Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до смерті постійно проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , площею 0,34 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , та площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , які були передані [PERSON] у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Бровківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 24.08.1995. Державних актів на вказані земельні ділянки [PERSON] за життя не виготовила. Проведеними замірами вищезазначених земельних ділянок встановлено, що їх фактичні площі становлять: 0,25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,30 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, та 0,20 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Житловий будинок [ADDRESS] , належить позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 02 лютого 1996 року. Позивачка є дочкою померлої [PERSON] та спадкоємцем після її смерті. Інших спадкоємців немає. При цьому, позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері та частково реалізувала свої спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,5195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бровківської сільської ради. Однак, позивачка не в змозі в позасудовому порядку в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , а саме на вказані вище земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на них не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, що стало підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст.26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , як на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Представник відповідача Бровківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5). Позивачка є дочкою померлої [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки та копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.22,23). На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Бровківською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 20.08.2020 №417 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,34 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , які були передані [PERSON] у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Бровківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 24 серпня 1995 року "Про передачу у приватну власність земельної ділянки" (а.с.7). Проведеними замірами вищевказаних земельних ділянок встановлено, що їх фактичні площі становлять: 0,25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,30 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, та 0,20 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується кадастровими планами зовнішніх меж земельної ділянки (а.с.9-11). Згідно договору дарування від 02 лютого 1996 року вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] оформила право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14-15). За життя, а саме 03 вересня 2010 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Бровківської сільської ради Андрушівського району Манзебур Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №68, відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла земельну ділянку площею 4,5195 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЖТ №035191 своїй дочці [PERSON] (а.с.32). Згідно повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданих Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області вбачається, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] прийняла її дочка - [PERSON] та на ім`я останньої держнотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,5195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бровківської сільської ради (а.с.30-31). В позасудовому порядку позивачка не в змозі в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , а саме на вищевказані спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на них не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області Фещука В.А. (а.с.24). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1223, 1225, 1245, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.80, 81, 125 ЗК України. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно положень ст.1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON] має право на спадкування майна спадкодавиці [PERSON] , однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів. Разом з тим, оскільки до складу спадкового майна відповідно до заповіту складеного спадкодавицею [PERSON] увійшла лише земельна ділянка площею 4,5195 га на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЖТ №035191, тому позивачка [PERSON] , має право на спадкування решти майна померлої в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, а не за заповітом, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial