Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; призначити її опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а вона є бабусею дитини з боку її батька, сина [PERSON], але при реєстрації факту народження дитини, він не визнав батьківства, тому дитина зареєстрована на підставі ст. 135 СК України, зі слів матері. Вони проживають в квартирі, яка належить її матері [PERSON], для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного її розвитку. Остання зустріч матері та дитини відбулась на початку 2016 року. Виховання дитини відбувається лише за її участі. Жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], матір'ю є [PERSON], батьком вказано [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 12.09.2013 року. Згідно інформації №02-18/19 від 17.08.2017 року наданої Херсонським ясла-садком №83 Херсонської міської ради, мати дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], не відвідує дитячого садка, не приймає участі у батьківських зборах, не спілкується з вихователями. Всі ці обов'язки виконує її бабуся [PERSON]. Відповідно до педагогічної характеристики на дитину, виданої Херсонським ясла-садком №83 Херсонської міської ради №02-18/17 від 17.08.2017 року, дитина [PERSON], [INFO], постійно знаходиться під опікою бабусі [PERSON], яка приділяє багато уваги вихованню дівчинки, дотримуванню режиму дня, виявляє цікавість до консультацій та рекомендацій вихователя, дитина охайна, доброзичлива, відкрита, активна. Згідно довідки №02-18/18 від 17.08.2017 року виданої Херсонським ясла-садком №83 Херсонської міської ради, дитина [PERSON], [INFO] зарахована до ясла-садка №16.08.2016 року за заявою бабусі [PERSON]. Відповідно до довідки-характеристики виданої СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно. Замічена в зловживанні спиртних напоїв, в порушенні громадського порядку, відносин з сусідами не підтримує. Неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. На обліку в СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області не перебуває, раніше не засуджена. Згідно характеристики, виданої дільничим офіцером поліції СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області, [PERSON] за місцем мешкання характеризується добре. Скарг від сусідів та родичів на її адресу не надходило, громадський порядок не порушує. У вживанні наркотичних речовин та зловживанні спиртними напоями помічена не була. На обліку в СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягалась. Відповідно до листа КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних" №01-7/1700-4 від 25.08.2017 року, [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом лікарів педіатрів лікарні з народження. Згідно пояснювальної записки лікаря загальної практики сімейної медицини, останній огляд в дитячій поліклініці №3 в листопаді 2016 року проводився в присутності бабусі. Згідно висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-2-25 від 04.01.2018 року, орган опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Стосовно вимог про призначення позивача опікуном над малолітньою дитиною. Так, у відповідності до ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 59 Цивільного кодексу України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 63 Цивільного кодексу України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Отже в даному випадку, після позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки, саме орган опіки та піклування повинен звертатися до суду з відповідним поданням про призначення опікуна малолітньої дитини. Крім того, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial