Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, в розмірі 85768 - майнова шкода; 10 000 грн. моральна шкода; 1212 грн. - витрати за проведення товарознавчої експертизи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яке сталося 18.02.2016 року у м. Білгород-Дністровському по вул. Ізмаільській в напрямку вул. Кірова з вини відповідача пошкоджено автомобіль [NUMBER], внаслідок чого заподіяно матеріальний збиток в розмірі 145768 грн. відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди. Вина відповідача підтверджується постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року, якою відповідача визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач зазначає, що протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась у завданих внаслідок ДТП тілесних ушкодженнях, що призвело до порушення звичайного ритму життя позивача. Відчуття стресу значно вплинуло на працездатність позивача. Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач також надав до суду письмову заяву (а.с.6) в якій просив розгляд справи здійснити без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 3, 4ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталося 18.02.2016 року у м. Білгород-Дністровському по вул. Ізмаїльській в напрямку вул. Кірова, внаслідок якої належний позивачу автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно висновку №3 від 25.02.2016 року експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданого власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER], належного позивачу на праві приватної власності, сума матеріальної шкоди склала 145768 грн. Після пригоди відповідач відшкодував позивачу 60000 грн., що не заперечувалося сторонами. Решту частину матеріального збиту відповідач в добровільному порядку не відшкодував позивачу. За проведення товарознавчої експертизи із встановлення вартості матеріальної шкоди, позивачем сплачено кошти в розмірі 1212 грн., що підтверджується квитанцією від 11.03.2016 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 85768 грн. та 1212 грн. за проведення товарознавчої експертизи. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яку останній оцінює у 10 000 грн., то суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимогст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення ії прав. Підставивідповідальності за завдану моральну шкоду передбаченіст. 1167 ЦК України, а саме: наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральнихчи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіянихфізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Суд вважає, що позивачем не було доведено завдання йому відповідачем моральної шкоди, не конкретизовано в чому саме вона виразилася, а лише наведені абстрактні доводи знаходження позивача у стресі та шоковому стані. Не підтверджено належними та допустимими доказами, в чому саме виразилася шкода, завдана неправомірними діями відповідача позивачу. Також не доведена наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 970 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial