Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати виконавчий напис за № 517 від 15 лютого 2018 року Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. щодо пропозиції звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року у загальній сумі 43 532,07 гривень за період з 25 січня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» повернути [PERSON] стягнене за виконавчим написом № 517 від 15 лютого 2018 року Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.; стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на його користь судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 лютого 2013 року між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», було укладено кредитний договір № GP-4231543. На підставі умов укладеного кредитного договору АТ «Банк Ренесанс Капітал» надав йому суму кредиту у розмірі 49 999 гривень 66 копійок. В період з 25 березня 2013 року по 25 червня 2014 року, він сумлінно сплачував обов'язкові платежі, що підтверджується квитанціями. В подальшому, 21 липня 2014 року він, завітавши до відділення банку АТ «Банк Ренесанс Капітал», дізнався про актуальну суму заборгованості по кредитному договору № GP-4231543, що складала 32 497,11 гривень станом на 21 липня 2014 року. Того ж дня, він уклав кредитний договір № Р20.220.70581 із ПАТ «Ідея Банк», відповідно до умов якого банк надає кредит у день підписання даного договору для зарахування коштів у сумі 32 497,11 гривень на банківський рахунок АТ «Банк Ренесанс Капітал», в тому числі на погашення заборгованості за кредитним договором № GP-4231543. Таким чином, він 21 липня 2014 року повністю виконав зобов'язання по кредитному договору № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року. Втім, через більше три роки, 15 лютого 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис за № 517 щодо пропозиції звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року у загальній сумі 43 532,07 гривень за період з 25 січня 2017 року по 25 січня 2018 року. Загальна сума заборгованості, яка нібито утворилася, складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 22 312,85 гривень, простроченої заборгованості за комісією 18 888,28 гривень та простроченої заборгованості за процентами 2 330,94 гривень. З цього приводу за заявою стягувача (відповідача), приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., 26 квітня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 56164351, відповідно до якого, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника. Про вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року він дізнався у день першого відрахування у розмірі 20 відсотків. Вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв'язку з виникненням такої заборгованості у нього перед відповідачем через дію положень кредитного договору, які є спірними щодо встановлення суми погашення кредиту та відсотків. Він не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Крім того, дострокове повернення (погашення) кредиту за ініціативою позичальника у певному, визначеному банком, порядку являються умовами, які є несправедливими, оскільки він, переслідуючи сумлінне виконання покладених на останнього обов'язків у вигляді сплати кредиту, доклав усіх можливих зусиль, що підтверджується достроковим погашенням кредиту. Таким чином, він, переслідуючи сумлінне виконання покладених на останнього обов'язків у вигляді сплати кредиту, здійснив дії, направлені на дострокове погашення кредиту. Також, він взагалі не отримував ніяких повідомлень від банку щодо сплати заборгованості за п. 4, ні взагалі за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року, що позбавило можливості досудового порядку урегулювання спору. На підтвердження недобросовісного виконання умов договору банком, останній взагалі не надав йому сам кредитний договір № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року, надавши йому лише Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків від 27 серпня 2012 року, ввівши останнього в оману. Такими діями відповідач позбавив його добровільно виконати вимогу, яку б він міг отримати, що б не призвело до штучного зростання заборгованості. Окрім того, за розрахунками боржника його реальна заборгованість перед кредитором відрізняється від тією, що вказана у виконавчому написі, оскільки його реальна і беззаперечна заборгованість рівняється нулю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі, справа призначена до підготовчого судового засідання, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, витребувані письмові докази у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., а саме: документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 517 від 15 лютого 2018 року, а саме: кредитний договір від 22 лютого 2013 року № GP-4231543, який було укладено між АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», та [PERSON] та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року задоволена заява представника позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 15 лютого 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 517, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною (ВП № 56164351). 10 вересня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшли документи та матеріали, на виконання ухвали суду про витребування доказів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 517 від 15 лютого 2018 року, а саме: кредитний договір від 22 лютого 2013 року № GP-4231543, який було укладено між АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», та [PERSON] та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року закінчено підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Уповноважений представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, правом подання відзиву на позовну заяву, у встановлений судом п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження 29 серпня 2018 року, не скористався, при цьому подавши 27 вересня 2018 року письмові пояснення, що підтверджується відбитком штемпелю поштового відділення на конверті відправки. В той же час, вказані письмові пояснення не приймаються судом, оскільки подані поза межами встановленого судом строку, враховуючи дату отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність, з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2018 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надійшла заява представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Власенко Ж.В. про вчинення виконавчого напису по кредитному договору № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року. 15 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за № 517), із пропозицією звернути стягнення з гр. [PERSON], який є боржником за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року, укладеним ним із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованість за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року. Зазначено, що строк платежу за вказаним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 січня 2017 року по 25 січня 2018 року. Сума заборгованості складає 43 532,07 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22 312,85 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 18 888,28 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 2 330,94 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 гривень; строкова заборгованість за комісією 0 гривень, строкова заборгованість за процентами - 0 гривень. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз'яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Згідно вчиненого спірного виконавчого напису, останній було вчинено на підставі наданого приватному нотаріуса з боку ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» виписки з рахунка [PERSON] за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, в даному випадку документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть слугувати надана суду виписка з рахунка, складена банком із зазначенням лише суми заборгованості, оскільки вказана виписка є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, вказана виписка не містить відомостей про рух грошових коштів, розрахунку нарахованих штрафних санкцій, з якого нотаріус мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Натомість, на підтвердження факту безспірності заборгованості мали б бути надані нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Крім того, згідно наданих суду квитанцій, позивачем в період часу з 25 березня 2013 року по 25 червня 2014 року, здійснювалася сплата коштів за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року. При цьому, письмову вимогу (повідомлення) від 08 листопада 2017 року про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором позивачем отримано не було, про що свідчить реєстр відправки кореспонденції, наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що в свою чергу не може підтверджувати обізнаність позивача про заборгованість за кредитним договором. Також, як вбачається з матеріалів справи 01 лютого 2018 року позивач звертався до голови правління відповідача із заявою, в якій повідомив про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року шляхом перекредитування за іншим договором, укладеним із ПАТ «Ідея Банк». 19 березня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою аналогічного змісту, на що останньому було надано лист-відповідь відповідача від 19 квітня 2018 року, в якому відповідач повідомив позивача про наявну прострочену заборгованість за укладеним кредитним договором № GP-4231543 від 22 лютого 2013 року, актуальну суму якої він може дізнатися за відповідним номером телефону. Вказані вище факти свідчать про те, що між сторонами існував спір в частині наявності заборгованості за кредитним договором, а позичальник заперечував проти наявної нарахованої заборгованості шляхом неодноразового письмового повідомлення про погашення заборгованості, що в свою чергу мало бути повідомлено стягувачем під час звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо заявлених вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, то останні не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2018 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1506/18 про надання правової допомоги (цивільний), за умовами якого замовник [PERSON] доручив, а виконавець [PERSON] взяв на себе зобов'язання надати юридичні послуги (послуги адвоката) в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник в свою чергу сплатити винагороду (гонорар) за надані послуги на умовах даного договору. Додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 15 червня 2018 року, сторонами даного договору було обумовлено ціну договору (розмір винагороди виконавця) у розмірі 1000 гривень за одну годину роботи, при цьому обумовлено, що загальний розмір винагороди не повинен перевищувати 20 000 гривень та розраховується виконавцем самостійно відповідно до відпрацьованих годин. Як роз'яснено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В той же час, стороною позивача у вказаній справі не було надано суду підтверджуючих доказів в частині розміру понесених судових витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, які були сплачені позивачем при звернення до суду з даним позовом. Враховуючи викладене та

Outcome: partial