Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач Борщівська районна державна адміністрація Тернопільської області, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], третьої особи на стороні позивача Бережанської обласної комунальної загальноосвітньої школи-інтернату, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позивач зазначив, що від самого народження дітей, сім'я відповідачів характеризувалась як неблагополучна, тому у вересні 2010 року дітей було поставлено на профілактичний облік служби у справах дітей, як таких, що проживають у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. При періодичних обстеженнях умов проживання дітей, такі були незадовільні, антисанітарні. Всі рекомендації та настанови працівників служби у справах дітей щодо покращення умов утримання та проживання дітей батьками ігнорувались та не виконувались. Відповідачі неодноразово притягалися до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. В лютому 2014 року з вини відповідача [PERSON] в будинку виникла пожежа, під час якої дім обгорів і на сьогоднішній день є непридатним для проживання. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Внаслідок знищення житла дітей було влаштовано в Тернопільський обласний центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей, а 10 вересня 2014 року в Бережанську обласну загальноосвітню школу-інтернат з поглибленим вивченням трудового навчання. З часу перебування дітей в Бережанській школі-інтернаті відповідач [PERSON] лише один раз відвідала дітей. Проживає остання з часу пожежі із матір»ю в сараї, не працює, господарство після пожежі не прибирає, земельну ділянку біля господарства не обробляє. Відповідач [PERSON] 11 грудня 2015 року подала письмове заперечення на позов, в якому зазначила, що через брак коштів та значну відстань до школи-інтернату не має змоги часто навідувати своїх дітей, через невлаштованість не може надавати кошти на їх утримання. Однак, постійно телефонує своїм дітям, цікавиться їхнім життям, станом здоров'я та успіхами у школі. 18 листопада 2015 року навідувала дітей, привозила їм одяг, фрукти та солодощі. Під час телефонних розмов та зустрічей озвучує дітям своє бажання проживати разом із ними, в свою чергу, діти також виявляють бажання проживати разом з нею. Вона відновлює втрачені під час пожежі особисті документи та має намір оформити в порядку спадкування право власності на житловий будинок та земельну ділянку, відновити пошкоджений пожежею будинок. Також хоче домогтися переведення дітей в іншу школу-інтернат, яка б знаходилась ближче до її місця проживання, щоб частіше їх відвідувати. Просить суд звернути увагу на те, що усі документи, подані позивачем на обґрунтування позовних вимог, датовані 2013 роком. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов з підстав наведених у позовній заяві, а також пояснила, що орган опіки та піклування ініціював подачу такого позову з метою найбільш повного і всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей. Встановлення дітям статусу дітей позбавлених батьківського піклування надасть їм право на повне державне забезпечення, отримання передбачених законодавством пільг, можливість подальшого влаштування до сімейних форм виховання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з часу народження дітей належним чином їх доглядала, утримувала, виховувала. Діти в неї завжди були нагодовані та одіті. Вона дітей любить. Саме через негативну поведінку відповідача [PERSON], батька дітей, старший син [PERSON] відставав у розвитку. Батько часто бив хлопчика і той постійно боявся батька, ріс замкнений. Безпорядок у сім»ї також був через негативну поведінку [PERSON]. З вини останнього обгорів їх будинок та загинув її батько [PERSON] При пожежі згоріли її документи. Намагається їх відновити. Через відсутність документів не може влаштуватися на роботу. В господарстві вже все прибрала. Має намір просити про матеріальну та фізичну допомогу у відновлені житла селищну раду. Через матеріальну скруту не має змоги часто відвідувати дітей, а тим більше не має куди забирати їх на вихідні. Просить не позбавляти її батьківських прав. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання у виді позбавлення волі в Райківецькій ВК УДПтСУ у Хмельницькій області № 78, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.2 ст.194 КК України, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмового пояснення чи заперечення на позов відповідач суду не подав. Представник третьої особи на стороні позивача Бережанської обласної комунальної загальноосвітньої школи-інтернату в судове засідання не прибув. Від директора школи-інтернату [PERSON] поступила письмова заява, в якій та просить слухати справу у відсутності представника школи-інтернату, остання позов підтримує, просить позов задовольнити, а також вказала, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 2014 року і по даний час є учнями навчального закладу. Діти фактично позбавлені батьківського піклування, а через відсутність відповідного статусу, діти позбавлені права на повне державне забезпечення у школі-інтернаті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що сім»я відповідачів є неблагополучною. Першими в 2010 році щодо неналежного утримання дітей звернули увагу медичні працівники. Скала-Подільська селищна рада разом з іншими службами неодноразово відвідували дану сім»ю, проводили бесіду із батьками дітей. Останні фактично не реагували на їх роз'яснення. [PERSON] вів себе завжди агресивно до членів комісій, агресивною його поведінка була і по відношенню до малолітніх дітей. Після пожежі, яку влаштував сам [PERSON], сім»я втратила житло. Бабуся відповідачки була влаштована в інтернат місцевий, дітей забрали соціальні служби, а [PERSON] спочатку проживала у с.Бурдяківці у знайомих, а згодом із своєю матір»ю поселилася у сараї їх господарства. До цих пір жінки господарство від згорища не зачистили, будь-яких ремонтних робіт не провели. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона як спеціаліст Борщівського райцентру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, неодноразово проводила розмови із [PERSON], роз»яснювала тій її обов»язки та права. Однак [PERSON] не взяла до уваги жодної з її пропозицій щодо покращення матеріального становища у сім»ї, належного виховання дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що спілкується та опікується малолітніми [PERSON] як волонтер з часу прибуття останніх в Бережанську школу-інтернат. Стверджує, що діти були в край занедбаному стані, і в виховному плані, і у фізичному. Натомість діти знають маму, чекають на її телефонний дзвінок, чекають на її приїзд і, через обіцянки матері, сподіваються на повернення їх до сім»ї. Суд, заслухавши пояснення сторін, учасників судового засідання та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти. 03 березня 2009 року П'ятничанською сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], остання після одруження взяла прізвище чоловіка "[PERSON]" (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] є, відповідно, батьком та матір'ю малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] (а.