Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, і з 09.04.2005 року він був зареєстрований в її будинку [ADDRESS], але з 2012 року в даному будинку не проживає, оплату за комунальні послуги не проводить, тому позивачка просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації. В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву, просила її задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, але надав суду письмові заперечення стосовно позову. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 13 грудня 2004 року належить 14/25 частин жилого будинку [ADDRESS] (а.с.13). Крім позивачки в даному будинку зареєстровані її діти, племінники та з 09.04.2005 року - відповідач [PERSON], з яким позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В 2012 року відповідач [PERSON] в даному будинку не проживає, так як змінив місце проживання у зв»язку з тим, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, речей відповідача в будинку немає, даний факт підтверджується довідкою вуличного комітету №1755 від 29 травня 2014 року(а.с.16), та актами вуличного комітету від 27 травня 2014 року та від 15 липня 2014 року (а.с.17). Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період його не проживання не існує. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується свідками [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обгрунтованими і доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку то відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою , що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial