Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У квітні 2013р. [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці померлого [PERSON], звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Українська товарна біржа, УДАІ УМВС України в Миколаївській області та просили: - визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] вчинений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 13 квітня 2010р. на Українській товарній біржі; - визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] після смерті батька [PERSON] по 2/5 часток кожному; витребувати із чужого незаконного володіння у [PERSON] автомобіль марки УАЗ 469Б, реєстраційний номер [NUMBER] ; - зобов'язати Миколаївський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС в Миколаївській області здійснити за ними реєстрацію транспортного засобу марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] що належить [PERSON], відповідно до рішення суду. Позивачі зазначали, що [INFO] помер батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, у тому числі автомобіль марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] який належав батьку на праві власності. Однак оформити спадщину на цей автомобіль вони не змогли, оскільки після його смерті, [INFO], спірний автомобіль [PERSON] був знятий з обліку для реалізації на підставі довіреності від 10.09.2009р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу Миколаївської області Горбенком О.О. вже після смерті батька, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] на право представляти його інтереси перед третіми особами при вирішенні будь-яких питань з експлуатації, оформлення та продажу транспортного засобу-автомобілю марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність була видана [PERSON] строком на п'ять років та дійсна до 10.09.2014р. На думку позивачів, видана батьком довіреність суперечить закону, оскільки вчинялася особою, яка не була правоздатною, в силу ч.4 ст. 25 ЦК України, у зв'язку із смертю [PERSON], який помер [INFO] [INFO] [PERSON] уклав від імені померлого [PERSON] договір купівлі-продажу автомобілю марки УАЗ-467Б, реєстраційний номер [NUMBER] з [PERSON], який був посвідчений [INFO] на Українській товарній біржі, зареєстрований за №1525. Після цього [PERSON] перереєстрував автомобіль УАЗ-469Б на себе в УДАІ УМВС України в Миколаївській області за реєстраційним номером [NUMBER]. Вважають, що довіреність та договір купівлі-продажу автомобілю, вчинений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки вони мають вчинятися у формі, встановленій законом, а якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або він не визнаний судом недійсним. Посилаючись на норми ч.4 ст.203, 204, ч.2,3 ст.215, 216 ЦК України, просили позов задовольнити, а у разі визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним, просили застосувати правові наслідки недійсності правочину, встановлені нормами ст. 216 ЦК України, тобто повернути їм все, що одержав [PERSON] А в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які будуть існувати на момент відшкодування. Мотивуючи ці обставини, просили витребувати із чужого незаконного володіння у [PERSON] автомобіль марки УАЗ 469Б, реєстраційний номер [NUMBER] та зобов'язати Миколаївський відділ реєстраційно- екзаменаційної роботи УДАІ УМВС в Миколаївській області здійснити за ними реєстрацію транспортного засобу марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] що належить [PERSON], відповідно до рішення суду. Надалі, позивачі неодноразово уточнювали свій позов, і в останній раз збільшили позовні вимоги та змінили підставу позову і остаточно просили: - визнати недійсною довіреність від 10.09.2009р., посвідчену приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу Миколаївської області Горбенком Олександром Олександровичем, яку зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 1201, про представництво [PERSON] інтересів [PERSON] ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки УАЗ- 469Б, випуску 1980р., двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] вчинений між [PERSON], який представляв інтереси [PERSON], та [PERSON], зареєстрований 13 квітня 2010р. на Українській товарній біржі за № 1525; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] по 9055,91грн. кожному на відшкодування вартості безпідставно набутого майна на підставі ст.ст. 2012, 2013 ЦК України та висновків експертизи, а також просили стягнути витрати, пов'язані з проведенням експертизи у сумі 294грн. та судовий збір у сумі 334,12грн. Ухвалою суду третя особа [PERSON] замінена на відповідача [PERSON], а УДАІ УМВС в Миколаївській області виключена з кола третіх осіб, приватні нотаріуси Горбенко О.О. та Козленок С.І долучені до справи у якості третіх осіб. В судовому засіданні позивачі та його представник підтримали збільшений позов, а решту позовних вимог, де вони частково змінили підставу позову залишили без змін, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутністю, а [PERSON] направив свого представника [PERSON], який позов не визнав, вказуючи на те, що позов є безпідставним та необґрунтованим. В дійсності покупець [PERSON] не знав, що [PERSON] мав недійсну довіреність від [PERSON] на продаж автомобілю УАЗ-469Б. Треті особи - приватні нотаріуси Горбенко О.О. та Козленок С.І в судове засідання не з'явилися, однак Горбенко О.О. надав заяву про слухання справи за його відсутності, а Козленок С.І належним чином повідомлена, однак ніяких заяв до суду не направила. Представник Української товарної біржі також до суду не з'явився та ніякої заяви не надав. Третя особа та її представник [PERSON] позов не підтримали, вважаючи його безпідставним. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що автомобіль УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER], був зареєстрований за [PERSON], а [INFO] транспортний засіб УАЗ-469Б був знятий з обліку для реалізації [PERSON] на підставі довіреності. ( а. с. 13 ) [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] актова запис № 771, виданого 22.09.2009р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. ( а. с. 7 ) Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], які відповідно до поданих заяв до нотаріуса, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачів. Також до кола спадкоємців входить нова дружина померлого- [PERSON], яка також звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі автомобіль марки УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] який належав померлому на праві власності. Однак оформити спадщину на цей автомобіль, позивачі не змогли, оскільки після його смерті, [INFO], спірний автомобіль [PERSON] був знятий з обліку для реалізації на підставі довіреності від померлого [PERSON] та проданий [PERSON] ( а. с. 24- 59 ) Виявивши підробку довіреності, позивачі звернулися до правоохоронних органів із заявою про скоєння злочину. Однак особу, яка скоїла такий злочин, правоохоронними органами не встановлено і 19.11.2012р. досудове слідство по кримінальні справі зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК України. ( а. с. 11 ) На підставі довіреності від 10 вересня 2009 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенком О.О. була посвідчена довіреність, яка зареєстрована у реєстрі нотаріальних дій за №1201 про представництво [PERSON] інтересів [PERSON] у органах державної влади з усіх питань, що стосується експлуатації і відчуження належного йому автомобілю УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER], строком на п'ять років та дійсна до 10.09.2014р. ( а. с. 18 ) 13 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв за довіреністю від [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу № [NUMBER], за яким [PERSON] продав відповідачу [PERSON] автомобіль УАЗ-469Б, реєстраційний номер [NUMBER] за 100 грн., який був укладений на Українській товарній біржі, зареєстрований за № 1525. ( а. с. 19-20 ) Загальними правовими підставами визнання правочину недійсним є порушення умов його дійсності. Відповідно до частин 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України недійсність правочину може бути обумовлена: незаконністю його змісту або невідповідністю змісту правочину моральним засадам суспільства, нездатність фізичних чи юридичних осіб, які вчинили правочин, до участі у правочині, невідповідністю волі і волевиявлення, недотримання форми правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зі змісту частини 1-3,5,6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 25 ЦК України усі фізичні особи здатні мати цивільні права та обов'язки (цивільна правоздатність). Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті. Отже, у зв'язку із смертю [PERSON], його цивільна правоздатність була припинена 01.09.2009 року. Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання недійсними оспорюваної довіреності від 10 вересня 2009 року з огляду на те, що [PERSON] не брав участі у її оформленні та видачі. Із наведеного вбачається, що оспорюваний договір купівлі-продажу автомобілю УАЗ-469Б від 13 квітня 2010 року з боку продавця був укладений [PERSON], який не мав на вчинення даного правочину відповідних повноважень від власника [PERSON], що свідчить про невідповідність порядку укладання і змісту даного договору вимогам, які встановлені, а це є підставами для визнання його недійсним. За результатами проведеної перевірки від 23.08.2013р. згідно з регіональною базою даних АІС ДАІ "Автомобіль" транспортний засіб УАЗ-469Б, номерний знак [NUMBER], [INFO] був зареєстрований за [PERSON], однак 27.12.2012р. зазначений автомобіль був знятий з обліку ДАІ у зв'язку з вибракуванням ( а. с. 91 ). Позивачі також просили стягнути з [PERSON] на користь позивачів, як спадкоємці першої черги, які мають по 2/5 часток кожному вартості спірного автомобілю - 9055 грн. 91коп. Кожному, на підставі норм ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, як відшкодування безпідставно набутого автомобілю УАЗ-469Б, вартістю 18111,82грн., відповідно до проведеної експертизи. Відповідно до змісту ст.1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних засобів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, то й застосовуватися положення ч.1 ст.1212 ЦК України не можуть, а тому позивачі вибрали не той спосіб захисту свого порушеного права, через що у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачами при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 114,70 грн. за вимоги немайнового характеру та 229,40 грн. За вимоги майнового характеру (а.с.1,2). Судовий збір в сумі 114,70 гривень підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів. Враховуючи, що позовні вимоги майнового характеру були залишені судом без задоволення, судові витрати, пов'язані з проведенням експертизи у сумі 294 гривень та судовий збір в сумі 229,40 гривень, понесені відповідачами, не відшкодовуються.

Outcome: partial