Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

ПАТ комерційний банк "Надра" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 травня 2008 року між ПАТ комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір 10/МК/2008-980, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45000 грн. гривень зі сплатою 19,9 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 20 травня 2011 року зі сплатою мінімально необхідного платежу у розмірі, визначеному у графіку. Відповідно до п. 4.1.1. договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати щомісячної плати мінімально необхідного платежу в розмірі, визначеному у графіку. Відповідачем зазначені мови договору порушуються. Залишок по поверненню кредиту станом на 24.09.2013 р. складає 38663,85 грн. Згідно з п. 1.3. відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 19,9 % річних. Станом на 24.09.2013 р. заборгованість позичальника по сплаті нарахованих відсотків складає 38248,92 грн. За п. 9.2. у разі прострочення позичальником строку сплати необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Станом на 24.09.2013 р. нарахована пеня згідно із договором за несвоєчасну сплату платежів складає 10 584,02 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 р. станом на 24.09.2013 р. становить - 87496,79 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 року у сумі 87496,79 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що [PERSON] грошові кошти у сумі 45000 грн. не отримував, кредитний договір 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 р. не підписував, а висновок експерта, де вказано, що підпис у кредитному договорі від 21.05.2008 р. виконано [PERSON] не є належним та допустимим доказом. Банк не надав доказів отримання коштів [PERSON] Окрім цього, банк на думку представника відповідача, пропустив строк позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Судом встановлено, що 21 травня 2008 року між ПАТ комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10/МК/2008-980, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45000 грн. зі сплатою 19,9% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 20 травня 2011 року зі сплатою мінімально необхідного платежу у розмірі, визначеному у графіку. Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати щомісячної плати мінімально необхідного платежу в розмірі, визначеному у графіку. [PERSON] зазначені мови договору порушуються. Залишок по поверненню кредиту станом на 24.09.2013 р. складає 38663,85 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 року у вигляді своєчасного по 20.05.2011 р. включно, повернення кредиту у сумі 45000 грн., [PERSON] передав у заставу банку належне на праві власності заставодавцю майно на суму 26898 грн., що підтверджується договором застави № 10/3 від 21.05.2008 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 року у вигляді своєчасного по 20.05.2011 р. включно, повернення кредиту у сумі 45000 грн., своєчасної сплати відсотків за користування строковим кредитом у розмірі 19,9 % і 39,8% річних за простроченим кредитом із розрахунку, а також інших майнових зобов'язань, що випливають з кредитного договору, включаючи неустойку, [PERSON] передав у заставу банку належні на праві власності заставодавцю торгові кіоски на суму 20200,00 грн., що підтверджується договором застави обладнання № 10/2 від 21.05.2008 р. 21.05.2008 р. між відповідачем та ВАТ КБ «Надра» з метою забезпечення кредитного договору № 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 року укладено договір застави № 10/1 товарів в обігу на загальну суму 11250,00 грн. Судом також встановлено, що 21.05.2008 р. [PERSON] була сплачена комісія ПАТ КБ «Надра» за видачу кредиту у сумі 1575,00 грн., що підтверджується заявою на переказ готівки № 3. 21.05.2008 р. [PERSON] було перераховано 50 грн. за витяг про внесення об'єкта застави до державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується заявою на переказ готівки № 6. Судом встановлено, що 21.05.2008 р. філія ПАТ КБ «Надра» здійснило безготівкове поповнення поточного (карткового) рахунку на суму 45000 грн. (VISA [NUMBER]) на ім'я [PERSON], що підтверджується меморіальним ордером № 12-1 від 21.05.2008 р. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до висновку експерта № 1561/15-26 від 07.07.2015 р., проведеного Хмельницьким відділенням КНДІСЕ (а.с.193-198) підписи у кредитному договорі № 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 року у графі «позичальник» та у заяві на отримання кредиту у графі «підпис заявника» виконані самим [PERSON] Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що експертом без об'єктивних причин не використовувалися для порівняльного дослідження зразки підпису [PERSON] на деклараціях про доходи з огляду на те, що у примітці до висновку експерта № 1561/15-26 від 07.07.2015 р. (а.с.194) експертом було встановлено, що підписи від імені [PERSON] у декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31.12.2006 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31.03.2007 р., у декларації про доходи, одержані з 1 січня по 30 вересня 2007 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2007 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 30 червня 2008 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 30 вересня 2008 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2008 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 березня 2009 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 30 червня 2009 р., декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31.12.2009 р. мають різні загальні та окремі ознаки почерку, відмінні від іншої групи зразків підпису [PERSON] Тому підписи, виконані у вказаних деклараціях про доходи не використовувалися експертом при проведенні порівняльного дослідження з огляду на сумніви в їх об'єктивності. При цьому, представником відповідача не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи. Судом встановлено, що [PERSON] здійснював оплату за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що твердження представника відповідача щодо неотримання [PERSON] коштів за кредитними договором є безпідставним. Окрім цього, відповідач не ставив питання про визнання недійсним кредитного договору через його безгрошовість, а лише стверджує, що коштів не отримував. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмову від договору не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином. Таким чином, станом на 24.09.2013 р. [PERSON] має заборгованість по тілу кредиту у сумі 38663,85 грн. Згідно з п. 1.3. кредитного договору відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 19,9 % річних. Станом на 24.09.2013 р. заборгованість [PERSON] по сплаті нарахованих відсотків складає 38248,92 грн. За п. 9.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Станом на 24.09.2013 р. нарахована пеня згідно із договором за період з 24.09.2012 р. по 23.09.2013 р. за несвоєчасну сплату платежів у сумі 10584,02 грн. Згідно із ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Надра» пропущено строк позовної давності в частині вимоги банку про сплату кредиту та відсотків за користування кредитом за період з 31.05.2008 р. по 01.10.2010 р., оскільки із розрахунку заборгованості по кредиту слідує, що відповідачем останній платіж на погашення тіла кредиту було зроблено 27.11.2008 р., останній платіж за сплату відсотків за користування кредитом - 30.11.2008 р., а позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості лише 01.10.2013 р. Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 року перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача тіла кредиту слід відмовити. Позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності у сумі 23274,68 грн. за період з 01.10.2010 р. по 01.09.2013 р., оскільки позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості лише 01.10.2013 р. Також із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» підлягає стягненню пеня, нарахована за несвоєчасну сплату платежів за період з 24.09.2012 р. по 23.09.2013 р. в сумі 10584,02 грн. Суд приходить до висновку, що на користь банку слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 10/МК/2008-980 від 21.05.2008 р., у сумі 33858,87 грн., яка складається із: 23274,68 грн. - заборгованості за відсоткам за користування кредитом; 10584,02 грн. - пені за несвоєчасну сплату платежів.

Outcome: partial