Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 06.08.2011 року по 03.12.2013 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2013 року до досягнення повноліття, але починаючи з 01.07.2015 року відповідач повністю перестав сплачувати аліменти на утримання доньки, заборгованість по аліментах станом на 01.10.2016 року становить 9 815,25 грн. На даний час позивач не працює, оскільки донька потребує догляду в домашніх умовах, позивач не має можливості забезпечити дитину всім необхідним, крім того, донька займається в різних гуртках, що потребує додаткових коштів. Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, дитиною не цікавиться, не спілкується з нею, з 2013 року по даний час він навіть не бачив свою доньку. Позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2013 року у справі № 705/6346/13-ц, з 1/4 частини на 1/3 частину всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому за згодою позивача на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Представник 3-ї особи в судове засідання також не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідка, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011 року, який було розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2013 року по справі № 705/6390/13-ц 2/705/2058/13, рішення набрало законної сили 21.01.2014 року, що стверджується копією цього рішення. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що слідує з копії свідоцтва про народження дитини. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають окремо. Згідно довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 12.01.2017 року позивач з донькою зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.11.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання їхньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2013 року до досягнення повноліття, що слідує з копії виконавчого листа по справі. Відповідно до довідки Маньківського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 23.02.2017 року, заборгованість по аліментах, які має сплачувати [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], станом на 01.01.2017 року становить 11 905 грн.50 коп. З цієї довідки вбачається, що починаючи з липня 2015 року відповідач аліментів взагалі не сплачує. В обгрунтування позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, представник позивача посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач останній раз бачив свою доньку в 2013 році, згідно характеристики ДНЗ /ясла-садок/ «Сніжинка» Фурсівської сільської ради, вихованням доньки займається мати, батька дівчинки не бачили в дитячому садку жодного разу, ні на батьківських зборах, ні на святах. Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] - мати позивачки, яка допомагає їй з вихованням дитини. При вирішенні спору судом приймається також до уваги висновок органу опіки та піклування Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що вбачається з рішення опікунської ради № 1 від 12.01.2017 року. В матеріалах справи є копія розписки відповідача ще від 12.11.2012 року, в якій він вказує на те, що відмовляється від своєї доньки [PERSON]. А тому суд з врахуванням всього наведеного, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] виходячи в першу чергу з інтересів дитини, оскільки, як встановлено судом, відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, ніякої участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться її життям, здоров'ям, навчанням, з донькою не спілкується, тобто, він свідомо знехтував своїми батьківськими обов'язками щодо доньки. Щодо збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання доньки, то суд враховує наступне. Відповідно до приписів ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів можлива у випадку зміни матеріального стану одержувача аліментів, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Позивач посилалася на те, що донька за станом здоров'я потребує догляду в домашніх умовах, в зв'язку з чим позивач не має можливості працювати. Але суду надано довідку з Білоцерківської ЦРЛ від 08.02.2017 року за підписом тільки лікаря про те, що донька сторін по справі [PERSON] часто хворіє, потребує догляду в домашніх умовах, в довідці не зазначено період, на який її видано, ця довідка не є висновком лікарської комісії про необхідність перебування дитини в домашніх умовах, крім того, як вказано вище в рішенні, [PERSON] відвідує дитячий садочок. Позивачем не надано жодних доказів щодо погіршення її матеріального стану за період після стягнення аліментів, щодо витрат, понесених нею на утримання дитини. А тому з врахуванням наведеного вище суд вважає необґрунтованим позов в частині вимог щодо збільшення розміру аліментів, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. На підставі ст. ст.79, 88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial