Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач КП «БГВУЖКГ» звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] було надано ліжко-місце в гуртожитку для одиноких громадян по [ADDRESS]. Даний гуртожиток призначений для проживання одиноких громадян та для тимчасового проживання мешканців, до вирішення ними питання постійного проживання. При перевірці встановлено, що [PERSON] зареєстрований, проте не проживає за місцем своєї реєстрації протягом (шести) місяців, про що був складений відповідний акт. Листом виконавчого комітету Боярської міської ради повідомлено про необхідність вжиття заходів щодо вирішення питання зняття з реєстрації громадян, які зареєстровані, але не проживають в гуртожитках [ADDRESS] та по [ADDRESS], шляхом звернення до суду. До переліку таких осіб включено і [PERSON] Тому просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування ліжко-місцем в гуртожитку для одиноких громадян по [ADDRESS], зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстрації [PERSON], зареєстрованого за адресою [ADDRESS], ліжко-місце. У судове засідання представник позивача не з'явися. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що згідно рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 07/334 від 13 жовтня 2006 року Комунальному підприємству "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства" було передано на баланс основної діяльності гуртожиток для одиноких громадян по [ADDRESS] Згідно статтей 128, 129 Житлового кодексу, жила площа в гуртожитку надасться за спільним рішенням власника гуртожитку. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку видається ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. З довідки ф.3 №1927 від 01 листопада 2013 року виданої КП «БГВУЖКГ» вбачається, що [PERSON] зареєстрований в гуртожитку за адресою [ADDRESS],ліжко-місце. Листом виконавчого комітету Боярської міської ради повідомлено КП «БГВУЖКГ» про необхідність вжиття заходів щодо вирішення питання зняття з реєстрації громадян, які зареєстровані, але не проживають в гуртожитках [ADDRESS] та по [ADDRESS], шляхом звернення до суду. До переліку осіб, які додані до листа вих. № 468 від 09 вересня 2011 року , які зареєстровані в гуртожитку та не проживають включено і [PERSON] Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 Житлового кодексу передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 Житлового кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно пункту 18 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, громадяни, які проживають у гуртожитку зобов'язані використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення, своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Таким чином, оцінивши докази у справі суд приходить до висновку, що є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки відповідач більше 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, без поважних причин не сплачує необхідні комунальні платежі, добровільно залишив місце проживання, своїх речей там не залишив, дій, які свідчили б про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням не вчинив. Враховуючи викладене суд вважає позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - ліжко-місцем в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання Управління Державної міграційної служби України у Київській області зняти з реєстрації [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 391, 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial