Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON].16.07.2008 укладено кредитний договір №VICWGA0000000020, згідно з яким банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 32 312,24 доларів США на термін до 16.07.2023, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, який складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісію, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 32 312,24 доларів США. Однак відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки. А тому на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту. У зв'язку із даними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 26.06.2015 року має заборгованість в сумі 32 961,70 доларів США. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 32 961,70 доларів США, що за курсом 21,19 грн. за 1 дол. США станом на 26.06.2015 року складає 698 458,44 грн. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи його тим, що 16.07.2008 між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, який, як вона вважає, має бути визнаний недійсним, оскільки його окремі пункти суперечать вимогам законодавства, а тому є недійсними. Зокрема п. 5.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, вона сплачує банку пеню в розмірі, визначеному п. 8.4 договору. П. 8.4 договору визначено, що при порушенні нею зобов'язань із погашення кредиту вона сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми, простроченої суми кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Крім того, п. 5.3 договору передбачено, що у випадку порушення будь-якого грошового зобов'язання (в тому числі щодо повернення основної суми кредиту) за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Штраф та пеня є неустойкою, що в свою чергу є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Проте в порушення вимог ст. 549 ЦК України, вважає, що на неї покладена подвійна цивільно-правова відповідальність одного і того ж виду за одне і те ж саме порушення договірного зобов'язання. У договорі не визначена річна процентна ставка , а порядок обчислення процентних доходів вибраний відповідачем не відповідає жодному методу визначеному НБУ. Крім того, кредитний договір є договором споживчого кредиту, а тому його умови мають відповідати вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 27.10.2015 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об'єднавши в одному провадженні вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача-відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» позов ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав за викладених в позовній заяві обставин та просить його задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав повністю та просить в його задоволенні відмовити, оскільки даний позов не обґрунтований і безпідставний. Відповідачка-позивачка [PERSON] первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» не визнала повністю, свій зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк» підтримала в повному обсязі за викладених в позовній заяві обставин та просить його задовольнити. Також підтримала пояснення свого представника [PERSON] Представник відповідачки-позивачки [PERSON] первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав в повному обсязі за викладених в позовній заяві обставин та просить його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.07.2008 укладено кредитний договір №VICWGA0000000020. За умовами кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 16.07.2008 по 16.07.2023 включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 32 312,24 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється щомісяця. В період сплати позичальник щомісяця повинен надати банку кошти в сумі 551,93 дол. США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п. 8.1 кредитного договору). Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежам (п. 8.2 кредитного договору). Позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в п. 8.1 кредитного договору; сплатити відсотки за користування кредитом. Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 8.1 кредитного договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставне майно, при настання умов, передбачених п. 2.3.3 (п. 2.3.7 кредитного договору). У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 5.1 кредитного договору). При порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні (п. 8.4 кредитного договору). Згідно п.2.2. договору позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені в п. 8.1. даного договору; сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду; погашення кредиту зробити в порядку, сумах та у строки, передбачені п.п. 8.1., 2.3.3. договору. Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміні курсу долара США до гривні більше, ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.(п.2.3.1. договору) П. 2.3.2. договору передбачено умови та порядок зменшення банком відсоткової ставки за договором. П 2.3.3. договору передбачені випадки розірвання даного кредитного договору в судовому та односторонньому порядку. Розділ 3 договору передбачає порядок розрахунків за договором. Так, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, що визначені в п. 8.1. змінної частини договору. Порядок погашення заборгованості за договором визначений п. 3.2. договору. Позичальник сплачує банку винагороду в розмірі й у строки, зазначені в п.8.1 договору. Якщо згідно п.8.1 договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться (п.3.6. договору) При непогашенні кредиту в строки, зазначені п.п. 2.3.3, 8.1, 8.1.1, 8.1.2 договору, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п.5.1. умов з дати виникнення простроченої заборгованості (п. 3.7. договору). Відповідно до п. 5.1. договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, що визначений у п. 8.4 договору за кожен день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково пені банком не нараховуються. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати. Відповідно до п.п. 5.3., 5.4. договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п.5.1., 5.2., 5.3.. здійснюється протягом трьох років, з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Відповідно до п. 5.5. договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за кредитним договором №VICWGA0000000020 від 16.07.2008 вбачається, що позивачем станом на 26.06.2015 року нарахована заборгованість в загальній сумі 32 961,70 доларів США, що еквівалентно 698 458,44 грн. із них 27 820,33 доларів США заборгованість за кредитом; 2531,41 доларів США заборгованість за відсотками; 663,54 доларів США заборгованість з комісії; 365,58 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 11,80 доларів США штраф (фіксована частина), 1569,04 доларів США штраф (процента складова). Позивачем направлялися відповідачу листи повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та про намір банку звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості, в разі якщо боржники мають бажання уникнути таких заходів просить здійснити погашення простроченої заборгованості. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до висновку експерта №6/6/2016 від 11.11.2016 року судово-економічної експертизи за результатами дослідження виписок банку за період з 16.07.2008 по 26.06.2015 документально підтверджується відображення в обліку ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості [PERSON] по тілу кредиту за Кредитним договором №VICWGA0000000020 від 16.07.2008 року, станом на 26.06.2015 року в сумі - 27 820,33 доларів США. За результатами дослідження виписок банку по рахунках за період з 16.07.2008 року по 26.06.2015 року документально підтверджується відображення в обліку ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості [PERSON] по відсоткам за користування кредитними коштами за Кредитним договором №VICWGA0000000020 від 16.07.2008 року, станом на 26.06.2015 року в сумі 2 531,41 доларів США. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] є зобов'язальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип та розмір процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Кредитним договором передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто вимога банку про стягнення з відповідача пені та штрафів є взагалі неправомірною, оскільки стягуючи пеню висувати вимогу про стягнення штрафів банк не має права. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі №6-2003цс15 згідно зі ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 663,54 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 365,58 доларів США задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що відповідач в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору. Зустрічний позов [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним не підлягають задоволенню з викладених вище та наступних підстав. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачена можливість сторони в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати відносини на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що позивач з пропозиціями про внесення змін до умов договору про надання кредитних послуг, визнання недійсним певних умов договору, не зверталася, що свідчить про її згоду з усіма умовами договору. Оцінюючи матеріали справи та умови укладеного договору суд вважає встановленим, що сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі щодо строку, суми кредитування, процентної ставки, про що свідчить підпис позивача в договорі. Крім того, з відповідача, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, в розмірі 3654 грн. В задоволенні решти первісних позовних вимог слід відмовити відповідно до вказаних вище підстав. Відповідно до ст.ст. 11 ч.2 п.1,15, 16, 509, 510, 526, 530, 533, 536, 549, 553-559, 610-612, 625, 626, 629, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial