Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 19.12.2013 року [PERSON] звернувся до неї з проханням позичити йому 8 000 грн., в обмін на зобов'язання останнього повернути зазначені кошти, що підтверджується відповідною розпискою. Окрім того, в розписці, наданій відповідачем, підтверджено, що кошти взяті ним в борг під 14,99% річних, які він зобов'язувався повернути на електронну картку №51673900061833720 «Дельта Банк» частинами відповідно до договору №00110162101213 від 10 грудня 2013 року. Позивач також зазначила, що на теперішній час борг відповідачем не повернуто, на вказаній картці існує заборгованість по виконанню зобов'язання, при цьому на неодноразове прохання про добровільну сплату боргу, відповідач прохання позивача залишено без задоволення, в свою чергу, нею було направлено відповідачу лист - вимогу ( претензію ) з проханням виконати вказане зобов'язання, однак жодної відповіді вона не отримала. З огляду на викладене вище, та з урахуванням ст.625 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 8 000 грн. 00 коп., 3% відсотки річних в розмірі 240 грн. 00 коп., крім того, в зв'язку з тим, що кошти знаходяться на рахунку в ПАТ «Дельта Банк » за весь час прострочення виплати заборгованості нараховувалися відсотки, які на сьогоднішній день складають 500 грн., які також просила стягнути з відповідача, а також у зв'язку з неповерненням відповідачем коштів в обумовлений термін, вона змушена була докладати додаткові зусилля для організації свого життя, постійно телефонувати відповідачу з проханням повернути їй кошти, через постійні хвилювання за неповернення боргу їй довелося звертатися до лікарні у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, на теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні неповнолітню доньку, що в сукупності спричинило їй моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 10 000 грн. 00 коп., яку також просила стягнути з відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні в порядку ст.31 ЦПК України позовні вимоги уточнили, зменшивши їх розмір, та з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 6 600 грн. 00 коп., 3% відсотки річних в розмірі 240 грн. 00 коп., 500 грн. 00 коп., як відсотки, нараховані ПАТ «Дельта Банк» за прострочення погашення кредитних коштів в ПАТ «Дельта Банк» та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, до суду направив електронне повідомлення №9 від 12 вересня 2014 року про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та в її інтересах представника, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначальної кількості речей. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 8 000 грн. 00 коп. На підтвердження укладення договору позики від 19 грудня 2013 року, позичальник [PERSON] надав розписку, відповідно до якої підтвердив факт, що отримав від позикодавця [PERSON] грошові кошти в розмірі 8 000 грн. Даною розпискою [PERSON] також підтвердив, що грошові кошти взяті ним у борг під 14,99% річних, які він зобов'язується погашати на електронну картку [NUMBER] «Дельта Банк» частинами відповідно до договору №00110162101213 від 10 грудня 2013 року. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з п.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що розписка про отримання коштів у розмірі 8 000 грн. підписана безпосередньо відповідачем, зазначений факт на момент розгляду справи ніким не оспорювався, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин написання даної розписки під випливом обману, насильства, зловмисної домовленості або тяжкої обставини в матеріалах справи відсутні, будь - яких дій щодо можливого оспорювання договору позики від 19 грудня 2013 року, як це передбачено ст. 1051 ЦК України, відповідач [PERSON] не вчиняв. Судом також встановлено, що 07 лютого 2014 року позивачем на адресу відповідача засобом поштового зв'язку було направлено лист - вимогу (претензію) про повернення коштів, взятих останнім в борг по розписці від 19 грудня 2013 року ( а.с.8 ), яка залишена відповідачем без задоволення, та встановлено, що на час звернення до суду відповідач не повернув позивачеві суму боргу, чим порушив свої зобов'язання за договором позики. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що під час судового розгляду справи відповідач повернув позивачу в рахунок погашення боргу по розписці кошти в розмірі 1 400 грн. 00 коп., про що свідчить розписка останнього від 28 липня 2014 року та підтверджено в судовому засіданні позивачем [PERSON] Залишок боргу за договором позики від 19 грудня 2013 року становить 6 600 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк повернення відповідачем боргу в порядку п.2 ст.530 ЦК України, - минув, оригінал боргової розписки пред'явлений суду позивачем, що свідчить про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на її повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з правових норм, а саме: ст.ст. 1046-1049 Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України, виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів по справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як позичальник, не виконав обов'язку перед позикодавцем [PERSON] щодо повернення суми позики в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики у розмірі 6 600 грн. ( 8 000 грн. - 1 400 грн.), а також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми у розмірі 240 грн. Позивачем пред'явлено також вимоги до відповідача про стягнення відсотків за прострочення виконання зобов'язань за повернення кредитних коштів ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 500 грн. 00 коп. та 10 000 грн. 00 коп. в рахунок спричиненої моральної шкоди, які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 10 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір, в рамках якого банк відкриває позичальнику [PERSON] поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, оформлює електронний платіжний засіб платіжної системи, встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі та на строк, відповідно до умов, визначених в п.2.3 та 2.4 ч.2 Пропозиції, встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі та на строк, визначених у п.п.2.3, 2.4 ч.2 Пропозиції. Крім того, відповідно до Частини 2 вказаного вище Договору банк відкриває позичальнику поточний рахунок [NUMBER], ліміт кредитної лінії складає 8 000 грн. Зазначені факти позивачем [PERSON] не спростовані. Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач [PERSON] не являється стороною по зазначеному вище договору, тому на нього не може бути покладена цивільно-правова відповідальність за не виконання або ж неналежне виконання його (договору) умов, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення відсотків, які нараховані ПАТ «Дельта Банк» за прострочення погашення кредитних коштів в розмірі 500 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, згідно з п. 4 ч.1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання особа має право на відшкодування моральної шкоди, якщо це передбачено договором або законом. Главою 71 ЦК України, яка регулює відносини договору позики, та самим договором позики від 19 грудня 2013 року, укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] можливість відшкодування моральної шкоди не передбачена, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Судові витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову, які складаються з судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial