Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідачів та просили зобов`язати ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» забезпечити облаштування евакуаційного виходу з квартири № 105, другого рівня (22 поверх) , яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] як співвласника багатоквартирного будинку «КВАРТЕТ, 16-В » та ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», привести міжквартирний коридор який знаходиться на 22 поверсі в [ADDRESS] , у протипожежний стан, шляхом демонтажу конструкції яка ним збудована (стіни, перегородки) та за рахунок якої, частину міжквартирного коридору, що є місцем загального користування співмешканців будинку, було приєднано до квартири [ADDRESS] . Усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні спільним міжквартирним коридором загального користування, який знаходиться на 22 поверсі, з квартири [ADDRESS] , тим самим забезпечити [PERSON] та [PERSON] безперешкодний доступ до евакуаційного виходу з належної їм на праві спільної часткової власності квартири. Стягнути солідарно з ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» та [PERSON] компенсацію у розмірі 300000 гривень за заподіяну [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду. Стягнути солідарно з ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» та [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень, а також судовий збір за подання даного позову в розмірі 10608,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить дворівнева квартира [ADDRESS] Під час укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, представник забудовника повідомив позивачів, що на другому рівні вказаної квартири, останні, згідно встановлених чинним законодавством України Державних Будівельних Норм, повинні забезпечити встановлення другого, евакуаційного виходу, перед цим попередньо звернувшись до місцевого ЖЕКу (ТОВ ЖБК «Управдом»). Позивачі, зі свого боку, звернувшись до ТОВ ЖБК «Управдом» були повідомлені, що власник сусідньої квартири [ADDRESS] - [PERSON] , за рахунок приєднання своєї квартири до площі, місць загального користування, а саме коридору, зменшив частину цього коридору, що є місцем загального користування співмешканців будинку, побудував там незаконно стіну і тим самим унеможливив позивачам встановити, евакуаційний вихід з належної їм квартири. 03.10.2018 року позивачі звернулися до ТОВ ЖБК «Управдом», з заявою про демонтаж незаконно побудованої стіни на 22 поверсі, для можливості встановлення евакуаційного виходу з належної їм квартири. ТОВ ЖБК «Управдом» направило [PERSON] повідомлення-вимогу від 17.10.2018 року в якій вимагало у привести МЗК 22-го поверху в будинку [ADDRESS] , у первинний стан у відповідності до проекту будівлі, однак [PERSON] , вказану вимогу не виконав. На підтвердження незаконності зведення вказаної стіни, за замовленням позивачів, 31.10.2018 року, було виготовлено звіт про проведення технічного обстеження приміщень квартири на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам діючих в Україні, по квартирі [ADDRESS] . Крім того, позивачі, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, через своїх представників, також звернулися з відповідним зверненням і до Державної Служби України з Надзвичайних Ситуацій. На підставі зібраних позивачами доказів та документів, а також за наслідками переговорів між співвласниками квартир № 105, 107 , представниками ТОВ ЖБК «Управдом» та представниками забудовника - ТОВ «Столиця Груп», 16.11.2018 року, була укладена мирова угода, згідно умов якої сторони прийняли спільне рішення про демонтаж частини незаконно спорудженої частини стіни для забезпечення евакуаційного виходу із квартири [ADDRESS] . 01.02.2019 року, позивачі, виконуючи умови мирової угоди, почали демонтаж незаконно спорудженої стіни, задіявши при цьому різноробочих ( [PERSON] , та [PERSON] ,). Однак, мешканці квартир № 104, 73 , 76, 97 , 89 , 18 , почали фізично перешкоджати демонтажним роботам, влаштовувати при цьому сварки та погрожували позивачам та найнятим ними різноробочим розправою. У зв`язку із цим, демонтажні роботи довелось зупинити. Згодом, за адресою в [ADDRESS] , невстановлені особи знаходячись на 21-му поверсі, за попередньою змовою із застосуванням насильства, спричинили різноробочим, які здійснювали демонтаж незаконної стіни, тілесні ушкодження, та відкрито викрали належні останнім мобільні телефони, в зв`язку із чим потерпілим завдано моральної шкоди. Таким чином, власник сусідньої квартири [ADDRESS] , [PERSON] , самовільно зайнявши місце загального користування, а саме коридор, зменшивши при цьому його частину, що є місцем загального користування співмешканців будинку, здійснив незаконне будівництво, в тому числі й стіни, чим порушив ДБН, добровільно виникле порушення не усунув, при цьому, підбурюючи інших мешканців будинку, перешкоджає законним діям позивачів по влаштуванню евакуаційного виходу з належної їм квартири. 22.04.2019 року, в порядку визначеному чинним законодавством України, в багатоквартирному будинку [ADDRESS] , було зареєстровано ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В». ТОВ ЖБК «Управдом» передало ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», всі функції, щодо забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників вказаного вище будинку. Також, в зв`язку із незаконними діями власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] , які полягали в унеможливленні позивачам встановити евакуаційний вихід з належної їм квартири, а також внаслідок бездіяльності голови правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», щодо негайного та об`єктивного вирішення даної ситуації, позивачам завдана моральна шкода, яку вони оцінюють у розмірі 150000,00 гривень кожному позивачу, а загалом сума завданої моральної шкоди позивачам складає 300000,00 гривень. Зазначили, що вони пережили, та до даного часу переживають сильний емоційний стрес, у зв`язку із незаконними та протиправними діями (бездіяльністю) відповідачів, у зв`язку з чим просили задовольнити їх вимоги. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідачів не надходив. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.09.2018 року, [PERSON] та [PERSON] , придбали дворівневу квартиру [ADDRESS] . Вказана дворівнева квартира належить позивачам на праві спільної часткової власності. Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., за реєстровим в реєстр за № 2969, та витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2019 року (індексний номер витягу: 155655834 та індексний номер витягу: 155656027). Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, представник забудовника повідомив позивачів, що на другому рівні вказаної квартири, останні, згідно встановлених чинним законодавством України Державних Будівельних Норм, повинні забезпечити встановлення другого, евакуаційного виходу, перед цим попередньо звернувшись до місцевого ЖЕКу (ТОВ ЖБК «Управдом»). Позивачі, звернувшись до ТОВ ЖБК «Управдом» були повідомлені, що власник сусідньої квартири [ADDRESS] - [PERSON] , за рахунок приєднання своєї квартири до площі, місць загального користування, а саме коридору, зменшив частину цього коридору, що є місцем загального користування співмешканців будинку, побудував там незаконно стіну і тим самим унеможливив встановлення евакуаційного виходу з належної їм квартири. 03.10.2018 року, позивачі звернулись до ТОВ ЖБК «Управдом», з заявою, яка була зареєстрована за вх. № 43 від 10.10.2018 року, про демонтаж незаконно побудованої стіни на 22 поверсі, для можливості встановлення евакуаційного виходу з належної їм квартири. ТОВ ЖБК «Управдом» направило [PERSON] повідомлення-вимогу від 17.10.2018 року вих. № 34, в якій вимагало привести МЗК 22-го поверху в будинку [ADDRESS] , у первинний стан у відповідності до проекту будівлі. Однак, [PERSON] , вказану вимогу не виконав. За замовленням позивачів, 31.10.2018 року, було виготовлено звіт про проведення технічного обстеження приміщень квартири на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам діючих в Україні, по квартирі [ADDRESS] . Вказаний звіт про проведення технічного обстеження приміщень квартири на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам діючим в Україні, був складений експертом Гуріним О.М., який діяв на підставі кваліфікаційного сертифікату (серія АЕ № 001953 від 26.03.2013 року) відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури. Як вбачається з висновку звіту 09.10.2018 року було проведено обстеження приміщень квартири №105 , що розташована на 21-му та 22-му поверхах з 4-х будинків ЖК « КВАРТЕТ », а саме в будинку [ADDRESS] , щодо відповідності державним стандартам будівельним нормам і правилам. Під час проведення обстеження встановлено, що проектний (інвестиційний) план 22-го поверху будинку не відповідає фактичному стану. Площа місць загального користування, а саме коридор, зменшено за рахунок приєднання до однієї з сусідніх квартир частини загального коридору. ЖК «КВАРТЕТ» з вбудовано-прибудованими нежитловими торгово-офісними приміщеннями і підземним паркінгом являє собою комплекс з 4 висотних будинків які стоять на загальному стилобаті. Згідно проектної документації висота будинку [ADDRESS] , з рівня землі до підлоги верхнього поверху, становить 67,32 м. При проектуванні вищевказаного житлового будинку враховувались вимоги ДБН В.2.2-15:2005 «Житлові будинки. Основні положення». В ході будівництва житлового комплексу були змінені параметри будинків, були проведені роботи по закриттю (накриттю) та заскленню тераси, що розташована на другому рівні квартири [ADDRESS] , яка згідно проекту, пожежним нормам, мала служити, у разі виникнення надзвичайної ситуації, евакуаційним майданчиком з другого поверху дворівневої квартири. Тераса була засклена, а вихід назовні до сходової клітини 22-го поверху з другого рівня дворівневої квартири не забезпечено. Частина внутрішньої некапітальної цегляної стіни приміщень квартири, що на 22-му поверсі межує з коридором загального користування. В ході обстеження було виявлено, що та частина коридору, що межує з другим рівнем приміщень квартири, через частину якого можливо здійснити евакуаційний вихід назовні до сходової клітини, було приєднано до сусідньої квартири шляхом побудови цегляної стіни. Враховуючи вищенаведене, експертом зроблений висновок про те, що квартира [ADDRESS] не відповідає діючим державним стандартам, будівельним нормам і правилам в частині протипожежної безпеки. В квартирі відсутній евакуаційний вихід з другого рівня приміщень квартири на 22-му поверсі. Не виконуються умови ДБН В.2.2-15:2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги». Статтею 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Оцінивши висновок викладений у звіті про проведення технічного обстеження приміщень квартири на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам діючих в Україні від 31.10.2018 року в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому він може бути взятим судом при вирішенні даної справи по суті. Крім того встановлено, що позивачі, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, через своїх представників, також звернулися з відповідним зверненням і до Державної Служби України з Надзвичайних Ситуацій. ДСНС, у своєму листі вих. № 26-17258/261 від 12.11.2018 року, також підтвердила позицію експерта та додатково звернула увагу позивачів, що: поверх, що немає безпосереднього виходу в сходову клітку будинку, повинен бути забезпечений евакуаційним виходом згідно з пунктом 4.10 ДБН». З матеріалів справи вбачається, що на підставі зібраних позивачами доказів та документів, а також за наслідками переговорів між співвласниками квартир № 105, 107 , представниками ТОВ ЖБК «Управдом» та представниками забудовника - ТОВ «Столиця Груп», 16.11.2018 року, була укладена мирова угода, згідно умов якої сторони прийняли спільне рішення, про демонтаж частини незаконно спорудженої частини стіни для забезпечення евакуаційного виходу із квартири [ADDRESS] . Крім того, у відповідь на звернення позивачів, забудовником - ТОВ «Столиця Груп», було надано згоду, яка знайшла своє відображення в листі № 24-01/19-1 від 24.01.2019 року, на встановлення евакуаційного виходу з 2-го рівня квартири [ADDRESS] . 01.02.2019 року, позивачі, виконуючи умови мирової угоди, почали демонтаж незаконно спорудженої стіни, задіявши при цьому різноробочих ( [PERSON] , та [PERSON] ,). Однак, мешканці квартир № 104, 73 , 76, 97 , 89 , 18 , почали фізично перешкоджати демонтажним роботам, влаштовувати при цьому сварки та погрожували позивачам та найнятим ними різноробочим розправою. У зв`язку із цим, демонтажні роботи були зупинені. Згодом, за адресою в [ADDRESS] , невстановлені особи знаходячись на 21-му поверсі, за попередньою змовою із застосуванням насильства, спричинили різноробочим, які здійснювали демонтаж незаконної стіни, тілесні ушкодження, та відкрито викрали належні останнім мобільні телефони, в зв`язку із чим потерпілим завдано моральної шкоди. За заявою позивачів та потерпілих, 07.02.2019 року, до ЄРДР за № 12019100090001299 були внесені відповідні відомості, про вчинення кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 186 КК України. Факти завдання тілесних ушкоджень встановлені, та підтверджуються відповідними медичними довідками, виданими 08.02.2019 року ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР ДОБРОБУТ», виписками з амбулаторної карти хворого [PERSON] , а також листками непрацездатності: серія АДХ № 112362 , серія АДХ № 107882 , серія АДХ № 096778. Таким чином, судом достовірно встановлено, що власник сусідньої квартири [ADDRESS] , [PERSON] , самовільно зайнявши місце загального користування, а саме коридор, зменшивши при цьому його частину, що є місцем загального користування співмешканців будинку, здійснив незаконне будівництво, в тому числі й стіни, чим порушив ДБН, добровільно виникле порушення не усунув, при цьому, підбурюючи інших мешканців будинку, перешкоджає законним діям позивачів по влаштуванню евакуаційного виходу з належної їм квартири. Стаття 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Статтею 14 вказаного Закону зазначено, що співвласник, серед іншого, має право: вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. В свою чергу, стаття 15 вказаного Закону висвітлює обов`язки співвласника. Так, співвласник, серед іншого, зобов`язаний: використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм. З викладеного вбачається, що власник квартири [ADDRESS] - [PERSON] , внаслідок самовільного зайняття місця загального користування, а саме коридору, зменшивши при цьому його частину, що є місцем загального користування співмешканців будинку, здійснив незаконне будівництво, в тому числі й стіни, ставить під загрозу життя та здоров`я жителів (позивачів) сусідньої дворівневої квартири №105 , оскільки, у останніх відсутня можливість встановити необхідний евакуаційний вихід зі своєї квартири. Внаслідок таких дій, [PERSON] , грубо порушуються вказані вище норми ДБН, норми Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», створюються перешкоди позивачам у разі необхідності можливої евакуації, що передбачено п. 2.23, 2.37 Розділу III «Правил пожежної безпеки» в Україні», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 року N 1417, зареєстрованими в міністерстві юстиції України 05.03.2015 року N 252/26697. Відповідно до Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України 30.12.2014 № 1417 та п. 2.12. вказаних Правил встановлено, що забороняється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у тому числі вентиляційні камери, електрощитові) не за призначенням, розміщувати в них виробничі і складські дільниці, засмічувати та захаращувати їх сторонніми предметами. Разом з тим, згідно п. 2.23. зазначених вище Правил визначено, що забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою. Крім того, згідно п. 2.37. розділу 2 (Утримання будинків, приміщень, споруд, евакуаційних шляхів і виходів) зазначених вище Правил, серед іншого, визначено, що не допускається: захаращувати меблями, устаткуванням та іншими предметами двері, люки на балконах і лоджіях, переходи в суміжні секції та виходи на зовнішні евакуаційні драбини, евакуаційні площадки квартир житлових будинків; улаштовувати у сходових клітках приміщення будь-якого призначення (кіоски), обладнання; улаштовувати у загальних коридорах комори і вбудовані шафи, за винятком шаф для інженерних комунікацій; зберігати в шафах (нішах) для інженерних комунікацій горючі матеріали; 22.04.2019 року, в порядку визначеному чинним законодавством України, в багатоквартирному будинку [ADDRESS] , було зареєстровано ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В». В зв`язку із викладеним, ТОВ ЖБК «Управдом» передало ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», всі функції, щодо забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників вказаного вище будинку. Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Частиною 1 та 4 статті 4 вказаного Закону визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність Об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Неодноразові звернення позивачів до голови правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», щодо захисту своїх законних прав та інтересів, стосовно сприяння в забезпеченні облаштування двоповерхової квартири [ADDRESS] , евакуаційним виходом (з другого рівня квартири), та забезпечення безперешкодного доступу до евакуаційного виходу, в сходову клітку будинку теплого переходу, були залишені без уваги. Так, 04.06.2019 року, на адресу голови правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», адвокатом, який діє в інтересах позивачів, були направлені адвокатські запити за вих.: № 2 від 04.06.2019 року, в яких він, просив, голову правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» надати відповіді на наступні питання: на підставі якої норми Закону, або на підставі якого правового рішення, позивачам, з боку ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», відмовлено в забезпеченні облаштування евакуаційного виходу з другого рівня квартири №105 (22 поверх ), яка належить їм на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] ? на підставі якої норми Закону, або на підставі якого правового рішення, позивачам, з боку ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», в порушення норм ДБН П . П. 4.10, 4.11 ДБН В.2.2-15:20 (лист ДСНС від 12.11.2018 року № 26-17258/261, положень ст. 55 Кодексу Цивільного захисту, обмежено безперешкодний доступ до евакуаційного виходу, в сходову клітку будинку теплого переходу, з другого рівня (22 поверх) квартири №105 , яка належить Клієнтам на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] ? На вказаний адвокатський запит, голова правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» надала відповідь з посиланням на Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій, а також роз`ясненням кому дозволяється вхід у горищне приміщення і на дах, а кому ні і за яких умов, при цьому не надавши жодної конкретної відповіді на поставлені адвокатом, в своїх запитах, питання (листи вих. № 10/06/19-01 від 10.06.2019 року). Таким чином, виходячи з наданої відповіді, позивачам, у випадку необхідності проведення евакуації з другого рівня квартири №105 (22 поверх ), яка належить останнім на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] , їм необхідно: звернутися до голови правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» для отримання дозволу для доступу у горищне приміщення або на дах будинку, для можливості здійснити евакуацію; звернутися до голови правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» для отримання ключів від горищного приміщення або даху будинку, для можливості здійснити евакуацію, і тільки після цього, у випадку погодження головою правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», попередніх двох кроків, у позивачів виникає можливість здійснити евакуацію з належної їм квартири другого рівня та зберегти при цьому своє життя та здоров`я. Посилання голови правління ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», в своїй відповіді на відповідні пункти Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, суд вважає безпідставними оскільки ч. 2 ст 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 року визначено, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Отже, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 та ч. 2ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, встановлено, що ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», не зважаючи на те, що внаслідок незаконних дій власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] , які ставлять під загрозу життя та здоров`я жителів (позивачів) сусідньої дворівневої квартири №105 , не вживає жодних заходів направлених на законне та об`єктивне вирішення даної ситуації, а також прямо порушує та ігнорує свої обов`язки які передбачені в ст. 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Ст. 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає обов`язки Об`єднання, у відповідності до яких, Об`єднання зобов`язане: забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками. Таким чином, в зв`язку із незаконними діями власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] , які суперечать встановленим в Україні правилам Державних Будівельних Норм, та направлені на загрозу життя та здоров`я жителів (позивачів) сусідньої дворівневої квартири №105 , а також внаслідок бездіяльності ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», порушуються законні права та інтереси позивачів. Статтею З Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, з положень статті 27 Конституції України вбачається, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Частиною 1 ст. 57 Кодекс цивільного захисту України визначено, що виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки. Частиною 2 статті 382, частиною 1 статті 369 Цивільного кодексу України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В розумінні ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачів про зобов`язання ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» забезпечити облаштування евакуаційного виходу з квартири № 105, другого рівня (22 поверх) , яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] , зобов`язання [PERSON] , привести міжквартирний коридор який знаходиться на 22 поверсі [ADDRESS] , у протипожежний стан, шляхом демонтажу конструкції яка ним збудована (стіни, перегородки) та за рахунок якої, частину міжквартирного коридору, що є місцем загального користування співмешканців будинку, було приєднано до квартири [ADDRESS] та про усунення позивачам перешкод у користуванні спільним міжквартирним коридором загального користування, який знаходиться на 22 поверсі, з квартири [ADDRESS] , тим самим забезпечити [PERSON] та [PERSON] безперешкодний доступ до евакуаційного виходу з належної їм на праві спільної часткової власності квартири. Що стосується вимог позивачів про солідарне стягнення з ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» та [PERSON] моральної шкоди у розмірі 300000 гривень, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні проголошує, що всі права людини "випливають із властивої людській особі гідності". Згідно положень Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України). Таким чином закріплення за державою обов`язку забезпечення прав і свобод людини дає можливість, у випадку порушення останніх, звернутися до суду з метою їх захисту та відновлення, а також за компенсацією шкоди, завданої таким порушенням. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначає, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Як вказує п. 3 Постанови, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом достовірно встановлено, що позивачі перенесли моральні страждання, оскільки вони не мають можливості вести нормальний спосіб життя, у зв`язку із тим, що їхні права з боку відповідача [PERSON] грубо порушуються. Позивачі переживають сильні душевні страждання, які пов`язані як з незаконними та протиправними діями [PERSON] у справі, а також тією подією внаслідок якої, різноробочим, які здійснювали демонтаж незаконно зведеної стіни, було завдано тілесних ушкоджень та вчинено щодо них грабіж. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством з урахуванням глибини страждань позивачів, з урахуванням того наскільки були порушені їх нормальні життєві зв`язки, які зусилля ними були застосовані для відновлення цих зв`язків та для організації свого життя, а тому суд вважає, що вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди в сумі 300000,00 грн. підлягають частковому задоволенню. Обставини справи свідчать про те, що позивачі дійсно зазнали моральних страждань, оскільки були змушені докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема звертатися до різних установ, суду, щоб довести неправомірність дій відповідачів і тим самим відновити недоторканність своїх честі і гідності, а тому з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості суд приходить до висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. При цьому, суд вважає, що моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] , оскільки саме внаслідок його дій, які виразились у самовільному зайнятті місця загального користування, а саме коридору, та здійсненні незаконного будівництва, позивачі позбавлені можливості влаштувати евакуаційний вихід з належної їм на праві власності квартири. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Позивачі також просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку витрати на правничу допомогу в сумі 30000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Встановлено, що 15.04.2019 року, між адвокатом Пісковим Я.В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю: серія КР №000322, видане на підставі рішення Ради Адвокатів Кіровоградської області від 12.04.2019 року № 27/7, та позивачами [PERSON] і [PERSON] , були укладені відповідні договори про надання правової (правничої) допомоги № 04/06/19-3 від 04.06.2019 року та № 04/06/19-1 від 04.06.2019 року. Предметом вказаних вище договорів про надання правової (правничої) допомоги, є надання з боку адвоката, позивачам, відповідних юридичних (правових) консультацій по взаємовідносинам які виникли між ними та ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», проведення в зв`язку із цим позовної роботи, підготовки, направлення адвокатських запитів та представлення в майбутньому інтересів клієнтів в судових та інших органах. Згідно умов договору про надання правової (правничої) допомоги, між адвокатом Пісковим Я.В. та з кожним клієнтом було досягнуто домовленість, що за надання адвокатом правової (правничої) допомоги за цим договором, клієнт, зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 15000,00 грн., та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах визначених в даному договорі (п. 4.3 договору). Пунктом 4.3.1 договору сторони погодили, що за надання правової (правничої, юридичної) допомоги, відповідно до умов даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату 50 % від суми гонорару, розмір якого визначений в п. 4.3 даного договору, що складає 7500,00 грн. 04.06.2019 року, з боку адвоката, кожному клієнту (позивачу) був виставлений рахунок № 1 та № 2 від 04.06.2019 року на оплату, за надання правової (правничої) допомоги по договору № 04/06/19-1 від 04.06.2019 року та по договору № 04/06/19-3 від 04.06.2019 року відповідно. З матеріалів справи вбачається, що фактично адвокатом надані позивачу [PERSON] наступні послуги: вивчення наданих клієнтом [PERSON] документів, щодо взаємовідносин між нею та ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», стосовно відмови, з боку представників останнього, в забезпеченні облаштування евакуаційного виходу з другого рівня (22 поверх) квартири № 105 , яка належить Клієнту на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] , а також створення перешкод та обмеження доступу до евакуаційного виходу, в сходову клітку будинку (витрачено 1,5 год., 1750,00 грн.); підготовка, формування та направлення в інтересах клієнта [PERSON] до ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» адвокатського запиту за вих. № 2 від «04.06.2019 року (витрачено 1 год., 1750,00 грн.); підготовка (складання), формування та направлення позовної заяви від клієнтів ( [PERSON] та [PERSON] ) до ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» та [PERSON] , через Солом`янський районний суд м. Києва (в тому числі, аналіз чинного законодавства яке регулює виниклі між Сторонами відносини) (витрачено 8 годин, 4000,00 грн.). 04.06.2019 року, клієнтом [PERSON] , авансовано сплачено адвокату 7500,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги по договору № 04/06/19-1 від 04.06.2019 року, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 04.06.2019 року. Крім того, адвокатом надані позивачу [PERSON] наступні послуги: вивчення наданих клієнтом [PERSON] документів, щодо взаємовідносин між ним та ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В», стосовно відмови, з боку представників останнього, в забезпеченні облаштування евакуаційного виходу з другого рівня квартири № 105 (22 поверх) , яка належить Клієнту на праві спільної часткової власності, в будинку [ADDRESS] , а також створення перешкод та обмеження доступу до евакуаційного виходу, в сходову клітку будинку (витрачено 1,5 год., 1750,00 грн.); підготовка, формування та направлення в інтересах клієнта [PERSON] до ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» адвокатського запиту за Вих.: № 2 від «04» червня 2019 року (витрачено 1 год., 1750 грн.); підготовка (складання), формування та направлення позовної заяви від клієнтів ( [PERSON] та [PERSON] ) до ОСББ «КВАРТЕТ, 16-В» та [PERSON] , через Солом`янський районний суд м. Києва (в тому числі, аналіз чинного законодавства яке регулює виниклі між Сторонами відносини) (витрачено 8 год., 4000 грн.). 04.06.2019 року, клієнтом [PERSON] , авансовано сплачено адвокату 7500,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги по договору № 04/06/19-3 від 04.06.2019 року, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 04.06.2019 року. Положення п. 1, ч. 2, ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Разом з тим, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (стаття 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. У вказаній статті, серед іншого, Законодавець передбачає і витрати на професійну правничу допомогу. В свою чергу, положення ст. 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Таким чином, загальна вартість наданих адвокатом юридичних послуг обом клієнтам (позивачам), беручи до уваги авансовано внесені ними 50 % від загальної суми гонорару по вказаним договорам про надання правової (правничої) допомоги, складає 15000,00 гривень та підтверджені квитанціями. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з кожного відповідача по 7500,00 грн. на користь кожного з позивачів. У задоволенні інших вимог про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити, оскільки вони не підтвердженні належними доказами у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення в рівних частинах з кожного відповідача на користь кожного з позивачів сплачену ними суму судового збору в розмірі 5305,20 грн.

Outcome: partial