Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, до відповідача [PERSON] Посилається на те, що з [PERSON] перебувала у шлюбі, зареєстрованому 17 травня 1986 року Мигівською сільською радою. Від спільного подружнього життя є повнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків [PERSON] немає. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. З 01.09.2017 року [PERSON] навчається на стаціонарному відділенні Чернівецького медичного університету, стипендія невелика, строк закінчення навчання у 2024 році. Син перебуває на її утриманні, постійної роботи вона немає. Враховуючи досягнення дитиною повноліття, виплата аліментів на його утримання припинена. Оскільки у неї немає постійного заробітку, коштів на утримання сина не вистачає. Просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною 23 річного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку судового представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подав відзив, відповідно до якого зазначив, що визнає позовні вимоги частково в сумі 400,00 грн., вважає, що починаючи з дня народження його дитини і по теперішній час, він не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у вихованні, догляді, намагається надати дитині повноцінне батьківське піклування та турботу. Позивачка, обґрунтовуючи у такий спосіб свої вимоги, вкотре намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, заради свого майнового інтересу завдати йому шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо не виконання ним своїх обов'язків з утримання дитини. Протягом досить тривалого часу, вони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов'язку з утримання неповнолітнього сина, причиною виникнення чого є вимога позивача приймати участь в утриманні дитини виключно в грошовій формі. Натомість такий спосіб утримання дитини не влаштовував його, оскільки він не мав та не має довіри до позивача, що кошти будуть спрямовані саме на утримання дитини. Тому, пропонував позивачці виконувати свої зобов'язання щодо утримання дитини в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, оплатою навчання, лікування та відпочинку, ін.). Проте, позивача не влаштовував саме такий спосіб утримання ним дитини, вимагаючи встановити виключно грошову форму їх забезпечення, що звичайно не влаштовувало його. Оскільки, між ним та колишньою дружиною не може бути досягнуто домовленості щодо порядку та способу виконання ним обов'язку з утримання своєї дитини, такий спосіб утримання можливо визначити лише за рішенням суду шляхом покладення на нього обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитини. Також зазначає, що проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], яка в даний час не працює, фактично на його утриманні перебуває двоє дітей-інвалідів [PERSON] та [PERSON] На даний час він не працює за станом здоровя, є інвалідом 2-ої групи інвалідності, отримує пенсію по інвалідності в сумі 1400,00 грн. Інших заробітків чи доходів не має. Його дохід не дає йому можливість в повному обсязі та в строки передбачені зак4онодавством України, сплачувати комунальні послуги, газопостачання, електропостачання, в тому числі з утримання будинку. На даний час він продовжує лікуватись, оскільки протягом десяти років має захворювання головного мозку, переніс інфаркт, на сьогоднішній день ці захворювання прогресують. Він не має можливості працювати та отримувати доходи, оскільки більшість часу він витрачає на лікування та курси профілактичних заходів з метою попередження та недопущення ускладнення чи прогресування захворювань. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 травня 2006 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] І-МИ №005981, виданого 11.05.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №66, прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON]. Від шлюбу є повнолітній син [PERSON], [INFO], о підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] І-МИ №068131, виданого 23.11.1998 року Лукавецькою сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №54. З довідки виданої Буковинським державним медичним університетом №334 від 20.02.2018 року вбачається, що [PERSON] є студентом 1-го курсу 2017/18 навчального року 2-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр), з 01.09.2017 року по 31.08.2018 року. З довідки Лукавецької сільської ради №1117 від 04.04.2018 року вбачається, що в склад сімї [PERSON] входить: син [PERSON], [INFO], інвалід 1-ї групи, син [PERSON] [INFO] ( на даний час в селі не проживає (перебуває в УА), син [PERSON], [INFO] навчається у Буковинському державному медичному університеті. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, отримує пенсію по інвалідності в сумі 1452,00 грн., є інвалідом 2-ої групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [PERSON] ААІ №171868 від 17.08.2016 року, довідкою про нарахування пенсії по інвалідності від 07.05.2018 року. З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №366 від 03.05.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO], умови проживання задовільні, проживає у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO]. До господарства зареєстровані сини [PERSON], [INFO] інвалід ІІІ групи та [PERSON], [INFO], інвалід ІІІ групи. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому, суд визначає кінцеву дату сплати аліментів відповідно до вимог частини 1 та частини 2 статті 199 СК України, а саме до досягнення дитиною двадцяти трьох років або до припинення його навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони спору. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, у випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. На підставі викладених обставин суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.04.2018 року і на період його навчання, та не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Такий визначений розмір стягнення буде відповідати вимогам справедливості та розумності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі ст.ст.182, 183, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial