Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом\~\~до\~\~[PERSON] про стягнення\~\~неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.\~Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 21.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 375,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.07.2013 року до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, або до закінчення навчання. 08.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 668/9442/13-ц від 03.07.2014 року. За період з дати відкриття виконавчого провадження по 17.05.2015 року [PERSON] лише двічі сплатив аліменти - у вересні та жовтні 2014 року, внаслідок чого станом на 01.05.2015 року заборгованість складає 7233,87 грн. 18.05.2015 року відповідач сплатив заборгованість у розмірі 7234,00 грн. За розрахунками позивача сума неустойки станом на 01.08.2015 року складає 24553,65 грн. В зв'язку з чим вона просить суд стягнути суму неустойки в розмірі 24553,65 грн. та судові витрати у розмірі 245,54 грн. \~\~\~\~ В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 24553,65 грн. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги позивача визнала частково а саме в сумі 1702,50 грн. посилаючись на свої письмові заперечення та доповнення до них. Суд, вислухавши\~\~пояснення\~\~ сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає\~\~частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 21.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 375,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.07.2013 року до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, або до закінчення навчання. 08.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 668/9442/13-ц від 03.07.2014 року. Відповідно до розрахунку заборгованості від 20.08.2015 року № 17-687 складеного державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні всього нараховані аліменти станом на 01.08.2015 року на загальну суму 9108,90 грн., фактично сплачено станом на 01.08.2015 року 9109,00 грн., борг по аліментах станом на 01.08.2015 року відсутній. Також з даного розрахунку вбачається, що прострочення сплати аліментів виникло за період з листопада 2014 року по березень 2015 року. В квітні 2015 року відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 7234,00 грн. і в подальшому оплата йшла відповідно до визначеного графіку і розміру. Згідно\~\~зі\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного,\~\~неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому пеня нараховується не з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Так, з матеріалів справи вбачається, та не заперечувалось сторонами по справі що 08.07.2014 року було відкрито виконавче провадження, а 05 вересня 2014 року відповідач отримав копію постанови про що свідчить його зава до ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні. Відповідно до довідки розрахунку від 06.05.2015 року, заборгованість по сплаті аліментів нарахована в сумі 7233,87грн., яка була погашена відповідачем в цей же місяць, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 29.07.2015 року. Інших відомостей про те, що державним виконавцем нараховувалася заборгованість зі сплати аліментів, в матеріалах справи відсутні. Також судом встановлено, що відповідач не сплачував поточну оплату аліментів, після відкриття виконавчого провадження за період з листопада 2014 року по березень 2015 року. Таким чином пеня має нараховуватись за прострочений період, а саме з листопада 2014 року по березень 2015 року у розмірі 1702,50 грн., а саме: за листопад 2014 року у розмірі 116,25 грн. ( 0,01*31 день*375,00 грн.), за грудень 2014 року у розмірі 232,50 грн. (0,01*31 день*750,00 грн.), за січень 2015 року у розмірі 326,25 грн. (0,01*29 днів*1125,00 грн.), за лютий 2015 року у розмірі 465,00 грн. (0,01*31 день*1500,00 грн.), за березень 2015 року у розмірі 562,50 грн. (0,01*30 днів*1875,00 грн.). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 16,80 грн..

Outcome: partial