Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Покровська міська рада Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами та будівлями належав на праві приватної власності її діду [PERSON]. В1982 році [PERSON] склав на її ім'я заповіт, яким заповів їй вищезазначений будинок. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є її матір'ю, яка не бажає приймати спадщину після смерті свого батька [PERSON], її баба [PERSON] померла у 1985 році, тому єдиною спадкоємицею за заповітом є вона. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. У вищевказаному будинку вона проживає та зареєстрована з 1983 року по теперішній час. Також у встановлений законом строк вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримала. Вирішивши отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в 2016 році вона знову звернулась до Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що відкрита у 1987 році спадкова справ була здана в архів. Згідно п.10 Положення про Державний нотаріальний архів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009р. № 870/5, п.15 Правил ведення нотаріального діловодства у зв'язку із закінченням строку зберігання документів в Першій Красноармійській нотаріальній конторі нотаріальні документи за 1977-2001 роки здані в Донецькій обласний державний нотаріальний архів на зберігання. Відомості немає змоги отримати, так як нотаріальні документи, прийняті на зберігання в архів, залишилися в архівосховищах в м. Донецьку, доступ до яких відсутній, про що є довідка завідувача Донецького обласного нотаріального архіву Руденко Н.С. Враховуючи зазначені обставини, позивачка вважає, що має право визнати за собою право власності на житловий будинок, так як є єдиною спадкоємицею майна, що залишилось після смерті [PERSON], та виявивши бажання прийняти цю спадщину та фактично прийнявши її у 1987 році. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2016 року замінено первісного відповідача - [PERSON] - належним відповідачем - Покровською міською радою Донецької області, звільнивши її від процесуального статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не з'явився, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON], про що 6 січня 1987 року зроблено відповідний актовий запис № 98 Перовським відділом ЗАГС м. Москви. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], що належав йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23 квітня 1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Красноармійської міської Ради народних депутатів № 98/3 від 17 квітня 1991 року на заміну договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською держнотконторою 25 листопада 1982 року, реєстровий № 5530 (будинок збудований в 1986 році). Право власності на зазначений будинок було зареєстровано за [PERSON] в Красноармійському БТІ 27 квітня 1991 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 25 листопада 1982 року, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Коваленко М.Ф. 25 листопада 1982 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5531, згідно якого [PERSON] жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповів онуці [PERSON] Дочка померлого та мати позивачки [PERSON] не прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Дружина померлого [PERSON] також не прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], оскільки померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Красноармійським міським ВРАГС 16 липня 1985 року. 20 серпня 1987 року у Першій Красноармійській державній нотаріальний конторі була заведена спадкова справа № 3123587, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Постановою державного нотаріуса Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. від 18 квітня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті [PERSON] відмовлено для оформлення спадщини необхідно з'ясувати коло спадкоємців. Спадкова справа до майна спадкодавця № 444 відкрита та 20 серпня 1987 року видане свідоцтво про право на спадщину, реєстровий № 4071, але на підставі п.10 Положення про Державний нотаріальний архів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009р. № 870/5, п.15 Правил ведення нотаріального діловодства в зв'язку із закінченням строку зберігання документів в Першій красноармійській нотаріальній конторі, нотаріальні документи за 1977-2001 роки здані в Донецький обласний державний нотаріальний архів на зберігання. Відомості немає змоги отримати, так як нотаріальні документи прийняті на зберігання в архів, залишилися в архівосховищах в м. Донецьку, доступ до яких відсутній, про що є довідка завідувача Донецького обласного нотаріального архіву Руденко Н.С. від 18 квітня 2016 року. Згідно п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до дня набрання чинності цим кодексом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки інспектора ОДКІ Лупиної Н.І. від 09.06.2016р. № 216 [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] з 27 грудня 1983 року по теперішній час, має наступний склад сім'ї: [PERSON], 1958 р.н. - чоловік, [PERSON],1982 р.н., - дочка, [PERSON], 1990 р.н., - дочка, [PERSON] - дочка, 1998 р.н., [PERSON] - син, 1980 р.н. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивачка згідно положень п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. На підставі наведеного, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року в частині спадкування. Згідно ч.1 ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ст.548 ЦК УРСР 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст.560 ЦК УРСР 1963 року передбачає, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, мають одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальної конторою при переході спадкового майна до держави. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.561 ЦК УРСР 1963 року свідоцтво про право на спадщину вдається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкуванні як за заповітом, так і за законом свідоцтво може бути видано і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що спадкова справа щодо майна [PERSON], відкрита в Першій Красноармійській державній нотаріальний конторі в 1987 році, здана в Донецький обласний державний нотаріальний архів на зберігання, до якого на теперішній час доступ відсутній, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту законні права позивачки шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги про встановлення факту прийняття позивачкою спадщини за заповітом на спадковий будинок, що належав [PERSON], задоволенню не підлягають, так як зайво заявлені позивачкою і виступають одним із аргументів мотивування можливості визнання за позивачкою права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до ст.ст.392 ЦК України, ст.ст.524, 548, 549, 560, 561 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: partial