Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

заявнику звернувся до суду із заявою за заявою [PERSON] за участю заінтересованих осіб [PERSON] , Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті якої відкрилася спадщина на автомобіль марки «Cherry Tiggo», д/н [NUMBER] та грошові кошти, які знаходяться на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в Акціонерному товаристві «Райффайзен банк Аваль». Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є син - [PERSON] - заявник та чоловік [PERSON] - заінтересована особа по справі. 02 серпня 2019 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у матеріалах спадкової справи відсутні докази спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем. У зв`язку з чим заявник просить встановити факт постійногопроживання [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] у період з травня 2001 року до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. 04 березня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] . Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] пояснила, що заявник з 2001 року проживав разом з матір"ю по [ADDRESS] , в квартирі, яка розташована на дев"ятому поверсі. Свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON] - мати заявника (а.с. 8, 12), після смерті якої відкрилася спадщина на автомобіль марки «Cherry Tiggo», д/н [NUMBER] та грошові кошти, які знаходяться на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в Акціонерному товаристві «Райффайзен банк Аваль» (а.с. 22, 24-25, 26). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є син - [PERSON] - заявник та чоловік [PERSON] - заінтересована особа по справі (а.с.16). 02 серпня 2019 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у матеріалах спадкової справи відсутні докази спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем (а.с.10). Заявник просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - з його матір`ю [PERSON] у період з травня 2001 року до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник заінтересованої особи скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо заяви, відповідно до яких просить прийняти рішення за наявними у справі доказами та відповідно до вимог чинного законодавства. Заінтересована особа [PERSON] скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо заяви, відповідно до яких проти заявлених вимог не заперечує. Додатково зазначив, що не претендує на спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Приписами частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Отже, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні питання про початок відліку строку постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем суд виходить з того, що інститут постійного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини введений у національне законодавство Цивільним Кодексом України, пунктом першим Прикінцевих і перехідних положень якого встановлено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Отже, норми ст.1268 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, які виникли чи існували з січня 2004 року. Оскільки поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] доведено проживання заявника зі спадкодавцем - із своєю матір`ю [PERSON] у період з травня 2001 року до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , то цей факт має бути встановлений саме з 01 січня 2004 року, тобто з дня набрання чинності ЦК України. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення заяви [PERSON] за участю заінтересованих осіб [PERSON] , Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини частково: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкоємцем - матір`ю [PERSON] у період з 01 січня 2004 року до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: partial