Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та скасування реєстрації місця проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва на право на спадщину, вона являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою в [ADDRESS]. В даному господарстві крім позивачки зареєстровані: її дочка [PERSON], онук [PERSON] та [PERSON], відповідач по справі. Однак, у вищевказаному господарстві з 2009 року він не проживає, оскільки переїхав у с. Сергії Путильського району Чернівецької області. Вказує на те, що у добровільному порядку, [PERSON] не знімається з реєстрації, а тому просила задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право на спадщину від 02 червня 2004 року, позивачці на праві власності належить житловий будинок 1969 року побудови, що знаходиться за адресою в [ADDRESS]. Однак, у вищевказаному господарстві крім позивачки, та її рідних, зареєстрований і відповідач по справі [PERSON] Згідно довідки Валявської сільської ради, вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але з 2009 року за вказаною адресою не проживає. З актів обстеження житлового будинку, який знаходиться за адресою в [ADDRESS] від 23 липня 2014 року, вбачається, що [PERSON] з травня місяця 2009 року та по даний час за місцем реєстрації не проживав і не проживає, та відсутність речей, які б належали останньому, про що підтверджують члени комісії. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у житловому будинку позивачки порушує її права у володінні, користуванні та розпорядженні цим житлом і вона як власник вправі вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Крім того, згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У зв'язку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial