Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 12.08.2004 р. позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі у сторін народився спільний син - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач, як батько добровільно брати участь в утриманні та вихованні спільного сина відмовляється, разом з ними не проживає. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги, що ставить позивача та сина у вкрай скрутне матеріальне становище. Позивач працює, але її заробітку не вистачає на утримання спільного сина. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. На теперішній час відповідач [PERSON] працює відповідальним редактором газети «Європа-центр» і має змогу сплачувати аліменти на сина. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися сторонам не вдалося, позивач змушена звертатися до суду, проханням задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 (тисяча п'ятсот) гривень але не менше 30 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судове засідання з'явилися позивач та її представник, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити такі в повному обсязі, конкретизували в частині стягнення аліментів враховуючи, що відповідач має постійне місце роботи, а саме просили стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання заяви і до настання дитиною повноліття. В судове засідання з'явився представник відповідача - [PERSON], позовні вимоги визнав частково, зважаючи на те, що заробітна плата відповідача є незначною, просив стягнути аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 29 травня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №390 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.03.2007 р., виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №277, народився - [PERSON], [INFO], батьками якого зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії довідки №824 від 05.06.2014 р. виданої ТОВ «Наш Добробут» [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем - [PERSON] в [ADDRESS]. Згідно довідки №5846 від 06.10.2014 р. виданої ДПІ у м. Ужгороді, сума доходу за 2-3 квартал 2014 р., як [PERSON], як фізичної особи-підприємець складає 34570, 00 грн. Згідно довідки №91/14 від 10.10.2014 р. виданої ТОВ «Євро-прес» [PERSON] працює на посаді редактора газети «Європа-Центр» від 03.05.2007 р. за останні 6 місяців його заробітна плата складає 3255,18 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача у частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд бере до уваги при визначенні розміру аліментів те, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний та стабільний дохід, та приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів відповідно до ст. 183 СК України. Так, ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2014 - 31.12.2014 р. становить 1032 грн. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч.1, 2 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. (ст. 191 СК України). При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров'я, матеріальне становище відповідача та позивача, а також те, що представник відповідача позов визнав частково, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, оцінюючи надані докази, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial