Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO], стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно з усіх видів заробітку відповідача з дня подання позову до її повноліття, оскільки відповідач покинув свою дитину, чим самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Представник позивача у судовому засіданні заявила клопотання про залишення без розгляду частини позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Стосовно стягнення аліментів підтримала позов. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але не погодився з сумою, просив стягнути аліменти у встановленому законодавством мінімальному розмірі. Представник третьої особи надала заяву про слухання справи за її відсутності, надала висновок органу опіки та піклування, який підтримує повністю. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2015 року по 26 січня 2017 року, свідченням чого є копія рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2017 року (а.с. 7-8). В період шлюбу народилася [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). 26 січня 2017 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено дошлюбне прізвище «[PERSON]». Характеристикою дошкільного навчального закладу № 82 Управління освіти Миколаївської міської ради на [PERSON], повідомлено про те, що дівчинка проживає з матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. Батько дівчинки [PERSON] жодного разу до дитячого садку не з'являвся, з приводу успіхів дитини не цікавився, нехтує вихованням, спілкуванням та увагою до дитини (а.с. 21). Відповідно до довідки від 20.12.2017 року за вих. № 2903 виданої житлово-експлуатаційної конторою № 15 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі договору дарування від 25.04.2002 року, посвідченого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Рудою О.М. [PERSON] (бабусі дитини) належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки про доходи № 4083 від 31.11.2017 року виданої Національним університетом Кораблебудування студенту [PERSON] нарахована стипендія у розмірі 12170 грн. 20 коп. На підставі акту про не проживання складеного працівниками житлово-експлуатаційної контори № 15 та підписаного сусідами від 21.12.2017 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, життям та вихованням дитини не цікавиться, жодного разу не відвідував дитину. Характеристикою Машинобудівного навчально-наукового інституту за вих.. № 172128 від 19.12.2017 року виданою на [PERSON] про те, що він навчався в Національному університеті кораблебудування імені А. Макарова по спеціальності «Технологія машинобудування» з вересня 2013 року по червень 2016 року. Відрахований за академічну неуспішність. Відповідно до висновку від 03.10.2018 року орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON]. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючі подання представником позивача відповідної заяви, відсутність підстав для відмови у її прийнятті, суд вважає, що заява про залишення без розгляду позовної вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки підлягає задоволенню. В порядку частини 2 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України, слід роз'яснити позивачу про можливість звернення до суду повторно, після усунення підстав, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Стосовно вимоги про стягнення аліментів судом встановлене наступне. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для позбавлення їх судом батьківських прав. Положеннями статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2018 рік" за поданням Міністерства фінансів, для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1559 грн; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня ? 1944 грн. Позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 та ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial