Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду. У період спільного проживання в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 09.12.2019 справу призначено до розгляду відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 28.12.2019 задоволено клопотання відповідача та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Крім того, позивач подала письмові пояснення де зазначає, що відповідач може сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі з огляду на те, що працює неофіційно та має постійний дохід. Крім того вказує на те, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Також зазначила, що сплатила за навчання доньки заборгованість в розмірі 10000 грн. При цьому, відповідач подав відзив на позовну заяву згідно якого згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 50 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Свої вимоги обгрунтовував тим, що він хворіє та не може нормально працювати. Більш того, відповідач зазначає, що в 2017 році він оплачував підготовчі курси доньки, купив їй все необхідне для навчання та відвіз на відпочинок до моря. Розгляд справи просив здійснювати без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом установлено, що позивач є матір`ю, а відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З матеріалів справи убачається, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні сина. Отже, за змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Згідно ч. 1ст. 182СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд враховує той факт, що 12.07.2019 відповідачу було встановлено діагноз: остеохондроз поясничного відділу позвонка 2-ст, спонделоартроз поясничного відділу позвонка 2 ст., сакрализація L5. Протрузіїі МПД вказаних локалізацій, медіанна з правосторонньою летарализацією грижі МПДL 4-5 з секвестром, корешковим конфліктом (а.с. 24). Крім того з 16.07.2019 по 24.07.2019 [PERSON] перебував на лікуванні в Гомельській обласній клінічній лікарні де йому було проведено операцію на міжпозвонкових дисках (а.с. 24,25). Отже, судом установлено, що відповідач хоч і перебуває у працездатному віці, але часто хворіє (а.с. 21-25). Однак, відповідач являється батьком дитини, а отже, відповідає за її належний рівень життя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що відповідач сплачував за навчання доньки 03.08.2018 в сумі 1200 грн., 16.10.2018 в сумі 900 грн.,15.11.2015 в сумі 8 200 грн, 28.01.2019 в сумі 100 грн, 24.06.2019 в сумі 250 грн, 07.06.2019 в сумі 6 900 грн (32, 34-36). При цьому, частину квитанцій про сплату за навчання надану відповідачем де платником зазначено [PERSON] , суд визнає неналежними доказами, адже самостійно встановити походження коштів суд немає можливості, а самим відповідачем жодних доказів в обгрунтування того, що вказані платежі здійснювалися за його кошти не надав (а.с. 28-34). В свою чергу з банківської квитанції вбачається, що позивач сплатила на навчання доньки 19.12.2019 заборгованість в сумі 10 000 грн. за період коли замовником освітніх послуг був [PERSON] . На думку суду, твердження позивача про сплату заборгованості за навчання доньки, яка утворилася з вини [PERSON] , який на той момент був замовником освітніх послуг, не може обгрунтовувати розміру зазначених аліментів, що стягуються, адже як зазначалося вище, як один з батьків так і інший зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З аналогічних підстав, вирішуючи позов про стягнення аліментів, суд не бере до уваги твердження відповідача про його витрати понесені у зв`язку з навчанням доньки. Крім того, суд вважає необгрунтованими твердження позивача про застосування [PERSON] до доньки [PERSON] фізичної сили, адже згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, зважаючи на стан здоров`я відповідача, а також з урахуванням матеріального стану дитини у зв`язку з навчанням, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є такою, що підлягає частковому задоволенню. Крім того,

Outcome: partial