Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, Київської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , Служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що органом опіки та піклування Фастівської районної державної адміністрації на підставі рішення виконавчого комітету Мотовилівської сільської ради від 13.12.2019 №2 було вивчено питання утримання та виховання батьками: матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] своїх малолітніх дітей - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В ході перевірки встановлено що відповідач - [PERSON] є матір`ю дітей - [INFO] 2008 року народження, [INFO] 2009 року народження, [INFO] 2011 року народження, [INFO] 2013 року народження, [PERSON] 2016 року народження, та [PERSON] 2018 року народження. Відомості про батька [PERSON] записані на підставі статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 28.12.2019 №00025115010, наданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а про батьків [PERSON] - на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.12.2019 №00024869519, 00024877929, наданими Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, батьком малолітніх - [PERSON] , [PERSON] і Катерини записано [PERSON] відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що вказано у повних витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.12.2019 № 00024878193, 00024878258, 00024878312, наданих Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка з 19.06.2010 року, згідно заяви від 19.06.2010, яку зареєстровано в реєстрі за №1699 і засвідчено приватним нотаріусом Перепелицею Ж.П., проживає разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , разом із дітьми: [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2011 року народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджено довідкою служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 17.12.2019 301-14/2048 та [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . На даний час відповідач [PERSON] , перебуває на обліку управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області як одержувач допомоги при народженні доньки [PERSON] , 2018 року народження у сумі 860,00 грн. і як отримувач пільг при статусі багатодітної сім`ї, що підтверджують довідки надані управлінням соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації від 04.12.2019 №08-07/6089 і від 27.08.2019 №03-07/4139. Органом опіки та піклування Фастівської районної державної адміністрації направлено лист до управління соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо призупинення виплат [PERSON] .. З 01.03.2008 по 31.01.2019 [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу у управлінні соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області (довідка від 09.12.2019 №01-20/1829, видана управлінням соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області). Відповідно до листа служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації від 24.10.2019 року №01-22/1692 родина Тищенків переїхала з Закарпатської області, а саме до с. Мотовилівка Фастівського району Київської області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] схильні до вживання спиртних напоїв, виконавчим комітетом Мотовилівської сільської ради характеризуються негативно, ведуть аморальний спосіб життя, постійного місця роботи немають, ніяким чином не піклуються про дітей, відсутнє житло, що спричинило постійну зміну місця проживання. Згідно акту обстеження та характеристик наданих Мотовилівським закладом загально-середньої освіти І-ІІ ст. Фастівської районної ради Київської області на дітей шкільного віку, а саме - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] батьки вихованням дітей не займаються, малолітні приходять до навчального закладу неохайні, з педикульозом, не мають сезонного одягу, взуття, шкільного приладдя. 25.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] на голову органу опіки та піклування Мотовилівської сільської ради була написана заява щодо вилучення з їхньої родини вищевказаних дітей та наголошено на тому, що діти їм не потрібні, оскільки приносять тільки проблеми. Вивчивши дане питання орган опіки та піклування виконавчого комітету Мотовилівської сільської ради підтвердив те, що діти дійсно недоглянуті, не задоволені їхні основні потреби в одязі, харчуванні, малолітні не відвідують заняття в навчальному закладі, дитячому садку. Враховуючи вищевикладене, 27.11.2019 року рішенням виконкому діти - [PERSON] і [PERSON] були відібрані від батьків та влаштовані до медичного закладу, де за час перебування ні [PERSON] , ні [PERSON] своїх дітей не провідували, не цікавились їхнім станом здоров`я, не надавали матеріальної допомоги. [PERSON] до себе, тимчасово, а згодом встановивши батьківство, забрав [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] 02.12.2019, дітей на підставі актів про факт передачі передано на тимчасове виховання і утримання до [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ). З вказаних підстав позивач просить позбавити відповідачів [PERSON] , та [PERSON] , батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягувати з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягувати з відповідачів [PERSON] , та [PERSON] , на користь служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації Київської області аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації Київської області, підтримує позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи (а.с.75-76) наявні заяви відповідачів про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Представник Органу опіки та піклування Мотовилівської сільської ради в судове засіданні не з`явився, однак надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, Треті особи [PERSON] , [PERSON] , та Служба у справах дітей Виноградівської РДА Закарпатської області в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд, приходить до наступного висновку. Розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є матір`ю дітей - [PERSON] 2008 року народження, [PERSON] 2009 року народження, [INFO] 2011 року народження, [INFO] 2013 року народження, [PERSON] 2016 року народження, та [PERSON] 2018 року народження. Відомості про батька [PERSON] записані на підставі статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 28.12.2019 №00025115010, наданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а про батьків [PERSON] - на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.12.2019 №00024869519, 00024877929, наданими Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, батьком малолітніх - [PERSON] , [PERSON] і Катерини записано [PERSON] відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що вказано у повних витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.12.2019 № 00024878193, 00024878258, 00024878312, наданих Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка з 19.06.2010 року, згідно заяви від 19.06.2010, яку зареєстровано в реєстрі за №1699 і засвідчено приватним нотаріусом Перепелицею Ж.П., проживає разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] схильні до вживання спиртних напоїв, виконавчим комітетом Мотовилівської сільської ради характеризуються негативно, ведуть аморальний спосіб життя, постійного місця роботи немає, ніяким чином не піклуються про дітей, відсутнє житло, що спричинило постійну зміну місця проживання. Згідно акту обстеження та характеристик наданих Мотовилівським закладом загально-середньої освіти І-ІІ ст. Фастівської районної ради Київської області на дітей шкільного віку, а саме - [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] батьки вихованням дітей не займаються, малолітні приходять до навчального закладу неохайні, з педикульозом, не мають сезонного одягу, взуття, шкільного приладдя. 27.11.2019 року рішенням виконкому діти - [PERSON] і [PERSON] були відібрані від батьків та влаштовані до медичного закладу, де за час перебування ні [PERSON] , ні [PERSON] своїх дітей не провідували, не цікавились їхнім станом здоров`я, не надавали матеріальної допомоги. [PERSON] до себе, тимчасово, а згодом встановивши батьківство, забрав [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] 02.12.2019, дітей на підставі актів про факт передачі передано на тимчасове виховання і утримання до [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, відносно своїх малолітніх дітей, наданого органом опіки та піклування Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області встановлено, відповідачі повністю самоусунулися від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що свідчить про невиконання ними своїх батьківських обов`язків. На підставі вищевикладеного, у зв`язку з тим, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, з метою захисту законних прав і інтересів малолітніх суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та [PERSON] , відносно їй малолітніх дітей. Суд вважає за необхідне зауважити, що позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, тому у кожному випадку слід виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Преамбулою Конвенції про права дитини, (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачами не надано суду жодних доказів, які б свідчили про виконання ними батьківських обов`язків. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідачів від піклування про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, підготовку до самостійного життя, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дітей, забезпечення їх зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині позбавлення батьківських прав та необхідність його задоволення в цій частині. При вирішенні позовних вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд керувався наступним. Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно, з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідачі в добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча повинні та мають таку можливість, бо є людьми працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з них аліменти на утримання дітей у розмірі, вказаному позивачем. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] , аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, позаяк [PERSON] , не є самостійним позивачем у справі, а Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації Київської області не вправі заявлати вимоги в його інтересах, а сам [PERSON] , не позбавлений можливості особисто звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial