Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву без номеру від 17.12.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту та процентів, виконувати інші зобов`язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Проте не виконує взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, чим порушив умови договору, вимоги чинного законодавства України, а тому, станом на 04.07.2018 року має заборгованість у розмірі 105100,86 гривень, яка складається з наступного: 43810,76 грн. - тіла кредиту, 7728,60 грн. - відсотків за користування кредитом, 48080,51 грн. - пені, а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4980,99 грн. - штраф (процентна складова). Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 105100,86 грн. та понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 1762,00 гривень. Вдповідачем на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що з позовними вимогами не погоджується вважає їх незаконними та необґрунтованими. Викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Вона зверталась 17.12.2013 року до ПАТ «Приватбанк» з метою покласти на депозит суму 50000,00 грн. (заява №SAMDNWFD0070037634200) та 5000 доларів США (заява №SAMDNWFD0070037538400). Депозит на вказані суми продовжувався відповідачкою відповідно до умов договору, [PERSON] знімалися проценти, які вона використовувала в особистих цілях. 08 квітня 2017 року відповідачу на мобільний телефон зателефонував представник служби безпеки банку та просив уточнити дані, між тим [PERSON] поклала слухавку та 10.04.2017 року звернулась до відділення банку з приводу шахрайства, яке мало місце 08.04.2017 року. Також, за заявою відповідачки за даним фактом розпочате досудове розслідування, яке внесено до ЄРДР № 12017050800002165 від 16.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Просить у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості відмовити. Представником позивача подано письмову відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись, що на даний час відсутні будь-які відомості щодо результатів кримінального провадження за фактом вчинення шахрайських дій, не встановлено винних осіб, а тому саме відповідач несе відповідальність за операції, проведені з карткою. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що кредитні картки мають характерні зовнішні особливості, а саме зображення «Полуниці», що чітко можна побачити на долученому до матеріалів справи фото клієнта з карткою, що є підтвердженням того, що відповідач отримав саме кредитну картку. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін, а також згода на розгляд справи в заочному порядку без представника банку у разі неявки відповідача. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ващенко І.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідачки. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 17.12.2013 року з метою отримання банківських послуг відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» та підписала заяву без номеру, на підставі якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 20000 грн. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку із чим на підставі рішення Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року змінено найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.2.1.1.12.7.2 договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом у встановлені строки, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. При порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язується сплатити банку штраф згідно тарифів. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту та процентів, виконувати інші зобов`язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, чим порушив умови договору, вимоги чинного законодавства України, а тому, станом на 04.07.2018 року має заборгованість у розмірі 105100,86 гривень, яка складається з наступного: 43810,76 грн. - тіло кредиту; 7728,60 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 48080,51 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4980,99 грн. - штраф (процентна складова). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі не надано. За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказане свідчить, що підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу Публічним Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписання відповідачем заяви засвідчує його ознайомлення та згоду з Умовами надання банківських послуг, Тарифами Банку, а також підтверджує його згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Отже, у банку виникло право вимагати від відповідача повернення суми кредиту, відсотків за його користування. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже, й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Щодо відповідальності відповідачки за операції, проведені з картою, зокрема щодо посилання [PERSON] на заволодіння коштами з картки шахрайським шляхом, необхідно зазначити наступне. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено визначення електронного платіжного засобу (п.1.14) - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та - ініціювати їх переказ.- п 1.27 дається визначення платіжній картці - електронне платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування ~в зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Частиною 16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що користувач після виявлення факту втрати електроного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. В свою чергу п. 2.1.1.7.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що держатель Карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ платіжної системи. Пунктом 2.1.1.7.3. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Таким чином, держатель платіжної картки зобов`язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дає змогу користуватися нею (у тому числі ПІН), контролювати рух коштів за своїм картрахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися держателем. Клієнт чи її держатель має негайно повідомити банк про втрату платіжної картки в порядку, передбаченому договором, в іншому разі емітент не несе відповідальності за переказ коштів, ініційований за допомогою цієї платіжної картки, до отримання такого повідомлення. Таким чином до повідомлення банку про постановку карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за операції, ініційовані за допомогою платіжної картки несе її держатель. Оскільки Відповідач не подавала заяву до Банку про постановку карти в стоп-лист платіжної системи, згідно п. 1.1.5.29 кредитного договору, а тому несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Письмових заяв про втрату кредитної карти від [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідачем не надано жодних належних доказів звернення до Банку. [PERSON] знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами, що свідчить про те, що їй були добре відомі і зрозумілі умови договору. На фото вбачається, що [PERSON] отримала саме кредитну картку «Універсальна», оскільки вона має характерну зовнішню особливість, а саме зображення «Полуниці». Стосовно тверджень відповідача з приводу шахрайського заволодіння її грошовими коштами, то, як вбачається з наданого відповідачем витягу з кримінального провадження №12017050800002165, 16.11.2017 року внесено до ЄРДР відомості за №12017050800002165 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування, яке доручено здійснювати Кальміуському Відділенню поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Відомостей про завершення досудового розслідування до матеріалів справи не долучено. Тобто на даний час вказане кримінальне провадження до суду з обвинувальним актом не надходило. При цьому, реєстрація відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР та проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, не можуть бути взяті судом до уваги, як підстава для відмови в позові. Суд також, зазначає, що у випадку розгляду вказаного кримінального провадження судом та постановлення обвинувального вироку, відповідач матиме можливість звернутись до суду з відповідним цивільним позовом в межах такого кримінального процесу, чи з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафів, то суд виходить з такого. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Згідно Переліку м. Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач проживає поза межами м.Маріуполя суду АТ КБ "Приват Банк" не надано. Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 4980,99 грн. (процентна складова), 48080,51 грн. - заборгованість за пенею, є необґрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафів нарахована після 14 квітня 2014 року, а отже їх нарахування суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Отже, дослідивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню - заборгованість за кредитом 43810,76 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом 7728,60 грн., що загалом складає 51539,36 грн. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial