Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є сином [PERSON] 1956 року народження. Його батьку за життя було встановлено професійне захворювання. [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО», 29.04.2014 р. останнього було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Згідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 54 від 19.06.2015 р. [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ другої стадії токсично-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 03.06.2015 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 03.06.2015 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. (Основний діагноз). ІХС, дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2ст., ризик помірний. СН І ст. Виразкова хвороба 12 палої кишки н/а фаза. Хронічний гастродуоденіт в фазі нестійкої ремісії. Хронічний холецистит в фазі нестійкої ремісії. Остеохондроз і спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, вертеброгенна люмбалгія з помірним м`язово-тонічним синдромом. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, хронічний кон`юнктивіт, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Хронічний фарингіт, ремісія (Супутній діагноз). Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 269632 ступінь втрати професійної працездатності склала 40 % первинно, безтерміново. Призначено медикаментозне лікування, лікування в реабілітаційній установі. [INFO] [PERSON] помер. 25.10.2018 р . Сумською МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Втрата батька спричинила позивачу значні моральні страждання та переживання. За час хвороби батька позивач зазнав моральних переживань та страждань, підтримував його морально. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь 1000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю його батька [PERSON] від професійного захворювання. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2020 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 26.06.2020 представником відповідача надано відзив на позовну заяву. Зазначив, що в позовній заяві Позивач зазначає що з 23.11.1977 року по 29.04.2014 року батько Позивача перебував у трудових відносинах з Товариством. За час роботи на Товаристві батьку Позивача було встановлено ряд професійних захворювань. Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 269632 від 16.09.2015 року ступінь втрати професійної працездатності склала 40% первинно, безтерміново. Відповідач вважає що підстави для відшкодування моральної шкоди Позивачу відсутні, оскільки відповідно до п.19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.06.2015р. конкретні особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлені. Товариство не порушувало законних прав померлого, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно померлого не встановлено порушень Товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення. Товариство на виконання вимог ст. 29 КЗпП України повідомило [PERSON] про недосконалість технологій та наявність у зв`язку з цим шкідливих виробничих факторів на робочому місці, а також про його права та пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Погоджуючись на доведені, запропоновані [PERSON] умови праці, працюючи тривалий час у шкідливих умовах останній усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров`я. Так, за роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці [PERSON] отримував: додаткову щомісячну доплату; щорічну додаткову відпустку; право на отримання молока; право на вихід на пільгову пенсію за списком №2 за рахунок Товариства. Товариство у зв`язку із звільненням [PERSON] і виходом на пенсію на пільгових умовах, здійснювало повне відшкодування пільгової пенсії Пенсійному фонду України, який її виплачував. На виконання вимог законодавства про страхування Товариство застрахувало [PERSON] в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні. Саме за рахунок страхових внесків Товариства Фонд соціального страхування виплатив [PERSON] одноразову допомогу, виплачував щомісячну допомогу. Таким чином, оскільки Товариство повністю виконало свої зобов`язання передбачені законодавством щодо інформування [PERSON] про шкідливі умови праці, забезпеченні засобами індивідуального захисту, здійснення додаткових виплат та надання соціальних гарантій, то, враховуючи положення ч. 2 ст. 1168 ЦК України, відсутні підстави для покладення на Товариство обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди. Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди Товариством. Позивач та його представник не надали доказів, які б підтверджували факт спричинення Позивачу моральної шкоди або факт того, що Позивач в зв`язку зі смертю батька не може реалізувати певні життєві намагання. Письмові докази, наявні в матеріалах справи, підтверджують лише факт встановлення того, що [PERSON] , батько Позивача, професійне захворювання та відсоток втрати професійної працездатності, а також докази, що підтверджують факт його смерті. Інших доказів, які б могли підтвердити факт заподіяння Позивачу моральної шкоди матеріали справи не містять. Дані про перебіг професійних захворювань у [PERSON] , його смерть та хід судового процесу не можуть бути належними доказами спричинення моральної шкоди. Таким чином Позивачем не доведено Факту спричинення Позивачу моральної шкоди є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява від представника [PERSON] - адвоката Супруна Д.В. про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача АТ «СМНВО» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] /а.с.8/. З 23.11.1977 р. по 29.04.2014 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО» /а.с.9/. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 54 від 19.06.2015 р. [PERSON] було встановлено діагноз: (J 44.8) ХОЗЛ другої стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. (J 43.8) Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 03.06.2015 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. (Н 90.3) Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 03.06.2015 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. При цьому встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці (п. 16); причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості (п. 17). З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) запропоновано начальнику цеху № 15 [PERSON] : постійно дотримуватись технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання, що генерує шум; постійно забезпечувати працюючих в умовах підвищеного рівня шуму, пилу та загазованості засобами індивідувального захисту органів слуху та дихання, здійснювати ефективний контроль за їх використанням /а.с.10/. З виписки із історії хвороби № 08-06/602 вбачається, що [PERSON] з 18.05.2015 р. по 08.06.2015 р. перебував на обстеженні та лікуванні у Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, з основним діагнозом /а.с.12/. Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 269632 ступінь втрати професійної працездатності склала 40 % первинно, безтерміново. [INFO] . [PERSON] помер /а.с.13/. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 319 від 30.08.2018 р. [PERSON] помер від захворювань: інтоксикація, множинні метастази в лімфатичні вузли та правий наднирник, злоякісне новоутворення верхньої та середньої долі правої легені. (а.с.14) Згідно Акту визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 25.10.2018 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Разом з тим у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-208цс14 зазначено, що якщо виробнича травма сталася до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), а смерть фізичної особи настала після зазначеної дати, то за наявності причинного зв`язку з виробничою травмою до правовідносин про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї померлого застосовуються положення статті 1168 ЦК України. Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Оскільки судом встановлено, що позивач є сином померлого, то він має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ в справі «Недайборщ проти РФ» від 01.07.2010 (Скарга № 42255/04) Європейський суд з прав людини у п. 37 зазначив, що заявник не зобов`язаний надавати будь-які докази наявності понесеної ним моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку зі смертю батька, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, відновити попередній стан життя позивача неможливо, тому із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 50 000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial