Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

В жовтні 2018 року відкрите провадження за позовом, в якому [PERSON] просила: визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та позбавити їх права користування ним. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй належить право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Станом на 09.08.2018 року, окрім неї, в житловому приміщенні зареєстрованими значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому, [PERSON], [PERSON] в ньому певний час не проживають. [PERSON], яка є відповідачем, заперечувала проти позову. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що її за рішенням суду вселили в спірне житлове приміщення, однак після вселення вона в ньому не проживає, в зв'язку із тим, що [PERSON] створює для цього непридатні умови, змінювала замки. Позиція [PERSON], який є іншим відповідачем у справі, на час розгляду справи невідома. 10.12.2018 року судове засідання відкладене у зв'язку із неявкою відповідача - [PERSON], який про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 11.02.2019 року заслухане вступне слово позивача, відповідача - [PERSON], допитані свідки [PERSON], [PERSON] 13.02.2019 року досліджені матеріали справи. Із пояснень позивача, відповідача [PERSON], показів свідків [PERSON], [PERSON], письмових доказів, встановлено, що згідно ордеру [PERSON] разом із сім'єю із трьох чоловік надане право на зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки про місце проживання та склад сім'ї № 4701 від 07.08.2018 року виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради у житловому приміщенні зареєстрованими значаться [PERSON], яка записана як власник, наймач, [PERSON] - заявник, та її діти [PERSON] та [PERSON] Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що згідно акту від 09.08.2018 року [PERSON] не проживає в спірній квартирі з жовтня 1989 року, а [PERSON] з травня 2017 року (а.с. - 12). Суд зазначає, що в частині періоду проживання [PERSON] даний документ є сумнівним. Вказане обґрунтовується тим, що з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2009 року її за рішенням суду вселено до спірної квартири (а.с. - 32). Отже, при винесенні рішення в частині вимог до [PERSON], суд виходить із її пояснень, показів свідків [PERSON], [PERSON], які зазначили, що вона після вселення в приміщенні за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2009 року. Також, встановлено, що відповідно до довідки Тарасівської сільської ради Сквирського району [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації місця проживання (а.с. - 35). Суд відхиляє посилання [PERSON] на те, що позивач вчиняє дії, які роблять проживання нестерпним та змінює замки, оскільки вони не підтверджені доказами. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Водночас, в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] суд відмовляє, оскільки позивачем фактично заявлено дві тотожні за своїм змістом позовні вимоги, а визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням достатньо для ефективного захисту порушених прав позивача. Одночасно, суд роз'яснює, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: partial