Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14.11.2017 року з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг про стягнення моральної шкоди в зв'язку зі смертю дочки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її дочка [PERSON], виконуючі свої посадові обов'язки, у зв'язку з нещасним випадком, що стався 08.05.2017 року, в агломераційному цеху металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», розташованому по вул. Криворіжсталі 1 в м. Кривому Розі, померла. Даний факт підтверджується актами Н-1 та Н-5. Нещасний випадок, що стався з донькою позивачки, призвів до Неймовірних моральних страждань та переживань не тільки [PERSON], а й всієї сім'ї, родичів та близьких. У зв'язку з викладеним, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку зі смертю дочки 500 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб. Ухвалою суду від 19.12.2017 року прийнято рішення здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ст. 279 ЦПК України, стороною позивача та відповідача було реалізовано право на розгляд справи з викликом сторін. Так, у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], кожен окремо, підтвердили факти, викладені в позовній заяві, підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Представник відповідача Стаднік Я. В. діюча на підставі довіреності №14-479 від 02.11.2017 року, в судовому засіданні пояснила, що відповідач не відмовляється відшкодовувати шкоду, спричинену загибеллю, проте сума має бути обґрунтованою. Зокрема, представник відповідача зазначила, що син загиблої також звернувся до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача. У зв'язку з викладеним просила відмовити в задоволенні даних позовних вимог. Крім того, у встановлені строки та правила, відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, згідно якого сума, пред'явлена до стягнення не відповідає принципам розумності та справедливості, не є обґрунтованою та визнана відповідачем завищеною. Також зазначає, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування розміру відшкодування. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с. 4, 5, 6). 08.05.2017 року [PERSON] померла у наслідок нещасного випадку у зв'язку з виробництвом, що підтверджується актами Н-1 та Н-5. Так, о 17 годині 10 хвилин 08.05.2017 року в агломераційному цеху металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», розташованому по вул. Криворіжсталі 1 в м. Кривому Розі сталося руйнування покрівлі будівлі шихтового відділення з падінням конструкцій покрівлі з позначки + 19.100м на позначку + 12.000м, на якій розташовані стрічкові конвеєри №№ 18-21. В цей час дозувальник [PERSON] виконувала свої посадові обов'язки по наповненню бункерів шихтовими матеріалами між стрічковими конвеєрами №№ 20- 21. Внаслідок обвалення плит перекриття в будівлі шихтового відділення на позначці +12.000м в районі осі 14 рядів А-В агломераційного цеху [PERSON] отримала травми несумісні з життям. Відповідно до складеного акту форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, визначено вину ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме особи, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку є: [PERSON] (начальник агломераційного цеху металургійного виробництва аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не створив на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, не здійснював контроль за утриманням будівель і споруд у справному стані, не контролював виконання вимог діючих стандартів підприємства, що стосуються технічного обслуговування і експлуатації виробничих будівель і споруд, не забезпечив справний і безпечний стан будівель і споруд, чим порушив вимоги ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та п.п.3.1.10, 3.1.11, 3.5.1.5 посадової інструкції начальника агломераційного цеху металургійного виробництва ПІ 031.24125.021.); [PERSON] (провідний інженер з ремонту будівель та споруд механслужби агломераційного цеху металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не контролював безпечну експлуатацію будівель та споруд, не забезпечив контроль за утриманням у справному стані і ремонтів будівель та споруд, чим порушив вимоги п.п. 3.22, 3.23 посадової інструкції провідного інженера з підготовки ремонтів агломераційного цеху металургійного виробництва ПІ 031.22408.26); [PERSON] (провідний інженер відділу по технагляду за будівлями і спорудами служби техобслуговування та експлуатації управління центрального департаменту з утримання та ремонтів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не здійснював нагляд за виконання персоналом агломераційного цеху заходів розроблених по результатам огляду будівлі, не зупинив роботи у випадку виникнення загрози для життя чи здоров'я працівників, чим порушив вимоги п.п. 3.1.5, 3.3.20 посадової інструкції провідного інженера відділу по технагляду за будівлями та спорудами служби техобслуговування та експлуатації управління центрального департаменту по утриманню та ремонтам ПІ 090.2149, 2.015); [PERSON] (начальник відділу по технагляду за будівлями та спорудами служби техобслуговування та експлуатації управління центрального департаменту з утримання та ремонтів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не здійснював нагляд виконання цеховим персоналом заходів, вказаних в актах оглядів будівель та споруд, по конструктивам, класифікованих як непридатні до нормальної експлуатації, не забезпечив належного технічного контролю за: станом будівельних конструкції виробничих будівель та споруд, піднаглядних відділу; виконання персоналом структурних підрозділів підприємства вимог нормативно-керівних документів та стандартів з технічної експлуатації будівель та споруд, не забезпечив нагляд виконання цеховим персоналом заходів, вказаних в актах оглядів будівель та споруд, класифікованих як непригідні до нормальної експлуатації або аварійні, чим порушив вимоги п.п. 3.1.7, 5.1., 5.7 посадової інструкції начальника відділу по технагляду за будівлями та спорудами служби техобслуговування та експлуатації управління центрального департаменту з утримання та ремонтів ПІ 090.1229,7.142) (а.с. 9-25). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи. Відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, згідно актів №17 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та акту форми Н-5 про ведення спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 08.05.2017 року о 17 годині 10 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», встановлено вину підприємства - відповідача, в особі відповідних посадових осіб, та інших працівників, діяльність яких призвела до нещасного випадку. Отже, судом встановлено, що нещасний випадок, який стався з [PERSON], стався з вини відповідача. Право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача є обґрунтованими, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Що стосується розміру моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Представник відповідача, з урахуванням Глави 5 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, не можуть прийматися до уваги доводи відповідача стосовно існування інших позовів або рішень суду щодо відшкодування моральної шкоди, пов'язаного з нещасним випадком, який стався з [PERSON], оскільки відповідачем не надано відповідних судових рішень щодо присудження до стягнення з відповідача відповідної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керується, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг її душевних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є матір'ю померлої; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю доньки, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю дочки, грошові кошти в сумі 100 000 гривень. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial