Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом (уточнив його вимоги, пред'явив позов в останній реакції 19.02.2015 р.), в його обґрунтування посилаючись на те, що домоволодіння [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності; співвласниками є сторони в даній справі: 55/100 частин домоволодіння належать [PERSON], з яких 21/100 - згідно договору купівлі - продажу від 21.11.1978 року, 34/100 - відповідно до свідоцтва про право власності від 08.08.2008 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради. [PERSON] належать 45/100 частин домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину від 12.06.2008 р., зареєстрованого в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 21.08.2008 р. (номер витягу 19970060). Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як зазначається позивачем при зверненні до суду [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 358 ЦК України користуються визначеними за взаємною домовленістю приміщеннями. Згідно зі ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Утім, сторони в даній справі позбавлені можливості укласти нотаріальний договір про поділ домоволодіння в натурі в зв'язку з тим, що відповідно до ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Кадастровий номер земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] не присвоювався. Разом з тим, відповідно до п. 6.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., одночасно з посвідченням договору про виділ частки в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі або споруди, нотаріусом посвідчується договір про виділ частки в натурі на місцевості земельної ділянки. Для посвідчення останнього, разом з іншими документами, нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], не оформлювалось, а тому розподілити в натурі домоволодіння шляхом укладення нотаріального договору між співвласниками є неможливим. На даний час за адресою: [ADDRESS], існує фактично зблокований житловий будинок, власники якого мають окремі виходи на земельну ділянку. Відповідно до технічного звіту від 13.09.2013 року, виконаного експертом Зоріним П.М., домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є зблокованим садибним житловим будинком. Крім того, пунктом 1.1 Положення про присвоєння адрес будинкам та спорудам у м. Дніпропетровську, затвердженого розпорядженням міського голови м. Дніпропетровська № 872- р від 26.08.1998р., передбачено, що кожний об'єкт нерухомості (будинок, споруда) повинні мати унікальну адресу на території міста. Розпорядженням міського голови № 585-р від 12.12.2013 року об'єктам по [ADDRESS] було присвоєно такі адреси: житловому будинку, господарським будівлям і спорудам гр. [PERSON] - [ADDRESS]; житловому будинку, господарським будівлям і спорудам гр. [PERSON] - [ADDRESS]. У зв'язку з існуванням за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] зблокованого житлового будинку, позивач потребує виділення в натурі своєї частини з вказаного домоволодіння. Посилаючись у позові на те, що відповідач відмовляється укласти договір про поділ домоволодіння, а також в зв'язку з тим, що укласти нотаріальний договір про поділ домоволодіння в натурі є неможливим, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Предмет позову становить вимога про поділ в натурі між співвласниками майна (домоволодіння за адресою: [ADDRESS]), що є у спільній частковій власності, та визнання права власності за [PERSON] (ІПН [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) житловий будинок Літ. А1, А`1, А``1, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., а - ганок, площею 2,9 кв.м.; В - літня кухня, площею 18,9 кв.м.; Е - вбиральня, площею 1 кв.м.; Л - душ, площею 2,5 кв.м.; П - навіс, площею 19,8 кв.м., споруди № 1-15, І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; про визнання за [PERSON] (49000, [ADDRESS]., ІПН [NUMBER]) ) права власності на: житловий будинок Літ. А1, А`1, загальною площею 45,6 кв.м., житловою 28,5 кв.м., Б - літня кухня, площею 8,6 кв.м., Г - сарай, площею 16,5 кв.м., Д - сарай, площею 15,5 кв.м., З - сарай, площею 8,8 кв.м., О - сарай, площею 8,2 кв.м., Ж - вбиральня, площею 1 кв.м., И - душ, площею 1,3 кв.м., С - навіс, площею 3,6 кв.м., Ф - навіс, площею 10,1 кв.м., Х - навіс, площею 35,4 кв.м., Т - сарай (тимч.) - площею 5,8 кв.м., споруди № 1-8, ІІ, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач також просила виділити в окреме домоволодіння та визнати право власності за [PERSON] (ІПН [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. А1, А`1, А``1, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., а - ганок, площею 2,9 кв.м.; В - літня кухня, площею 18,9 кв.м.; Е - вбиральня, площею 1 кв.м.; Л - душ, площею 2,5 кв.м.; П - навіс, площею 19,8 кв.м., споруди № 1-15, І, та виділити в окреме домоволодіння та визнати право власності за [PERSON] (49000, [ADDRESS]., ІПН [NUMBER]) на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку Літ. А1, А`1, загальною площею 45,6 кв.м., житловою 28,5 кв.м., Б - літньої кухні, площею 8,6 кв.м., Г - сараю, площею 16,5 кв.м., Д - сараю, площею 15,5 кв.м., З - сараю, площею 8,8 кв.м., О - сараю, площею 8,2 кв.м., Ж - вбиральні, площею 1 кв.м., И - душ, площею 1,3 кв.м., С - навісу, площею 3,6 кв.м., Ф - навісу, площею 10,1 кв.м., Х - навісу, площею 35,4 кв.м., Т - сараю (тимч.) - площею 5,8 кв.м., споруд № 1-8, ІІ, припинивши право спільної часткової власності [PERSON] (ІПН [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) та [PERSON] (49000, [ADDRESS]., ІПН [NUMBER]) на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач просив суд задовольнити поданий позов. Заслухав пояснення представника позивача та відповідача, врахував їх заяви (у судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили суд повністю задовольнити поданий позов) та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволенні позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності. Співвласниками даного нерухомого майна є сторони в даній справі. 55/100 частин домоволодіння належать [PERSON], з яких 21/100 - згідно договору купівлі - продажу від 21.11.1978 року, 34/100 - відповідно до свідоцтва про право власності від 08.08.2008 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради. [PERSON] належать 45/100 частин домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину від 12.06.2008 р., зареєстрованого в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 21.08.2008 р. (номер витягу 19970060). За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з висновком судової будівельно - технічної експертизи від 15.02.2014 р. поділ домоволодіння за адресою №66 та [ADDRESS] між його співвласниками відповідно до фактичного користування можливий. Відтак, був запропонований такий варіант: [PERSON] виділити: житловий будинок літ. А1. А'1. А "1, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., а - ганок, площею 2.9 кв.м.; В - літня кухня, площею 18,9 кв.м.; в - літня кухня, площею 8,3 кв.м.; Н - сарай, площею 6.6 кв.м.; Е - вбиральня, площею 1 кв.м.; Л - душ, площею 2,5 кв.м.; М - гараж, площею 24.9 кв.м.. П - навіс, площею 19,8 кв.м., споруди № 1-15, І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] виділити: житловий будинок літ. А1. А' 1. загальною площею 45,6 кв.м., житловою 28,5 кв.м., Б - літня кухня, площею 8,6 кв.м., Г - сарай, площею 16.5 кв.м., Д - сарай, площею 15,5 кв.м., З - сарай, площею 8.8 кв.м., О - сарай, площею 8.2 кв.м., Ж - вбиральня, площею 1 кв.м., И - душ, площею 1,3 кв.м., С - навіс, площею 3.6 кв.м., Ф - навіс, площею 10,1 кв.м., X - навіс, площею 35,4 кв.м., Т - сарай (тимч.) - площею 5,8 кв.м., споруди № 1-8, II, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК). Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). Таким чином, оскільки поділ майна, що є у спільній частковій власності, технічно можливий, та сторони в даній справі погодилися із запропонованим варіантом поділу, для суду вбачаються підстави для задоволення даної вимоги позову. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В той же час, задовольняючи позов частково (щодо вимоги позову про виділення в окреме домоволодіння), то для суду відсутні підстави для задоволення даної вимоги, оскільки обраний позивачем такий спосіб захисту не передбачений ЦК України (ст. 16). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України (оскільки позов задоволений частково, судові витрати стягуються пропорційно до задоволеної частини позовних вимог). .

Outcome: partial