада 2019 року - 2118 грн для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено з 01.07.2020 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років складає 1859 грн, від 6 років - 2318 грн. Суд не може погодитися з ствердженнями відповідача, викладеними в заяві про перегляд заочного рішення про неможливість ним сплати аліментів у визначеному судом в рішенні розмірі, оскільки в нього немає постійного заробітку, середній щомісячний розмір його заробітку складає 4500 грн, з яких він сплачує за кімнату, яку орендує в м. Одеса, оскільки жодного доказу на підтвердження вказаних стверджень ним не надано. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, Ії потреби враховуючи також й те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, враховуючи матеріальний стан відповідача, його згоду сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн, не надання ним доказів його важкого матеріального стану, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів частково, а саме: вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений у 2019 році на час звернення позивача до суду, тобто мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, в твердій грошовій сумі у розмірі 2118 грн, щомісяця, починаючи з 13 березня 2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] , оскільки позивачем не надано до суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі 3500 грн щомісячно, що є порушенням вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial