Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про захист його права як споживача, мотивуючи свої вимоги тим, що діями відповідача, а саме, через самовільне одностороннє підвищення ціни на надання послуг з утримання систем водовідведення, технічного забезпечення електричної енергії та водопостачання та припинення надання вище перелічених послуг йому завдано значних збитків, які полягають у стягненні з відповідача витрат на забезпечення водопостачання, системи водовідведення його будинку, що розташований [ADDRESS] на загальну суму 75550 гривень. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 100000 гривень моральної шкоди та судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили, а саме збільшивши розмір заподіяної відповідачем матеріальної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи керівництво відповідача повідомлено належним чином. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положення ст.651 ЦК України визначають, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Законом України «Про захист прав споживачів» (на далі «Закон»), зокрема, згідно із вимогами ч.2 ст.10, якщо під час надання послуг стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У відповідності до положень ч.3 ст.18 Закону, умови договору про надання виконавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі, визначає як несправедливі, включення яких у Договір забороняється. Як вбачається з положень ч.9 ст.18 Закону, якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виконавцем, у зв'язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності. Положеннями ст.21 Закону встановлюється перелік випадків, які, окрім інших, визначаються, як такі, що порушують права споживача, а саме: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Також, у відповідності до положень ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Як встановлено в судовому засіданні 02.07.2012 року між позивачем та відповідачем - ТОВ «Маєток - Сервіс», був укладений договір № 32/0105 (на далі «Договір») про надання послуг. 01.08.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору щодо надання технічної можливості забезпечення електричної енергії та водопостачання. 04 грудня 2013 року на електронну адресу позивача надійшло повідомлення відповідача від 20 листопада 2013 року та додані до нього проекти додаткових угод № 2, № 3 та № 4 до Договору, у відповідності до яких пропонувалося припинити дію додаткової угоди № 1 від 01.08.2012 року; змінити вартість послуг за договором, встановивши щомісячну оплату в сумі 3200 грн.; доповнити Договір умовами щодо надання послуг з технічної можливості передачі електроенергії до мого будинку. Надалі між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 2 до Договору про зміну вартості послуг на один місяць в період з 1 по 28 лютого 2014 року. 18 лютого 2014 року на електронну адресу позивача надійшло повідомлення відповідача та доданий до нього проект додаткової угоди № 3 до Договору у формі пропозиції про зміну вартості послуг та порядок розрахунків за договором. У відповідності до п. 2.3 Договору 24.02.2014 року, позивачем на адресу відповідача за допомогою електронної пошти було направлено повідомлення-відповідь про його відмову від укладення додаткової угоди у запропонованій редакції. 07 березня 2014 року позивачу від відповідача направлено нове повідомлення, яке містить нову пропозицію щодо зміни вартості послуг за Договором на нових умовах, а саме: укласти додаткову угоду зі зміною вартості послуг за Договором відповідно до Кошторису від 18.02.2014 року і зміни щомісячного платежу з 01.03.2014 року в сумі 6 700 гривень строком дії на 3 (три) місяці на що 11 березня 2014 року позивачем надіслано відповідь на дану пропозицію, якою надано згоду на часткове підвищення вартості послуг, що надаються за Договором, із повним чітким послуг, щодо зміни вартості яких позивач не заперечував. Зокрема, ним було надано згоду на підвищення послуги щодо моніторингу та утримання в належному стані систем водовідведення в межах території Об'єкта, забезпечення її експлуатації та своєчасного ремонту за допомогою відповідних організацій (забезпечення своєчасного виїзду, надання матеріалів, комплектуючих та інших ресурсів). Проте відповідачем 14.03.2014 року о 16 годині було призупинено надання мені послуг з технічного забезпечення електроенергії та водопостачання, а також припинено надання послуги, згоду на зміну вартості якої позивач погодився (перекрито каналізацію), чим грубо порушено умови укладеного Договору, додаткової угоди до нього від 01.08.2012 року. У відповідності до платіжного доручення № 142 від 14.03.2014 року позивачем було здійснено оплату послуг в сумі 3020 грн., однак вказані кошти були повернені на рахунок позивача із призначенням платежу «помилково зараховані кошти» (платіжне доручення № 102057989 від 18.03.2014 року). Відповідно до Договору № 08/04 від 08.05.2014 року позивачем було замовлено будування свердловини для забезпеченням водопостачання до його будинку, вартість якої становить 37 600 (тридцять сім тисяч шістсот) гривень; та встановлення станції очищення стічних вод, вартість якої відповідно до Договору № 3004/2014 від 30.04.2014 р. року складає 37 950,00 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати, пов'язані із забезпеченням системи водовідведення у вигляді встановлення станції з очищення стічних вод шляхом придбання додаткового обладнання. Вказані витрати підтверджуються: Товарним чеком № 58476 від 10.06.2014 року на суму 760,20 грн., виданого ПРАТ "Нова лінія"; Видатковою накладною № 439 від 20.05.2014 року на суму 4 700,00 грн., виданою ПП [PERSON], Загальна сума завданої позивачу матеріальної (майнової) шкоди, що полягає у фактичних витратах, понесених позивачем у зв'язку із порушенням відповідачем умов Договору, складає: 37 600,00 грн. + 37 950,00 грн. + 760,20 грн. + 4 700,00 грн. = 81 010,20 (вісімдесят одна тисяча десять) грн. 20 коп., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною в судовому засіданні та яка підлягає стягненню з відповідача. Що стосується вимоги позивача про відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди, то суд відмовляє в задоволенні зазначеної вимоги, оскільки відшкодування саме моральної шкоди не передбачалося умовами договорів між сторонами. На підставі наведеного та

Outcome: partial