Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просив суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином; визначити наступні способи участі позивача у вихованні [PERSON], [INFO], особисте спілкування: побачення три рази на тиждень, а саме: пятниця, субота та неділя з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання, перебування позивача; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином [PERSON], [INFO] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення з сином позивач має право забирати [PERSON] з дому/ дитячого садка особисто; зобовязати [PERSON], за два дні до дня зустрічі позивача з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування яких зазначив наступне. Позивач та відповідач після розірвання шлюбу проживають окремо та мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач сплачує на користь колишньої дружини аліменти за рішенням суду, батьківських прав щодо дитини не позбавлений, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має всі умови для спілкування з дитиною. Приблизно з червня 2015 року відповідач перешкоджає позивачеві у спілкуванні з сином, повертає подарунки, за вигаданими причинами відмовляє у зустрічах. Вказаним способом, на думку позивача, відповідач впливає на нього як на колишнього чоловіка з метою помсти, у звязку з чим позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, в обґрунтування чого зазначив наступне. Спільна дитина: [PERSON], [INFO], є засобом впливу на відповідача з боку позивача. У спілкуванні батька з дитиною відповідач жодним чином не перешкоджає, позивач аліменти сплачує у мізерному обсязі, вказаний позов є передумовою того, щоб не виконувалось рішення суду про розподіл майна, набутого у шлюбі, за яким [PERSON] має сплатити відповідну суму коштів на користь колишньої дружини. Підтвердженням цього є ті фактичні обставини, що домовляючись про зустріч з дитиною, позивач свідомо перебуває за межами Харківської області, а у відповідний час дитину не забирає. При цьому, жодних відомостей того, що позивач притягувався до відповідальності за діяння у відношенні своєї малолітньої дитини, відповідач не має. В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував, в обґрунтування чого зазначив наступне. Дослідженням умов життя позивача [PERSON] у справах дітей Коломацької РДА встановлено, що [PERSON] має всі побутові та інші умови щодо того, аби мати можливість спілкуватись зі своєю дитиною. Позивач позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, свого часу порушував питання про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї перед відповідним органом Коломацької РДА Харківської області, у звязку з чим було прийнято відповідне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом РАЦС Коломацького РУЮ Харківської області, актовий запис № 60 (а.с. 9), у якому вони мають спільну дитину сина: [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 12.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано; крім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11). Згідно листа Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 13.04.2016 року за № 120/9/05-34/3845 та розрахунку заборгованості [PERSON] з аліментів судом встановлено, що станом на 01.03.2016 року за вказаною особою наявна заборгованість у розмірі 1596.34 грн. (а.с. 65-66). Сторонами у справі не заперечувався той факт, що позивачем по справі перед відповідним органом Коломацької РДА Харківської області, було ініційовано розгляд питання про участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина - [PERSON]. Розпорядженням голови Коломацької РДА Харківської області від 10.02.2015 року № 30 було надано право батькові - [PERSON], брати участь у вихованні малолітнього сина - [PERSON], [INFO], з покладенням на батьків певних обовязків (а.с. 8). Відповідно до листа ВМ (с. Коломак) Валківського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 26.08.2015 року за № 73/9095 позивача було повідомлено, що розгляд його заяви стосовно перешкоджання [PERSON] у період з 12.06.2015 року по 19.08.2015 року у спілкуванні з малолітнім сином - [PERSON], [INFO] - припинено (а.с. 40). Крім того, судом встановлено, що ніхто з батьків малолітнього [PERSON], [INFO], не є позбавленим батьківських прав; при цьому, позитивно характеризуються за місцем їх роботи, що підтверджується характеристиками (а.с. 48, 67). При цьому, згідно з актом дослідження житлово-побутових умов [PERSON] від 12.05.2016 року встановлено, що санітарний стан приміщення, розташованого за адресою: Харківська область, смт. Коломак, пров. Космічний, 4 - задовільний, взаємовідносини між членами сім'ї доброзичливі; створені усі умови для комфортного перебування сина [PERSON] (а.с. 106). Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що з відповідачем по справі мешкає поруч, протягом останнього року позивача не бачила, про його намагання побачитись з дитиною у цей період не обізнана. Свідок працює разом з відповідачем у одній школі, є заступником директора Коломацького НВК. [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні позивача з малолітнім сином - [PERSON], [INFO], не чинить. На день народження [PERSON] у 2015 році позивач не приходив. Свідок обізнаний про один випадок виклику міліції позивачем щодо дій відповідача, повязаних з їх спільною дитиною, але [PERSON] у цей час вдома не було, про результати виклику нічого пояснити не змогла. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що працює в Коломацькій РДА Харківської області та проживає поруч з відповідачем. Позивача у місці проживання [PERSON], [INFO], більше року не бачила; до цього часу відповідач жодним чином не перешкоджав спілкуванню [PERSON] з його дитиною. Випадку виклику міліції свідок не памятає. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що вона є матірю позивача [PERSON] та бабусею [PERSON], [INFO]. Свого онука вже не бачила більше року, приблизно з дня його народження у 2015 році. Того дня вони купили [PERSON] велосипед, він погостював у батька, але того ж дня сват повернув подарунок [PERSON], повідомивши про недоцільність таких подарунків. У позивача були намагання зустрітись з сином на Новий рік, подарувати подарунок, але родина відповідача усіляко йому перешкоджала. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.\~153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв'язку. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, позовні вимоги щодо зобовязання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Отже, із системного тлумачення ч. 3 ст. 9 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною є законними і частково обґрунтованими. Таким чином, суд приходить до висновку, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дитини. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що як позивач, так і відповідач позитивно ставляться до спільної дитини, при цьому батько дитини\~має на меті приймати активну участь у вихованні сина, спілкуванні з ним. Оскільки позивач [PERSON] проживає окремо від дитини, суд, встановлюючи порядок участі позивача у вихованні сина, спілкуванні з ним, вважає, що спілкування батька і сина повинно бути регулярним, однак з пріоритетним врахуванням інтересів дитини, його віку, стану його здоров'я, режиму дня, тощо. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати його нормальному розвитку, оскільки діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння. Вони мають, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому, суд враховує п.п. 47, 48 Рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06), якими визначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є\~втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити у контексті всієї справи загалом чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи «Кутцнер проти Німеччини» (Kutzner v. Germany), № 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та «Зоммерфельд проти Німеччини» (Sommerfeld v. Germany), [GC], №\~31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення ним права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина. При визначенні часу спілкування позивача з малолітнім сином, суд враховує, що позивач як батько має право на особисте спілкування з дитиною, на вікові особливості сина, і вважає, що в цьому віці доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини, як: особисте спілкування: побачення три рази на тиждень, а саме: пятниця, субота та неділя з 10-00 год. до 18-00 год. за місцем проживання, перебування позивача два рази на місяць; спільний відпочинок: один місяць літніх канікул [PERSON], [INFO], проводить з [PERSON]; необмежене спілкування [PERSON] з сином [PERSON], [INFO] особисто, засобами телефонного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; в день побачення з сином [PERSON] має право забирати [PERSON], [INFO] з дому/дитячого садка особисто, що є частковим задоволенням позовних вимог позивача. При цьому, вимоги щодо встановлення часових рамок (за два дні до дня зустрічі позивача з сином) підлягають частковому задоволенню, оскільки такі вимоги покладають надмірний тягар на відповідача по справі; позивач у свою чергу, такого обовязку не має. Вимоги позивача щодо особистого спілкування: побачення три рази на тиждень, а саме: пятниця, субота та неділя з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання, перебування позивача, суд задовольняє пропорційно обсягу батьківських прав та обовязків, визначених ст. 141 СК України. Крім цього, вимоги стосовно спільного відпочинку, а саме: що першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком, суд задовольняє частково, виходячи з того, що родина позивача має невеликий сукупний доход (5400 грн. на 4-х осіб у місяць), а тому покладення обовязку повного утримання дитини впродовж вказаного часу є надмірним матеріальним тягарем для [PERSON] Вимоги щодо необмеженого спілкування з сином [PERSON], [INFO] поштового, електронного звязку суд залишає без задоволення через відсутність порушеного права позивача, оскільки останнім не доведено, що 4-річна особа у вказаному віці здатна на дані види спілкування і таке спілкування має за собою позитивний вплив на дитину. Крім цього, вимога стосовно того, що у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком, є фактичним відтворенням норми КЗпП про перенесення вихідного дня на наступний робочий у випадку припадання святкового дня на вихідний; у свою чергу, самим позивачем не визначено, які дні для нього та для відповідача є святковими, у звязку з чим вказані вимоги є неконкретними, допускають неоднакове розуміння сторонами у справі, а тому задоволенню не підлягають. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial