Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування зазначених вимог посилається на те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, сторони не дійшли згоди відносно визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що не чинить перешкод батькові у спілкуванні та вихованні дитини, однак спосіб участі батька у вихованні між сторонами не визначений, батько проживає в іншій області, зобовязання відносно утримання дитини, шляхом сплати аліментів не виконує, постійної роботи немає. Дитини має захворювання, яке передбачає постійний особливий догляд за дитиною. Проти надання можливості спілкування батька з дитиною в період літніх канікул строком 2 тижні та в період зимніх канікул строком 1 тиждень не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що рішенням №8 від 29.02.2016 комісія з питань захисту прав дитини Вільнянської РДА Запорізької області вирішила встановлено графік спілкування батька з дитиною 1 тиждень протягом зимових канікул, 1 місяць протягом літніх канікул. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задовольнити частково з наступних підстав: Стаття 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діюча на Україні з 27.09.1991 року, визначає, що держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 цієї Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції проголошує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Аналогічні положення містяться у ст.ст.14,\~15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402, який був прийнятий на розвиток міжнародного права в Україні. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150, ч.1 ст.151 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України\~визначає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.2\~ст.155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ч.ч.1-3\~ст.157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до положень ч.ч.1, 2\~ст.159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.\~В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 22.09.2006 року шлюбі, який в 2013 році було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 29.02.2016 року за заявою позивача органом опіки та піклування Вільнянською районною державної адміністрацією визначено спосіб спілкування з дитиною 1 тиждень протягом зимових канікул, 1 місяць протягом літніх канікул. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що сторони за часів проживання мали конфлікти, позивач не в повному обсязі виконував обовязки відносно виховання дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 24.06.2016 здійсненого державним виконавцем відділу ДВС Вільнянського районного управління юстиції [PERSON] позивач має заборгованість щодо сплати аліментів на користь відповідача в розмірі 42153,50 грн. Між сторонами питання способу участі батька у вихованні та спілкуванні дитини не вирішено. За змістом ч.ч.8, 9 \~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial