Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні належним йому житловим приміщенням та встановлення порядку користування ним, який в подальшому уточнив. При цьому посилався на те, що 08.08.2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір дарування ? частини квартири [ADDRESS]. Вказаний договір дарцування з відповідними змінами було зареєстровано в БТІ 18.11.2009 року. Тобто ним правомірно було набуто право власності на ? частину вказаної квартири. Інша частина квартири належить [PERSON] - відповідачці, яка проживає в ній разом із членами її сім'ї. Відповідачка на даний час чинить йому перешкоди в користуванні належною йому частиною квартири, до приміщення не допускає, з приводу чого він звертався до органів внутрішніх справ. Вселитись він не має можливості, в зв'язку з цим звернувся до суду та просить встановити порядок користування, належною йому частиною спірної квартири, надавши йому в користування ізольовану кімнату жилою площею 10,2 кв.м., відповідачці та членам її родини виділити в користування кімнату 10,4 кв.м., іншу житлову кімнату, кухню та допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні. Крім того, просив суд вселити його у вказану квартиру, та зобов'язати відповідачку звільнити виділену йому судом кімнату та надати примірник ключів від квартири. В судовому засіданні, позивач, представник позивача в цілому свої уточнені позовні вимоги підтримали. В судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач взагалі являється для неї сторонньою людиною, шляхом обману її батька [PERSON] змусив останнього подарувати йому частину квартири. Про даний договір дарування вона нічого не знала, дізналась випадково. Позивач ніколи не звертався до неї з приводу вселення у вказану квартиру. Крім того, позивачка повідомила, що в даний час в квартирі проживає 5 чоловік: вона разом з чоловіком та двома дітьми і її батько, і можливе виділення в користування позивачу кімнати розміром 10,2 кв.м. або будь якої іншої кімнати в квартирі порушить її права як співвласника та права інших наймачів та членів її сім'ї. Просили у позові відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно договору дарування від 08.08.2008 року, [PERSON] подарував належну йому на праві власності ? частину квартири [ADDRESS]. У вказаний договір було внесено зміни відповідним договором від 27.08.2009 року в частині кількості кімнат. Договір дарування із змінами був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6,8) Вказаний договір був зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 18.11.2009 року (а.с.9) Власником іншої ? частини вказаної квартири являється відповідачка [PERSON], що не заперечується сторонами. Згідно копії поверхового плану, наданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна до суду, (а.с.59) спірна квартира є трикімнатною, складається із трьох ізольованих житлових кімнат площею 13,8 кв. м., 10,4 кв. м. і 10,2 кв. м. (а.с. 65). Житлова площа квартири складає 34,4 кв. метрів - частка позивача у вказаній квартирі становить 17,2 кв.м. Згідно відповіді Дарницького районного відділу державної міграційної служби України від 23.08.2014 року №03/4194, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 осіб, а саме: позивач та відповідачка, [PERSON] та [PERSON], 2001 року народження. В судовому засіданні позивач не заперечував посилань відповідачки про те, що в квартирі разом з нею проживають її чоловік дитина та батько - бувший співвласник. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив цей факт, а також пояснив, що він з позивачем були давно знайомі та він позичив у позивача певну суму грошей, яку не міг вчасно віддати, в зв'язку з чим свій борг повернув, подарувавши йому частину квартири. За правилом ч.3 ст. 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. В даному конкретному випадку сторони визнають той факт, що спірна квартира не може бути поділена між ними в натурі. Отже, позивач з посиланням на положення ст. 358 ЦК України звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, яка перебуває у спільній частковій власності сторін, і просить суд при встановленні порядку користування квартирою виділити йому кімнату площею 10,2 кв. метрів, оскільки між ним і відповідачкою не має домовленості про порядок користування належним їм на праві часткової власності майном. Наявність спору між сторонами була підтверджена в судовому засіданні поясненнями сторін, з яких випливає, що відповідачка заперечує, щодо виділення позивачу в користування будь-якої кімнати в спірній квартирі. За встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] і виділення позивачу у користування ізольованої житлової кімнати площею 10,2 кв. метрів за висловленою ним самим згодою є реальним вирішенням конфлікту сторін з приводу користування спільним житлом. Виходячи з викладеного, заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] і виділення позивачу у користування ізольованої житлової кімнати площею 10,2 кв. метрів, що не перебільшує його долю в спільному майні та зобов'язання відповідачку не чинити позивачу перешкод у користуванні спірною квартирою. Суд також задовольняє вимоги позивача щодо вселення в квартиру, оскільки вони є законними та обгрунтованими. В той же час вимоги позивача щодо надання копії ключів та звільнення кімнати 10,2 кв.м. від речей, суд залишає без задоволення, як такі, що передчасно заявлені. На підставі викладеного,

Outcome: partial