с.11), та [PERSON], [INFO] (а.с.10). Наказом служби у справах дітей Борщівської райдержадміністрації від 13 вересня 2010 року № 38 (а.с.16), дітей [PERSON] та [PERSON] поставлено на профілактичний облік служби у справах дітей, як таких, що проживають у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків та доручено відповідальній особі періодично обстежувати умови проживання дітей, проводити профілактичні бесіди з їх батьками щодо належного догляду за дітьми, збір пакету документів та ведення особової справи. За даними актів обстежень умов проживання дітей, ініційованих службою у справах дітей від 20 лютого 2012 року №103 (а.с.21), від 01 жовтня 2012 року №28 (а.с.25), від 5 лютого 2013 року № 37 (а.с.28), в будинку, де проживають діти, умови проживання незадовільні, кімнати потребують побілки, у кімнатах брудно, антисанітарія, діти брудні, білизна на ліжках брудна, одяг порозкиданий, посуд не помитий, деякий покритий пліснявою, іграшки відсутні. Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області 02 березня 2011 року (а.с.19) [PERSON] попереджена судом за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання дітей, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.184 КУпАП, а постановою Борщівського районного суду Тернопільської області 13 березня 2013 року (а.с.32) на [PERSON] накладено адміністративний штраф. [PERSON] Борщівським районним судом Тернопільської області, постанови від 02 березня 2011 року (а.с.20) та 13 березня 2013 року (а.с.31), попереджений за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання дітей. Як вбачається з витягу з Банку даних сімей, де існують випадки вчинення насильства в сім'ї у 2013 році, що вівся Борщівським РВ УМВС України в Тернопільській області (а.с.27), [PERSON] 30 січня 2013 року вчинив психологічне насильство відносно сина [PERSON] 12 лютого 2014 року відповідач [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та достовірно знаючи, що в будинку знаходяться, в тому числі, його малолітні діти, умисно вилив бензин на присутнього там [PERSON] та сірниками підпалив рідину, внаслідок чого в будинку почалася пожежа. В результаті житловий будинок був пошкоджений, майно сім»ї знищено. За вироком Борщівського районного суду від 18 травня 2015 року (а.с.97) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.194 КК України і призначено покарання 7 років позбавлення волі. 13 лютого 2014 року за заявою матері [PERSON] (а.с.94) малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було тимчасово влаштовано в Тернопільський обласний центр соціально-психологічної реабілітації (а.с.93), а 10 вересня 2014 було прийнято рішення про направлення дітей на навчання в Бережанську обласну комунальну загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів, як таких, які знаходяться на обліку служби в справах дітей, що проживають в сім»ях, які знаходяться у складних життєвих обставинах (а.с.95,96). З характеристик, виданих Бережанською школою-інтернатом (а.с.12,13), вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] прибули в навчальний заклад 23 вересня 2014 року. Результатом перебування [PERSON] в сім'ї є діагноз: ЗНМ, розлади психологічного розвитку, обумовлені соціальним фактором. [PERSON], у зв'язку з тим, що пережив пожежу, довгий час намагався говорити про це, ця обставина дуже вплинула на психіку дитини, поступив у заклад із ЗНМ та ЗПР. Періодично мама та бабуся телефонують до дітей, але жодних матеріальних коштів протягом часу перебування дітей в закладі родиною не було витрачено ні на одяг, ні на харчування чи лікування. Мати та бабуся провідали дітей лише один раз 04 грудня 2014 року. За даними актів обстеження умов проживання від 09 та 10 липня 2015 року (а.с.33,34) встановлено, що [PERSON] разом зі своєю матір'ю [PERSON] проживає в господарській будівлі (сараї) без будь-яких умов, не працює, підсобного господарства не веде. Житловий будинок внаслідок пожежі є непридатним для проживання. За характеристикою по місцю проживання (а.с.36) [PERSON] є безвідповідальною особою, схильна до легковажних вчинків, заводить сумнівні знайомства та зв'язки з різними чоловіками, не працює, зловживає спиртними напоями. 31 липня 2015 року рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Борщівської райдержадміністрації №4 визнано доцільним та вирішено звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON].(а.с.37). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги до задоволення підлягають частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.3 ст.51 Конституції України дитинство в Україні охороняється державою. Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України). Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Згідно вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення в інтересах дитини. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленя батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує належно своїх батьківських обов»язків щодо виховання синів, не в повній мірі цікавиться їх духовним та фізичним розвитком, не піклується про дітей, а тому є формальні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Однак, враховуючи характер винної поведінки [PERSON], яка полягає у відсутності в останньої будь-яких навичок, отриманих від матері, щодо належного догляду за дітьми, особи матері, яка категорично заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, а також те, що [PERSON] на даний час перебуває в тяжкому матеріальному станощі, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав, попередивши про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. Щодо відповідача [PERSON], судом встановлено, що останній до вчинення злочину, не належно виконував батьківські обов»язки щодо виховання синів, часто бив дітей, не в повній мірі забезпечував дітей необхідними речами, продуктами харчування, злочин 12 лютого 2014 року, а саме, умисне пошкодження майна шляхом підпалу, вчинив усвідомлюючи, що в будинку, в якому вилив бензин та підпалив його, знаходилися, в тому числі, і його малолітні діти. За таких обставин, суд вважає, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітніх дітей.

Outcome: partial