Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач 26.09.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), посилаючись на наступні обставини. Вона народилася 06.05.1999 року. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON]. У 2014 році батьки розірвали шлюб, з того часу батько проживає окремо від них. На даний час позивач досягала повноліття та вступила до навчального закладу «Вища школа бізнесу у Вроцлаві». Працевлаштуватися на роботу вона не має можливості, оскільки навчається на 1 курсі денного відділення. У відповідності до листа Генерального консульства [PERSON] в Харкові позивача прийнято на 1 семестр І ступеню (за освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки бакалаврів) на денному відділенні за напрямком «Туризм і рекреація». Реєстраційна оплата та оплата за 1 семестр внесена. Початок навчання з 01.10.2017 року до 30.09.2020 року, підготовчий курс вивчення мови з 04.09.2017 року до 29.09.2017 року. Батько матеріально не допомагає під час навчання. Вона повністю перебуває на забезпеченні матері, доходів якої не вистачає. Тому, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на час навчання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходів) до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року (а.с.20), провадження по справі було відкрито у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час). 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким\~ЦПК України\~викладено у новій редакції. У відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, що відповідає положенням ст.ст.19,274 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала. Зазначила, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від доходів. Відповідач матеріально не допомагає дочці під час навчання. Вона, як мати, допомагає дочці під час навчання, інколи допомагають ще її батьки-пенсіонери. Дочка стипендію не отримує, навчається на платній основі, кошти дитині надсилає через банківські переводи, сплатила за півроку навчання 657 євро, у січні 2018 року внесла другий платіж. За місцем навчання дочка винаймає квартиру. Відповідач отримує пенсію, тому вважає, що він взмозі і зобовязаний допомагати доньці під час навчання. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Послався на те, що відповідач є батьком позивача, отримує доходи, тому має можливість допомагати доньці. Вважає, що надані відповідачем чеки з ліками на підтвердження своєї хвороби, зібрані неналежним чином, невідомо де він їх взяв, також ним не наведено доказів щодо утримання своїх батьків. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини. Зазначив, що батьки повинні допомагати дітям, якщо мають таку можливість, до того ж він сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини. Він хворіє, у звязку з чим витрачає значні суми на ліки. Від нього було приховано, що дочка має намір поступати до навчального закладу в іншій країні. Про те, що дочка поступила до навчального закладу в [PERSON] дізнався лише з позовної заяви. З донькою спілкується через соціальні мережі, просив у неї банківські реквізити для сплати аліментів, однак відповіді не отримав. Його пенсія складає приблизно 3700 грн., інших доходів не має. Пояснив, що його батьки отримують пенсію, однак від добровільно допомагає своїй матері. За таких обставин він не спроможній надавати дочці матеріальну допомогу на час її навчання, у розмірі, заявленому в позові. У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача проти позову з додатками (а.с.21-30), відповідно до яких, відповідач вважає вимоги необґрунтованими та визнає їх частково. Ухилятися від сплати аліментів наміру не має, а навпаки бажає добровільно надати допомоги дитині. На даний час не працює, пенсія є єдиним джерелом доходу, влаштуватись на роботу не може, так як є обмеження в праці за рішенням ВКК. Був звільнений з лав Збройних Сил України за станом здоровя через хворобу і визнаний непридатним до військової служби. На даний час постійного місця проживання не має, періодично винаймає квартиру, що створює додаткові витрати. У квартиру, яку він отримав, як військовослужбовець він потрапити не може, оскільки його колишня дружина, вона ж представник позивача, створює йому перешкоди. Рішення про навчання доньки у Вроцлаві було прийнято без урахування його думки та життєвої ситуації, в якій він опинився. Враховуючи його соціальний статус, відсутність постійного місця проживання, стан здоровя (має гіпертонічну хворобу, стабільну стенокардію напруги ІІ ф.кл., дифузний кардіосклероз, пролапс мітрального клапану І ст. СН І.), наявність на утриманні непрацездатних батьків, просить стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/8 частини від його доходу. Вислухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 191,199-200 СК України підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] народилася 06.05.1999 року, її батьками у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року по справі № 182/6484/14-ц, яке набуло чинності 30.11.2014 року, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.05.2006 року по 22.07.2014 року (а.с.37-39). Зазначеним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку щомісяця, починаючи з 19.11.2014 року і до досягнення ними повноліття. [PERSON] 06.05.2017 року досягла повноліття. Як вбачається з довідки про прийняття іноземця на навчання від 03.08.2017 року та листа від 03.08.2017 року, виданих Вищою школою бізнесу у Вроцлаві, переклад яких засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.7-12), позивач [PERSON], [INFO], була прийнята на період з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки бакалаврів на денному відділенні та продовжує навчання на 1 курсі, напрямок «Туризм та рекреація», реєстраційна оплата та оплата за 1 семестр внесена, підготовчий курс вивчення мови з 04.09.2017 року до 29.09.2017 року. Як вбачається з довідки № 1997/2018 від 06.04.2018 року, виданої Вищою школою бізнесу у Вроцлаві, переклад якої засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], дата народження 06.05.1999, є студенткою І курсу 2 семестру (умовно) у літньому семестрі навчального року 2017/2018 (а.с.60-62). За місцем навчання позивач винаймає житло. Під час навчання позивачу матеріально допомагає лише мати, яка працює оператором швацького устаткування в ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» та отримує заробітну плату, її середньомісячний дохід складає 5132,20 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» від 02.02.2018 року № 150 (а.с.49). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчання, не надає, що підтвердилося в судовому засіданні його поясненнями. Позивачу необхідна матеріальна допомога батька під час навчання, так як матеріальної допомоги матері не вистачає. Відповідач не працює. Він є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] [PERSON] ААІ № 273165 (а.с.26). Згідно довідки про доходи пенсіонера від 07.11.2017 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] отримує пенсію за вислугу років, з якої з 01.05.2017 року проводиться утримання аліментів відповідно до заяви про добровільну сплату аліментів від 24.04.2017 року на користь [PERSON], за період з травня місяця 2017 року по листопад місяць 2017 року його середньомісячний дохід склав 4901,86 грн. (а.с.30). [PERSON] досягла повноліття, тому з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), що підтвердилось поясненнями представника позивача - [PERSON] у судовому засіданні та не оспорювалося відповідачем. Як вбачається з виписки з історії хвороби № 2264/486, виданої КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» ДОР, [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 14.03.2017 року по 24.03.2017 року, клінічний діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст. 2, ризик 3 (високий), гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка), ІБС: стабільна стенокардія напруги ІІ ф. кл., дифузний кардіосклероз, пролапс мітрального клапану І ст. СН І. (а.с.25). 24.04.2017 року відповідач був оглянутий обласною МСЕК №3 і за результатами не визнаний інвалідом, має обмеження в праці по лінії ЛКК, що підтверджується довідкою про невизнання інвалідом № 28 (а.с.29). Довідкою № 231 рішення лікарсько-консультативної комісії від 14.11.2017 року визначено строк обмеження відповідача в праці по лінії ЛКК по основному захворюванню постійно (а.с.24). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.65), відповідач перебував в д/стаціонарі з 13.03.2018 року по 21.03.2018 року, проходив лікування. Згідно медичних документів, наданих відповідачем, останній часто хворіє, періодично проходить стаціонарне лікування, приймає ліки (а.с.23,41,42,66,67). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на те, що він має на утриманні батьків, винаймає житло свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли, належних доказів цього відповідачем суду не представлено. Надані відповідачем в обґрунтування цих обставин копії посвідчень на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с.27,28) не є доказом того, що відповідач утримує цих осіб, тому суд не бере до уваги копії цих документів. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач зобовязаний та в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу, проте у меншому розмірі ніж просить позивач. На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, матеріальне положення матері та батька позивача, стан здоровя відповідача, бажання і згоду відповідача надавати доньці фінансову допомогу, проте в меншому розмірі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на час навчання позивача у «Вищій школі бізнесу у Вроцлаві» до 30.09.2020 року, але не більш як до 23 років, щомісячно, починаючи з 26.09.2017 року, що буде відповідати діючому законодавству. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial