Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет застави, та після уточнення своїх позовних вимог просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] (на підставі договору про надання гарантії від 20.02.2014 року), суму основного боргу у розмірі 729630,25 (сімсот двадцять дев'ять тисяч шістсот тридцять гривень 25 копійок), в тому числі 15543,52 грн. (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок три гривні 52 копійки) відсотків (пені) згідно ч.l ст. 1048 ЦК України; 37692,73 грн. (тридцять сім тисяч шістсот дев'яносто дві гривні) - інфляційних, на користь позивача; звернути стягнення на предмет застави шляхом отримання [PERSON] у власність транспортного засобу - автомобіль марки KIA RIO 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за рахунок чого задовольнити вимоги [PERSON] в частині погашення боргу в сумі 96000 грн. з правом [PERSON] зняти з обліку автомобіль в органах МРЕР ДАІ України та зареєструвати транспортний засіб за [PERSON]; зобов'язати [PERSON] передати позивачу технічний паспорт та ключі від предмета застави, а в разі втрати чи пошкодження технічноо паспорту - зобов'язати органи МРЕВ ДАІ відновити втрачені докумени; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 300 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, судом встановлено наступне. 19 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №768. Згідно п. 1 вищезазначеного договору, позивач передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 676394 (шістсот сімдесят шість тисяч триста дев'яносто чотири) гривні 00 копійок. Сума позики в повному обсязі була прийнята відповідачем до моменту укладення Договору, про що зазначено в п. 2 Договору від 19.02.2014 року. Відповідно до п. 4. Договору, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти в наступному порядку та за наступним графіком: -150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень - 20 березня 2014 року; - 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривень - 05 квітня 2014 року; - 276394 (двісті сімдесят шість тисяч триста дев'яносто чотири) гривні - 20 квітня 2014 року. Окрім того, [PERSON] згідно п. 9 Договору, зокрема не пізніше 05 квітня 2014 року, з метою забезпечення виконання Договору позики, взяв на себе зобов'язання укласти з позивачем іпотечний договір, згідно якого [PERSON] мав передати в іпотеку позивачу квартиру під [ADDRESS] в місті Одеса не пізніше 05 квітня 2014 року та договір застави транспортного засобу за яким відповідач передає в заставу автомобіль марки КІА RIO 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідач уклав договір застави транспортного засобу 19 лютого 2014 року. Станом на дату подачі позовної заяви, відповідач не виконав зобов'язання передбачені Договором позики від 19 лютого 2014 року в частині повернення грошових коштів та укладання договору іпотеки. 20.02.2014 року був укладений договір про надання гарантії, відповідно до якого [PERSON] (гарант) зобов'язується гарантувати перед [PERSON] (беніфіціаром) виконання [PERSON] (принципалом) свого обов'язку за договором позики, укладеним між беніфіціаром та принципалом 19.02.2014 року. З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою належним чином виконати умови Договору та повернути грошові кошти. Відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вказує ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 Цивільного кодексу України, встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При таких обставинах, оскільки між позивачем та відповідачем не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, позивач як позикодавець, має право на одержання процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] користується позикою починаючи з 19 лютого 2014 року. З цього періоду минуло 105 днів (3 19.02.2014 року по 04.06.2014 року). Враховуючи досить значну суму позики позивачем збільшено розмір позовних вимог. 1. Розрахунок інфляційних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Інфляція за період з 19.02 по 04.06.2014 року склала 105,6, сума інфляційних - (676 394х105,6) - 676 394 = 37692,73 грн. (тридцять сім тисяч шістсот дев'яносто дві гривні). 2. Розрахунок процентів згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України. У відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 09 серпня 2013 №315 "Про регулювання грошово-кредитного ринку", передбачено встановити розмір облікової ставки з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року встановлено на рівні 6,5 річних, з 15 квітня 2014 року встановлено на рівні 9,5. 1) Період з 19.02.l4 по 14.04.14 року (облікова ставка 6,5). Розмір процентів за місяць користування позикою буде складати - 6,5/12=0,54. Розмір процентів з розрахунку одного дня буде складати 0,54/30=0,018. Кількість прострочених днів - 54. Сума відсотків буде складати - 54 х 0,018 х 676394 грн. = 6574,54 грн. (шість тисяч п'ятсот сімдесят чотири гривні 54 копійки). 2) Період з 15.04.2014 по 04.06.2014 року (облікова ставка 9,5). Розмір процентів за місяць користування позикою буде складати - 9,5 /12=0,79 . Розмір процентів з розрахунку одного дня буде складати 0,79/30=0,026. Кількість прострочених днів - 51. Сума відсотків буде складати - 51 х 0,026 х 676 394 грн. = 8968,98 грн. (вісім тисяч дев'ятсот шістдесят вісім гривень 98 копійок). Сума процентів 6574,54 + 8968,98 = 15543,52 грн. (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок три гривні 52 копійки). Загальна сума інфляційних та процентів згідно вищезазначених розрахунків складає: 37692,73 + 15543,52 = 53236,25 (п'ятдесят три тисячі двісті тридцять шість гривень 25 копійок). Сума боргу з врахуванням інфляційних та процентів складає 53236,25 + 676394 = 729630,25 (сімсот двадцять дев'ять тисяч шістсот тридцять гривень 25 копійок). З огляду на вищевикладене, відповідач [PERSON] зобов'язаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути позивачу грошові кошти в розмірі 729 630, 25 грн. Як вже зазначалося вище, між позивачем та [PERSON] 19 лютого 2014 року було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач передав в заставу автомобіль марки КІА RIO 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказаним Договором застави зокрема забезпечувалося виконання відповідачем умов договору позики від 19 лютого 2014 року. За взаємною згодою сторін, що передбачено п. 6 договору застави, предмет застави було оцінено в суму 96000 (дев'яносто шість тисяч) гривень. Згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. На підставі викладеного вище, суд вважає за доцільне звернути стягнення на предмет застави шляхом передачі рухомого майна автомобіля марки KIA RIO 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок часткового виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в розмірі 96000 грн. від загальної суми боргу 729 630, 25 грн. та відповідного зменшення загальної суму боргу на зазначену суму (вартість транспортного засобу). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 633 630, 25 грн. (729 630, 25 грн. - 96 000 грн.). Однак вимога позивача щодо зобов'язати [PERSON] передати позивачу технічний паспорт та ключі від предмета застави, а в разі втрати чи пошкодження технічноо паспорту - зобов'язати органи МРЕВ ДАІ відновити втрачені документи не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною. Позовні вимоги щодо стягнення боргу за договором позики солідарно з [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Вимоги щодо змісту та форми гарантії встановлені Параграфом 4 Цивільного Кодексу України, так цивільним законодавством передбачено, що гарантом може виступати лише банк, інша фінансова установа, страхова організація, а отже договір про надання гарантії від 20.02.2014 року, де гарантом виступає фізична особа [PERSON], у відповідності до ст.ст. 215, 203 ЦК України є нікчемним, а отже не несе за собою для [PERSON] будь-яких правових наслідків. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 300 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2014 року [PERSON] було відстрочено сплату судового збору у розмірі 3354,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі. Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, судовий збір у розмірі 3354,00 грн. також підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного і у відповідності з ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, ЦК України, ст.ст. 3, 84, 88, 118, 119, 120, 213-215, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: partial