Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 19 листопада 2014 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на трьохкімнатну квартиру № 12, розташовану в будинку № 96 по вул.. Леніна в м. Нова Каховка Херсонської області, яка належала померлому на праві власності. За життя [PERSON] склав заповіт, за яким зазначену квартиру заповів [PERSON] Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але видати свідоцтво про право власності на спадкове майно державний нотаріус відмовився, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи, що в теперішній час позивач не може зареєструвати своє право власності на спадкове майно, просила суд, позов задовольнити, визнати за нею право спадкування на трьохкімнатну квартиру № 12, розташовану в будинку № 96 по вул. Леніна в м. Нова Каховка Херсонської області за заповітом. Третя особа [PERSON], 07.10.2015 року подала суду зустрічну позовну заяву, в якій просила суд усунути [PERSON] від права спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 19.11.2014 року, оскільки [PERSON] відомі факти того, що за життя [PERSON] перешкоджала померлому внести зміни до заповіту, в якому [PERSON] збирався заповісти після смерті все майно [PERSON] Ухвалою суду від 07.10.2015 року вказані позовні заяви обєднані в одне провадження. Ухвалою суду від 17.03.2016 р. зустрічний позов [PERSON] залишено без розгляду за її заявою, у відповідності до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд визнати за [PERSON] право власності за заповітом на трикімнатну квартиру № 12, розташовану в будинку № 96 по вул. Леніна в м. Нова Каховка Херсонської області, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 3811,00 грн. Представник відповідача та відповідач на початковому етапі судового розгляду вимоги позову не визнали, вважаючи, що позивач перешкоджала померлому внести зміни до заповіту, в якому [PERSON] збирався заповісти після смерті все майно [PERSON] У подальшому, подали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача Новокаховської міської ради Херсонської області та третя особа приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1,2, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або відмовитись від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Так судом встановлено, що 19.11.2014 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва серія І-КГ №191301, актовий запис №720. Після смерті останнього залишилось спадкове майно, що складається з квартири № 12 розташованої в будинку №96 по вул. Леніна в м. Нова Каховка, яка належала померлому на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі продажу від 09.04.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON], реєстраційний № 1-982. З заповіту від 17.04.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] за життя, на випадок своєї смерті, заповів все належне йому на праві власності майно, своїй дружині [PERSON] Бувши спадкоємцем за заповітом, позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але видати свідоцтво про право власності на спадкове майно приватний нотаріус [PERSON] відмовилася, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Вказані обставини на даний час перешкоджають позивачу в прийнятті спадщини та реєстрації права власності на спадкове майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що правомірне набуття права власності позивачем на спадкове майно в судовому засіданні встановлено і підтверджено відповідними доказами, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, є законними та обґрунтованими. Згідно ст. 79 ч. 3 п. 2 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу позивача надані Договір про надання правової допомоги від 24.11.2015 р., акти наданих послуг від 28.01.2016 р. та від 10.02.2016 р., Розрахунок розміру компенсаційних витрат, складений адвокатом [PERSON] Стягнення понесених стороною витрат на правову допомогу здійснюється відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року "Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", якими передбачено, що граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою та порядком внесення й розумно обґрунтованим за розміром. Отже, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. Позивачем та її представником документ, який підтверджує витрати [PERSON] на оплату послуг адвокату у звязку з розглядом цивільної справи, не надано. Крім того, згідно договору від 24.11.2015 р. сторони домовилися про представлення інтересів клієнта у суді за позовом [PERSON] до Новокаховської міської ради, тобто за первісним позовом, по якому [PERSON] стороною не являється. З цих підстав, оскільки позивачем належних доказів на підтвердження стягнення саме з [PERSON] судових витрат на правову допомогу та судового збору при подачі позовної заяви, суду не надано, документи, які підтверджують сплату [PERSON] за Договором від 24.11.2015 р. коштів адвокату, суду не представлено, [PERSON] не являється стороною за первісним позовом, у звязку з чим сплачувався судовий збір позивачем, тому вимоги позову у частині стягнення судових витрат суд знаходить необґрунтованими, які не підлягають задоволенню.

Outcome: partial