Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер тато позивача - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із раптовою смертю, при житті письмового розпорядження на випадок своєї смерті, [PERSON] не зробив. Позивач з часу свого народження й по день смерті батька, завжди разом проживали однією сім`єю в батьківському будинку, розташованому по [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний побут. Після смерті [PERSON] , позивач продовжує жити за вказаною адресою, несе витрати по утриманню житла в належному стані, обробляє земельну ділянку тощо. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за законом, [PERSON] звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою, на підставі якої заведено спадкову справу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане будинковолодіння їй відмовлено, у зв`язку із відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я померлого. Також, нотаріусом роз`яснено, що реєстрація спадкового господарства як колгоспного двору, позбавляє можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Згідно архівних даних Коломийського ОКП МБТІ станом на 31.12.2012 року спадкове господарство зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] (дідусем позивача по татовій лінії споріднення) на підставі свідоцтва на право власності, виданого 13.12.1989 року. Однак, оригінал зазначеного документу не збережений, на даний час втрачено. [PERSON] , 1921 року народження помер [INFO] , актовий запис про смерть №17. На час смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс України 1963 р. На день смерті [PERSON] проживали всі члени його сім`ї, в тому числі, тато позивача - [PERSON] , який фактично вступив в управління спадковим майном без належного документального оформлення. [PERSON] особисто хоронив свого тата, організовував поминки, особисто ніс всі фінансові витрати, що підтверджується довідками Раковецького старостинського округу та виписками із погосподарських книг Раковецької сільської ради. Станом на 15.04.1991 р. в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] - голова колгоспного двору, помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - дружина (бабуся позивача), померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - син (тато позивача), помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - невістка (мама позивача) - відповідач; [PERSON] , [INFO] - (онука) - позивач; [PERSON] , [INFO] - (онука) - відповідач. Спору щодо спадкового майна нема. Позивач фактично вступила в управління спадковим майном, продовжує жити у спадковому господарстві, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, самостійно обробляє земельну та сплачує земельний податок, доглядає господарку тощо. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Все це змушує позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, до якого входить будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] 06.07.2021 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач [PERSON] зазначила, що з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталася. Відповідач [PERSON] вказала, що вона в 2003 році вибула із батьківського господарства і з приводу оформлення частки члена колгоспного двору (спадкового) не зверталася. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9657 від 25.03.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим №15 за [PERSON] (голова колгоспного двору) (форма власності - приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 21.01.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989 р. Адресний номер житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] не змінювався, вулиця не перейменовувалася; добудова до літньої кухні, гараж та котельня побудовані до 1990 р., що вбачається із довідки № 146, виданої 14.04.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252987565 від 16.04.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,встановлено, що житловий будинок споруджено в 1988 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1957, 1970, 1989 роках.Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 118 від 12.04.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 14.04.2021 становить - 110160 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] становить 0,18 га, що доводиться довідкою № 388, виданою 09.09.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1986-1989 роки, суспільна група господарства по [ADDRESS] - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991 за адресою [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова господарства - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , внучка - [PERSON] , [INFO] , внучка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 147, виданою14.04.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/6 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] стверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 29 жовтня 1964 року. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були подружжям, одружилися 16 листопада 1974 року, про що 16.11.1974 складено відповідний запис за № 17, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 16.11.1974. Позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 липня 1991 року, відповідний запис за № 17 від 18.08.1975; свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] , виданого 11.08.2017, з якого слідує, що після державної реєстрації шлюбу 25.04.1996 (актовий запис № 3) з [PERSON] , [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (яке є і дошлюбним прізвищем). Відповідач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 1985 року, відповідний запис за № 1 від 02.02.1985; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20.02.2003, з якого слідує, що після одруження 20.02.2003 (актовий запис за № 1) з [PERSON] , [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (яке є і дошлюбним прізвищем). Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах . Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS], що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.10.1993 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На час смерті [PERSON] , [INFO]., який помер [INFO] в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO]., дружина [PERSON] , [INFO], син [PERSON] , [INFO], невістка [PERSON] , [INFO], внука [PERSON] , [INFO]., внука [PERSON] , [INFO]., що стверджується довідкою № 387, виданою 09.09.