Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи яку зазначив, що відповідач пішла з дому і не збирається повертатись. Свої батьківські обов'язки переклала на дідуся та бабусю дитини. [PERSON] жодним чином не відвідую сина, не цікавиться станом його здоров'я, не цікавиться його навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з сином обсязі, необхідному для його самоусвідомлення. Також позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача Кучерук О.Вподала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просила суд розглядати справу без її участі, висновок органу опіки та піклування Обухівської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав підтримує. Відповідач до суду не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином неодноразово. Відзив чи доказів на спростування позовних вимог до суду не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Окрім того, до матеріалів позовної заяви приєднана нотаріально засвідчена заява [PERSON] в якій зазначено, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] Третя особа [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та вказала, що проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що стверджується письмовими доказами, та не має належних умов для проживання сина [PERSON] Відповідно до характеристики, виданої виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, гр. [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, постійно йде з дому, кидаючи свою дитину на бабусю, дитиною зовсім не опікується, ні дома, на в садочку (а.с.10). Відповідно до довідки виданої Григорівської сільської радою Обухівського району Київської області [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні (а.с.9). Обухівською районною державною адміністрацією Київської області 28.02.2018 року, вирішено надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.5). Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дитини [PERSON], підлягають частковому задоволенню. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітніх дітей та на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладених, встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, заперечень проти позову не подав, може сплачувати аліменти. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, оцінивши всі докази в сукупності, задовольняючи позов частково, суд прийшов до висновку, про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача та про стягнення аліментів в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання дитини та не погіршить матеріального стану платника аліментів. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial