Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1250 грн. на рік на протязі п'яти років, а також 1000 грн. на додаткові курси з інженерної графіки, необхідні для успішного навчання. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 06 травня 1995 року по 29 червня 1999 року. Вони мають сина [PERSON], [INFO], який взагалі проживає разом із нею, але тимчасово мешкає у гуртожитку університету у м. Дніпропетровську, де він навчається. На теперішній час [PERSON] є студентом першого курсу Дніпропетровського Державного технічного університету залізничного транспорту, що підтверджується довідкою № 003446 від 29 жовтня 2012 року. Відповідач ухиляється від утримання сина у добровільному порядку. Вона окрім сина ще має дочку [PERSON], [INFO], тому утримувати обох дітей для неї важко фінансово. Син за власним бажанням та вибором вступив до вищого учбового закладу, але коштів на його утримання у іншому місті не вистачає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач лише декілька разів бачив сина, матеріально його утримувати він не допомагав. Аліменти на неповнолітнього сина вона не стягувала, оскільки не вважала це за потрібне. З 2013 року син є повнолітнім. Син навчається на бюджетній основі, але не отримує стипендії, а з наступного року буде необхідно доплачувати ще й за військову кафедру. Оплата гуртожитку становить 2500 грн. на рік, також є і інші витрати. Її сукупний дохід становить 6000 грн. на місяць. Вона перебуває у іншому шлюбі, від якого має дочку [PERSON], яка хворіє і потребує витрат на лікування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що коли вони з позивачкою розлучалися, він продав квартиру та передав гроші позивачці, тому вона не стягувала аліменти на утримання неповнолітнього сина. Його не просили про надання матеріальної допомоги синові, який продовжує навчання. Три року потому він давав позивачці 2000 грн., після цього грошей він більше не давав. Він проживає в м. Севастополі, з сином спілкується по інтернету, але він не прохав у нього допомоги. Він повторно розлучений, має ще одного сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини. Він згоден сплачувати аліменти на утримання сина, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини, але заперечує проти розміру 1/4 частини та стягнення з нього додаткових витрат. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у шлюбі до 29 червня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с. 4/. Мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 4/. [PERSON] є студентом першого курсу Дніпропетровського Державного технічного університету залізничного транспорту, термін навчання з 01 вересня 2012 року по 03 червня 2016 року, що підтверджується довідкою № 003446 від 29 жовтня 2012 року /а.с. 6/. З відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, що підтверджується копією рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2011 року /а.с. 24/. Середньомісячна заробітна плата [PERSON], який працює інженером ТОВ "Мережі та технології зв'язку", складає приблизно 1200 грн., що підтверджується довідкою за вих. № 23 від 21 березня 2014 року /а.с. 36/. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини, а також з урахуванням розміру його заробітної плати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у меншому розмірі, ніж зазначено у позовних вимогах. Згідно ч.1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що є працездатним, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат.

Outcome: partial