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступили в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 1121/2008, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Копією Витягу № 16953099 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 24.10.2008 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 45692791 (номер у нотаріуса 1121), спадкодавець - [PERSON] . [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 22.10.2008 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на пайовий фонд майна колективного с/г підприємства с/с Червона Калина, що зареєстроване в реєстрі за № 2436. До складу спадщини [PERSON] входить також частина (1/6 частка) житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Дане спадкове майно в рівних частках (по 1/12 частці) успадкувалиспадкоємці першої черги за законом- дружина [PERSON] та син [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та вступили в управління та володіння спадковим майном, однак не оформлено документи про спадкування щодо будинковолодіння. За життя 12 лютого 2001 року, [PERSON] , залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Раковецької сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківскої області, згідно якого належний їй земельний та майновий паї, інші цінні папери, з чого б вони не складалися і де б вони не знаходилися та все інше майно, що буде належати їй на день смерті і на що вона згідно закону матиме право заповіла [PERSON] Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS], що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 2001 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO], син [PERSON] , [INFO], невістка [PERSON] , [INFO], внука [PERSON] , [INFO]., внука [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO], правнук [PERSON] , [INFO], що стверджується довідкою № 127, виданою 29.03.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є [PERSON] (відповідач), яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном. Із копії спадкової справи № 315/2007, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] (відповідач), яка прийняла спадщину після її смерті, так як вона проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 30.03.2007 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на сертифікат серії РН № 231849 на право на земельну частку (пай), розміром 12,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що зареєстроване в реєстрі за № 709. До складу спадщини [PERSON] входить також частина (1/6 частка) житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та частина (1/12 частка) даного житлового господарства, успадкована нею після смерті чоловіка[PERSON] , померлого [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в [ADDRESS], що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 вересня 2020 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO], дружина [PERSON] , [INFO], дочка [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO], внук [PERSON] , [INFO], внука [PERSON] , [INFO], що стверджується довідкою № 386, виданою 09.09.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є його діти - [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач) та дружина [PERSON] (відповідач). Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України). Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Спадкоємець першої черги за закономспадкодавця [PERSON] - його дружина [PERSON] відмовилася від прийняття та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] та від видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка, що стверджено копією заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини від 06.11.2020 в спадковій справі № 387/2020 та заявою про визнання позовних вимог, поданою до суду. Із копії спадкової справи № 387/2020, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] (позивач) прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом та заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом. Копією Витягу № 62369014 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 06.11.2020, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66709448 (номер у нотаріуса 387/2020), спадкодавець - [PERSON] . [PERSON] 17.04.2021 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі № 553) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2621683700:08:001:0089, загальною площею 0,6298 га в межах згідно з планом, що розташована на території Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, яка зареєстрована за померлим [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 070648. До складу спадщини [PERSON] входить також частина (1/6 частка) житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та частина (1/12 частка) даного житлового господарства, успадкована ним після смерті батька[PERSON] , померлого [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що спадкоємець першої черги за законом спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (відповідач) не прийняла спадщину після його смерті. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 384/02-31 від 03.04.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого прийняв його син [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав на вищевказане майно, з посиланням на те, що у спадкоємця відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копіями спадкових справ, наданих державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори стверджується, що: 1) після смерті [PERSON] прийняв спадщину [PERSON] (батько позивача). У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець [PERSON] також прийняла спадщину після смерті чоловіка, у рівних частках з [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном; 2) після смерті [PERSON] прийняла спадщину спадкоємець за заповітом - [PERSON] (відповідач); 3) після смерті [PERSON] прийняла спадщину спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] (позивач), спадкоємець першої черги за закономспадкодавця - його дружина [PERSON] (відповідач) відмовилася від прийняття та отримання свідоцтва про право на спадщину та від видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка [PERSON] . Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , як колишні члени колгоспного двору, в поданих до суду заявах вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та і з приводу оформлення частки члена колгоспного двору (спадкового) не зверталися. Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 5/12 (1/6 (2/12) - належить позивачу як колишньому члену колгоспного двору, 3/12 (1/6 +1/12) - успадкована після смерті батька [PERSON] ) частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які теж є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їй майно. Крім того, подані відповідачами заяви про визнання позовних вимог, суд не розцінює, як відмову від належної їм частини житлового будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1274, 1275, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial