Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У грудні 2013 р. позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування службовим приміщенням-кімнатою [ADDRESS], яка є державним військовим майном, а також виселити її без надання іншого службового приміщення, зобов'язавши передати зазначене приміщення Міністерству оборони України в особі позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в зазначеній кімнаті з 2005 році зареєстрована та проживає відповідачка, однак військову службу в збройних силах не проходить та ніякого відношення до Міністерства оборони України не має, будь-які документи , які підтверджують її право проживання в квартирі відсутні. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримання позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З довідки про перевірку житлових умов, а також Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва вбачається, що у кімнаті [ADDRESS] з 19 травня 2005 року зареєстрований [PERSON], однак відношення до Збройних сил України не має. (ас. 5,6) Зазначене вбачається із акту перевірки законності заселення та мешкання громадян України, складеного комісією Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку, згідно якого у [PERSON] відсутні будь-які документи, які підтверджують її відношення до Збройних Сил України. (а.с. 7-9). Згідно зі статтями 6, 127 Житлового кодексу України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно пункту 1.5 Інструкції "Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилим приміщенням", гуртожитки призначаються для тимчасового проживання військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей під час проходження ними військової служби або навчання у вищих навчальних закладах Міністерства оборони України. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] будь-якого відношення до Збройних Сил України не має, за такого правові підстави для її подальшого проживання у гуртожитку відсутні. За таких обставин, вимога в частині виселення відповідача з житлового приміщення гуртожитку без надання іншого житлового приіщення є правомірною та підлягає задоволенню. Щодо покаладення на відповідача обов'язку передати кімнату Міністерству оборони України в особі позивача позовні вимоги в цій частині не відповідають способу захисту порушеного права, тому задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню позов і в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки дана вимога є взаємовиключною вимозі про виселення та з огляду на осбтавини справи. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 114,70 грн.

Outcome: partial