Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою, відповідно до якої, просив суд поновити його на посаді генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал» на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором комунального підприємства «Кременчукводоканал» [PERSON] Стягнути з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь [PERSON] середній заробіток в розмірі 100000 грн. з дня звільнення [PERSON] з посади заступника міського голови до дня поновлення його на посаді генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал». Стягнути з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500000 грн. В обґрунтування зазначених вимог вказав, що з 09.11.2007 року він був призначений на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» згідно контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» від 09.11.2007 року. 23.11.2010 року розпорядженням № 567-Р міського голови м. Кременчука [PERSON] його було звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» у звязку з переходом на виборчу посаду. Цим же розпорядженням було припинено дію контракту від 09.11.2007 року з 23.11.2010 року. Згідно рішення І сесії міської ради міста Кременчука шостого скликання від 23.11.2010 року [PERSON] було призначено на посаду заступника міського голови, як такого, що був затверджений на посаду міською радою і присвоєно 7-й ранг державного службовця. В той же день [PERSON] прийняв присягу посадових осіб місцевого самоврядування. Після трагічної загибелі міського голови м. Кременчука [PERSON], новим міським головою було обрано [PERSON] та відповідно сформовано новий виконавчий комітет Кременчуцької міської ради. 09.02.2015 року його представниками чинної міської ради було введено в оману і звільнено з посади заступника міського голови м. Кременчука за власним бажанням. Крім того, посилаючись на Закон України «Про засади запобігання та протидії корупції» йому було обіцяно повернення на попереднє місце роботи генерального директора КП «Кременчукводоканал» після закінчення строку, встановленого нормами Закону, а саме через один рік, але до цього часу свою обіцянку не виконали. 26.02.2016 року ним було направлено вимогу на імя міського голови м. Кременчука про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 09.02.2015 року, тобто з дня звільнення з виборчої посади заступника міського голови. У відповідь йому було відмовлено в поновленні на попередній посаді без поважних причин. Крім того, йому діями відповідача завдано значних моральних страждань, які він оцінює в 500000 грн., а тому змушений звернути до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представник позивача адвокат за угодою [PERSON], представник позивача за домовленістю [PERSON] позовні вимоги змінили в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, прохали стягнути з відповідача на користь позивача 242395, 09 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в іншій частині позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Кременчуцької міської рада Полтавської області [PERSON] заперечував проти задоволення позову, просив в його задоволенні відмовити, пояснивши, що Розпорядженням міського голови м. Кременчука № 26-к від 09.02.2015 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням з посади заступника міського голови. Про порушення своїх прав позивач довідався 09.02.2015 року, а звернувся до суду тільки в квітні 2016 року, пропустивши встановлений для оскарження строк. [PERSON] був звільнений з посади заступника міського голови м. Кременчука за власним бажанням, а не після закінчення його повноважень. Повноваження позивача за виборною посадою були припинені достроково, а тому посилання позивача на ст. 118 КЗпП України, як на підставу поновлення на попередню роботу, є безпідставним. Також, в поновленні позивача на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» було відмовлено правомірно, тому що вказана посада зайнята іншою особою і виходячи з умов трудового договору, за яким вказана особа взята на відповідну посаду, підстав для її звільнення законом не передбачено. Також, на даний час [PERSON] займає посаду радника генерального директора КП «Кременчуквооканал», вона є рівнозначною посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал», а тому дії відповідача щодо відмови у надані посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» позивачу є обґрунтованими та законними. Третя особа - міський голова м. Кременчука [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку представників сторін по справі, приходить до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] займав посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 27.12.2001 року по 23.11.2010 року, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] За час перебування на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» [PERSON] неодноразово був нагороджений грамотами та подяками Кременчуцької міської ради, Полтавської обласної ради та Полтавської обласної державної адміністрації, нагороджений почесною грамотою Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, має Диплом члена кореспондента [PERSON] будівництва України та Диплом дійсного члена [PERSON] України, нагороджений Дипломом лауреата всеукраїнського конкурсу топ-менеджер ЖКГ України та відзначений знаком «Топ-менеджер житлово-комунального господарства України», має Диплом члена-кореспондента Інженерної академії України, має почесне звання «Кращий господарник року у вирішенні соціально-економічних питань», має Диплом Всеукраїнського конкурсу «Успішний керівник», нагороджений орденом «За заслуги» ІІІ ступеня, нагороджений нагрудним знаком «Почесний працівник Житлового-комунального господарства України», нагороджений орденом «Зірка економіки України» І ступеня. Відповідно до Розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 567-Р від 23.11.2010 року та на підставі заяви [PERSON] звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» у звязку з переходом на виборну посаду. Відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до Розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 113-к від 24.11.2010 року та на підставі заяви [PERSON] призначено на посаду заступника міського голови з 24.11.2010 року, з посадовим окладом згідно з штатним розписом, як такого, що був затверджений на посаду міською радою, присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Згідно ст. 2. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до ст. 5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Статтею 10 Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Він обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях (ст. 12 Закону). Згідно ст. 17 Закону відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. Відповідно до п. 10 ст. 42 Закону міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Згідно ст. 59 Закону сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, гайонної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам /країни визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст. 51 Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури. Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може :дійснювати секретар відповідної ради. Особи, які входять до складу виконавчого комітету, крім тих, хто працює у виконавчих органах ради на постійній основі, на час засідань виконавчого комітету, а також для здійснення повноважень в інших випадках звільняються від виконання зиробничих або службових обов'язків з відшкодуванням їм середнього заробітку за основним місцем роботи та інших витрат, пов'язаних з виконанням обов'язків члена виконавчого комітету, за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету. На осіб, які входять до складу виконавчого комітету ради і працюють у ньому на постійній основі, поширюються вимоги щодо обмеження сумісності їх діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови. Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 26-к від 09.02.2015 року [PERSON] звільнено з посади заступника міського голови за власним бажанням на підставі заяви. Судом встановлено, що 21.04.2015 року [PERSON] прийнятий на посаду інженера управління КП «Кременчукводоканал», а з 26.05.2015 року по теперішній час [PERSON] працює на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] був його керівником коли останній працював на посаді заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства, а він був начальником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. В розмовах неодноразово [PERSON] говорив, що після закінчення його повноважень на посаді заступника міського голови він має бажання повернутися на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал». Йому було відомо з розмов, що [PERSON] звертався щодо поновлення його на посаді генерального директора в лютому 2015 року після звільнення з посади заступника міського голови. Він був свідком того, що секретар міської ради [PERSON], який виконував обовязки міського голови повідомляв про обмеження згідно Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо поновлення на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» [PERSON], а саме що мін не має права займати дану посаду відповідно до ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» протягом одного року. Про повторне звернення позивача з вимогою про поновленні його на посаді генерального директора йому нічого не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] - генеральний редактор газети «Кременчуцька газета» показав, що після звільнення [PERSON] з посади заступника міського голови, журналістів міста Кременчука і його особисто, турбувало питання куди саме повернеться [PERSON], оскільки його посада була виборною і він повинен був повернутися на свою попередню посаду, а саме - генерального директора КП «Кременчукводоканал». З цим питання він разом [PERSON] прийшли в кабінет до секретаря Кременчуцької міської ради [PERSON], який виконував обовязки міського голови, де останній повідомив їм та всі присутнім, що згідно з Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» [PERSON] один рік не має права займати посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал». Йому відомо, що [PERSON] звернувся до міського голови весною 2016 року з вимогою про поновлення його на роботі, однак отримав відписку. Також, йому було відомо, що [PERSON] також звертався з даною вимогою в 2015 році одразу після звільнення. В судовому засіданні свідок [PERSON] - редактор газети «Програма Плюс» показав, що [PERSON] в 2010-2015 роках займав посаду заступника міського голови, він був звільнений з посади заступника міського голови в лютому 2015 року. Після звільнення [PERSON] секретар міської ради [PERSON] повідомляв йому та іншим ЗМІ, що [PERSON] не може бути поновлений на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал», оскільки згідно Закону України «Про запобігання і протидії корупції» останній не має права займати цю посаду один рік. Йому відомо, що [PERSON] звертався до мера м. Кременчука [PERSON] щодо поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» два або три рази навесні 2016 року. Про письмову відмову [PERSON] про поновлення на роботі в 2015 році йому не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] засупник директора на підприємстві «Кредмашсервіс» показав, що в 2015 році він працював на посаді секретаря міської ради. [PERSON] він знає багато років, працював разом з ним. Йому відомо про суть даного позову. [PERSON] звільнився з посади заступника міського голови на початку лютого 2015 року. [PERSON] з заявою про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» не звертався. До нього звертались з подібним питанням представника засобів масової інформації, окремі депутати міської ради та деякі представники підприємств міста. На ці звернення він відповідав, що відповідно до Закону України «Про запобігання і протидї корупції» він не має права поновляти [PERSON] на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» протягом одного року, тобто ним була оголошена усна відмова в питанні щодо поновлення [PERSON] на попередній посаді. Юридичний супровід рішень міського голови здійснював юридичний відділ виконавчого комітету кременчуцької міської ради. Про позов [PERSON] в 2016 році він дізнався з засобів масової інформації. Судом встановлено, що [PERSON] було звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» 23.11.2010 року на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, відповідно до якої підставами розірвання трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Відповідно до ст. 118 КЗпП України, працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації. 26.02.2016 року [PERSON] звернувся з вимогою до міського голови м. Кременчука [PERSON] про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал». Згідно відповіді виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.03.2016 року № М-02-26/1053 йому повідомлено, що призначення та звільнення його з посади заступника міського голови, а також здійснення розрахунків по заробітній платі проводилося у відповідності до норм чинного законодавства. Суд зазначає, що ст. 118 КЗпП України формулює суб'єктивне право працівників, звільнених від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в названих вище органах і організаціях, на одержання після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві. Тому підприємство, з якого працівник звільнився у зв'язку з обранням на виборну посаду, повинне бути готовим до виконання обов'язку щодо надання раніше звільненому працівникові тієї самої або іншої рівноцінної роботи. Право на одержання попередньої або рівноцінної роботи виборні працівники мають за умови, якщо з виборної посади вони звільнилися після закінчення їх повноважень. "Закінчення їх повноважень" слід тлумачити не тільки як закінчення встановленого строку, на який працівник був обраний. Дострокове звільнення з виборної посади також слід розглядати як закінчення повноважень, яке дає працівникові право на гарантії, встановлені ст. 118 КЗпП. При цьому, суд зазначає, що [PERSON] не міг бути поновлений на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» після звільнення з посади заступника міського голови м. Кременчука 09.02.2015 року, оскільки це суперечило п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання корупції», якою передбачено, що особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у\~пункті 1\~частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється: протягом року з дня припинення відповідної діяльності укладати трудові договори (контракти) або вчиняти правочини у сфері підприємницької діяльності з юридичними особами приватного права або фізичними особами - підприємцями, якщо особи, зазначені в абзаці першому цієї частини, протягом року до дня припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування здійснювали повноваження з контролю, нагляду або підготовки чи прийняття відповідних рішень щодо діяльності цих юридичних осіб або фізичних осіб підприємців. Порушення встановленого пунктом 1 частини першої цієї статті обмеження щодо укладення трудового договору (контракту) є підставою для припинення відповідного договору. Тому суд, зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, а тому факт неможливості поновлення [PERSON] на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» після звільнення останнього з посади заступника міського голови у 2015 році в силу Закону України «Про запобігання корупції» не потребує доказуванню. Отже, звернення 26.02.2016 року [PERSON] до міського голови м. Кременчука [PERSON] про поновлення на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» є правомірним, оскільки відпали підстави, які перешкоджали його поновленню на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» При цьому, не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача про рівнозначність посади [PERSON], яку він займає на даний час, а саме радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» з посадою генерального директора КП «Кременчукводоканал», оскільки відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010 посада генерального директора відносить до групи посад «керівників підприємств, установ, організацій», а радник відноситься до групи посад «професіоналів, що не входять в інші класифікаційні угрупування». Також, суд не бере до уваги твердження представника відповідача, про неможливість надання посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» [PERSON] у звязку з зайняттям посади іншою особою, так як відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. При цьому, суд зазначає, що згідно контракту від 14.12.2015 року на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» призначено [PERSON] на термін з 14.12.2015 року по 13.05.2016 року. Однак, Розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 112-КВ від 21.03.2016 року продовжено термін дії контракту з [PERSON] до 31.12.2016 року шляхом укладання додаткової угоди, та в той же день укладено додаткову угоду до контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» Кременчуцькою міською радою укладеного 14.12.2015 року, Отже, дії відповідача свідчать про небажання у поновлення на роботі позивача, а також свідомому порушенні його конституційних прав. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується строку, з якого потрібно поновити [PERSON] на вище вказаній посаді, то суд зазначає, що оскільки дія обмеження на зайняття [PERSON] відповідної посади, згідно Закону України «Про запобігання корупції» закінчилися 09.02.2016 року, тому останнього слід поновити на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з моменту його звернення з відповідною вимогою до міського голови м. Кременчука [PERSON], а саме з 26.02.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8\~лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 11 червня 2014 року, а також в постанові Верховного Суду України від 23.10.2012 року № 6-87цс11. Отже, розраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] суд бере до уваги довідку КП «Кременчукводоканал» № 07/5080 від 17.06.2016 року про середній розмір заробітної плати генерального директора КП «Кременчукводоканал» за період з 09.02.2015 року по 22.04.2016 року, а також період за який потрібно провести розрахунок з 26.02.2016 з дня звернення про з вимогою про поновлення на роботі по 01.07.2016 року по день винесення рішення суду. Таким чином, за період з 26.02.206 року по 01.07.2016 року за час вимушеного прогулу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заробітної плати, яка обчислюється, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 550,37 грн. х 86 роб. днів = 47331,82 грн. При цьому, суд зазначає, що оскільки позивач [PERSON] до цього часу займає посаду радника генерального директора КП «Кременчукводоканал», то з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.02.2016 року по 01.07.2016 року включно в сумі 47\~331,82 грн. з урахуванням виплачених сум на посаді радника генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» за період роботи з 26.02.2016 року по 01.07.2016 року. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 500000 грн., суд зазначає наступне, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, суд, вважає, що внаслідок неправомірної відмови позивачу в поновленні його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал», позивач зазнав моральних страждань, що призвели до приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації. Тому з урахуванням всіх обставин справи визначає до відшкодування 5000 грн. моральної шкоди, які на підставі ст. 237-1 КЗпП слід стягнути з відповідача. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягаються стягненню судові витрати на користь держави судовий збір в сумі 1653,6 грн., за нематеріальну вимогу 551,20 грн., за матеріальну вимогу 551,20 грн., за моральну шкоду - 551,20 грн.

Outcome: partial