Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу та визнати за [PERSON] четвергу чергу права на спадкування за законом на право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить спадкодавцю [PERSON]. В обґрунтування посилається на те, що встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю з [PERSON] має значення для захисту законних інтересів заявника та майнових прав як спадкоємця. Заявник в судовому засіданні зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавриненко Оксана Іванівна в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши матеріали заяви, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що 07.09.2016 р. складено відповідний актовий запис № 874, Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 13). Відповідно до довідки ЖБК «Сатурн-1» від 27.09.2016 року та паспорту покійної [PERSON] остання була прописана та проживала за адресою: [ADDRESS] з 28.10.2003 року по день смерті [INFO] (а.с. 12, 15). В матеріалах справи міститься довідка ЖБК «Сатурн-1» від 15.11.2016 року в якій зазначено, що [PERSON], з 2003 року прописаний за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Крім того, як вбачається з договору-замовлення на організацію та проведення поховання від08.09.2016 року [PERSON] займався організацією поховання [PERSON] (а.с. 16-17). Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що являється сусідом [PERSON], знав покійну [PERSON] з якою проживав [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Статтею 234 Цивільно процесуального кодексу України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім'ї та на повагу до свого сімейного життя. За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, наведене свідчить, що з 28.10.2003 року по [INFO] між заявником та [PERSON] склалися відносини, що притаманні сім'ї. За таких обставин, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю заявника та [PERSON] у період з 28.10.2003 року до моменту смерті останнього. Досліджуючи питання юридичної значущості встановлення вказаного факту та мету його встановлення, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та [PERSON] у період з 28.10.2003 року до моменту смерті останнього - має юридичне значення для визначення спадкоємців за законом, які можуть претендувати на цю спадщину після смерті [PERSON] Одночасно, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви в частині визнання заявника спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом, щодо майна померлого [PERSON], з огляду на передчасність заявленої вимоги, так, встановлення черговості спадкоємців за законом прямо передбачена Цивільним кодексом України та відноситься до дискреційних повноважень органів нотаріату України, а відтак, оскільки право особи ще не порушене, у встановленні даного факту, слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial