Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно з застосуванням індексації, починаючи з 7 червня 2010 року і до повноліття дитини на Ѕ частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Зазначає, що під час постановлення Ленінським районним судом міста Миколаєва рішення від 28 лютого 201 1 року за позовом [PERSON]. до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вона займалася підприємницькою діяльністю і була зареєстрована у якості фізичної особи - підприємця. Проте з 26 жовтня 2018 року ї підприємницька діяльність припинена і по сьогодення зовсім не має роботи, допомоги по безробіттю не отримує. За цей період значно змінилися соціально-економічні показники рівня достатку належного утримання неповнолітніх осіб у державі. Недостатньо задовільний майновий стан матері, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, та погіршення матеріального стану, обумовлене очевидними соціально-економічними чинниками, зумовлює необхідність здійснити перегляд способу стягнення аліментів у бік збільшення його розміру у відповідності до положень чинного законодавства України у межах, визначених нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Шлюб між сторонами розірвано Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2010 року (а.с.4). Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2011 року з [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Миколаєві, на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно з застосуванням індексації, починаючи з 7 червня 2010 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що під час постановлення Ленінським районним судом міста Миколаєва рішення від 28 лютого 2011 року за позовом [PERSON]. до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вона займалася підприємницькою діяльністю і була зареєстрована у якості фізичної особи - підприємця. Проте з 26 жовтня 2018 року її підприємницька діяльність припинена, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і по сьогодення не працює, допомоги по безробіттю не отримує. За цей період значно змінилися соціально-економічні показники рівня достатку належного утримання неповнолітніх осіб у державі. Недостатньо задовільний майновий стан матері, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, та погіршення матеріального стану, обумовлене очевидними соціально-економічними чинниками, зумовлює необхідність здійснити перегляд способу стягнення аліментів у бік збільшення його розміру у відповідності до положень чинного законодавства України у межах, визначених нормами Сімейного кодексу України. Отже, є очевидним, що встановлений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON]. до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, станом на сьогоднішній день не відповідає законодавчо визначеним найменшим потребам дитини і підлягає збільшенню. Цим позовом просить змінити як спосіб визначення розміру, так і розмір стягуваних аліментів. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 20 жовтня 2014 року, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20 жовтня 2014 року Відділом запису актів цивільного стану міста Адельхайм, Федеративна Республіка Німеччина. (а.с.8.9.) Станом на сьогоднішній день [PERSON] виповнилося повних 14 років і дитина постійно проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 28 серпня 2018 року №144, виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Галс». (а.с.10) Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення /зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоров`я, тощо. Позивач вказує, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, що впливали на визначення розміру аліментів істотно змінились, оскільки нею припинено підприємницьку діяльність та на даний час коштів визначених рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп. не вистачає. Зазначені позивачем підстави позовних вимог не є підставами для зміни розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України так само як й для зміни способу їх стягнення. В той же час слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2019 рік" згідно якого, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривен, з 1 липня - 2118 гривен, з 1 грудня - 2218 гривен. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючі надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, а саме збільшенню розміру аліментів що стягуються з відповідача до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 1050 грн., суд вбачає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. До виплат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України, якою встановлено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, окрім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На обґрунтування вказаної вимоги, позивачем надано примірник договору-доручення про надання правової допомоги адвоката від 07 грудня 2018 року №30 з копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордер адвоката МК № 134209; 3) рахунок № 1 від 20 грудня 2018 року; 4) акт передачі-приймання виконаних робіт від 20 грудня 2018 року; 5) квитанція до прибуткового касового ордера від 20 грудня 2018 року. Як вбачається із рахунку №1 від 20 грудня 2018 року до договору про надання правової допомоги адвоката № 30 від 07.12.2018 року, адвокатом - Репешко П.І. надано такі послуги: 1) надання правової консультації з питання стягнення аліментів та визначення переліку необхідних доказів для підготовки звернення до суду із позовом (1 година, 250грн); 2)складання процесуальних документів (позовної заяви та інших обумовлених процесуальним законодавством процесуальних документів) (4 години, 800грн); 3) безпосередня участь адвоката у якості представника позивача у судових засіданнях у справі (кожне судове засідання - 500грн). На виконання вказаного договору позивачем сплачено 1050,00 грн. витрат на правову допомогу, свідченням чого є квитанція до прибуткового касового ордера №31 від 20.12.2018 року (а.с. 17). У зв`язку із вказаним, вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial