Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 11537,87 грн., вказуючи, що у період з березня 2011 року по листопад 2015 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, проїзду Дружний[ADDRESS]. Не виконуючи своїх обовязків по оплаті за поставлену теплову енергію, у відповідачів утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, підтримав позов у повному обсязі, просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості та понесені судові витрати, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою м. Запоріжжя, проїзду Дружний[ADDRESS]., куди їм направлялись судові повістки про виклик до суду, проте останні не отримувала їх, та не повідомила суд про зміну місця проживання (перебування), тому згідно за ст. 77 ЦПК України повістка вважається доставленою, що відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності відповідачів. В звязку з наведеним, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 07.09.2016 року надала суду заяву, в якій просила стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) з межах строків позовної давності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія може споживатися лише на підставі договору. Відповідачі договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з позивачем не укладали, тому між Концерном "Міські теплові мережі" та [PERSON], [PERSON] існують фактичні правовідносини з приводу надання вказаних послуг до житлового приміщення, яке розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки позивач такі послуги надав, а відповідачі не відмовлялись від їх споживання. Позивач відпустив теплову енергію відповідачам за період з березня 2011 року по листопад 2015 року на загальну суму 12013 грн. Відповідачі протягом спірного періоду виконували свої обовязки по сплаті спожитої теплової енергії частково, а саме здійснили оплату в розмірі 475,13 грн., і на даний момент за відповідачами значиться заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 11537,87 грн. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, то суд зважає на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк Ураховуючи, що виконання грошового зобовязання визначено щомісячними платежами, право позивача як виконавця послуг вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку погашення кожного чергового платежу, а відтак перебіг строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з теплопостачання розрахунок здійснено починаючи з 01.03.2011 року по 01.12.2015 року. Ч.2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З даним позовом до суду позивач звернувся 22.07.2015 року, після того, як 21.12.2015 року відповідно до ухвали суду йому відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з [PERSON]В,, [PERSON] за період з березня з 2011 року по грудень 2015 року, таким чином судом встановлено, що позивачем було вчинено дії, які свідчать про переривання перебігу строку позовної давності до подачі позову. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на наведене, заборгованість має стягуватися солідарно з [PERSON] та [PERSON] за період з грудня 2012 року по листопад 2015 року в сумі 8217,73 грн. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями. З огляду на викладене, а також аналізу доказів у справі, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» ґрунтуються на законі, доведені належними і допустимими доказами, однак підлягають задоволенню частково. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати на оплату судового збору 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial