Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач 27 листопада 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом в якому зазначила, що вона проживає в домоволодінні [ADDRESS]. Відповідач 21 березня 2014 року звернувся з заявою про видачу судового наказу, проте судовий наказ було скасовано. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпрогаз» суму боргу за надані послуги газопостачання в розмірі 2276,39 грн. 30 жовтня 2014 року при зверненні до юридичного відділу ПАТ «Дніпрогаз» позивача повідомили, що в електронній базі існує заборгованість за рішенням суду від 16 вересня 2014 року та, повідомили, що в серпні 2014 року проводилось відключення домоволодіння [ADDRESS] від газопостачання шляхом встановлення скоби. Тобто, зроблено висновок, що позивач самовільно підключилася до газопостачання, та вказане домоволодіння буде відключене від газопостачання шляхом механічного відключення. 17 листопада 2014 року домоволодіння незважаючи на всі заперечення було відключено від газопостачання. Після звернення про підключення домоволодіння до газопостачання, відповідачем було повідомлено про борг в розмірі 6285,60 грн. Позивач є людиною похилого віку, лежачою хворою, потребує постійної сторонньої допомоги. На сьогодні є мінусова температура, що ставить родину позивача у дуже скрутне становище. Позивач просила зобов'язати ПАТ «Дніпрогаз» вчинити певні дії, а саме, негайно підключити домоволодіння [ADDRESS] до газопостачання; визнати дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо відключення вказаного домоволодіння від газопостачання незаконними та зобов'язати ПАТ «Дніпрогаз» негайно поновити попереднє становище та підключити домоволодіння до газопостачання за власний рахунок; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; витребувати документацію щодо підстав відключення домоволодіння від газопостачання; стягнути судові витрати. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від представника відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву не визнав в повному обсязі та заперечував проти її задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Відповідач користується послугами з газопостачання, на [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами Житлового Кодексу УРСР, що виникли з дій боржників та ПАТ «Дніпрогаз», спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків щодо поставки газу та його оплати. Правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» і відповідачем оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки і відкриттям особового рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. П.п. 29,32 зазначених Правил передбачений обов'язок споживача, так і газопостачального підприємства укласти договір в письмовій формі, та обов'язок останньому видавати споживачеві безоплатно бланки договорів, розрахункові книжки з бланками квитанцій та платіжні документи встановленого зразка. Статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Встановлено, що 12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз», який було переукладено 11.02.2014 року (а.с.7-16). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року з [PERSON] стягнута заборгованість на користь ПАТ «Дніпрогаз» по сплаті за надані послуги газопостачання у розмірі 2276,39 грн. та судові витрати (а.с.25-27). Згідно з актом про припинення газопостачання від 17 листопада 2014 року, домоволодіння [ADDRESS] було відключено від газопостачання у зв'язку з порушенням строків сплати за надані послуги газопостачання; зривання пломб на запірних пристроях, засувах, пошкодження (зняття) інвентарних заглушок (а.с.17). Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Відповідно до п. 3,4 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, постачання природного, а також скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, що затверджуються Держнаглядохоронпраці, та цих Правил. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. За п.36 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, газопостачальне та газорозподільне підприємство несуть відповідальність згідно із законодавством за безпідставне припинення газопостачання. У відповідності до ст.276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Листом від 17 листопада 2014 року за №7866/13 ПАТ «Дніпрогаз» відмовило [PERSON] у підключенні будинку до газопостачання у зв'язку із заборгованістю, яка виникла внаслідок не виконання позивачем оплати (а.с.21-23). За положеннями ч.2 ст.16 ЦК України в числі способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач, зокрема, ставив питання про відновлення газопостачання у домоволодіння [ADDRESS], тобто, про відновлення становища яке було до відключення від газопостачання його житлового будинку та припинення дій, які порушують його право на отримання послуг газопостачання. Відповідно до п.19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання" №2246 від 09 грудня 1999 року, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. Забороняється відключати споживачів від газопостачання в останній робочий день перед вихідними та святковими днями, крім випадків аварійних ситуацій в системах газопостачання. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно та безпідставно здійснив відключення домоволодіння [ADDRESS] від газопостачання, так як жодних належних доказів щодо правомірності цього ним не надано. Натомість позивач зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями, а саме, відключення від газопостачання завдав позивачу моральну шкоду. Проте, з вказаними висновками суд не погоджується та вважає їх неспроможними з нижченаведених підстав. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язаня з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (не майнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Належних доказів того, що будь-які дії відповідача створили ситуацію, яка могла стати небезпечною для життя і здоров»я позивачів, суду не надано, укладеним договором з ПАТ «Дніпрогаз» не передбачено відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі неналежного його виконання відповідачем. Враховуюче вищевикладене, той факт, позивачами не надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження спричинення такої шкоди та протиправності діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні, через що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині витребування документації щодо підстав відключення домоволодіння від газопостачання, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на законі. Аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial