Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

І. Суть спору Позивачка 11.04.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 14.11.2009року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є здоровим, офіційно не працює, проте заробляє на приватних роботах за кордоном та в Україні. З огляду на наведене, з урахуванням зменшених позовних вимог (а.с.66,67), просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Позиція учасників справи Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що позивачка не надала суду жодних доказів того, що він є здоровим та підробляє на приватних роботах закордоном, а також не надала підтвердження здійснення її повного утримання дитини, а також доказів ухилення відповідача від обов`язку здійснювати утримання дочки. Вказує, що на даний час він офіційно не працевлаштований, отримує нерегулярний, мінливий дохід (орієнтовно 1000-2000 грн. в місяць) та має поганий стан здоров`я. Крім того, зазначає, що на даний час факт його батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] , ним оспорюється в Мостиському районному суді Львівської області, а тому у разі встановлення обставин, що він не є батьком дитини, то в нього буде відсутній обов`язок сплачувати аліменти. Позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якому, зокрема зазначає, що твердження відповідача про погіршення його матеріального становища у зв`язку з звільненням з роботи та щодо мінливого доходу 1000-2000 грн. не звільняє його від виконання батьківського обов`язку та не відповідає дійсності. Зазначає, що у власності відповідача знаходиться приватний житловий будинок, у нього немає на утриманні інших дітей, батьків чи дружини. Також повністю заперечує твердження відповідача про те що вона повідомляла йому, що він не є батьком дитини. Вказує, що відповідач протягом їхнього спільного проживання ніколи не ставив під сумнів свого батьківства. Вважає, що такими діями відповідач хоче уникнути відповідальності щодо утримання неповнолітньої дитини. Стверджує, що відповідач є здоровий, регулярно їздить за кордон і заробляє там достатні кошти, розмір яких дає йому можливість не тільки утримувати себе, а й забезпечити матеріальне забезпечення дочки на достатньому рівні. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Рудик В.М. в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 28.05.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08.10.2019року постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 26.12.2019року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Рудика В.М. про об`єднання даної справи №448/483/19 в одне провадження з цивільною справою №448/1075/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 26.12.2019року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Сторони з 14.11.2009року перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано Хлиплівською сільською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2009року (а.с.4). За час даного шлюбу у сторін народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.2011року (а.с.5) батьком дитини [PERSON] зазначено відповідача [PERSON] , мати позивачка [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачкою [PERSON] , та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №518 від 19.03.2019року про склад сім`ї позивачки [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні також встановлено, що позивачка [PERSON] , та відповідач [PERSON] , не працевлаштовані. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради №1136 від 17.07.2019року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.39), позивачка [PERSON] [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживає з 21.10.2018року в [ADDRESS] , разом з мамою [PERSON] , [INFO] . Із наданої відповідачем копії довідки, виданої виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області №422 від 01.07.2019року (а.с.24) відомо, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Не працює згідно запису в трудовій книжці 323 від 26.06.2017року наказ про звільнення з роботи №87 по даний час. Із наданих в судовому засіданні пояснень позивачки також відомо, що неповнолітня дочка [PERSON] , часто хворіє та потребує лікування. Дані обставини підтверджуються Випискою із медичної карти стаціонарного хворого Мостиської КЦРЛ №16 від 14.01.2019року (а.с.42) та довідкою приватного ЛОР кабінет ПП «Д-Люкс» №45/19 від 18.07.2019року (а.с.41). Крім того, матеріалами справи також підтверджується те, що відповідач [PERSON] , має незадовільний стан здоров`я, потребує систематичного лікування та приймання лікарських засобів. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3134, виданої Мостиською центральною районною лікарнею 02.09.2019року (а.с.55-56), копією протоколу ультразвукового обстеження (а.с.57), копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої Поліклінічним Відділенням Мостиської центральної районної лікарні 27.09.2019 (а.с.58), копією витягу з медичної карти стаціонарного хворого №3473, виданого Мостиською центральною районною лікарнею 30.09.2019року (а.с.59), копіями фіскальних чеків про придбання лікарських препаратів (а.с.60-62). Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №338011 від 19.11.2019року (а.с.83) відомо, що відповідачу [PERSON] , встановлена третя група інвалідності (загальне захворювання) безтерміново. Рекомендована легка фізична праця. Згідно довідки Мостиського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області Вих.№132 від 09.01.2020року (а.с.96) відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в головному управлінні ПФУ у Львівській області і отримує пенсію по інвалідності (за грудень 2019року відповідач отримав 1638гривень). Пенсія призначена з 04.11.2019року. V. Застосоване судом законодавство. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно із ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. ЦПК України встановлено, що: відповідно до\~положень ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); згідно положень\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. Враховуючи вищенаведені норми, суд вважає, що оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, дитина проживає разом з позивачкою, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини до досягнення нею повноліття. В ході розгляду справи із наявних матеріалів справи та наданих сторонами доказів судом не встановлено достатності заробітку (доходу) відповідача, як платника аліментів, для присудження йому мінімального рекомендованого розміру аліментів, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, що на даний час складає 2218гривень, чи розміру аліментів, який визначений у позовних вимогах у сумі 2000 гривень щомісячно. Покликання позивачки на те, що відповідач має у власності житловий будинок, працює за кордоном на будівництві та має значний дохід не підтверджені жодними доказами, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому, дані обставини заперечуються відповідачем, тому такі відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, потребують доведення, однак доказів на їх підтвердження в ході розгляду справи позивачкою суду не надано, з чого суд робить висновок про відсутність таких обставин. Разом із цим, судом встановлено, що відповідач є обмежено працездатним, тобто такий може бути працевлаштований (здатен працювати в полегшених умовах) та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, отримує пенсію по інвалідності, інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей, які б перебували на його утриманні, не має, а відтак має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки. Щодо доводів відповідача про оспорювання ним батьківства відносно дитини, то такі суд відхиляє, оскільки на момент постановлення рішення відповідач [PERSON] , є зазначений в свідоцтві про народження [PERSON] , як її батько, вказане свідоцтво дійсне, відомості з актового запису про відповідача [PERSON] як батька дитини не виключені. Відповідно до ч.1\~ст. 140 СК України\~стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Слід зазначити, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 02.09.2019року відкрито провадження у цивільній справі №448/1075/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, з позовними вимогами про виключення відомостей про [PERSON] як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] . При цьому, в ході розгляду даної справи представник відповідача звертався до суду з клопотанням про об`єднання даної справи №448/483/19 в одне провадження з цивільною справою №448/1075/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. Однак, ухвалою суду від 26.12.2019року в задоволенні даного клопотання відмовлено. Суд вважає, що об`єднання даних справ в одне провадження призвело б до порушення прав дитини [PERSON] , [INFO] , яка має законне сподівання на матеріальне утримання від батька. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виходячи із того, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в мінімальному гарантованому розмірі аліментів на одну дитину, що на даний час становить 1109 гривень (2218/50%=1109), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які, на думку суду, будуть достатніми для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дитини та відповідатимуть гарантованому законом розміру аліментів на утримання дитини. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial