Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає біля неї та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, хоча є фінансово спроможним, оскільки офіційно працевлаштований, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.08.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач надав до суду відзив, відповідно до якого позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку доходу, що становить ј але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з урахуванням його життєвих потреб. 30.09.2019 позивачем надано до суду заяву про долучення доказів до матеріалів даної справи, зокрема Виписки з історії хвороби дитини [PERSON] . Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідач не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, на що вказує свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі. Статтею 180 ч.1 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Обставина щодо проживання дитини [PERSON] , 2002 року народження, з матір`ю, сторонами визнавалась, про що ними зазначено у заявах по суті справи, а у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання, отож такі обставини не підлягають доказуванню (ст.82 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1\~статті 182 СК України, зокрема щодо дитини та платника аліментів. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підтвердження обставин зазначених у позові позивачем надано після подачі позову (30.09.2019) докази у виді Виписки з історії хвороби дитини [PERSON] , відповідно до яких судом встановлено, що дитина в період з 14.08.2019 по 23.08.2019 знаходилась на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні. Суд вважає,\~що вказаний\~доказ не\~було подано\~у встановлений законом строк з об`єктивних причин разом із позовом, утім матеріали справи не містять доказів підтвердження надсилання (надання) їх копії відповідачеві, відтак в силу приписів ст.84 ЦПК України суд не бере їх до уваги. При цьому, наявність у дитини хвороби може бути підставою для іншого позову про стягнення додаткових витрат на дитину, що не позбавляє позивача можливості звернутись до суду. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Будівельна інвестиційна компанія «Лідер», його заробітна плата становить в середньому 4\~173, 00 грн. Правилами ст.141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, обставин передбачених ст.182 СК України, розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який визначений на законодавчому рівні та становить 2118, 00 грн., суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати утримання своїй дитині у спосіб обраний позивачем у твердій грошовій сумі по 1059, 00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації відповідно до закону. Визначаючи такий розмір аліментів, суд виходить із того, що позивачем не доведено наявність у відповідача на праві власності будь якого майна, не наведено та не підтверджено інші обставини, що мають істотне значення, зокрема достатність заробітку (доходу) платника аліментів, які б давали суду підстави для стягнення аліментів у розмірі запропонованому позивачем. Також суд вважає, що позивачем не доведено її неспроможність надавати матеріальну допомогу дитині, у зв`язку із наявністю у неї групи інвалідності, оскільки вона отримує пенсію. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме обов`язку обох батьків на надання утримання дитині відповідно до її віку та його можливостей, що дозволить створити умови життя необхідні для розвитку дитини. З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, тому суд присуджує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial