Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) 26.04.2018 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 15.02.2011 року між Банком та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 500 гривень на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та пені не вносить, внаслідок чого станом на 31.03.2018 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 30409,91 гривень, з яких заборгованість за кредитом 495,06 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 23990,57 гривень, заборгованість за пенею 4000 гривень та штрафи у сумі 500 гривень та 1424,28 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON]. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14.08.2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Причини неявки суду невідомі. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не зявилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву на позов, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.02.2011 року, Памятки клієнта, Тарифів банку, а також Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 6-31). \~ \~ \~ \~Умовами укладеного між сторонами договору передбачено наступне: Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг - за користування Кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. Позичальник сплачує кредитодавцю проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг). При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., позивальник сплачує кредитодавцю пеню відповідно постановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг). При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено Тарифами договору(п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг). Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: Пільговий період по карті становить-до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості)-за тратами з 01.01.2013 року 2,5 % -за тратами з 01.09.2014 року - 2,9 % -за тратами з 01.04.2015 року 3,6 % Обовязків щомісячний платіж -7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); -З 01.04.2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів-0,24 % від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. та пеня в розмірі 0,24 % від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань більш ніж на 30 днів-500 грн. + 5 % суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З моменту отримання кредиту відповідач допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснювала платежів, передбачених договором та достатніх для погашення її договірних зобовязань з оплати кредиту, процентів за його користування та пені за несвоєчасність виконання грошових зобовязань. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 5), станом на 31.03.2018 року внаслідок порушення відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором від 15.02.2011 року та несвоєчасною сплатою належних платежів, утворилася заборгованість: за кредитом 495,06 грн.; за процентами за користування кредитом 23990,57 грн.; пеня 4000 грн.; штрафи 500,00 грн. (фіксована сума) та 1924,28 грн. (процентна складова). \~ \~ \~ \~Суд погоджується, що станом на 31.03.2018 року заборгованість [PERSON] по Договору від 15.02.2011 року за кредитом становить 495,06 грн. (сальдо простроченої заборгованості за кредитом). При визначенні розміру заборгованості по процентам за користування кредитом суд виходить з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.2 ст. 1054 ЦК України, - до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Таким чином в розумінні ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України проценти за своєю правовою природою є платою за користування кредитом, розрахованою у визначеному договором розмірі від суми кредиту (позики). Отже розрахунок процентів безпосередньо пов'язаний із розміром отриманих кредитних коштів позичальником, а тому базою для нарахування процентів є залишок заборгованості (поточної та простроченої) за кредитом. При цьому раніше нараховані проценти та неустойка не є кредитом. За таких обставин суд приходить до висновку, що нарахування процентів на неустойку та несплачені проценти суперечить, як правовій природі процентів так і вимогам ч.2 ст. 550 та ст. 1054, 1056, 1056-1 ЦК України. В той же час починаючи з травня 2014 року і до березня 2018 [PERSON] нараховував [PERSON] проценти не тільки на суму кредиту (495,06 грн.), а й на неустойку та раніше нараховані проценти, в результаті чого визначені таким чином «проценти» становлять 23990,57 гривень, що більш ніж у 48 разів перевищує суму кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з грудня 2013 року по 31.03.2018 року сума процентів нарахованих на фактично використані кошти кредитного ліміту склала 222 грн., а з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року сума процентів нарахованих на фактично використані кошти кредитного ліміту складає 1284,37 грн. із розрахунку: 1096 днів х 495,06 грн. х 86,40 % річних/365 днів), де 86,4% подвійні проценти передбачені умовами договору. За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір заборгованості відповідача по сплаті процентів за користування кредитом станом на 31.03.2018 складає 1506,37 грн. (222 грн. + 1284,37 грн.) і вказана сума підлягає стягненню із [PERSON] на користь Банку. В той же час «проценти» в сумі 22484,20 грн. нараховані на раніше нараховані проценти та неустойку, за своєю природою є неустойкою (ст. 549 ЦК). З огляду на порядок розрахунку такої заборгованості, нараховану позивачем суму «процентів на прострочене кредитне зобовязання» в розмірі 22484,20 гривень суд розцінює як неустойку пеню. Щодо одночасного стягнення пені та штрафів за порушення виконання умов договору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань, - пеня у розмірі 26484,20 грн. (4000 грн. + 22484,20 грн.) та штраф 500 гривень (фіксована частина) та 1424,28 гривень (процентна складова). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. п.п. 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг - передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Отже у розглядуваній справі штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена Правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). За таких обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог Банку в частині одночасного стягнення з відповідача штрафу та пені, і вважає за необхідне стягнути з відповідача тільки пеню. Визначаючи розмір пені, яка підлягає стягненню із відповідача на користь Банку, суд виходить з наступного. Банком за період з грудня 2014 року по 31.03.2018 року нарахована пеня на загальну суму 26484,20 грн. Розмір нарахованої Банком пені (26484,20 грн.) більш як у 13 разів перевищує розмір заборгованості за кредитом (495,06 гривень) та процентами (1506,37 гривень). Конституційний Суд України у своєму Рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013 року, констатував, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627\~Цивільного кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання (п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Відповідно до Правової позиції висловленої Верховним Судом України в Постанові від 3 вересня 2014 року по справі №6-100цс14, - суд має право самостійно зменшити розмір неустойки. При цьому частина третя ст. 551 ЦК, з урахуванням положень ст. 3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та п. 4-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у реалізації їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Суд вважає, що стягнення пені у розмірі заявленому позивачем, не буде відповідати передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України таким засадам зобовязання, як розумність та справедливість. З урахування споживчого характеру кредиту отриманого [PERSON], розміру заборгованості за кредитом та процентам, а також того, що розмір пені значно перевищує розмір збитків завданих Банку, суд зменшує розмір неустойки (пені) з 26484,20 гривень до 4000 гривень. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на користь Банку заборгованість по кредитному договору від 15.02.2011 року, що виникла станом на 31.03.2018 року в сумі 6001,43 гривень, з яких заборгованість за кредитом 495,06 гривень, заборгованість за процентами 1506,37 гривень та пеня 4000 гривень. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 1650,47 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому сума зменшеної судом пені не впливає на зменшення розміру судового збору. На підставі ст. 551, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial