Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить: -визнати за нею право власності на будівельні матеріали, обладнання, використані під час самочинного будівництва - відбудови після пожежі будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], а саме: саморіз б/н 6х80 в кількості 500 штук на суму 43 гривні; кріплення в кількості 2000 штук на суму 32 гривні; болт М25 в кількості 4000 штук на суму 52 гривні; шуруп Д 45 в кількості 1000 штук на суму 23,50 гривні; шуруп Д 70 в кількості 2000 штук на суму 92 гривень; саморіз б/н 6х60 в кількості 500 штук на суму 35 гривень; шуруп Д 25 в кількості 2000 штук на суму 26 гривень; провід ПВХ 2,5х2 довжиною 120 метрів на суму 318 гривень; провід ПВХ 1,5х2 довжиною 40 метрів на суму 70 метрів; провід ПВХ 1,5х3 довжиною 40 метрів на суму 158 гривень; провід ПВХ 2,5х3 довжиною 20 метрів на суму 95 гривень; дошку розміром 1 куб.м на суму 960 гривень; гіпсокартон KNAF 9,5х1,2х2,5 в кількості 24 штук на суму 715,20 гривень; котел опалювання КТП TSY на суму 1710 гривень; брус розміром 1,3 куб.м на суму 1274 гривень; гіпсокартон KNAF 9,5х1,2х2,5 в кількості 24 штук на суму 715,20 гривень; профіль VD 27.4 в кількості 20 штук на суму 164 гривень; профіль VD 50.3 в кількості 63 штук на суму 639,45 гривень; хрестовину «КРАБ» в кількості 200 штук на суму 320 гривень; гіпсокартон KNAF 12,5х1,2х2,5 в кількості 75 штук на суму 2377,50 гривень; профіль CW 50.3 в кількості 80 штук на суму 1120 гривень; профіль CW 50.4 в кількості 24 штук на суму 422,40 гривень; профіль CW 100.3 в кількості 10 штук на суму 190 гривень; профіль VW 100.3 в кількості 9 штук на суму 153 гривень; кріплення П-подібний СЗ 125 в кількості 760 штук на суму 440 гривень; діктунг 130х301 в кількості 18 штук на суму 612 гривень; профіль VW 50.4 в кількості 53 штуки на суму 800,30 гривень; арматуру 12 довжиною 6,2 метри на суму 17,30 гривень; трубу водогазопровідну ду.40 довжиною 60 метрів на суму 920 гривень; трубу водогазопровідну ду.20 довжиною 20 метрів на суму 485,60 гривень; арматуру 12 довжиною 80 метрів на суму 284 гривень; арматуру 8 довжиною 120 метрів на суму 240 гривень; проволоку в'язальну 2 довжиною 400 метрів на суму 48 гривень; цемент 400 в кількості 15 мішків на суму 510 гривень; цемент в кількості 25 мішків на суму 825 гривень; радіатори опалення МС-140 чавунні 12 секцій на суму 589 гривень; радіатори опалення МС-140 чавунні 20 секцій на суму 970 гривень; суміш СМ 11/25 в кількості 2 штук на суму 63,60 гривень; трубу 20 PEX довжиною 4 метри на суму 31,60 гривень; згон 20х3 в кількості 2 штук на суму 16 гривень; керамзіт розміром 8 куб.м на суму 1320 гривень; цвяхи вагою 10 кг на суму 55 гривень; ізовер розміром 12 кв.м на суму 775 гривень; руберойд в кількості 6 рулонів на суму 288 гривень; цемент 400 в кількості 2 мішків на суму 51,80 гривень; антиморозну добавку ХК в кількості 2 упаковок на суму 44 гривень; дошку розміром 100х100 4 метри в кількості 10 штук на суму 360 гривень; дошку розміром 25х25 4 метри 50 п.м. на суму 100 гривень; дошку розміром 25х25 4 метри 4 куб.м на суму 3520 гривень; шпаклівку 4 куб.м на суму 1920 гривень; шифер в кількості 21 штук на суму 1680 гривень; цемент в кількості 180 мішків на суму 4290 гривень; цвяхи в кількості 145 штук на суму 725 гривень; гіпсокартон в кількості 30 штук на суму 1176 гривень; пісок 1 КАМАЗ на суму 500 гривень; керамзит 8 куб.м на суму 1560 гривень; ДСП з доставкою у кількості 7 штук на суму 905 гривень; двері металеві з оздобленням в кількості 1 штуки на суму 1080 гривень; двері металеві з оздобленням в кількості 1 штуки на суму 1110 гривень; руберойд в кількості 8 рулонів на суму 288 гривень; цвяхи вагою 5 кг на суму 55 гривень; оцинкований лист з доставкою в кількості 10 штук на суму 500 гривень; двері міжкімнатні в кількості 3 штук на суму 2159,85 гривень; дверні ручки в кількості 6 штук на суму 260 гривень; -визнати за нею право власності на результати робіт, виконаних під час зазначеного самочинного будівництва - відбудови після пожежі будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], а саме: укладення утеплювача шпаклівка стелі 64 кв.м. на суму 1803,50 гривень; демонтаж та монтаж підлоги 56,2 кв.м. на суму 2025,70 гривень; електропроводку 18 на суму 600 гривень; демонтаж та монтаж цегли 1400 штук на суму 1340 гривень; укладення паробар'єру утеплення гіпсокартоном 122 кв.м. на суму 3356 гривень; підвісна стеля 60 кв.м. на суму 1560 кв.м.; розводка опалювальної системи (радіатори) 1200 на суму 1085 гривень; прокладка труб 70 п.м. на суму 2450 гривень; перепакування двері та віконних прорізів 5 штук на суму 306 гривень; укладення паробар'єру фронтонів, короба 58 кв.м. на суму 72,50 гривень; піднос матеріалів на суму 360 гривень; установку фальш стін 20,5 кв.м. на суму 953,25 гривень; дошивку проф. настил. фасаду 8,5 п.м. на суму 227,80 гривень; посилення плити та фундаментна основа 3 штуки на суму 840 гривень; посилення плити верхня опора 1 штука на суму 280 гривень; посилення фундаменту 12,4 п.м. на суму 1984 гривень; санітарно-технічні роботи на суму 780 гривень; планування землі на суму 1800 гривень; бетонування підлоги 3,5 кв.м. на суму 203 гривень; демонтаж і порізка сходів на суму 490 гривень; посилення, планування та опалубка 5,5 п.м на суму 451 гривень, зміна замка 1 штука на суму 160 гривень; -відновити її порушене право користування та розпорядження матеріалами, обладнаннями та результатами робіт, використаними в процесі самочинного будівництва - відбудови після пожежі будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди в користуванні зазначеним майном шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] припинити використовувати для проживання не прийнятий до експлуатації будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2011 року з [PERSON] на користь позивача стягнута грошова компенсація понесених нею витрат на будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2011 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2011 року в зазначеній частині залишене без змін. 01 грудня 2011 року [PERSON] виконав рішення суду та перерахував позивачу кошти у розмірі 22624,49 гривень в рахунок компенсації нею витрат. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, після його смерті позивач, як спадкоємець першої черги за законом, направила нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останнього за місцем його смерті. Таким чином позивач вважає, що має право власності на всі матеріали, обладнання тощо, які були використані під час відновлення після пожежі вищевказаного будинку. Разом з тим, користуватися та розпоряджатися належним позивачу майном їй перешкоджають відповідачі по справі, які безпідставно ним заволоділи та збагатилися за рахунок позивача. Позивач зазначила, що 27 квітня 2010 року [PERSON] була написана заява, якою він надав дозвіл відповідачам на проживання у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] та користуватися майном, яке залишилося у зазначеному будинку на час його виїзду в Російську Федерацію у зв'язку з лікуванням, при цьому надання такого права було обмежено у часі, зокрема: або до набрання законної сили рішенням суду про право власності на будинок або поверненням [PERSON] після лікування. 03 травня 2010 року [PERSON] виїхав до Російської Федерації на лікування, а відповідачі переїхали до вищевказаного будинку. Рішення про право власності на будинок набрало законної сили 31 травня 2011 року, а тому дія дозволу на проживання у спірному будинку після пожежі відповідачів припинилася, однак останні відмовляються звільнити зазначене нерухоме майно. В 2012 році [PERSON] відкликав свою заяву про дозвіл на проживання відповідачів у спірному будинку та просив негайно звільнити будинок, повернувши йому майно, яке там знаходиться. Однак відповідачі знову відмовилися виїхати з будинку та повернути майно, крім того звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього коштів у розмірі 59186,31 гривень. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2014 року, в задоволенні зазначеного позову було відмовлено. Таким чином, відповідачі продовжують використовувати для проживання не прийнятий до експлуатації вищевказаний будинок, користуватися успадкованими позивачем матеріалами та обладнанням, предметами побуту, що залишилися в будинку, такі дії відповідачів порушують права позивача на володіння, користування та розпорядження зазначеним майном. З приводу зазначених дій відповідачів позивач зверталася до Харківського районного відділу ГУМВС України в Харківській області, яким 30 жовтня 2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила про обставини, викладені вище. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута грошова компенсація понесених на відновлення будинку витрат в сумі 22624,49 гривень. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2011 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року в зазначеній частині залишено без змін. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року набрало законної сили. Зазначеними рішеннями встановлено, що [PERSON] спільно з [PERSON] приймала участь у відновленні вищевказаного будинку, документально підтверджені матеріальні витрати на відновлення будинку в цілому складають 45248,98 гривень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в ході судового розгляду з пояснень позивача, вона отримала від [PERSON] грошову компенсацію понесених на відновлення будинку витрат в сумі 22624,49 гривень, тобто рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2011 року в цій частині виконане. Таким чином, [PERSON] набув право власності на будівельні матеріали, які були використані під час відновлення будинку [ADDRESS] в цілому та є їх єдиним власником. [INFO] [PERSON] помер в м. Зеленогірськ Красноярського краю Росії, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Зеленогірським територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану [INFO]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON], яка є донькою померлого та спадкоємцем першої черги, спадщину після смерті [PERSON] останнього прийняла, про що свідчить її звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н.Ю, за реєстровим [NUMBER] від 24 листопада 2015 року та лист нотаріуса Зеленогірського нотаріального округу Нотаріальної Палати Красноярського краю Мизгіної Т.