Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши, що [INFO] померла його дружина [PERSON], в наслідок чого, відкрилася спадщина на 2/3 частин квартири [ADDRESS]. За своє життя, померла [PERSON] отримала 23.12.1997 року у спільну власність в порядку приватизації, частку в розмірі 1/3 в квартирі [ADDRESS], що на думку позивача входить до об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Іншими співвласниками вищевказаної квартири у рівних частках були [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер син дружини позивача [PERSON] від попереднього шлюбу, [PERSON]. Дружина позивача фактично прийняла спадщину після смерті сина, що складалась із 1/3 частини квартири [ADDRESS], Таким чином, позивач вважає, що спадкова частка його померлої дружини [PERSON] становить 2/3 частин у квартирі [ADDRESS]. Позивач вважає, що розподіл 2/3 спадкової частки, після смерті дружини [PERSON], повинна розподілитися наступним чином: 2/3 : 2 (50 %) = 2/6 частина що належить позивачеві, як чоловіку спадкодавця, інша частина 2/6, розподіляється в рівних (2/18) частках між спадкоємцями: відповідачем по справі (дочкою), її матір'ю, [PERSON], та позивачем (чоловіком). Отже, розмір спадкової частки ( 2/6 +2/18) яка повинна належати позивачеві, складає 4/9 частин у в квартирі [ADDRESS]. 26 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його дружини [PERSON], на 4/9 частин у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання 13.07.2017 року позивача та його представник не з'явились, позивач надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неявкою відповідача та порушенням часу розгляду справи. Відповідач в судове засідання 13.07.2017року не з'явилась, повідомлена належним чином, надала свої письмові заперечення, згідно яких частково визнала позовні вимоги, а саме: не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на 2/9 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. З урахуванням вимог закону щодо розумних строків розгляду справи, а також того факту, що сторони по справі надали всі докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому суд, вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність сторін Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивач по справі знаходився у шлюбі з [PERSON] з 04 листопада 2000 року. [INFO] померла дружина позивача, в наслідок чого, відкрилася спадщина на 2/3 частин у квартири [ADDRESS]. За своє життя, спадкодавець 23.12.1997 року отримала у спільну власність в порядку приватизації, частку в розмірі 1/3 в квартирі [ADDRESS]. Іншими співвласниками вищевказаної квартири відповідно Свідоцтва про право власності на житло, виданим згідно розпорядження № 4/3346-97 від 23 грудня 1997 року виконкомом міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, у рівних частках були [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер син дружини позивача [PERSON] від попреденього шлюбу [PERSON], остання фактично прийняла спадщину після смерті сина, що складалась із 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв на момент укладення шлюбу та придбання у власність частки нерухомого майна) передбачає, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. При цьому стаття 24 цього ж Кодексу встановлює, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, є власністю кожного з них. Оскільки, померла дружина позивача [PERSON] одержала у власність частину квартири у 1997 році, тобто до укладення шлюбу, то зазначена частка квартири, відповідно до статті 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України, набута дружиною до одруження, а відтак є лише її особистою власністю. Крім того, згідно ст. 57 СК України , яка діяла на час відкриття спадщини, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; Таким чином, твердження позивача про те, що 1/3 частина квартири, яка належала дружині позивача на підставі приватизації житлового фонду, є їх спільною сумісною власністю разом із позивачем, необгрунтоване, не підтверджується діючим законодавством та обставинами справи. Крім того є необґрунтованими доводи позивача про те, що після прийняття його померлою дружиною спадщини за своїм сином, [PERSON], який помер [INFO], дружина отримала його частку у розмірі 1/3 частина, у спільну власність подружжя. Так, відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу, але в порядку спадкування, є особистою приватною власністю такого з подружжя. Таким чином, успадкована померлою дружиною позивача частка у квартирі не може включатися до складу спільно нажитого майна подружжя, а лише включається до складу спадщини після її смерті, а відтак має також бути розділена між спадкоємцями у рівних частках. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] у неї залишилось три спадкоємці першої черги: відповідач (донька), позивач (чоловік), та її мати [PERSON], то вся залишена нею спадкова маса має бути розділена між трьома спадкоємцями в рівних частках ( 2/3: 3=2/9). Враховуючи вище викладене суд вважає, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті його дружини [PERSON] на частку у розмірі 2/9 частини у квартири [ADDRESS]. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача, оскільки відповідач ніколи не заперечувала його право на спадкування 2/9 частини спірної квартири та неодноразово пропонувала в судових засіданнях отримати свідоцтво про спадщину у нотаріуса у встановленому законом порядку.

Outcome: partial