Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позовні заява мотивована тим, що з сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилася донька [PERSON] . В подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин, дитина проживав стала проживати з матір`ю. Позивач зазначає, що фактично з самого моменту розлучення, почалися непорозуміння з відповідачем щодо прийняття участі у вихованні доньки, відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Протягом тривалого часу позивач намагався налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у її вихованні, утриманні та розвитку її здібностей, однак виявилося безрезультатно. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що позов визнає частково та зазначила, що позивач вводить суд в оману, оскільки він самоусунувся від виховання їх спільної дитини, не проявляє уваги та не цікавиться життям дитини. Лише після спілкування позивача з органами опіки та піклування, останній декілька разів зустрівся з дитиною, але після кожної зустрічі дитина поверталася в стані стресу та пригнічена. У зв`язку з чим, відповідач у відзиві просить перш за все врахувати думку їхньої спільної дитини при прийнятті рішення. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала частково та просила встановити наступний графік спілкування: щосуботи (з 13:00 до 21:00) або щонеділі (з 11:30 до 21:00) за місцем проживання доньки із врахуванням її особистої зайнятості в ці дні і з обов`язковим поверненням доньки на нічний час до місця проживання; половину літніх, осінніх, весняних канікул, але обов`язково при наявності бажання доньки відпочивати з позивачем. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у відсутність представника та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року клопотання представника відповідача про роз`єднання позовних вимог задоволено. Роз`єднано позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та встановлення участі батька у спілкуванні з дитиною, виділивши в самостійне провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення участі батька у спілкуванні з дитиною. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 січня 2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №28. (а.с. 26) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї 03 лютого 2007 року (актовий запис № 161) розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 27 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до [INFO] ). В іншій частині відмовлено. Будь-яких інших доказів на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано не було. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, між сторонами, після припинення спільного проживання, виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні дитини та вільному з нею спілкуванні. При цьому, позивач зазначає, що бажає приймати участь в вихованні доньки та піклуватися про нього, проте не може реалізувати своє право через протидію з боку відповідача. В той час сторона відповідача частково визнає позов та не заперечує щодо побачень з дитиною. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу 6 "Декларації прав дитини", дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. У відповідності до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає оремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Аналогічний висновок був зроблений Верховним судом у складі колегією суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.04.2020 справа №686/687/17. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до Органу опіки та піклування для надання висновку щодо встановлення графіку зустрічей батька з дитиною. Крім того, в своєму листі третя особа повідомила, що Служба не може одноособово приймати рішення щодо даного питання. Разом із відзивом, відповідач надана копію витягу з розпорядженням № 671 від 21 листопада 2018 року про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини відповідно до якого визначено учать батька [PERSON] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою донькою щосуботи з 11-00 години до 19-00 години. Виходячи з наведеного вище, беручи до уваги наведені обставини в позовній заяві, доводи викладені у відзиві на позовну заяву, а також той факт, що відповідач частково визнала позовні вимоги, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначити наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] : щосуботи з 13:00 год. до суботи 21:30 год. за місцем проживання дитини із врахуванням її особистої зайнятості без присутності матері ; щороку половину літніх, осінніх, зимових та весняних канікул спільний відпочинок дитини з батьком при наявності бажання доньки відпочивати з батьком; Зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод в участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: partial