Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що у них виникають непорозуміння, у звязку з чим, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним. Відповідач не приймає участі у вихованні та догляді їх дітей, а тому, просить визначити місце проживання дітей із нею та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає підстави суду визнати його неявку неявкою без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року позовну вимогу [PERSON] про виділ 1/2 частки автомобіля [NUMBER] у грошову еквіваленті 7500 доларів США залишено без розгляду, на підставі п.5.ч.1 ст.207 ЦПК України. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.11.2006 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб 1-ИД № 024348, видане 02.11.2006 р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 2123. Від даного шлюбу у сторін народилися донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 259694, повторно видане 10.05.2017 р. Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1859, та донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 259693, повторно видане 10.05.2017 р. Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 2268. Між подружжям існують напружені стосунки, причиною яких є різні характери та погляди на життя, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Неможливість проживання однією сімєю стало причиною припинення подружніх стосунків між сторонами, вони не ведуть спільного господарства, з січня 2017 року проживають окремо. Позивач надалі не бажає зберігати сімю і наполягає на розірванні шлюбу. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, з відповідачем вони проживають окремо, коштів на утримання дітей він не надає, інших джерел отримання доходу у позивача немає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм\~станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітніх дітей. Із довідки від 22.06.2017 р. № 73 ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» встановлено, що відповідач [PERSON] працює на посаді менеджера з питань регіонального розвитку. Дохід за період з 13.02.2017 р. по 31.05.2017 р. складає 211 859,26 грн. Таким чином, відповідач маючи стабільний та регулярний дохід, не виконує обов'язку з утримання своїх дітей, а тому, наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи стягувати з 18.05.2017 р. і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач життям дітей не цікавиться та не приймає участі в їх вихованні та утриманні. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з матірю підлягають до задоволення, оскільки це відповідає інтересам дітей, позивач має можливість створити дітям належні умови для їх виховання та розвитку. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін спору, позивач має можливість створити дітям належні умови для їх виховання та розвитку, а тому, шлюб між сторонами по справі необхідно розірвати, визначити місце проживання дітей разом з матірю та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи стягувати з 18.05.2017 р. і до досягнення дітьми повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: partial