Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом\~до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації. Позовна заява мотивована тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , де він зареєстрований та проживає по даний час. Разом з ним в даній квартирі зареєстрована та проживає його дружина [PERSON] та зареєстрований, але не проживає відповідач син [PERSON] . Відповідач з 2014 року не проживає з ними однією сім`єю та фактично має свою сім`ю і проживає в іншому місці, де конкретно йому не відомо. Не дивлячись на те, що [PERSON] не проживає в квартирі, добровільне зняття його з реєстрації не проводилось. В позивача скрутне матеріальне становище, він несе витрати на утримання квартири, а відповідач не користується та не проживає в квартирі вже більше трьох років, не несе витрат на утримання житла. Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає більше одного року, не несе витрат на його утримання, він вважається таким, що втратив право на користування ним. На цих підставах просив суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право на проживання та користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та надати дозвіл на зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач є його рідним сином. Проте, він вже з 2010 року у квартирі не проживає, а постійно проживає в Російській Федерації. Приїжджав лише періодично в гості і з метою оформлення паспорта громадянина України. На даний час позивач має намір прописати у себе меншого сина, проте не може, так як площа квартири цього не дозволяє. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] судові засідання, призначені на 23.12.2019 року та 14 липня 2020 року, не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином за його зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.08.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15555387 від 13.08.2007 року. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 720 від 19.03.2019 року, виданою КП «Уманським РЕУ №3» та відповіддю Виконавчого комітету Уманської міської ради №01/01-20/3953/01 від 23.05.2019 року на запит суду. Проте, з 2010 року за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується довідкою, виданою КП «Уманське РЕУ №3» від 03.01.2020 року №3455. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою з 2010 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується заявлених позовних вимог зняття відповідача з реєстрації за зазначеною адресою, то позов в даній частині задоволенню не підлягає з урахуванням положень та вимог ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", згідно якої зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. Тобто, на законодавчому рівні вже визначено, що рішення суду є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи позицію позивача, суд не стягує на його користь з відповідача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 391, 321 ЦК України,\~

Outcome: partial