Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років на дату його смерті та визнання за нею права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,77 га, кадастровий номер 7125480500:01:001:0285 (1,57 га) та кадастровий номер 7125480500:01:002:0285 (0,20 га), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (нині - територія Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області) на підставі державного державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000785 від 03.05.2001 року. [INFO] [PERSON] а помер. Позивач являється спадкоємцем четвертої черги на дане спадкове майно, яке залишилося після померлого [PERSON] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з ним однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини і прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори. Але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та не підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем більше 5 років однією сім`єю. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснивши, що [INFO] помер [PERSON] , якому належав державний акт серії І-ЧР № 000785 від 03.05.2001 на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,77 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану в межах Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Спадщину після смерті останнього прийняла позивач як спадкоємець його майна четвертої черги спадкування, оскільки проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1988 року до смерті спадкодавця, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів, які було втрачено, та не підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем більше 5 років однією сім`єю. Тому, просить суд встановити факт проживання позивача з померлим однією сім`єю по день його смерті більше п`яти років та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм відомо те, що позивач з 1988 року проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік і дружина. Спочатку вони проживали в зареєстрованому шлюбі, який пізніше розірвали, але продовжували жити разом до дня його смерті у [INFO] . Позивач здійснювала догляд за ним та провела його поховання. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом і вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2019 року [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого на території Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (нині - територія Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області) відкрилася спадщина. Оскільки спадкодавець помер після [INFO] , то дані правовідносини регулюються нормами ЦК України 2004 року. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судячи з даних витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної діялнки від 21.02.2020 року та наявної в матеріалах позовної заяви копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000785 від 03.05.2001 року за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку загальною площею 1,77 га, кадастровий номер 7125480500:01:001:0285 (1,57 га) та кадастровий номер 7125480500:01:002:0285 (0,20 га), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Оригінал вказаного державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000785 від 03.05.2001 року було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" № 42 (12885) від 18.10.2019 року. Судом також встановлено та випливає з довідки № 838 від 09.10.2019 року, виданої виконавчим комітетом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, що померлий [INFO] [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , де разом з ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] /колишня дружина/ та [PERSON] /дочка колишньої дружини/. При цьому інші члени сім'ї, малолітні, неповнолітні, утриманці на день його смерті не були зареєстровані. Як встановлено з довідки № 839 від 09.10.2019 року, виданої виконавчим комітетом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] є власником домогосподарства за даресою: [ADDRESS] і постійно проживала однією сім'єю з [PERSON] з серпня 1988 року до дня його смерті [INFO] , яка здійснювала догляд за ним та провела його поховання, що підтверджується також і показами свідків. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу № 484543 від 03.06.1989 року та свідоцтва про розірвання шлюбу № [NUMBER] від 03.10.2008 року позивач проживала зі спадкодавцем в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 1989 року, який було розірвано 03 жовтня 2008 року. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому заявнику необхідно встановити даний факт для можливості оформлення спадщини. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 К України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач після розірвання шлюбу продовжувала проживати з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина, що встановлено в судовому засіданні як з пояснень представника позивача, свідків, так і з матеріалів справи. Разом з тим, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, а Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив, тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року, про що зазначено і в постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. Окрім того, документально підтверджено перебування позивача з [PERSON] в офіційно зареєстрованому шлюбі в період з 03.06.1989 року до [INFO] , а тому даний факт не потребує додаткового встановлення. Таким чином, суд вважає можливим заявлену позивачем вимогу задовольнити частково та встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 04 жовтня 2008 року по [INFO]. Згідно даних приватних нотаріусів Чигиринського районного нотаріального округу та державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори, після померлого [INFO] [PERSON] із заявою прийняття спадщини зверталася [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини чи із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після не зверталися. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Курило Я.В. № 149/02-31 від 08.02.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та не підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем більше 5 років однією сім`єю. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити частково, встановивши факт проживання позивача з померлим однією сім`єю більше п`яти років в період з 04 жовтня 2008 року по [INFO] та визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial