Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач зазначив, що з 2011 по 2014р.р. сторони перебували у шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судовим наказом від 20.07.2018р. Чернігівського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дівчинки, у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.07.2018р., до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на наявність інших утриманців, зокрема, непрацездатної матері та малолітньої дочки [PERSON], на утримання якої також стягнуто аліменти, просить зменшити розмір стягнених аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що проживає з дочкою одна, на орендованій квартирі, за яку сплачує комунальні платежі. Розмір аліментів на дитину, який вона буде отримувати за судовим наказом, їй невідомий, бо вона їх ще не отримувала в порядку виконання судового наказу. Разом з тим заперечує проти їх зменшення, бо дочка часто хворіє, зокрема, на ГРВІ та анемію, потребує посиленого харчування, а її заробітної плати не вистачає на потреби їх родини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлені такі факти на відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб з 03.09.2011р., 21.07.2014р. його розірвали (а.с.9-10). Мають дочку [PERSON], [INFO]., батьком якої в свідоцтві про її народження зазначено відповідача (а.с.11), яка після розірвання шлюбу проживає з відповідачем (а.с.29-30), і знаходиться на її утриманні. Судовим наказом від 20.07.2018р. Чернігівського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.07.2018р., до досягнення дитиною повноліття. Позивач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.12), судовим наказом від 20.07.2018р Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на утримання цієї дитини з позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 липня 2018 року до досягнення повноліття (а.с.25-26). Як пояснив позивач в судовому засіданні, ним також подано позов про зменшення розміру цих аліментів. Крім того, він проживає з матір'ю [PERSON], 1962р.н., пенсіонеркою за віком (а.с.13), яка страждає на ряд хронічних хвороб (а.с.14), отримує 1460грн пенсії щомісяця (а.с.15-16), розлучена, інших дітей не має, і відповідач цього в судовому засіданні не спростувала. Посилаючись на наявність двох утриманців - малолітньої дочки [PERSON], на утримання якої також стягнуто аліменти, та непрацездатної матері, не погоджується з визначеним судом розміром аліментів - 1/4 частини з усіх видів його доходів, і просить його зменшити до 1/6. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Судом встановлено, що стан здоров'я сторін задовільний. Позивач в місяць отримує на руки в середньому 12 000грн зарплати, відповідач - в середньому 5 877грн (а.с.28, 15). Доказів отримання сторонами інших прибутків суду не надано. Як встановлено в судовому засіданні, окрім дівчинки, позивач має двох утриманців: непрацездатну матір, з якою проживає, та ще одну малолітню дочку [PERSON], на утримання якої судовим наказом стягнуто аліменти. Доказів перебування на його утриманні матері цієї дитини суду не надано. Відповідач інших утриманців не має. Як пояснили сторони в судовому засіданні, обидва сплачують комунальні послуги - позивач приблизно 3500грн на місяць протягом опалювального сезону, 1500грн інший час, відповідач - приблизно 700грн та 250грн відповідно. На лікування матері позивача в зв'язку з хронічною хворобою витрачається приблизно 1000грн щомісяця; на лікування дочки сторін - приблизно 400грн. Крім того, відповідач пояснила, що постійно забезпечує дитині посилене вітамінізоване харчування. Згідно довідки № 323 від 30.08.2018р. КУ «Чернігівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської селищної ради Запорізької області, [PERSON] є соматично ослабленою дитиною, часто хворіє на застудні захворювання, має анемію легкого ступеня, потребує консультації та обстеження в ЗОКДБ (а.с.31). Положенням статті 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено обов'язок держави докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні даного спору суд враховує, що права та інтереси дітей є пріоритетними з огляду на положення Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції ООН про права дитини. Крім цього, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього іншої малолітньої дочки, на утримання якої стягнуто аліменти, та непрацездатної матері, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] з 1/4 до 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходів), який, з врахуванням доходів позивача, перевищуватиме прожитковий мінімум для дитини її віку, та, з врахуванням доходів відповідача, яка також несе обов'язок утримувати дитину, забезпечить пріоритетність прав дівчинки на особливе піклування і допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial