Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач ПАТ Укрсоцбанк звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 708125 грн. 03 коп. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 20 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого являється ПАТ « Укрсоцбанк» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) був укладений Договір кредиту № 770/38-108 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 24 000,00 Євро, зі сплатою 10,5 % процентів річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.04.2016 року. Відповідно до п.1.1. Договору та графіку погашення кредиту, Позичальник зобов'язаний повертати кредит рівними частинами до 10 числа кожного місяця, в сумі 200,00 Євро. Однак відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, внаслідок чого станом на 30.12.2014 року заборгованість за даним кредитним договором становить 708125 грн. 03 коп., в еквіваленті становить 36 818,45 Євро (за курсом НБУ 19.2329 гривень за один Євро станом на 30.12.2014 року), з яких: 350 038,93 грн. по тілу кредиту, що еквівалентно 18 200,00 Євро; 350 038,93 грн. по нарахованих процентах, що еквівалентно 13402,01 Євро; 100 327,20 грн. нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, що еквівалентно 5 216,44 Євро. На письмові вимоги про погашення боргу відповідач не реагує, тому просить суд стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану суму боргу та понесені судові витрати в сумі 3654 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмове заперечення в якому вказує на те, що позивачем без згоди відповідача (позичальника) з 10.11.2008 року піднято відсоткову ставку за користування кредитом з 10,5 % річних до 13,50 % річних, що є істотною зміною умов договору та порушує права відповідача, крім цього позивачем пропущено строк позовної давності, щодо стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків, оскільки згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з жовтня 2008 року відповідач перестав виконувати свої зобовязання по поверненню тіла кредиту, а остання проплата по поверненню відсотків відповідачем здійснена 29.08.2011 року, тому, враховуючи загальний строк позовної давності три роки та те, що позивач звернувся до суду 19.01.2015 року, тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення платежів по тілу кредиту за період з 10.10.2008 року по 10.01.2012 року тобто 40 платежів по 200 Євро згідно графіку кредитного договору, що в загальному становить 8000,00 Євро, а також нараховані відсотки в сумі 746,04 Євро та прострочені відсотки в сумі 424,43 Євро за період з вересня 2011 року по 10.01.2012 року. Також зазначає, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків розрахована із заборгованості без застосування позовної давності. Крім цього просить зменшити розмір пені врахувавши важке матеріальне становище відповідача, який має на утриманні дитину інваліда І групи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Згідно Статуту ПАТ «Укрсоцбанк» (нова редакція), затвердженого Рішенням Загальних зборів акціонерів від 09.03.2010 року ПАТ « Укрсоцбанк» є правонаступником Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». 20 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений Договір кредиту № 770/38-108 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 24 000,00 Євро, зі сплатою 10,5 % процентів річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.04.2016 року. Відповідно до п.1.1. Договору та графіку погашення кредиту, Позичальник зобов'язаний повертати кредит рівними частинами до 10 числа кожного місяця, в сумі 200,00 Євро. При порушенні Позичальником строків погашення кредиту, відсотків, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день просрочки, що діє у цей період (п.4.2 Договору). За умовами п.п. 2.6, 2.6.1, 2.6.2, 2.6.3 Кредитор має право ініціювати зміну відсоткової ставки передбаченої Договором, про що повідомляє Боржника, який у разі погодження запропонованих змін зобовязаний підписати надану кредитором відповідну угоду про внесення змін до Договору, а у випадку відмови з запропонованими розмірами процентів Позичальник зобовязаний протягом 10 робочих днів повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, нараховані відсотки, комісію та можливі штрафні санкції. Статтею\~\~1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 546 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу вищевказаний кредит, що також підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 20.04.2015 року. Однак, відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, внаслідок чого позивачем розраховано заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 30.12.2014 року в розмірі 708125 грн. 03 коп., що в еквіваленті становить 36 818,45 Євро (за курсом НБУ 19.2329 гривень за один Євро станом на 30.12.2014 року), з яких: 350 038,93 грн. по тілу кредиту, що еквівалентно 18 200,00 Євро; 350 038,93 грн. по нарахованих процентах, що еквівалентно 13402,01 Євро; 100 327,20 грн. нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, що еквівалентно 5 216,44 Євро. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] з жовтня 2008 року перестав виконувати свої зобовязання по поверненню тіла кредиту, а остання проплата по поверненню відсотків відповідачем здійснена 29.08.2011 року. Таким чином, відповідач не виконав зобовязання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, тому відповідачем прострочено виконання зобовязань перед кредитором. 15.10.2014 року позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимогу про повернення достроково суми кредиту та сплатити відсотки на загальну суму 25.524,50 Євро у звязку з порушенням взятих на себе кредитних зобовязань. Дана вимога залишилася без належного реагування з боку відповідача. За умовами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч.3 ст. 254 ЦК України). Статтею 259 ЦК визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з умов кредитного договору укладеного 20.04.2006 року між стронами домовленостей про збільшення позовної давності не укладалося. Відповідно до вимог п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За умовами п. 1.2 Договору кредит надається для проведення ремонту у квартирі [ADDRESS], таким чином в даному випадку має місце споживче кредитування. У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні відповідач просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки строк звернення до суду закінчився 01.10.2011 року. Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання позичальником кредитних зобовязань зі щомісячним погашенням сум, згідно графіку платежів, який є складовою частиною договору. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Згідно постанови Верховного суду України від 06.11.2013 року ( справа №6-116цс13) у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року. В судовому засіданні позивачем не представлено жодних належних доказів пропуску строку звернення до суду, які були б підставою для поновлення судом строку позовної давності. Отже, аналізуючи умови Договору та зміст зазначених правових норм, враховуючи дату звернення позивача до суду з позовом (19.01.2015 року), дату останнього платежу здійсненого [PERSON] на погашення тіла кредиту 10.10.2008 року та внесення відповідачем коштів на погашення відсотків (29.08.2011 року), суд приходить до висновку, що не підлягають до стягнення платежі по тілу кредиту за період 10.10.2008 року по 10.01.2012 року тобто 40 платежів по 200 Євро згідно графіку кредитного договору, що в загальному становить 8000,00 Євро, а також нараховані відсотки в сумі 746,04 Євро та прострочені відсотки в сумі 424,43 Євро за період вересня 2011 року по 10.01.2012 року. За умовами ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з посвідчення серії ААБ №007845 виданого 12.01.2007 року [PERSON], [INFO], ( син відповідача) є інвалідом І групи з дитинства. Інвалідність встановлено довічно. Беручи до уваги, що позивачем нарахований розмір пені виходячи з суми заборгованості без врахування строку позовної давності, а також наявність у відповідача на утриманні сина інваліда І групи, суд вважає за можливе зменшити розмір пені нарахованої позивачем з 100327 грн. 00 коп. до 50000,00 грн. Одночасно суд критично оцінює посилання відповідача на зміну Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки з 10,5 % річних до 13,5 % річних, оскільки, позивачем 08.10.2008 року надіслано рекомендованим листом на адресу відповідача для підписання проект Додаткової Угоди про підвищення відсоткової ставки до 13,5 % річних з повідомленням про можливість дострокового повернення кредиту у разі відмови від запропонованих відсотків, яка отримана [PERSON] 25.10.2008 року (згідно відмітки у поштовому повідомленні про вручення) та 20.10.2008 року Банком надіслано повідомлення про застосування відсоткової ставки в розмірі 13,5 % річних з 20.10.2008 року, яка також отримана відповідачем. Таким чином отримавши угоду про зміну відсоткової ставки та продовжуючи сплачувати кредит відповідач погодився з запропонованою Банком ставкою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №770/38-108 від 20.04.2006 року по поверненню тіла кредиту в розмірі 10200 Євро, заборгованості по відсотках в розмірі 12231,54 Євро та пені в розмірі 50000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial