Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 16 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2143695 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 100 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника на строк до 15 березня 2021 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом із розрахунку - 28,00 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2143695 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 16 березня 2018 року станом на 01 травня 2021 року становить у розмірі 292 867,35 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 789,66 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 52 405,94 грн., заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 7 500,00 грн., заборгованості по комісійній винагороді у розмірі 140 831,71 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 13 708,60 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 5 631,44 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 01 травня 2020 року у розмірі 292 867,35 грн. та витрати зі сплати судового збору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 16 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2143695 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 100 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника на строк до 15 березня 2021 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом із розрахунку - 28,00 % річних (а.с. 8-17, 18-19, 20, 21, 37). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2143695 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 16 березня 2018 року станом на 01 травня 2021 року становить у розмірі 292 867,35 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 789,66 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 52 405,94 грн., заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 7 500,00 грн., заборгованості по комісійній винагороді у розмірі 140 831,71 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 13 708,60 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 5 631,44 грн. (а.с. 35, 36). Позивач просить про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 789,66 грн. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Тому підлягає стягненню з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 72 789,66 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 52 405,94 грн. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку - 28,00 % річних від суми заборгованості. Судом перевірено розрахунок відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: загальна заборгованість по відсоткам становить у розмірі 52 405,94 грн. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 7 500,00 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п. 4.9. Договору, позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж, та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Судом перевірено розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту і сплату процентів та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: штрафні санкції становлять у розмірі 7 500,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по комісійній винагороді у розмірі 140 831,71 грн. Відповідно до п. 2.5. Договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту, зазначену у п. 1.1 Договору. Встановлена Договором комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно у вищевказаному розмірі в період, встановлений у додатку № 1 до Договору, починаючи з 01 квітня 2018 року, а у разі повного дострокового повернення кредиту-за фактичний період користування. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-1746цс16 від 16.11.2016 року, № 444/484/15ц від 12.12.2018 року. Таким чином, оскільки комісія банком нараховувалася відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, судом не вбачається правових підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості по комісійній винагороді у розмірі 140 831,71 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 13 708,60 грн. та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 5 631,44 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. При визначенні розміру інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання суд враховує розмір заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 789,66 грн., розмір заборгованості по процентам у розмірі 52 405,94 грн. та розмір заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 7 500,00 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання щодо сплати кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року з урахуванням суми заборгованості та індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 13 708,60 грн. За прострочення зобов`язання за кредитним договором з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року з урахуванням суми заборгованості три відсотки річних становить у розмірі 5 631,44 грн. Тому виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період та трьох відсотків річних підлягають задоволенню повністю. З урахуванням викладеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Кредитний Супермаркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Кредитний Супермаркет», код ЄДРПОУ 38604217, юридична адреса: 01015, вул. Лейпцизька, 16, м. Київ, заборгованість за договором № 2143695 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 16 березня 2018 року станом на 01 травня 2021 року у розмірі 152 035 (сто п`ятдесят дві тисячі тридцять п`ять) грн. 64 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 789,66 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 52 405,94 грн., заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 7 500,00 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 13 708,60 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з погашення кредиту за період з 16 березня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 5 631,44 грн. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 4 393 грн. 02 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 152 035,64 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 284,37 грн. (152 035,64 грн. х 100% : 292 867,35 грн. =52 % х 4 393,02 грн.).

Outcome: partial