Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивують тим, що 24.03.2014 року їх син [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України та був направлений на війну на схід України від нападу РФ. Проходив службу у складі 8 батареї, 3-го дивізіону, 27 реактивного полку, в/ч [NUMBER] . 10.10.2014 р. [PERSON] загинув від умисних дій свого командира - старшого лейтенанта Збройних Сил України [PERSON] , який пострілом з табельної зброї спричинив тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступила смерть. Вважають, що саме в/ч [NUMBER] несе відповідальність за дії [PERSON] .. У зв`язку зі смертю сина зазнали моральних страждань. Тому позивачі просять стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди по 500 000 грн. кожному і судові витрати. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог про що надав письмовий відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 29.07.2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області ухвалений вирок, яким [PERSON] , заступника командира батареї озброєння 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] - польова пошта [NUMBER] , визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, справа 219/7613/14-к. Вирок набрав законної сили. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що 24.03.2014 року старший лейтенант [PERSON] та молодший сержант [PERSON] на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» призвані [INFO] на військову службу за мобілізацією на особливий період у військову частину [NUMBER] - польова пошта [NUMBER] з місцем постійної дислокації у м. Суми. Наказом командира військової частини [NUMBER] - польова пошта [NUMBER] № 60 від 24.03.2014 року старшого лейтенанта [PERSON] призначено на посаду заступника командира батареї з озброєння 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] - польова пошта [NUMBER] . Згідно з наказом № 60 від 24.03.2014 року молодшого сержанта [PERSON] призначено на посаду оператора 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] - польова пошта [NUMBER] . 11.04.2014 року [PERSON] видано у службове користування пістолет Макарова [NUMBER] , споряджений двома магазинами з 9-мм патронами. 10.10.2014 року близько о 18 годині 00 хвилин офіцер [PERSON] на території базового табору поблизу с. Підгородне Артемівського району Донецької області, маючи при собі закріплену табельну зброю - пістолет Макарова серії [NUMBER] , вишикував підлеглих військовослужбовців 8 батареї разом з молодшим сержантом [PERSON] [PERSON] , не маючи передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України приводів та підстав на застосування зброї, порушуючи правила поводження зі зброєю, діючи з метою примусити підлеглого молодшого сержанта [PERSON] до дотримання військової дисципліни, дістав з кобури ввірену йому для службового користування зброю - пістолет Макарова серії [NUMBER] , споряджений бойовими набоями калібру 9мм, та здійснив із нього один постріл в землю поруч із собою. Далі офіцер [PERSON] , зброю не розрядив, прапорець запобіжника пістолета у положенні «запобігання» не перевів, продовжуючи порушувати правила поводження зі зброєю за відсутності передбачених Статутом внутрішньої служби ЗС України приводів та підстав на застосування зброї, тримаючи ввірений для службового користування пістолет Макарова серії [NUMBER] зверху вниз у кисті зігнутої в лікті правої руки, перебуваючи навпроти молодшого сержанта [PERSON] , достовірно знаючи про наявність патрона в патроннику, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча, усвідомлюючи вогневі властивості зброї, повинен був і міг їх передбачити, у ході сутички з останнім під час зменшення дистанції один від одного, докладаючи обома руками фізичних зусиль з метою відштовхнути його, мимовільно натиснув на хвіст спускового гачка пістолету, що призвело до несанкціонованого одиночного пострілу з нього, внаслідок якого [PERSON] заподіяно смерть. У ході розгляду цієї справи судом встановлено, що позивачі є батьками [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що 13.11.2008 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано юридичну особу Військову частину [NUMBER] . Положеннями ч. 2 ст.\~1168\~ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ст.\~1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ч.ч. 1, 5 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1168 моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Статтею 170\~ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, суд вважає, що обов`язок відшкодувати моральну шкоду завдану позивачам у справі, яку їм було заподіяно внаслідок порушення правил поводження зі зброєю військовослужбовцем військової частини [NUMBER] [PERSON] , що заподіяло смерть сина позивачів, покладається на Військову частину [NUMBER] . Аналогічне твердження виказане в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 р. в справі №592/4160/17. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів керується роз`яснення Пленуму Верховного Суду, викладені в п.9 постанови "Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди"\~від 31.03.95\~N\~4 (з наступними змінами та доповненнями) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Таким чином, суд враховує ту обставину, що загибеллю [PERSON] заподіяно моральну шкоду позивачам у справі, яка полягає у заподіянні великих душевних страждань пов`язаних зі смертю їх рідного сина - молодого та здорового чоловіка. Також суд при визначенні розміру моральної шкоди враховує і наявність інших осіб, зокрема малолітнього сина загиблого, який відповідно до ст.1168\~ЦК України також має право на відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю рідного батька. Крім того, суд враховує і обставини встановлені вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2015 року, яким [PERSON] засуджений за ч.2 ст.414 КК України, зокрема тим, що дії обвинуваченого, пов`язані з застосуванням зброї, не були навмисними, вчинялися ним в стані стресу, автоматично та були спровоковані поведінкою загиблого [PERSON] , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Враховуючи положення ст.\~23\~ЦК України та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] , [PERSON] в рахунок компенсації моральної шкоди по 50000 грн. кожному. На підставі викладеного,

Outcome: partial