Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що 12 серпня 2016 року в мережі Інтернет на загальнодоступному веб-сайті http://www.0629.com.ua/, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інтегро Групп», за адресою в мережі Інтернет http://www.0629.com.ua/news/1330439 була оприлюднена стаття під назвою «Общественная организация «Дия» вскрыла факты коррупции в Мариупольском управлении здравоохранения». Автором зазначеної статті зазначається громадська організація «Дія». Вважає, що у статті було поширено неправдиву та недостовірну інформацію щодо неї. Поширенням відповідачем неправдивої та недостовірної інформації - порушено права та законні інтереси позивачки, вказані відомості принижують її честь та гідність, порочать ділову репутацію, у звязку з чим просить суд визнати вказану інформацію недостовірною та такою, що порочить честь і гідність, ділову репутацію [PERSON], та зобов'язати ТОВ «Інтегро Групп» та [PERSON], протягом десяти днів з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі, за результатами розгляду цієї позовної заяви, спростувати недостовірну інформацію шляхом публікації резолютивної частини рішення суду на веб-сайті з доменним ім'ям www.0629.com.ua за адресою в мережі Інтернет http://www.0629.com.ua/, а також шляхом розміщення у тому ж розділі веб-сайту http://www.0629.com.ua/ набрану тим же шрифтом та у тому ж обсязі, що і стаття «Общественная организация «Дия» вскрыла факты коррупции в Мариупольском управлении здравоохранения» інформацію про те, що кожне твердження, яке було розміщено у зазначеній статті, є таким, що не відповідає дійсності, недостовірним. Представник позивача [PERSON] та позивачка [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують , наполягають на його задоволенні, не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Інтегро Групп» у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи громадської організації «Дія» у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та обовязки сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі ст.224 ЦПК України- заочно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2016 року в мережі Інтернет на загальнодоступному веб-сайті http://www.0629.com.ua/, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інтегро Групп», за адресою в мережі Інтернет http://www.0629.com.ua/news/1330439, була оприлюднена стаття під назвою «Общественная организация «Дия» вскрыла факты коррупции в Мариупольском управлении здравоохранения», автором якої зазначається веб-сайт www.0629.com.ua., наступного змісту: «…Активисты установили, что на протяжении многих лет, планируя расходы подведомственных лечебных учреждений города и их же контролируя, [PERSON] использовала служебное положение в корыстных целях для личного обогащения, а именно: без проведения тендера больницами города заключались договора на ежемесячное техобслуживание медицинского оборудования, ежемесячное техобслуживание всех холодильников с предприятием ТОВ «ЭЛИТТЕХМЕДСЕРВИС» , где руководителем и владельцем является муж [PERSON] Согласно официально полученным данным с сайта e-data, «семейная фабрика личного обогащения» за период января с 2015 г. по июль 2016 г. наработала на 3,6 млн.грн. После установления этих фактов 30 июня на сессии горсовета, по инициативе общественной организаций «ДИЯ», от лица Общественного совета при исполкоме, было инициировано обращение к городскому голове о проведении служебной проверки в отношении должностного лица - [PERSON] Сегодня, «Дия» получила ответ о проведении соответствующей проверки деятельности [PERSON]. Установлено, что она имеет доступ ко всей финансовой документации, отчетности подведомственных учреждений здравоохранения и производит контроль целевого использования бюджетных средств, также имеет доступ к «Годовым планам закупок» всех лечебных учреждений и потенциально может влиять на принятие решения руководителями подведомственных учреждений относительно финансово-хозяйственной деятельности. К слову, это не первая проверка деятельности чиновницы. В 2013 г. в адрес бывшего городского головы [PERSON] уже поступало обращение о проведении служебной проверки в отношении этих же действий [PERSON] И на основании распоряжения городского головы №627 от 17.12.2013г. была создана комиссия, которая тогда, мягко говоря, не увидела в действиях [PERSON] конфликта интересов. А говоря прямым человеческим языком закрыла на все глаза. Зато [PERSON], видимо, сделала определенные выводы и сразу же после служебной проверки (в феврале 2014г.) разводится с супругом, и соответственно не может привлекаться к административным правонарушениям, связанным с коррупцией. «В соответствии с предоставленным нам ответом, все же решение в этом вопросе и последнее слово должен сказать городской голова. Хочется пожелать [PERSON] все-таки принять справедливое решение и наконец-то навсегда закрыть «фабрику личного обогащения», которая наживалась на здоровье мариупольцев много лет. И да, таки не стоит переводить [PERSON] на иную должность с букетом цветов», - пишут активисты общественного движения Не дожидаясь решения мэра, они передали все материалы в Национальную полицию и Национальное Антикоррупционное бюро…» Суд погоджується з доводами позивача, що такі формулювання містять твердження, які не відповідають дійсності та ганьблять честь, гідність та його ділову репутацію виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 32 Конституції України передбачений судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини Використовуючи інформацію, відповідач повинен був усвідомлювати можливі наслідки розповсюдження недостовірної інформації, настання певних наслідків для особи, щодо якої розповсюджено недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідно ст.. 297 ЦК України - кожен має право на повагу до своєї гідності та честі. Гідність та честь особи є недоторканою. Згідно зі ст.. 299 ЦК України кожен має право на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до зазначених норм , кожен має право звернутись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно з положеннями ст.. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно положень ст..57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Зі змісту статті відповідача вбачається поширення інформації про те, що керівництво управління охорони здоровя Маріупольської міської ради у тому числі і [PERSON], як заступник начальника управління займає монопольне становище на ринку послуг охорони здоровя, у керівництві управління використовуються методи свавілля, є безвідповідальними працівниками та корупціонерами; [PERSON] використовуючи своє положення у корисних цілях з метою збагачення впливала на лікарні для того щоби лікарні укладали договори з ТОВ «ЭЛИТТЕХМЕДСЕРВИС», [PERSON]Л, має адміністративний вплив на головних лікарів лікарень міста; [PERSON] розлучилась с [PERSON] з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення повязані з корупцією Отже, поширення таких твердження, фактично формує у громадськості враження про позивача як про особу-злочинця та правопорушника. Проте, по-перше, статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Разом з цим, відсутня інформація про притягнення [PERSON] до відповідальності за будь-які правопорушення або злочини. Отже, за відсутності обвинувального вироку суду про визнання [PERSON] винним у скоєнні будь-яких злочинів, вищевказана інформація, що поширена у статті, є неправдивою та такою, що не відповідає дійсності. Викладене вище, на думку суду , переконливо свідчить про порушення наступних особистих немайнових прав: на повагу до гідності та честі та на недоторканність ділової репутації розповсюдженням недостовірної інформації саме про позивача відповідачем, та у відповідності до ст.. 277 ЦК України [PERSON] має право на спростування недостовірної інформації, поширення якої порушує її особисті немайнові права через створення негативної соціальної оцінки позивача в очах оточуючих, внаслідок посилань на невідповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, руйнування суспільної оцінки її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків, які здійснюються позивачем як учасником суспільних відносин. Зазначена вище інформація створює у необмеженого кола осіб безпідставне враження вчинення позивачем неправомірних дій, які підпадають під кримінальну відповідальність, формування негативної оцінки про діяльність позивача, його обвинувачення у причетності до негативних та аморальних осіб і обставин. Поширенням такої недостовірної інформації порушується один з базових принципів Конституції України - презумпції невинуватості, а висвітлення позивача як злочинця значним чином підриває його ділову репутацію, набуту суспільну оцінку його ділових і професійних якостей при виконанні ним трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Аналіз вказаної інформації вказує на те, що інформацію, яка наведена у статті, можна перевірити на відповідність її фактам, а тому вона не є оціночним суб'єктивним судженням відносно позивача. При цьому відповідач не надав доказів об'єктивності розповсюдженої ним інформації. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегро Групп» знайшли своє підтвердження, оскільки не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Сторони є основними учасниками цивільних прав,що розглядаються у порядку позовного провадження. Позивач це особа, на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів якої відкрито позовне провадження у цивільній справі, а відповідач- це особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за предявленими позовними вимогами. З позовної заяви та матеріалів доданих до неї не вбачається чим саме порушив, не визнав чи оспорював відповідач [PERSON] права, свободи чи інтереси позивачки [PERSON] Також під час розгляду справи позивачкою та її представником не було доведено , якими саме діями чи іншими способами відповідач [PERSON] порочив честь і гідність, ділову репутацію [PERSON] Не наведено жодних доказів відношення [PERSON] до розповсюдження інформації яка була оприлюднена 12.08.2016 року на загальнодоступному веб-сайті http://www.0629.com.ua/, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інтегро Групп», за адресою в мережі Інтернет http://www.0629.com.ua/news/1330439. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] необхідно відмовити. Громадська організація «Дія» була зазначена в уточненій позовній заяві, як третя особа,тобто особа, яка вступає у справі для захисту власних субєктивних інтересів,оскільки рішення суду може вплинути на її права та обовязки стосовно однієї зі сторін. Але, як третя особа не є субєктом спірного матеріального правовідношення. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Вирішуючи питання про судові витрати, відповідно до ст.. 88 ЦПК України , суд стягує з відповідача -ТОВ «Інтегро Групп» на користь позивачки [PERSON] у відшкодування оплати судового збору 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial