Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулася до суду з позовом до Територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовувався тим, що 20 жовтня 2015 р. померла мати позивачки - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] та квартири №47 на площі Перемоги, 7 у м. Житомирі. Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею, однак у встановлений законом строк не встигла прийняти спадщину, оскільки після смерті матері у неї склалися тяжкі життєві обставини, а саме втрата також батька та єдиного сина та залишення на її утриманні та вихованні онука, у звязку з чим погіршилося її психологічне та фізичне здоровя, просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після сметрі матері протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з таких підстав. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЧО №425582, виданого 08 квітня 1986 року (а.с. 11). 19 жовтня 2015 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 273850, що видане 20 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с.6). За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє рухоме і нерухоме майно, в тому числі належну їй 1/2 частину квартири №3, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Київській №56, заповіла позивачу [PERSON] Вказана обставина підтверджується заповітом від 24.07.1997, посвідченим державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 5-3888 (а.с.8). Згідно свідоцтва про право власності на житло №177 від 24.02.1993 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належала батькам позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 17 грудня 2012 року [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №2840 від 17.12.2012 року. На підставі нотаріального договору купівлі-продажу від 31.07.2002 року, [PERSON] придбала у власність квартиру №47, що знаходиться в місті Житомирі по площі Перемоги, 7, що підтверджується посвідчувальним написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2613 (а.с.10). Довідкою КП „ВЖРЕП №11" №817 від 12.08.2016 року підтверджується, що на день смерті спадкодавця [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ніхто разом з нею не проживав та не був зареєстрований (а.с.33). Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але під час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2012 року помер батько позивачки [PERSON], а у травні 2014 року помер син позивачки [PERSON]. Відповідно до договорів-замовлень №1-9524 та №1-2467 організацією та проведенням поховання [PERSON] та [PERSON] займалася позивач [PERSON] (а.с. 59-62). Згіно копій медичної карти амбулаторного хворого №7155, заведеної 20.12.2002 року на ім"я [PERSON] вбачається, що остання з 2010 року по серпень 2016 року зверталася до медичної установи з приводу наявності різних захворювань та проходила курси лікування (а.с.34-51). Крім того, з наявної в матеріалах справи характеристики учня 10-а класу Житомирської загальноосвітньої школи №17 [PERSON], наданої класним керівником [PERSON], вбачається, що учень [PERSON] після смерті свого батька залишився проживати з бабусею [PERSON], яка займається його вихованням, постійно відвідує батьківські збори, слідкує за успішністю [PERSON] та приділяє належну увагу вихованню онука (а.с. 63). За таких обставин встановлених в судовому засіданні, враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері, на час смерті останньої не проживала зі спадкодавицею, а всі життєві обставини об'єктивно створили труднощі для своєчасного прийняття позивачем спадщини у встановлений законом строк, суд приходить до висновку, що позивач пропустила такий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] з поважних причин та вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк в два місяці, який є достатнім для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: partial