Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) гривень, на дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач по справі є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , на даний час, проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач, в свою чергу, офіційно працює в Берестечківському психоневрологічному інтернаті, матеріальну допомогу на утримання дитини ніякої не надає. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, просить стягувати з нього в її користь аліменти у вищевказаному розмірі щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] , подав відзив на позовну заяву, якому зазначив наступне: позов визнає частково, обґрунтовуючи тим, що він працює в Берестечківському психоневрологічному інтернаті, а тому отримує заробітну плату в межах мінімальної заробітної плати, інших джерел доходу відсутні. Сплачувати аліменти в сумі 2000 гривень він немає змоги. Отже, просить позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в користь позивача в сумі 1160 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Також зазначає, що він не погоджується щодо доводів позивача про ухилення від надання допомоги на дитину і вважає такі дії позивача наміром ввести суд в оману. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст.ст.1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до Протоколу№7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 лютого 2007 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] який був зареєстрований в Пісківській сільській раді Горохівського району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №02 від 20 лютого 2007 року. В даному шлюбі в сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] . Довідкою Пісківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 07 липня 2020 року №313 стверджується, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] , входить син [PERSON] [INFO] , яка перебуває на її утриманні. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного хворого, від 08 липня 2020 року за №11, вбачається, що [PERSON] , знаходиться на «Д» обліку в Берестечківській АЗПСМ Горохівського району. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вищенаведене, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає, що з [PERSON] , жителя [ADDRESS] , РНОКПП невідомий, в користь [PERSON] , жительки [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст.184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, так як позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: partial