Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 34_073 від 04.07.2012 у сумі 86710,50 грн. Підставою свого позову позивач зазначає неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 34_073 від 04.07.2012. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04 грудня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з'явився, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, однак останні до судового засідання не з'явились, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред'явили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справ, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі -кредитор, Банк) та [PERSON] (далі - відповідач-1, Позичальник) укладено договір про іпотечний кредит № 34_073 від 04.07.2012 (далі -Договір), відповідно до умов договору позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 75000,00 гривень, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Зазначений Договір відповідно до ст. 1054 ЦК України є кредитним. Згідно п.1.2 Договору про іпотечний кредит № 34_073 від 04.07.2012 кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03 липня 2022 року. Пунктом 1.5 вказаного кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти рівними частинами в сумі 625,00 грн. Згідно п. п. 3.4 Кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому , або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та або його майновим поручителем будь-яких забов'язань за іпотечним договором. Пунктом 7.8 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо, що передбачені умовами цього договору. Відповідно до п.8.1. кредитного договору договір набуває чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Тобто сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. В наслідок невиконання [PERSON] умов договору станом на 20.09.2018 за ним виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит №34_073 від 04.07.2012, в сумі 86710,50 грн., та складається: - борг за кредитом - 42642,63 грн.; - відсотки за користування кредитом з 02.12.2014 по 20.09.2018 - 33103,76 грн.; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з грудня 2016 року по вересень 2018 року в розмірі 849,56 грн.; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2014 року по вересень 2018 року в розмірі 7879,86 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.12.2016 по 20.09.2018 в розмірі - 352,53грн.; - три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2012 по 20.09.2018 в розмірі - 1882,16 грн. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, позичальник [PERSON] погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов'язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що у зв'язку із неналежним виконанням Відповідачем-1 взятого на себе перед банком зобов'язання утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, позовні вимоги про стягнення з Відповідача-1 заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача до поручителя [PERSON], суд зазначає таке. Обґрунтовуючи свої вимоги до [PERSON], як солідарного боржника за договором про іпотечний кредит № 34_073 від 04 липня 2012 року, укладеним між Позивачем та Відповідачем-1, позивач посилається на договір поруки №32_073/1 від 27 червня 2012 року, укладений між філією - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», [PERSON], [PERSON] 27.06.2012 в якості забезпечення зобов'язання за спірним кредитним договором. Зі змісту договору поруки № 32 _073/1 від 27.06.2012, укладеного між філією - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», як кредитором, [PERSON]., як поручителем, та [PERSON], як позичальником, вбачається, що поручитель [PERSON] поручився перед банком за виконання позичальником зобов'язань по договору про іпотечний кредит №32_073 від 04.07.2012 солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання умов договору, а також додатковим угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №32_073 від 04 липня 2012 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладеними в майбутньому. Згідно п. 2.1 Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за визначеним кредитним договором, перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними до тих пір, поки всі зобов'язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Відповідно до п. 6.3 Договору поруки даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, з аналізу наведених норм закону вбачається, що договір поруки має додатковий до кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Разом з тим, в даному випадку договір поруки не був спрямований на настання реальних наслідків, оскільки був підписаний і набрав законної сили до підписання договору про іпотечний кредит №34_073 від 04.07.2012, та направлений на забезпечення виконання умов кредитного договору №32_073 від 04.07.2012, тому відповідач [PERSON] не міг знати всіх обов'язків, передбачених договором про іпотечний кредит №34_073 від 04.07.2012. За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню частково шляхом стягнення заборгованості за іпотечним договором у розмірі 86710,50 грн. з відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений останнім при зверненні до суду, у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial