Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1967. Від шлюбу у них народилась двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року в них з відповідачем почались псуватись стосунки, в результаті чого вони перестали спільно проживати. Згодом на деякий час вони помирились, проте з квітня 2014 року вони знову живуть окремо. Відповідач зловживає спиртними напоями. Інтересами сім'ї та дітей не цікавиться. А тому вона звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі по 800 грн. в місяць на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві. Крім того додатково пояснила, що дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує додаткових витрат на лікування та на догляд. Відповідач жодним чином не допомагаю утримувати дітей. Дочка [PERSON] здорова. Ні вона ні діти майна у власності не мають. Вона не працює, будь яких додаткових доходів не отримує. Державна соціальна допомога на дитину-інваліда оформлена на відповідача. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому, суд постановив провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що сторони 28.08.2004 року зареєстрували шлюб у міському відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1967. Від даного шлюбу у них народилась двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтв про народження дитини вбачається, що позивачка є матір'ю дітей, а відповідач - їхнім батьком. З копії довідки Дублянської міської ради № 553 від 08.05.2014 року вбачається, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утримані. З медичного висновку № 1/13/1 від 12 квітня 2010 року виданого 1-шою міською клінічною лікарнею ім. Князя Лева вбачається, що дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства. З копій виписок з історії хвороби від 28.02.2011 р., від 16.05.2011 р., від 07.09.2011 р., від 06.05.2012 р., від 06.08.2012 р., 28.10.2013 р. вбачається, що дитина [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті патології хребта та суглобів ім. професора М.І.Ситенка. Згідно зі ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Суд враховує те, що діти проживають разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Також суд враховує те, що дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства, а від так потребує додаткових коштів пов'язаних з проходження лікування та догляду. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дітей, з яких [PERSON] є інвалідом з дитинства, дитина [PERSON] не хворіє, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; - стан здоров'я та матеріальне становище матері дітей - позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, будь-яких доходів не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, інвалідності не має; - стан здоров'я та матеріальне становище їх батька - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, однак, він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст.184 СК та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст.184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на дітей, а саме: [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн. щомісячно та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн. щомісячно, та стягувати такі в користь їх матері [PERSON], починаючи з 12.05.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial