Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 13 серпня 2012 року до нього звернулася [PERSON] з проханням провести вимір та розрахувати вартість натяжної стелі в її квартирі, що розташована за адресою [ADDRESS]. Після консультації, яка тривала приблизно з 18 до 19 години того ж дня, [PERSON] попросила його приїхати до неї 14 серпня 2012 року зранку, щоб обрати колір стелі за каталогом при денному світлі. На виконання прохання клієнтки 14 серпня 2012 року [PERSON] приїхав до квартири [PERSON], де вони досягли попередньої згоди щодо всіх істотних умов договору: встановлення стелі відбудеться 17 серпня, вартість робіт і матеріалів складе 3100 грн., колір стелі - № 406 за каталогом. На підтвердження укладання договору [PERSON] був виданий гарантійний талон та робоче креслення. Сторони домовилися, що замовник, [PERSON], оплатить вартість матеріалів в сумі 806 грн. та внесе аванс за роботу цього ж дня, остаточний розрахунок за договором сторони проведуть в день встановлення стелі. Грошові кошти в сумі 1500 грн. відповідачка пообіцяла принести йому в офіс до кінця робочого дня 14 серпня 2012 року. Оскільки він і [PERSON] узгодили всі умови угоди, по поверненню до офісу ним було розміщено замовлення на виготовлення натяжної стелі для [PERSON]. Стеля для відповідача була розкроєна до 17.00 годин 14 серпня 2012 року. Проте всупереч умовам договору ані 14 серпня 2012 року, ані в будь-який інший день [PERSON] гроші за матеріал для стелі не сплатила. Також нею не було виконане зобов'язання щодо сплати суми авансу. Замість того, щоб принести гроші, приблизно о 19 годині 14 серпня 2012 р. [PERSON] зателефонувала йому на мобільний телефон і заявила, що вона передумала та бажає інший колір стелі, на що він відповів, що полотно вже розкроєно, дата монтажу сторонами узгоджена, що підтверджується гарантійним талоном, і змінити колір полотна вже неможливо. При цьому він роз'яснив [PERSON], що вартість розкроєного для стелі полотна складає 806 гривень, які вона має йому сплатити, оскільки відмова [PERSON] від договору сталася не з його вини. 17 серпня 2012 року [PERSON] з монтажником прибув на адресу [PERSON] для здійснені монтажу, зателефонував їй на мобільний, а вона відмовилася від монтажу. Крім того, [PERSON] надіслала йому смс- повідомлення, в якому вказала, що від встановлення відмовляється, оскільки бажає інший колір стелі, і просила більше її не турбувати. Після цього 19 грудня 2012 року [PERSON] зателефонувала йому з проханням забрати полотно для натяжної стелі. Він дав свою згоду, але враховуючи, що на 20 грудня 2012 р. у нього було заплановано відрядження, то вони домовилися, що 20.12.2012 р. [PERSON] залишить гроші за полотно та розписку на його столі. 20.12.2012 р. [PERSON] прийшла до його офісу, що знаходиться за адресою [ADDRESS], і хотіла забрати полотно не залишивши ані грошей, ані розписки. Особи, що знаходилися в офісі, не віддали їй полотно на цих умовах, тоді вона викликала співробітника міліції, якому він телефоном пояснив ситуацію, і сказав, що полотно [PERSON] може забрати тільки після його оплати та написання розписки про те, що полотно отримала і претензій не має. [PERSON] якимось чином ввела в оману всіх присутніх осіб і забрала полотно, залишивши тільки розписку. Після повернення із відрядження він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути гроші за полотно, але до теперішнього часу гроші вона не віддала. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь вартість розкроєного полотна для натяжної стелі в сумі 806 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., судовий збір в розмірі 229,41 грн. Крім того, із зустрічним позовом до суду звернулась [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору побутового підряду та стягнення авансу, посилаючись на наступні обставини. Вона вирішила зробити ремонт в належній їй квартирі, у зв'язку з чим ій стали потрібні фахівці, які займаються натяжними стелями. Вона звернулась до ФОП [PERSON], який займається цим видом діяльності. 14 серпня 2012 року позивач за основним позовом відвідав її, вони стали обирати колір натяжної стелі, але оскільки необхідного їй шоколадного кольору, який би відповідав кольоровій гамі приміщення не було, [PERSON] запропонував колір №406, який є майже оранжевим. Вона не погодилася і він став телефонувати на склади з метою знайти необхідний їй колір. На складах його також не було та вони домовилися, що він буде шукати. Всю роботу з монтажу стелі [PERSON] оцінив у 3100 грн. та повідомив, що їй необхідно внести аванс у сумі 1500 грн., що вона і зробила. На підтвердження укладення угоди [PERSON] видав їй гарантійний талон. Ввечері цього ж дня вона зателефонувала позивачеві та ще раз попередила, що оранжевий колір не буде відповідати дизайнерському вирішенню приміщення, проте позивач повідомив, що він вже розкроїв саме стелю кольору №406. Вона одразу ж відмовилася від оранжевої стелі, про що повідомила [PERSON] Після цього вона неодноразово зверталася до нього з вимогою повернути предоплату, оскільки виконання договору підряду не відбулося з його вини. Позивач відмовився. У грудні 2012 року позивач зателефонував їй та запропонував забрати матеріал. Вона прийшла до офісу з метою вирішити питання про повернення суми авансу, проте позивача в приміщенні не було, а його співробітники повідомили, що вона може забрати матеріал. Вона вирішила, що це зможе хоч частково покрити її витрати і забрала матеріал, про що написала розписку. Грошей з неї не вимагали і вона їх нікому не давала. Приміщення вона залишила безперешкодно, що ще раз підтверджує той факт, що жодних матеріальних претензій на той час позивач до неї не мав. На підтвердження укладення між ними договору побутового підряду [PERSON] видав їй гарантійний талон, в якому було зазначено дату виготовлення стелі - 17.08.2012р., квадратура- 17 м2 та ціна - 3100 грн. На гарантійному талоні було проставлено підпис [PERSON] та його печатка як фізичної особи-підприємця. На зворотньому боці позивач власноруч проставив запис 1500/1600 та свій підпис, що свідчило про те, що 1500 грн. авансу нею було внесено, а вона залишилася йому винна 1600 грн. Оскільки їй не підійшов колір запропонованої [PERSON] стелі, а необхідного їй кольору у позивача не було, то вона має право на розірвання договору та одержання сплаченої суми авансу. Просила суд розірвати договір побутового підряду, укладений між фізичною особою- підприємцем [PERSON] та нею 14 серпня 2012 року; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь сплачену за договором побутового підряду суму авансу у розмірі 1500 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., та судові витрати з надання їй правових послуг у сумі 600 грн. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22 січня 2014 року в задоволенні позову фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди,- відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору побутового підряду та стягнення авансу задоволено частково. Договір побутового підряду, укладений 14.08.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] розірвано. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. З вказаним рішенням суду частково не погодилась [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції в частині її позовних вимог за зустрічним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати частково з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і [PERSON] 14.08.2012 року. був укладений договір побутового підряду. Частиною 1 ст. 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Як вбачається із частини 1 статті 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. На підтвердження того, що між сторонами було укладено договір підряду, ФОП [PERSON] видав [PERSON] гарантійний талон, де була вказана квадратура натяжної стелі - 17 кв.м. та вартість - 3100 грн. Вказаний талон було підписано лише підрядником (позивачем по первинному позову). Статтею 868 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов'язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення Згідно із частиною 2 ст.870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. В наданому гарантійному талоні не зазначено інформації щодо якісних характеристик натяжної стелі, що було суттєвою умовою договору. Позивачем по первісному позову ФОП [PERSON] до суду були надані робочі креслення, з яких вбачається що замовником не було погоджено колір стелі та його вартість. Таким чином, у замовника були відсутні підстави для оплати вартості робіт, оскільки якісні характеристики матеріалу не були погоджені сторонами. Відповідно до частини З статті 869 ЦК України, замовник має право вимагати розірвання договору побутового підряду та відшкодування збитків, якщо внаслідок неповноти або недостовірності інформації, отриманої від підрядника, був укладений договір на виконання робіт, які не мають тих властивостей, які мав на увазі замовник. Висновок суду першої інстанції про те, що необхідно розірвати договір побутового підряду, укладений 14.08.2012 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] є законним і обгрунтованим. Висновок суду першої інстанції про те, що в частині позовних вимог по зустрічному позову щодо повернення авансу в розмірі 1500 грн., суд відмовляє в задоволенні, оскільки [PERSON] у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не доведено факт передання підряднику авансу в розмірі 1500 грн. є законним і обгрунтованим. Доводи апеляційної скарги [PERSON] про те, що вона вважає оскаржуване рішення незаконним також в частині відмови від повернення суми авансу в розмірі 1500 грн. не заслуговують на увагу, оскільки рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 15 листопада 2012 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання договору недійсним, повернення передплати, відшкодування моральної шкоди, відмовлено повністю. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Що стосується доводів апеляційної скарги [PERSON] щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до частини 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної і особи. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем по зустрічном позову не надано жодного доказу на підтвердження того, що через невиконання з боку відповідача умов договору від 14.08.2012 року їй були спричинені душевні страждання, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними, є законним і обгрунтованим. Проте, з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивача по зустрічному позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторонни, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається із частини 2 вищевказаної статті, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.07.2013 року та акту про при зняття-передачі виконання робіт від 18 липня 2013 року адвокат [PERSON] надавала правову допомогу [PERSON], вартість робіт по наданню правової допомоги складає 600 грн. (а.с. 98-99), які підлягають стягненню з відповідача по зустрічному позову [PERSON] Вказаний розмір правової допомоги не перевищує розмір компенсації витрат на правову допомогу, передбачений статтею 1 Закону України "Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, яка передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 22 січня 2014 року необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення витрат за надання правової допомоги. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial