Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про поділ в натурі спільного майна та виключення відомостей щодо обтяження 1/2 частини нерухомого майна, посилаючись на те, що він є власником 1/2 частки житлового будинку літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, загальною площею 485,30 кв.м., в тому числі житловою площею 239,80 кв.м., яку викупив на електронних торгах. Відповідач є власником іншої 1/2 частки даного будинку. Наразі він бажає виділити в натурі свою частку, однак в добровільному порядку не може домовитись з відповідачем щодо варіантів поділу. Просив поділити житловий будинок відповідно до ІІІ варіанту поділу згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, виконаної судовим експертом [PERSON] в частках, близьких до ідеальних, відступивши від рівності часток, та визнати за ним право власності на виділені приміщення у житловому будинку, припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок, виключити записи щодо обтяження 1/2 частки нерухомого майна в житловому будинку з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідачі приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області направили до суду заяви, в яких позов щодо них не визнали, просили відмовити у позові за безпідставністю та розглянути справу у їх відсутності. Представник третьої особи АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду із заявою, в якій не заперечував щодо позову про поділ майна в натурі та виключення відомостей щодо обтяження 1/2 частини нерухомого майна. Однак зазначив, що оскільки інша 1/2 частка житлового будинку літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області перебуває в іпотеці банку, то просив поділити майно відповідно до І варіанту поділу згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, виконаної судовим експертом [PERSON], в частках, близьких до ідеальних, відступивши від рівності часток, та визнати за [PERSON] право власності на приміщення будинку на 225,40 кв.м., що складає 46/100 реальної частки будинку, що на 17,25 кв.м. менше ідеальної частки, а за [PERSON] визнати право власності на приміщення будинку на 259,90 кв.м., що складає 54/100 реальної частки будинку, що на 17,25 кв.м. більше ідеальної частки, оскільки самий такий варіант поділу не порушить права банку як іпотекодержателя спірного нерухомого майна. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, загальною площею 485,30 кв.м., в тому числі житловою площею 239,80 кв.м., яку викупив на електронних торгах 03 липня 2017 року як предмета іпотеки, що підтверджується свідоцтвом про право власності, зареєстровано в реєстрі за № 3511 та витягом з Державного реєстру речових прав № 109252457 від 27 грудня 2017 року. Відповідач [PERSON] є власником іншої 1/2 частки вказаного житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 50009709 від 16 грудня 2015 року. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 150218483 від 19 грудня 2018 року на житловий будинок літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, загальною площею 485,30 кв.м., в тому числі житловою площею 239,80 кв.м., накладено обтяження. Так, у Державному реєстрі іпотек та розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки наявний запис № 12565025 (дата, час державної реєстрації 19.09.2008р., підстава виникнення - іпотечний договір, серія та номер ВКР № 772319-772322, виданий 19.09.2008року, видавник [PERSON], нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Чернівецької області, р.№2452, іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк» код ЄДРПОУ:09807750, іпотекодавець [PERSON], відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: №7943313, 19.09.2008р.) та № 12564952 (дата, час державної реєстрації 20.11.2007р., підстава виникнення - іпотечний договір, серія та номер ВКВ 132439-ВКВ 132442, виданий 20.11.2007 року, видавник [PERSON], р.№6545, іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк» код ЄДРПОУ:09807750, іпотекодавець [PERSON], відомості про реєстрацію до 01.01.201Зр.: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: №6067542, 20.11.2007р) У Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень наявний запис № 12565392 (дата, час державної реєстрації 19.09.2008р., підстава виникнення - іпотечний договір, серія та номер ВКР № 772319-772322, виданий 19.09.2008 року, видавник [PERSON], нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Чернівецької області, р.№2452, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, особа, майно якої обтяжується [PERSON], обтяжувач АКІБ «УкрСиббанк» код ЄДРПОУ:09807750, відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №7943380, 19.09.2008р) та № 12565186 ((дата, час державної реєстрації 20.11.2007р., підстава виникнення - іпотечний договір, серія та номер ВКВ 132439-ВКВ 132442, виданий 20.11.2007року, видавник [PERSON], р.№6545, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, особа, майно якої обтяжується - [PERSON], відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №6067380, 20.11.2007р). Згідно ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ст. 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Зазначене правило стосується також поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Саме до цього зводяться правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справах №6-12цс13 від 3 квітня 2013 року та № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 18099, виконаної 23 жовтня 2018 року судовим експертом [PERSON], наявна технічна можливість поділу житлового будинку літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, загальною площею 485,30 кв.м., в тому числі житловою площею 239,80 кв.м., відповідно до часток співвласників на дві ізольовані частини з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. При цьому, у своєму висновку судовий експерт запропонував три варіанта поділу вказаного нерухомого майна в частках, близьких до ідеальних, відступивши від рівності часток. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Приймаючи до уваги, що житловий будинок літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, загальною площею 485,30 кв.м., в тому числі житловою площею 239,80 кв.м., належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частці та існує технічна можливість для виділу частки позивача даного нерухомого майна в натурі, сторони не досягли домовленості про виділ частки в договірному позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позивач має право на виділ своєї частки нерухомого майна в натурі, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого невизнаного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Обираючи запропонований судовим експертом варіант поділу, суд враховує інтереси АТ «Укрсиббанк», який є іпотекодержателем 1/2 частки житлового будинку літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, яка належить відповідачу [PERSON]. Так, позивач просить визначити ІІІ варіант поділу та пропонує виділити йому в натурі реальну частку 275,7 кв.м., що становить 57/100 частин будинку, а відповідачу залишити 209,6 кв.м., що становить 43/100 частин будинку. В такому випадку різниця між частками сторін становить 33,05 кв.м., що складає 14% будинку. В той же час, по І варіанту поділу різниця між частками сторін є меншою, а саме 8 %. Тому, аналізуючи у сукупності досліджені докази, суд із урахуванням інтересів іпотекодержателя АТ «Укрсиббанк» вважає, що саме по І варіанту слід проводити поділ в натурі спільного майна сторін та за [PERSON] слід визнати право власності на приміщення будинку площею 225,40 кв.м., що складає 46/100 реальної частки будинку, що на 17,25 кв.м. менше ідеальної частки, а за [PERSON] визнати право власності на приміщення будинку площею 259,90 кв.м., що складає 54/100 реальної частки будинку, що на 17,25 кв.м. більше ідеальної частки, оскільки самий такий варіант поділу не порушить права банку як іпотекодержателя спірного нерухомого майна. Слід зазначити, що проти такого варіанту поділу також не заперечував під час судового розгляду представник позивача, який діючи в інтересах останнього відмовився від компенсації різниці між частками. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного оговору. Стаття 4 зазначеного Закону визначає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підстави припинення іпотеки визначені у ст. 17 даного Закону, а саме іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За змістом ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Таким чином, записи про обтяження 1/2 частки нерухомого майна в житловому будинку літера «А» по вул. Волгоградська, № 22 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, яка належить позивачу [PERSON] та виділена йому в натурі, підлягають виключенню з Державного реєстру іпотек та розділу Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки записи № 12565025, № 12564952 та з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень записи № 12565392, № 12565186. В той же час, суд знаходить обґрунтованим заперечення на позов відповідачів [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] з тих підстав, що вони були позбавлені можливості внесення змін до архівної частини Державного реєстру прав та виключення запису про обтяження 1/2 частини іпотечного майна, у звязку із чим у задоволенні позову щодо них слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому у даній справі судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

Outcome: partial