М. [NUMBER] від 29 грудня 2015 року. Рішенням апеляційного суду Харківського району Харківської області від 31 травня 2011 року встановлено, що будинок під літ. «А-1», розташований за адресою: [ADDRESS] є самочинним будівництвом, до експлуатації не прийнятий. В ході судового розгляду позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт прийняття в експлуатацію зазначеного будинку, отримання померлим правовстановлюючого документу на нього та реєстрації права власності на будинок за померлим. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, устаткування (надалі - матеріали), які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, судом встановлено, що позивач набула права власності на будівельні матеріали, які були використані під час відновлення будинку [ADDRESS] в цілому в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом України 04 квітня 2011 року (справа № 3-18гс11), згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Аналогічна позиція викладена в п. 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5. Як встановлено судом з підстав, викладених вище, позивач набула право власності на будівельні матеріали, які були використані під час відновлення будинку [ADDRESS] в порядку спадкування, є єдиним власником зазначених матеріалів, однак правовстановлюючий документ на них у неї відсутній, через незалежні від неї причини вона не має можливості його отримати. Відповідачами в ході судового розгляду не надано будь-яких беззаперечних, належних та допустимих доказів, які в спростовували зазначені обставини. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на будівельні матеріали в межах заявлених позовних вимог, на загальну суму 43281,10 гривень, яка не перевищує суму матеріальних витрат на відновлення будинку, встановлену рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2011 року. Відповідно до ст..11 ЦПК України цивільні справи розглядаються судом не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею права власності на результати робіт, виконаних під час самочинного будівництва, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Тобто результат робіт є самостійним об'єктом цивільних прав, це дії, спрямовані на досягнення матеріального результату, що може полягати в створенні речі, її переробці чи обробці, тощо. Таким чином, результат роботи для визнання його об'єктом цивільних прав має бути матеріалізований у створених, відремонтованих, поліпшених, відреставрованих тощо речах. Результат роботи у цих випадках повинен відокремлюватися від самої дії суб'єкта з його створення. Ця ознака дозволяє відрізняти результати робіт від зовсім іншого різновиду дій як об'єкту цивільних прав - послуги. Укладення утеплювача шпаклівка, демонтаж та монтаж підлоги, укладення електропроводки, демонтаж та монтаж цегли, укладення паробар'єру утеплення гіпсокартоном, монтаж підвісної стелі, розводка опалювальної системи (радіатори), прокладка труб, перепакування двері та віконних прорізів, укладення паробар'єру фронтонів, короба, піднос матеріалів, установка фальш стін, дошивка проф. настил. фасаду, посилення плити та фундаментна основа, посилення плити, посилення фундаменту, санітарно-технічні роботи, планування землі, бетонування підлоги, демонтаж і порізка сходів, посилення, планування та опалубка, зміна замка 1 штука на суму 160 гривень, на які позивач просить визнати право власності не є результатами робіт в розумінні ч. 1 ст. 177 ЦК України, а є послугами, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в цій частині. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач вимагає відновити її порушене право користування та розпорядження матеріалами, обладнаннями тощо, використаними в процесі самочинного будівництва та результатами виконаних робіт та усунути перешкоди в користуванні зазначеним майном, однак нею не зазначений спосіб, у який вона просить захистити її право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва. Виходячи і змісту ст. 11 ЦПК України, яка передбачає розгляд справи у межах заявлених позовних вимог, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в цій частині. Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів припинити використовувати для проживання належний позивачу не прийнятий до експлуатації будинок [ADDRESS] також не підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що позивач є власником лише будівельних матеріалів, використаних під час самочинного будівництва зазначеного будинку, а тому захисту підлягають її права власника саме на зазначені будівельні матеріали. Позивачем не заявлено вимогу про визнання права власності на неприйнятий до експлуатації зазначений будинок як самостійний об'єкт права, будь-яких доказів, які б підтверджували набуття права власності позивачем на будинок, останньою не надано. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідачів понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума заявлених позовних вимог складає 67177,83 гривень, загальна сума задоволених позовних вимог складає 43281,10 гривень, що складає 64,43 % ціни позову. При таких обставинах з відповідачів на користь позивача стягуються судові витрати у загальній сумі 355,14 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial