Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач 08 серпня 2018 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з січня 2018 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. На теперішній час сторони проживають окремо, крім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку із чим, потребує матеріальної допомоги на утримання дитини та на своє утримання. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, і до досягнення дитиною трирічного віку. Аліменти просить стягувати із дня народження дитини. Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись, відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 20 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис №20 . Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до п.15, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно із ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст. 190 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 08 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття чи змін в майновому становищі сторін, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. У відповідності до ч.ч.1-4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання [PERSON], в судовому порядку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 409,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial