Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У березні 2016 року Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення нею повноліття; а також стягнути додаткові витрати на лікування доньки у розмірі 21 895,00 грн. В процесі розгляду справи, позивачка збільшила розмір позовних вимог в частині додаткових витрат на дитину, відповідно до заяви від 22.06.2017 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 29 957,71 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовула тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2006 року, який було розірвано рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою, але відповідач свої батьківські обов»язки не виконує та вихованням доньки не займається. Грошових коштів на її утримання не вистачає, а відповідач матеріально допомагає дуже рідко, що стало наслідком зверення до суду із цим позовом, оскільки дитина знаходиться на її утриманні. Таким чином, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того зазначила, що здоров'я дитини є незадовільним, оскільки з дитинства вона є хворобливою та перебуває на «Д» обліку (нагляд хворих з хронічними хворобами). Таким чином, на її лікування постійно потрібні значні кошти. Так, виходячи із рекомендацій лікарів, позивачем для дитини протягом 2016 року було придбано ортопедичне взуття на загальну суму 3819,00 грн., проведено комплексні відновлювальні терапії дитини в Центрі вертиброголії доктора Ковриженко на суму 6 700,00 грн., крім цього, дитині необхідне відвідування басейну, річний абонемент якого складає 3800,00 грн., санаторно-курортне лікування у санаторії «Молдова», який є єдиним, де проводиться діагностика і лікування захворювань опорно-рухового апарату і периферійної нервової системи методом підводного витягування хребта в комплексі з лікуванням грязями Мертвого моря та радоном, що складає 14 931,00 грн., також необхідне придбання ортопедичного ліжка, матрацу, вартістю 11 740 грн. та крісла, приблизна вартість якого дорівнює 2800,00 грн. Для лікування дитини та відновлення її стану здоров'я необхідно значна кількість грошових коштів, половину з яких, а саме 29 957,71 грн. позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечували проти позову, а саме у визначеному позивачем розмірі додаткових витратах, відповідач зазначив, що в разі необхідності готовий оплачувати санаторно-курортне лікування доньки. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1985 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11), який було розірвано рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року (а.с. 12). Від цього шлюбу у сторін по справі народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 13), та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] Згідно пояснень позивача донька [PERSON], постійно проживає з матір'ю [PERSON] в м. Києві, в квартирі її батьків, що підтверджується Довідкою виданою Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 22 липня 2016 року №02/10/02-2744 (а.с. 14). Судом встановлено, що відповідач матеріально допомагає, але цих коштів недостатньо для нормального життя дитини, тому остання повністю перебуває на утриманні позивачки [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України» та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти сплати аліментів, зазначив, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, та в межах свого матеріального становища оплачувати санаторно-курортне лікування доньки [PERSON]. Звертав увагу суду на те, що на даний час проживає разом з гр.. [PERSON], в громадянському шлюбу та має намір в майбутньому створити нову сім»ю. З довідки про доходи виданої Деснянською селищною радою від 29 травня 2017 р. № 61 вбачається, що загальна сума доходу за період з 15 березня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. становить 24 284,27 грн., та за період з 01 січня 2017 р. по 31 травня 2017 р. становить 16 000,00 грн. (Довідка від 01 червня 2017 року №62). Отже, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що відповідачем частково було визнано позов, а саме його згода на сплату аліментів, стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично та психічно здоровим. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Враховуючи те, що відповідач, як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 15 березня 2017 року. Крім того, у своїй позовній заяві щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки, позивач зазначила, що відповідач додаткових коштів не надає, в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення між сторонами не є можливим. Так, ч.1 ст.185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. З документів, які були надані стороною позивача встановлено, що дитина сторін потребує лікування та необхідне придбання спеціального одягу і ортопедичного взуття, у зв'язку із чим вимоги щодо стягнення коштів на додаткові витрати підлягають задоволенню. Проте, перевіривши копії чеків, квитанцій, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги лише в частині витрат на задоволення вищевказаних потреб пов»язаних з хворобою дитини та подальшим її лікуванням, що підтверджено медичною документацією та товарними чеками на придбання ліків, одягу, взуття та половини вартості лікування в санаторії, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 22 294,00 грн. Решта вимог про стягнення коштів не підлягає задоволенню, оскільки вони не підтверджують саме додаткові витрати на потреби дитини. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 640,00 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 13, 180, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial