Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.05.2007 року, вказавши, що банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п.3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, натомість в процесі користування кредитним рахунком відповідач не виконує свої обов`язки за кредитним договором, а саме не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 22.03.2020 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, виникла заборгованість в сумі 39 502,15 грн., з яких: 21 348,79 грн.- заборгованість за кредитом, в т.ч.: 00,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита; 21 348,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 000,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 000,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 8698,23 грн. -заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 7335,98 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 250.00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1869,15 грн. Позивач з урахуванням позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору б/н від 11.05.2007 року в сумі 39 502 грн. 15 коп., а також витрати за сплату судового збору, сплачений ним при подачі позовної заяви в сумі 2102.00 грн. Ухвалою суду від 30.04.2020 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та за клопотанням позивача ухвалено справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до інформації виконавчого комітету Звенигородської міської ради про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] , тож копія позову з додатками на ім`я відповідача надсилались за вказаною адресою, що підтверджується поштовим відправленням суду. Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області. У наданий в ухвалі час від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Однак, у зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем не надано, тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду разом із позовом та доданих до неї документів клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 11.05.2007 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою, виявивши бажання укласти договір про надання банківських послуг, отримати кредитку «Універсальну», 55 днів пільгового періоду із початковим кредитним лімітом у сумі 3750,00 грн. (а.с.27). Відповідно до наявної у справі довідки АТ КБ «ПриватБанк», за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт 3750 грн., видано чотири кредитних карток строком дії останньої до липня 2021 року (а.с.26). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.25). Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, з травня 2007 року відповідач користувався виданою йому позивачем карткою, використовував кошти позивача, частково вносив позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.28-33), Банк після отримання від клієнта необхідних документів, а також заяви, проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є примою і безумовною згодою отримувача відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п.п.3.2, 3,3); позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.6.5); у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.6.6); власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.6.7); при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.8.6). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме 11.05.2007 року надав відповідачу [PERSON] кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом у розмірі, встановленому Договором. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В порушення умов договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно не виконував, передбачені умовами договору платежі для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, своєчасно не вносив, у зв`язку з чим за кредитним договором № б/н від 11.05.2007 року утворилася заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.05.2007 року, відповідач [PERSON] станом на 22.03.2020 року має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 39 502 гривень 15 копійок, яка складається з: 21 348,79 грн.- заборгованість за кредитом, в т.ч.: 00,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита; 21 348,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 000,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 000,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 8698,23 грн. -заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 7335,98 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 250.00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1869,15 грн. (а.с.5-16), який відповідачем не оспорений, відзив, заперечень на позов відповідачем на адресу суду не представлено. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за умовами кредитного договору № б/н від 11.05.2007 року, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення заборгованості, в тому числі тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та інших обов`язкових платежів. Одночасно, з`ясовуючи питання про розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», суд зазначає про наступне. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.ст.611,614,615 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина другастатті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору одночасно передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, та сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборонип одвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з цього, нарахування позивачем штрафу є подвійною відповідальністю за порушення одних і тих же зобов`язань і суперечить положенням ст.61 Конституції України. Такі ж висновки містяться і в правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 21.10.2015 року, де зазначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлена певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.05.2007 року вбачається, що відповідачу [PERSON] нараховано пеню на суму 7335,98 грн. за несвоєчасне погашення кредиту. Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, позичальнику [PERSON] також нараховано і штрафи, а саме: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1869,15 грн. У зв`язку з тим, що пеня є різновидом неустойки, згідно визначення нормами статті 549 ЦК України, то суд приходить до висновку, що нарахувавши пеню, позивач вже реалізував своє право на неустойку за порушення зобов`язань відповідачем. В той же час відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів та клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Виходячи з цього, нарахування штрафу, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг,є подвійною відповідальністю за порушення одних і тих же зобов`язань і суперечить положенням ст.61 Конституції України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково,оскільки позичальник [PERSON] свої зобов`язання за укладеним кредитним договором №б/н від 11.05.2007 року належним чином та на протязі тривалого періоду часу не виконує, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за кредитним Договором № б/н від 11.05.2007 року, яка виникла станом на 22.03.2020 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судовому порядку, а саме в загальній сумі 37 383,00 грн., яка складається із: - 21348,79 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 000,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 21348,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 000,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 8698,23 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 7335,98 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії. Разом з тим, в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів в загальній сумі 2119,15 грн., суд вважає необхідним позивачу АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову відмовити за наведеними вище правовими підставами та недопустимістю застосування до відповідача подвійної відповідальності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 1989,12 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial