Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідач був зареєстрований за вказаною адресою як член її сім'ї - чоловік. Однак з 2007 року останній у даному приміщенні фактично не проживає та не здійснює оплату комунальних платежів. Окрім цього рішенням суду від 2011 року шлюб між ними було розірвано. З огляду на наведене просить винести рішення про зняття з реєстрації [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] та позбавити його права на проживання у цій квартирі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву від 23.10.2015 року (вх.№ 15654/15 від 23.10.2015 року), у якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився. Через канцелярію суду від нього надійшла письмова заява датована 23.10.2015 року (вх.№ 15653/15 від 23.10.2015 року), у якій зазначено, що [PERSON] позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутності. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З реєстраційного посвідчення Червоноградського МБТІ від 16.06.2000 р., вбачається, що [PERSON] являється одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Підставою виникнення у неї права власності на дане житлове приміщення є договір купівлі-продажу зареєстрований на товарній біржі «Західно Українська біржа нерухомості» від 05.06.2000 року за реєстром № 54-00/д (а.с.6,3). В той же час встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.07.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). На підставі довідки КП «Соснівкажитлокомунсервіс» № 1632 від 07.07.2015р., також встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] як попередній член сім'ї власника (а.с.10). Актом складеним КП «Соснівкажитлокомунсервіс» від 22.08.2012 року, стверджується, що [PERSON] на час перевірки за адресою по [ADDRESS] - не проживає (а.с.11). 22.06.2015 року адміністрацією КП «Соснівкажитлокомунсервіс» знову було складено акт про те, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2007 року. Зазначене було встановлено зі слів мешканців даної квартири, а саме: власника [PERSON] та членів її сім'ї [PERSON] (син) та [PERSON] (син) (а.с.12). Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином у судовому засіданні знайшли підтвердження та обставина, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у зазначеній вище квартирі, але в ній не проживає без поважних причин з 2007 року, тобто більше семи років. Зазначене не заперечується самим відповідачем, який позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи сплив річного строку, встановленого ч. 2 ст. 405 ЦК України, протягом якого за відповідачем зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідача з реєстрації за даною адресою, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні. Окрім цього Червоноградський МС ДМСУ у Львівській області не є відповідачем у зазначеній справі, а тому на останнього не можна покласти обов'язок зняти відповідача з реєстрації у даному помешканні. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимоги про зняття з реєстрації [PERSON] з квартири [ADDRESS] слід відмовити.

Outcome: partial