Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 березня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис за № 55. Вони з відповідачем мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач не бере участі в утриманні та матеріальному забезпеченні ні її ні дитини, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи. На даний час відповідач працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельно фінансова група». З посиланням на ст.ст. 84, 182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частині від заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.\~30) в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 березня 2015 року (а.с. 4), в період якого у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідок виконкому Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 1166 від 02 червня 2017 року та №1174 від 06 червня 2017 року, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 6, 7). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання ні дитини ні позивачки не надає, хоча зобовязаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини, між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має прибутки, а права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України відповідач не має. Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] здійснює догляд за малолітньою дочкою [PERSON], яка не досягла трирічного віку, при цьому відповідач працездатний, тобто має можливість утримувати дружину, у звязку з чим суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її утримання аліментів до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 11 квітня 2020 року включно, тобто до дати коли, [PERSON] досягне трирічного віку. Доводи позивачки про необхідність стягнення на її утримання аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача суд не приймає, оскільки позивачка не змогла жодним чином обґрунтувати необхідність стягнення такого саме розміру аліментів, у звязку з чим суд вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частині доходу відповідача будуть достатніми для задоволення потреб позивачки. Крім цього, у звязку із частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180-182, 183 СК України,

Outcome: partial