Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 24.03.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір, згідно якого, відповідачу було надано кредит у розмірі 18375 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,70% річних терміном до 24 березня 2015 року. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 8648,72 доларів США, плата по кредиту - 7768 грн. 34 коп., пеня у розмірі - 551555 грн. 08 коп., 3% річних від суми простроченої заборгованості - 2813 грн. 89 коп., сума інфляційних витрат - 117 грн. 35 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 8648,72 доларів США, плату по кредиту - 7768 грн. 34 коп., пеню у розмірі - 551555 грн. 08 коп., 3% річних від суми простроченої заборгованості - 2813 грн. 89 коп., суму інфляційних витрат - 117 грн. 35 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що заборгованість дійсно існує, однак з розміром нарахованої пені не погоджується, оскільки вона перевищує залишок по кредиту у три рази, відповідач має на утриманні малолітню дитину та перебуває у скрутному матеріальному становищу і просить зменшити суму пені. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК" та [PERSON] 24 березня 2008 року був укладений кредитний договір № 93/АК-00004.08.2, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 18375 доларів США терміном по 24 березня 2015 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7.70 % річних та 0,2500 % від суми виданого кредиту, щомісячно, за обслуговування кредиту (а.с. 6-9). Відповідно до п.п. 1.6., 1.6.1. кредитного договору, для обліку нарахованих процентів за користування кредитами Банк відкриває Позичальнику рахунок № [NUMBER], плата за обслуговування кредиту вноситься на рахунок № [NUMBER]. Забезпеченням виконання зобов'язань за Договором є застава автомобіля марки Skoda, Octavia Tour 1.6I згідно з договором застави № 93/АК-00004.08.2-3 від 24 березня 2008 року. Позичальник також відповідає перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з договору, всіма коштами, майном, майновими правами, що йому належать на праві власності, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України (п.1.7. Кредитного договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 28.03.2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 8648, 72 доларів США (тіло кредиту); плата за кредит - 7768 грн. 34 коп.; загальна сума пені складає - 551555 грн. 08 коп.; 3 % річних по кредиту та процентами - 2831 грн. 89 коп.; інфляційні витрати від суми простроченої плати за кредитом - 117 грн. 35 коп. (а.с. 32-35). За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Вимога позивача про стягнення інфляційних витрат у розмірі 117 грн. 35 коп. задоволенню не підлягає, оскільки сума заборгованості стягується в іноземній валюті, а тому позивач не поніс втрат від зміни курсу валюти (долара США). Судом встановлено те, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем та надав грошові кошти відповідно до укладеного договору (а.с.19), а відповідач відмовляється в добровільному порядку погасити суму заборгованості, яка виникла. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] пені у сумі 551555 грн. 08 коп., підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суддя Верховного Суду України Григор`єва Л.І. у своїй правовій позиції, у справі № 6-100/цс-14, зазначає, що частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зокрема, ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Отже, з врахуванням обставин справи, того факту, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, майнового стану відповідача, наявність малолітньої дитини на утриманні, на думку суду, розмір пені слід зменшити. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 55155 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в доход держави судовий збір в сумі 2685 грн. 67 коп. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial