Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 55408,74 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором б/н від 06.08.2010 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія розрахунку заборгованості; копія анкети-заяви; копія тарифів; копія умов та правил надання банківських послуг. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2010 р. відповідач став клієнтом позивача ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 29 серпня 2013 р. відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.03.2016 р. відповідачем зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 50644,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 17007,54 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 33636,5 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум пені і штрафів, та включає м. Алчевськ, в якому зареєстрований відповідач (а.с.32 зв.). З розрахунку заборгованості вбачається, що сума пені, яку просить стягнути позивач, почала нараховуватися з 01 серпня 2014 р. (а.с.4), Згідно розрахунку заборгованості після 01 серпня 2014 р. відповідачем, починаючи з 28 серпня 2014 р. (а.с.4 зв.), сплачувалися кошти за договором, усього в розмірі 1550 грн. Одночасно з цим, позивач всупереч наведеній ст.2 Закону продовжував нарахування пеню, загальний розмір якої за той самий час склав також 1550 грн.. Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Договором між сторонами порядок погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу встановлений не був, доказів того, що позивач порушував положення ст.534 ЦК України, суду не надані, тому суд виходить з того, що сплачена після 01 серпня 2014 р. відповідачем сума в розмірі 1550 грн. протиправно направлялася на погашення заборгованості з пені за прострочку платежу, що, власне, і вбачається із розрахунку заборгованості. Тому суд зменшує розмір заборгованості з процентів за кредитом за рахунок платежів в розмірі 1550 грн. до 33636, 5 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки пеня в розмірі 100 грн., яку просить стягнути позивач, нарахована всупереч положенням зазначеного закону, а суми штрафів відповідачу нараховані під час подачі позову до суду, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 100 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. і штрафу (процентна складова) - 2614,7 грн. Суд вважає надані позивачем докази в частині задоволених позовних вимог достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial