Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ Немирівське районне підприємство «АГРОМАШ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу мотивуючи тим, що 03.10.1977 року згідно наказу №139-к вона була прийнята на роботу з 04.10.1977 року в районне підприємство «Сельхозтехніка» обкатником паливних апаратур, її прізвище на той час було [PERSON]. В подальшому вказане підприємство було перейменоване на Немирівське районне підприємство «АГРОМАШ». Згідно наказу від 10.09.2001 року позивачка була переведена із роботи слюсаря з 11.09.2011 року охоронником-прибиральницею на 0,5 ставки, в подальшому була переведена на повну ставку. У травні 2001 році у зв'язку з професійним захворюванням вона отримала третю групу інвалідності. [PERSON] працювала охоронцем-прибиральницею згідно графіку черговості на місяць, який надавався їй за де-кілька днів до початку місяця чергування. Останні роки працювала 8 годин тиждень з 9-00 годин до 17 годин, а другий тиждень з 13-00 години до 21 години. Згідно наказу №14 від 28.08.2017 року на період відпустки слюсаря-охоронника [PERSON] мені був визначений робочий день з 13-00 по 21-00 години у період з 28.08.2017 року по 22.09.2017 року (копія наказу додається). Також на вересень 2017 року був наданий графік чергування охорони ПрАТ Немирівського РП «АГРОМАШ» затверджений директором [PERSON] згідно якого вбачалось, що період її чергування також припадав з 13-00 по 21-00 години. 30.08.2017 року вона звернулася до директора [PERSON] з пропозицією перевести її у період чергування з 9-00 по 17-00 годині, так як має трудове каліцтво. Директор [PERSON] приніс [PERSON] наказ, що про чергування з 9-00 по 17-00 години, але нового графіку чергування, в якому би передбачалося, що позивачка повинна виходити на чергування з 9-00 по 17-00 години не було, тому вона вийшла 01.09.2017 року в 13-00 годин, згідно існуючого графіку чергування на вересень 2017 р. та наказу №14 від 28.08.2017 р. 01.09.2017 року [PERSON] підписала новий графік на вересень 2017 року, де період чергування був з 9-00 годин по 17-00 годину. 01.09.2017 року позивачка вийшла на чергування згідно графіку з 9-00 по 17-00 години. В цей день звернувся начальник охорони [PERSON], з пропозицією написати пояснювальну записку, чому вона не вийшла на роботу з 9-00 години ранку 01.09.2017 р. 05.09.2017 року звернувся начальник охорони [PERSON] з пропозицією отримати в бухгалтерії заробітну плату. Бухгалтер [PERSON] надала відомість про виплату заробітної плати у сумі 1200 грн. за серпень 2017 р. та інші відомості про виплату [PERSON] відпускних та розрахункових сум заробітної плати при звільненні та повідомила, що вона звільнена за прогул. Про існування наказу про звільнення за прогул №2-к від 05.09.2017 року, позивачка не знала, вважає, що наказ про її звільнення №2-к від 05.09.2017 року є незаконним та повинен бути скасований. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтвердила викладені в позовній заяві обставини, позов підтримує повністю та просить його задовільнити. Представник відповідача ПАТ Немирівське районне підприємство «АГРОМАШ» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що звільнення [PERSON] було проведено на законних підставах. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює охоронником на ПАТ Немирівське районне підприємство «АГРОМАШ». Вона не була присутня під час вказаних вище подій. Свідок [PERSON] пояснив, що також працює охоронником на ПАТ Немирівське районне підприємство «АГРОМАШ» та 01.09.2017 року о 20.00 год. бачив позивачку на роботі. Свідок [PERSON] працює директором ПАТ Немирівське районне підприємство «АГРОМАШ», пояснив, що [PERSON] порушує трудову дисципліну, підписати наказ на чергування та графік чергування відмовилась. 30.08.2017 року позивачка попросила чергувати з 9-00 год. по 17-00 год., а не з 13-00 по 21-00 год.. Він погодився, видав такий наказ, який [PERSON] підписала, але на чергування вчасно не прийшла. Свідок [PERSON] пояснив, що 28.08.2017 року позивачка [PERSON] відмовилась підписувати графік чергування з 13-00 по 21-00 год, видали інший графік чергування з 9-00 год. по 17-00 год., але вона на чергування не зявилась, тому зафіксували відсутність її на робочому місці. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що працює працює головним бухгалтером, [PERSON] була ознайомлена із новим графіком чергування. Свідок [PERSON] підтвердив, що відносно позивачки склали акт, який він підписував. Свідок [PERSON], пояснив, що він працює охоронником, 01.09.2017 року [PERSON] його не змінила. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як розяснено в п.18\~Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~), при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Згідно п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1\~ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149\~КЗпП\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 47-к від 10 вересня 2001 року позивачку [PERSON] переведено з посади слюсаря на посаду охоронника-прибиральника комбайновського цеху ВАТ Немирівське районне підприємство «Агромаш» на 0,5 ставки\~\~( а.с. 14). Згідно наказу ВАТ Немирівське районне підприємство «Агромаш» № 5 від 01 серпня 2005 року слюсарю [PERSON] вмінено в обовязки охоронника території підприємства ( а.с.15). Відповідно до наказу № 2-к від 05.09.2017 року [PERSON] звільнено з роботи 05 вересня 2017 року за прогул без поважних причин з 09 год.00 хв. до 12 год.50 хв. 01 вересня 2017 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.9). Відповідно до вимог ст.59 КЗпП України, тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні(включаючи і час перерви на обід). Як було встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] 31.08.2017 року пропрацювала на своєму робочому місці з 13 години по 21 годину, тобто 8 годин, що визнається представником відповідача та підтверджується відповідним графіком чергувань затвердженим директором підприємства та накази №14 від 28.08.2017 року. Таким чином, тривалість перерви між змінами на наступний робочий день для [PERSON] мала б складати 8х2=16 годин. Однак вказана вимога закону дотримана не була і [PERSON] було призначено початок чергування на наступний робочий день 01.09.2017 року на 09 годину ранку(через 12 годин після завершення зміни), що є грубим порушенням вимог ст.59 КЗпП України. Суд враховує, що [PERSON] є особою похилого віку, інвалідом ІІІ групи, тобто соціально незахищеною особою, вийшла на роботу 01.09.2017 року о 12-50 хвилин так як переплутала графіки чергувань а тому суд приходить до висновку, що її звільнення було було проведено з грубими порушеннями чинного законодавства, в звязку з чим позовні вимоги в частині скасування наказу про її звільнення та поновлення її на роботі підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що звільнення [PERSON], відбулося з грубим порушенням вимог чинного законодавства про працю, внаслідок чого порушене право позивача підлягає захисту, шляхом поновлення її на попередньо займаній посаді.\~\~\~\~\~\~\~\~ При визначенні розміру невиплаченої [PERSON] заробітної плати суд враховує, що відповідно до\~ст. 235 КЗпП України\~в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі\~Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Звільнення [PERSON] відбулося 05.09.2017 року. Середня заробітна плата її складала 146,41 грн. на день відповідно до довідки від 12.09.2017 року. Період вимушеного прогулу з 06.09.2017 року по 12.03.2018 року склав 188 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути 22158,51 грн. середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, згідно наданого позивачкою розрахунку від 12.03.2018 року. Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд враховує, що [PERSON] є особою похилого віку, інвалідом ІІІ групи, внаслідок незаконного звільнення перенесла моральні страждання, тривалий час залишалася без джерела існування, змушена була звертатися до суду за захистом своїх прав, погіршився стан її здоровя, а тому суд вважає за потрібне частково задовольнити її позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 2000 грн..

Outcome: partial