Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: - визнати дії та бездіяльність Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян в особі [PERSON] кооперативу [PERSON] в частині надання йому як члену автогаражного кооперативу для ознайомлення документів, що стосуються діяльності автогаражного кооперативу неправомірними та зобовязати Автогаражний кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян в особі [PERSON] кооперативу [PERSON] надати йому належним чином засвідченні копії наступних документів: першу редакцію статуту Кооперативу по експлуатації гаражів для легкових автомобілів, що знаходяться в особистій власності громадян (правонаступником якого є Автогаражний кооператив №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян); редакцію статуту Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян, що зареєстрований управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради 07.07.2017, реєстраційна дія №14151050007005261; рішення загальних зборів членів Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян, яким затверджено нову редакцію статуту Автогаражного кооперативу №4, що зареєстрований юридичного департаменту Львівської міської ради 07.07.2017, реєстраційна дія №14151050007005261, з реєстром присутніх на зборах членів кооперативу; рішення загальних зборів членів Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян про обрання виконавчого органу Правління та обрання [PERSON] [PERSON] правління/[PERSON] кооперативу з реєстром присутніх на зборах членів автогаражного кооперативу; рішення загальних зборів членів Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян про встановлення розміру членських внесків на 2017 рік з реєстром присутніх на цих зборах членів автогаражного кооперативу; рішення загальних зборів членів Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян про обрання членів ревізійної комісії кооперативу з реєстром присутніх на цих зборах членів автогаражного кооперативу; положення про ревізійну комісію Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян; договір оренди земельної ділянки, на якій знаходиться Автогаражний кооператив №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян. Крім цього, просить стягнути з Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться у власності громадян на його користь 10 000 грн. для відшкодування заподіяної моральної шкоди неправомірними діями та бездіяльністю [PERSON] кооперативу [PERSON], а понесені судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовує позов тим, що є членом Автогаражного кооперативу № 4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться в особистій власності громадян та власником гаражу №603 у вказаному автогаражному кооперативі. [PERSON] автогаражного кооперативу [PERSON] було відмовлено в наданні позивачу для ознайомлення та отримання копій вищенаведених документів, що стосуються діяльності автогаражного кооперативу, право на отримання яких він має відповідно до чинного законодавства. Відтак, будучи членом вказаного автогаражного кооперативу, близько 25 років не скликаються збори Вищого органу управління, яким є загальні збори членів кооперативу, не дивлячись на вимоги закону України «Про кооперації» про скликання таких зборів не рідше ніж один раз на три роки; голова кооперативу [PERSON] обраний на посаду вже більше ніж 5 років тому, всупереч вимогам ст. 16 Закону України «Про кооперацію», відповідно до якої [PERSON] кооперативу обирається не більше ніж на 5 років; будь-який член кооперативу не в змозі ознайомитись із документами автогаражного кооперативу (зокрема установчими документами) та фінансовою звітністю кооперативу, а також не в змозі ознайомитись із рішеннями відповідних органів управління про встановлення розміру членських внесків на наступний рік, у звязку з тим, що доступ до цих документів категорично закритий [PERSON] автогаражного кооперативу [PERSON] Протягом 2017 року позивач, як член автогаражного кооперативу, користуючись своїми правами неодноразово (усно та письмово) звертався до [PERSON] кооперативу з проханням надати йому можливість ознайомитись із установчими та фінансовими документами кооперативу. Так, 27 березня 2017 позивачу та ще 4-м іншим членам гаражного кооперативу [PERSON] кооперативу [PERSON] було відмовлено в наданні статуту гаражного кооперативу, про що був складений відповідний акт, який [PERSON] кооперативу [PERSON] відмовився підписати. Повторні звернення-вимоги позивача та інших членів кооперативу до [PERSON] кооперативу про надання вказаних вище документів датовані 06.04.2017 та 15.05.2017 також залишились без задоволення. Вважає, що такі дії та бездіяльність [PERSON] кооперативу є порушенням Закону України «Про звернення громадян», а небажання надавати документи порушує його права. Оскільки неодноразові звернення не принесли жодного результату, звернувся зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність [PERSON] автогаражного кооперативу [PERSON] в правоохоронні органи, а саме у Львівську місцеву прокуратуру №1. Однак, скарга позивача була скерована у Сихівський районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, який не провівши жодних дій для відновлення його порушених прав, обмежившись відпискою про те, що порушені ним у скарзі питання носять цивільно-правовий характер та запропоновано звернутись до суду. Крім цього, зазначає, що [PERSON] автогаражного кооперативу умисно не зробив йому копію титульної сторінки, оскільки на ній відповідно до вимог нормативних документів повинна бути відображена інформація про дату всіх подальших змін до статуту юридичної особи. Так, отримавши копію титульної сторінки позивач дізнався про те, що до цього статуту були внесені зміни, що зареєстровані реєстраційною службою 07.07.2017, які приховує [PERSON] кооперативу від нього та більшості членів автогаражного кооперативу. З огляду на характер неправомірних дій та бездіяльності відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 10 000 грн. У звязку з наведеним просить позов задоволити Ухвалою від 04.01.2018 відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали з мотивів викладених у ньому, просять його задоволити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд зі згоди позивача та його представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши вступне слово позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є членом Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова по експлуатації гаражів для автомобілів та мотоциклів, що знаходяться в особистій власності громадян. Згідно довідки від 31.03.1994 року за №289 виданої [PERSON] кооперативу [PERSON], вбачається, що в автогаражному кооперативі № 4 Галицького району м.Львова знаходиться гаражний бокс №603, який належить позивачу на правах особистої власності. Крім цього, наведене також підтверджується реєстраційним посвідченням від 01.06.1994 та технічним паспортом за реєстраційним номером 84 від 01.06.1994. Як встановлено з матеріалів справи, 06.04.2017 та 15.05.2017 позивач звертався з відповідними заявами до [PERSON] кооперативу [PERSON] про надання копії статуту, а також документів, що стосуються діяльності автогаражного кооперативу, проте останнім відмовлено в наданні таких. Оскільки неодноразові звернення позивача не принесли жодного результату, [PERSON] звернувся зі скаргою у Львівську місцеву прокуратуру №1, яка у свою чергу скерувала скаргу у Сихівський районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Львівській області. Відповідно до листа від 14.09.2017 №1934/40/04/08/17 [PERSON] автогаражного кооперативу [PERSON] запрошено для проведення профілактичної бесіди щодо його неправомірних дій, скаргу зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та запропоновано звернутись до суду в приватному порядку. Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» встановлено право громадянина, який звернувся з заявою, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви. Одночасно норма статті 19 Закону України «Про звернення громадян» зобов'язує органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Виходячи із положень ст. 15 вказаного Закону України «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Виконавчим органом кооперативу в силу ст. 16 Закону України «Про кооперацію» є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються Статутом кооперативу. Крім цього, відповідно до статті 12 Закону України «Про кооперацію» (яка визначає основні права та обовязки члена кооперативу) одним із основних прав члена кооперативу - є право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Відтак, аналізуючи наведені норми права слід прийти до висновку, що в даному випадку мало місце недотримання відповідачем як [PERSON] Автогаражного кооперативу №4 Галицького району м. Львова [PERSON] як субєктом розгляду звернень громадян, встановленого Законом України «Про звернення громадян», порядку і строків розгляду заяви позивача як члена кооперативу від 06.04.2017, 15.05.2017, як члена очолюваного кооперативу. А тому слід констатувати, що вказаними діями відповідача порушено право позивача на обєктивний і вчасний розгляд його заяви в розумінні ст.ст. 15, 20 ЗУ «Про звернення громадян». На переконання суду порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача надати документи, що стосуються діяльності автогаражного кооперативу. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1\~статті 1167 Цивільного кодексу України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Згідно пункту 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~обовязковомузясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діями її заподіювача та останнього в її заподіянні. Положення пункту 9 вказаної Постанови передбачають, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався\~на те, що для ознайомлення із документами, що стосуються діяльності кооперативу, постійно зазнавав принижень від [PERSON] кооперативу [PERSON], який називав його рейдером, настроював проти нього інших членів кооперативу, що в подальшому потягнуло за собою порушення його нормальних життєвих завязків, порушення стосунків з близькими та друзями. Дії відповідача по відношенню до позивача призвели, що останній кілька років живе в постійному психологічному стресі з вини відповідача, відповідачем порушено його право на звернення, що спричинило порушення його емоційної рівноваги. На підтвердження заподіяння моральної шкоди позивач подав суду медичні документи: виписний епікриз1-X №916, виписний епікриз про перебування на лікуванні з 14.07.2016 по 25.10.2016, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №1460, ангіохірург ВМКЦ ЗР від 10.02.2017, листок непрацездатності, виданий 29.05.2017, виписний екіприз про перебування на лікуванні з 04.09.2017 по 17.09.2017, довідку медичного центру реабілітації та санаторного лікування «Пуща-Водиця». При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, ступінь і тривалість психологічних стресів та переживань позивача, негативні наслідки, які настали для нього в результаті дій та бездіяльності відповідача, порушення звичайного способу життя. Проте, суд вважає, що розмір позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачем завищений, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказати не підтверджений, а тому ці вимоги позивача підлягають до задоволення частково. Суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, з відповідача на його користь необхідно стягнути 1000 грн., що буде виваженим розміром завданої моральної шкоди. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст.141 ЦПК України, відповідно до частини задоволених вимог з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 800 грн. На підставі Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про кооператив» та

Outcome: partial