Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що 10 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області. Від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . 18 лютого 2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього законодавством обов`язку утримувати свою дитину в добровільному порядку. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій горошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 17.09.2018 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що він дійсно перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем і від вказаного шлюбу в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з позивачем, але під час канікул проживає у його родині та перебуває на його утриманні, він купує їй одяг та необхідні речі. В нього нова родина, дружина - [PERSON] та син - [PERSON] , які перебувають на його утриманні. Він офіційно не працевлаштований та не має постійного заробітку, погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 27-28)., Позивач [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 04 липня 2019 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. (а.с. 119-120)., Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 04 липня 2019 року не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. (а.с. 42)., Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 10 листопада 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с. 6)., 18 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . (а.с.5)., Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30 травня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 83. (а.с. 4)., Відповідно до довідки Сватівської міської ради № 3608 від 12.06.2018 року, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї, доньку - [PERSON] , [INFO], яка перебуває на її утриманні. (а.с. 7)., Відповідач офіційно не працює, постійного заробітку не має, заробляє кошти підробітками та постійної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] не надає. Також судом встановлено, що [INFO] у відповідача [PERSON] та гр. [PERSON] народилась дитина - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого, батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 06 січня 2017 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.01.2017 року, виданого Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №2. (а.с. 29)., Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовились про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років з 01 липня - 2118,00 грн., тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років становить 1059,00 грн. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її вік і матеріальне становище, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який має на утриманні малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , крім того судом враховано, що відповідач офіційно не працевлаштований, на неодноразові запити суду про витребування доказів з Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України відповідачем, для з`ясування його можливого місця роботи та доходу - судом отримані не були. (а.с. 55, 63, 89). У зв`язку з тим, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2500,00 грн., з огляду на вищезазначені положення законодавства, виходячи з характеру спору, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, згідно вимог ст. 12 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1059 гривень 00 копійок, щомісячно. При відрахуванні аліментів в такому розмірі буде дотриманий справедливий баланс між правами відповідача-платника аліментів (який раніше надавав допомогу на утримання дитини) та матеріальним забезпеченням його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". У зв`язку з цим, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.3, ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН, ст.ст. 141,181,184,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial