Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдані матеріальні збитки в розмірі 15 342, 5 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень та сплачену суму судового збору в розмірі 243, 60 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 травня 2014 року о 04 год. 50 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом автомобілем [NUMBER] в м. Києві по Кільцевій дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості рух, не врахував дорожню обстановку та стан проїзної частини дороги, внаслідок чого не впорався з керуванням, автомобіль рухаючись не керовано, перестроївся в середню смугу, зупинився поперек дороги, внаслідок чого автомобіль марки «Газ 3302», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в середній смузі руху здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілю «Газ 3302», д/н [NUMBER], завдано матеріальну шкоду на суму: 12 642, 5 грн. Протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші на його ремонт, через небажання відповідача у добровільному порядку відшкодовувати нанесені збитки. В наслідок ДТП були заподіяні і моральні страждання, через що позивач вимушений був тривалий час знаходитись в стані сильного душевного хвилювання, що негативно вплинуло на стан здоров'я та порушило звичайний спосіб життя. Крім того, на тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом довелось відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою та зменшення заробітної плати. Також позивач поніс витрати на юридичні послуги у розмірі 2 700 грн., які також просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про перенесення розгляду справи або розгляду справи у його відсутність не надав, про причини, які свідчать про поважність неявки в судове засідання не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини викладені в позові, бере до уваги наступне. В судовому засіданні встановлено, що вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2014 року (а.с. 5). Згідно квитанцій які підтверджують купівлю необхідних запчастин для ремонту та покраски пошкоджених частин автомобіля «Газ 3302», д/н [NUMBER], було витрачено: · 598 грн. та 950 грн. - фарба; · 72 грн. та 4 612, 50 грн. - запасні частини (а.с. 6). Згідно акту приймання виконаних робіт, оплата послуг станції технічного обслуговування - 6 410 грн.( а.с. 7). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера, витрати на надання адвокатських послуг, склали 2 700 грн. (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня інформації, з яких саме міркувань виходив позивач, визначаючи розмір заподіяної йому моральної шкоди, до того ж, в матеріалах справи не міститься жодного доказу, що підтверджував би факт спричинення моральної шкоди позивачу та необхідність її відшкодування. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, при цьому, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надав суду жодних належних доказів в обґрунтування своїх вимог в частині моральної шкоди, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial