Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив, в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він працював у відповідача та 12.05.2017р. був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. При звільнені з ним не був проведений повний розрахунок, оскільки відповідач мав заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати. Не виплачена заробітна плата при звільненні у розмірі 13480,73 грн.. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата, він змушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, моральну шкоду в розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1050, 00грн. В судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача [PERSON] надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовільнити. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО» у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Зі згоди\~ позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним\~\~акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», 12.05.2017 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч.3 ст.38 КЗпП України. ( а. с. 9) Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахунків заборгованості по заробітній платі наданих позивачем, заборгованість по заробітній платі позивачу при звільненні складає - 13480,73 грн. Факт наявності заборгованості по заробітній платі позивачу [PERSON] відповідачем не спростовано. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 13480,73 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди то за приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 (v0004700-95) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки ПАТ «СМНВО» завдало моральної шкоди позивачу, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди спричиненої моральними та фізичними стражданнями, ігнорування його прав, та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300 грн. Позовні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 1050 грн. задовольнити частково. Згідно з Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій (640грн. за 1 годину роботи). Фізична особа-підприємець [PERSON] надавала послуги у сфері права щодо надання консультацій, складання позовної заяви, заяви про витребування доказів позивачу згідно з договором про надання юридичних послуг. Обґрунтованим є розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 640грн. за складання позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, що дорівнює 640,00 грн. та підлягає стягненню 640, 00 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, разом 1280,00 грн.

Outcome: partial