Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка 24 липня 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку із чим, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому уточнивши свої вимоги просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги зазначивши, що із відповідача належить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. на утримання дитини. Позов підтримала та просила задовольнити. Також, пояснила, що відповідач надавав їй грошову допомогу на утримання дитини, але коли він перестав надавати допомогу вона звернулась із позовом до суду. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову заперечував. Вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення із нього аліментів у сумі 1\~000,00 грн. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні. Повний текст рішення складений 04 грудня 2017 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20\~квітня 2012 року, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 05 травня 2017 року (а.с.8). Від шлюбних відносин народилась дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.6,7). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.15, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.\~180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Встановлено, що відповідач до теперішнього часу надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, перераховуючи на користь позивачки грошові кошти, про що свідчать надані копії квитанцій на різні суми у розмірі від 890,00 грн. до 2010,00 грн. (а.с.21,22,23). Крім того, суд ставиться критично до наданих відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.11.2017 року, де зазначено, що за 2017 рік він не отримав доходів (а.с.29), так як факт надання ним грошової допомоги на утримання сина підтверджено ним самим у судовому засіданні і не заперечувалось позивачкою, а також підтверджено копіями наданих квитанцій. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у сумі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі грн. 00 коп.), щомісячно, починаючи від 28 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття чи до змін у майновому становищі сторін, допустивши негайне виконання рішення суду в частині місячного платежу, тому що відповідач будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. На підставі ст..367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми місячного платежу. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за позовну заяву майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5-ти розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином суд вважає, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial