Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

СФГ «Марія» звернулось до суду з позовом до СФГ «[PERSON] Д.», [PERSON], [PERSON], стверджуючи, що 15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 3,1351 га на строк 10 років. 15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 3,1155 га на строк 10 років. 22 лютого 2006 року у Державному реєстрі земель були вчинені відповідні записи про державну реєстрацію даних договорів оренди. У грудні 2012 року позивачу стало відомо про те, що СФГ «[PERSON] Д.» уклав договори оренди землі з [PERSON] та [PERSON] та останні більше не будуть мати жодних відносин з СФГ «Марія» не зважаючи, що ще діяли договори оренди землі укладені СФГ «Марія» з [PERSON] та [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року визнано недійсними договори оренди землі укладені між СФГ «[PERSON] Д.» та [PERSON], СФГ «[PERSON] Д.» та [PERSON] з моменту їх укладення, тобто з 09 жовтня 2012 року. Не зважаючи на те, що договори оренди землі між СФГ «Марія» та [PERSON] та [PERSON] не були розірвані, СФГ «[PERSON] Д.» захопило у незаконний спосіб вказані земельні ділянки та почало обробляти земельні ділянки, отримуючи при цьому вигоду, що згідно розрахунку складає 169006,00 грн. Крім того, СФГ «Марія» було вимушене звернутися до реєстраційної служби з заявою про зняття з реєстрації договорів оренди земельних ділянок, укладених між СФГ «[PERSON] Д.» [PERSON] та [PERSON], за що сплатило 254,00 грн. СФГ «Марія», уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути солідарно з відповідачів неотриману вигоду у розмірі 169006,00 грн., кошти у сумі 254,00 грн. за зняття з реєстрації договорів оренди земельних ділянок, а також судові витрати по справі: судовий збір за подачу позову 1741,34 грн., судовий збір за витребування доказів 121,80 грн., витрати на правову допомогу 4000,00 грн. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, стверджував, що позовні вимоги до СФГ «[PERSON] Д.» є необґрунтованими, оскільки СФГ «Марія» та СФГ «[PERSON] Д.» не перебували у зобовязальних правовідносинах, що виключає відповідальність СФГ «[PERSON] Д.» на підставі ст. 1166 ЦК України; дії СФГ «[PERSON] Д.» не були неправомірними, оскільки господарство пройшло всі передбачені законом стадії заключення договору оренди з [PERSON], [PERSON], і тільки після державної реєстрації договорів у реєстраційній службі перейшло до обробки землі; позовні вимоги до [PERSON] є також необґрунтованими, оскільки [PERSON] стала власником землі лише у 2014 році, тому не може нести відповідальність за 2012-2013 роки; також і [PERSON] не є субєктом відповідальності підставі ст. 1166 ЦК України, на яку посилається позивач. Крім того, представник відповідачів стверджував, що позивач не довів яка саме шкода йому була спричинена, у чому ця шкода полягає, та не надав доказів спричинення йому шкоди. У звязку з вищенаведеним, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 3,1351 га, кадастровий номер «5122983400:01:001:0459», яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності не земельну ділянку серії ОД №096536, що розташована на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області. Строк дії договору 10 років. 22 лютого 2006 року у Державному реєстрі земель було вчинене відповідний запис про державну реєстрацію даного договору оренди землі. 15 серпня 2005 року між СФГ «Марія» та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 3,1155 га, кадастровий номер «5122983400:01:001:0459», яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності не земельну ділянку серії ОД №096537, що розташована на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області. Строк дії договору 10 років. 22 лютого 2006 року у Державному реєстрі земель було вчинене відповідний запис про державну реєстрацію даного договору оренди землі. 2012 року СФГ «Марія» стало відомо про те, що СФГ «[PERSON] Д.» уклав договори оренди землі з [PERSON] та [PERSON] незважаючи, що ще діяли договори оренди землі укладені СФГ «Марія» з [PERSON] та [PERSON] У квітні 2013 року СФГ «Марія» звернулось до суду з позовом до управління держземагентства у Котовському районі Одеської області, СФГ «[PERSON] Д.», [PERSON], [PERSON] про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року визнано недійним договір оренди землі, укладений між СФГ «[PERSON] Д.» та [PERSON] від 09 жовтня 2012 року, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області за №512290004003011 29 жовтня 2012 року, з моменту його укладання, тобто з 09 жовтня 2012 року; визнано недійним договір оренди землі, укладений між СФГ «[PERSON] Д.» та [PERSON] від 09 жовтня 2012 року, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області за №512290004003012 29 жовтня 2012 року, з моменту його укладання, тобто з 09 жовтня 2012 року. 06 червня 2013 року [PERSON] помер. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] Згідно довідки управління статистики в Котовському районі №31-01-34/446 від 04 листопада 2015 року урожайність кукурудзи СФГ «Марія» та СФГ «[PERSON] Д.» становить: -СФГ «[PERSON] Д.»: 2012 рік 30 ц/га, 2013 рік 90,8 ц/га, 2014 рік 80,3 ц/га; -СФГ «Марія»: 2012 рік відсутня, 2013 рік 15,0 ц/га, 2014 рік 15,0 ц/га. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1192 ЦК України,з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Термін дії договорів оренди земельної ділянки укладених міжСФГ «Марія» з [PERSON] та [PERSON] закінчувався 15 серпня 2015 року. Зазначені договори є дійсними та не розірвані між сторонами. Таким чином, внаслідок незаконного використання СФГ «[PERSON] Д.» земельних ділянок, які перебували в оренді СФГ «Марія», СФГ «Марія» було заподіяно збитки, оскільки господарство не могло обробляти належні йому по договорам оренди земельні ділянки та вирощувати на них сільськогосподарську продукцію. Твердження представника відповідачів щодо того, що відповідачі не є субєктами відповідальності згідно ст. 1166 ЦК України суд не приймає до уваги, оскільки між неправомірними діями[PERSON] та [PERSON], які полягали в розірвання в односторонньому порядку договорів оренди з СФГ «Марія» та укладенні договорів з СФГ «[PERSON] Д.», та заподіяною СФГ «Марія» шкодою у вигляді упущеної вигоди наявний безпосередній причинний зв'язок, тому шкода, заподіяна позивачу, підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачами. Також є необґрунтованими твердження щодо того, що дії СФГ «[PERSON] Д.» не є неправомірними, оскільки після визнання недійними договорів оренди між СФГ «[PERSON] Д.» та [PERSON], [PERSON], господарство і далі продовжувало обробляти землі, які перебували в оренді іншого господарства. Також представник відповідачів надав довідку Косівської сільської ради Котовського району Одеської області №330 від 10 листопада 2015 року, згідно якої СФГ «[PERSON] Д.» орендує земельні паї, які належать [PERSON] та [PERSON] загальною площею 6,2506 га, але фактично використовує 4,000 га, а решту 2,2506 га обробляє СФГ «Марія». Представник позивача заперечував вказані факти, стверджуючи, що СФГ «[PERSON] Д.» після реєстрації договорів оренди почав обробляти усі 6,2506 га землі. Суд також критично ставиться до вказаної довідки, оскільки надання вказаної інформації не відноситься до компетенції Косівської сільської ради Котовського району Одеської області. Визначаючи розмір відшкодування шкоди, суд вважає, що відповідачі повинні відшкодовувати розмір шкоди пропорційно отриманим ними прибуткам. СФГ «[PERSON] Д.» не надало суду розрахунок прибутку, які отримало господарство за 2013-2015 роки, тому суд виходить з розрахунку прибутку наданого СФГ «Марія». У судовому засіданні представник позивача пояснив, що розробляючи розрахунок доходу СФГ «Марія» виходив з того, що паї [PERSON] та [PERSON] у загальному розмірі 6,2506 га знаходяться на полі №71 у с. Коси Котовського району Одеської області; СФГ «Марія» на протязі 2013-2015 року засівало поле №71 пшеницею. Тому при розробці розрахунку прибутку СФГ «Марія» було взято дані витрат по обробці землі площею також 6,2506 га на полі №71, засіяного пшеницею. У звязку з вказаним розрахунком, суд вважає, що СФГ «Марія» засіяло б вказані землі пшеницею та отримало б прибуток аналогічний з вказаним у розрахунку. Згідно розрахунку доходів по обробці пайової землі площею 6,2506 засіяної пшеницею СФГ «Марія» поле №71: за 2013 рік прибуток господарства склав 52306,00 грн., за 2014 рік прибуток господарства склав 66080,00 грн., за 2015 рік прибуток господарства склав 50620,00 грн. Згідно довідки СФГ «[PERSON] Д.» орендна плата за користування земельним паєм складає 3% від вартості: у 2013 році становила 1844,05 грн., у 2014 році становила 1844,05 грн., у 2015 році становила 2303,22 грн. Таким чином, згідно наданим позивачем розрахунком, у 2013 році СФГ «[PERSON] Д.» отримало би прибуток у розмірі 52306,00 грн., а [PERSON] та [PERSON] згідно довідки отримали прибуток у розмірі по 1844,05 грн., а разом 55994,10 грн. У відсотковому відношенні, прибуток СФГ «[PERSON] Д.» склав 93,42 % (100х52306:55994,1), прибуток [PERSON] склав 3,29 % (100х1844,05:55994,1), прибуток [PERSON] склав 3,29 % (100х1844,05:55994,1). Розмір неотриманої вигоди СФГ «Марія», яку повинно відшкодувати СФГ «[PERSON] Д.» становить 157853,53 грн.: - у 2013 році - 48864,26 грн. ( 52306,00 грн. прибуток у 2013 році х 93,42 % :100); - у 2014 році - 62590,98 грн. ( 66080,00 грн. прибуток у 2014 році х 93,42 % :100); - у 2014 році - 46398,29 грн. ( 50620,00 грн. прибуток у 2015 році х 93,42 % :100). Розмір неораної вигоди СФГ «Марія», яку повинна відшкодувати [PERSON] становить 5576,23 грн.: - у 2013 році - 1720,87 грн. (1844,05 грн. прибуток у 2013 році х 3,29 % :100); - у 2014 році - 1720,87 грн. (1844,05 грн. прибуток у 2014 році х 3,29 % :100); - у 2014 році - 2110,85 грн. ( 50620,00 грн. прибуток у 2015 році х 3,29 % :100). Проте, суд вважає, що до позовних вимог до [PERSON] позивачем пропущено строк звернення з позовом відповідно до ст. 1281 ЦК України, згідно якої кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, позов у частині вимог до [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того, СФГ «Марія» було вимушене звернутися до реєстраційної служби з заявою про зняття з реєстрації договорів оренди земельних ділянок, укладених між СФГ «[PERSON] Д.» [PERSON] та [PERSON], за що сплатило 240,00 грн. Відповідно ці кошти підлягають стягненню з відповідачів у пропорційному відношенні: з СФГ «[PERSON] Д.» підлягає стягненню 224,16 грн., з [PERSON] підлягає стягненню7,92 грн. Вимога щодо стягнення витрат за банківські послуги є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню. Позивач просив також стягнути на свою користь судові витрати, повязані із оплатою правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011року, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу не надано (квитанцію про оплату, звіт про виконання робіт), також не надано розрахунку розміру витрат на правову допомогу, тому підстави для стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу відсутні. На користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати повязані зі сплатою судового збору пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з СФГ «[PERSON] Д.» у сумі 1578,52 грн., з [PERSON] М у сумі 55,77 грн. Судові витрати у розмірі 121,80 грн. за забезпечення доказів по справі стягненню з відповідачів не підлягають, оскільки позивачем не ставилось питання щодо витребування доказів, тому суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач може звернутися до суду з заявою про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі ніж встановлено законом. При таких обставинах позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial