Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона є рідною матір`ю відповідачки [PERSON] , [INFO] . Відповідача має сина її внука [PERSON] , [INFO] . Батько дитини відмовився від неї, ще коли її донька була вагітною, тому запис в свідоцтві про народження дитини здійснювалася на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З жовтня 2018 року її донька почала пропадати на декілька днів, без повідомлення де вона зараз знаходиться. У травні 2019 року у зв`язку з чим була звільнена з місця роботи. Крім того, відповідачка почала вживати алкогольні напої, а в подальшому у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв викрадати речі з квартири де мешкала разом з її співмешканцем. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 31 липня 2020 року [PERSON] було визнано виною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 годин. У лютому 2021 року її донька виїхала до м.Дніпро і була відсутня більше двох тижнів. За цей час дитиною не цікавилася, після приїзду до м.Маріуполя де вона мешкає не повідомила. Дитина весь цей час перебуває на її повному утриманні, саме вона опікується його здоров`ям та розвитком. Тоді як, її батько грошей на потреби дитини не дає, своїх батьківських обов`язків не виконує. Будь - яких перешкод для виконання нею її обов`язків вона не чинила та не чине. Крім того, неодноразово пропонувала відповідачці спілкуватися з дитиною, купувати одяг, іграшки, брати іншу участь в його вихованні та утриманні, відвідувати його. Проте вона цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання батьківських обов`язків. Просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з неї аліменти на утримання сина у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та призначити її опікуном [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність, задовольнивши заявлені нею позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленою про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання також не прибув, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за відсутності представника Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 513 від 13 червня 2012 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Як вбачається з копії вироку Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31 липня 2020 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто годин. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої КСН «Дружба» від 01 березня 2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про фактичне проживання від 01 березня 2021 року, виданого КСН «Дружба» вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та мешкає за адресою без реєстрації: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої КНП Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м.Маріуполя» вбачається, що [PERSON] регулярно відвідує дитячу поліклініку з онуком [PERSON] , [INFO] , на протязі всього 2020 року і до теперішнього часу. Мати дитини протягом вищезгаданого терміну жодного разу в поліклініці з дитиною не була. Характеристика за місцем мешкання, видана Відділом поліції № 2 Маріупольського районного управління ГУНП в Донецькій області свідчить про те, що за час проживання на території Лівобережного району [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку, спиртні напої не вживає, у вживанні наркотичних речовин помічена не була, на обліку в Лівобережному ВП не перебуває. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відносно [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2020 року інформація відсутня. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав від 17 листопада 2021 року вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Аналіз досліджених судом доказів свідчить, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам свого сина [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з матір`ю і вона не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, дитина не отримує від неїо тепла та батьківської турботи, що свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимог про призначення позивачки опікуном, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що позивачка тривалий час опікується малолітньою дитиною, добросовісно виконуючи взяті на себе обов`язки по вихованню та утриманню хлопчика, але у матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування щодо призначення позивачки опікуном малолітнього, яке, в свою чергу, не може бути зараз недане у зв`язку з відсутністю рішення суду про позбавлення батьківських прав. Відтак, позовні вимоги в частині встановлення опіки є передчасними та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial