Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], місце проживання якого згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03.12.2010 року визначено з нею. Батьком вказаного сина є [PERSON]. У зв'язку з різними поглядами на життя, негідною поведінкою та систематичним застосуванням останнім насильства, сім'я позивачки та [PERSON] розпалася і вищевказаним рішенням суду шлюб між ними розірвано. Враховуючи агресивну натуру [PERSON], його здатність наносити тілесні ушкодження, систематичні погрози фізичною розправою, їх син [PERSON] емоційно реагував на нього та не проявляв бажання проживати з ним. Однак, [PERSON] не прислуховувався до думки сина, поводив себе зухвало та не проявляв бажання змінювати своє ставлення до позивачки та їх сина. Після зустрічей із [PERSON] син постійно плакав, був емоційно збуджений, будь-яких розмов про батька уникав, погано спав та просив не віддавати його батькові. Позивачка також посилається на вирок Коломийського міськрайонного суду від 02.12.2014 року, яким [PERSON] засуджено за ч.1 ст.125 КК України по факту спричинення їй легких тілесних ушкоджень. 24.04.2014 року рішенням виконкому Коломийської міської ради №75 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]І.» [PERSON] встановлено такі дні та години для зустрічей із сином: кожної неділі з 10.00 год. до середи 13.00 год. із залишенням на ночівлю. Однак, під час винесення вказаного рішення не враховано заперечень позивачки, не взято до уваги висновки психологічних досліджень та грубо порушено інтереси дитини. Зокрема, [PERSON] намагається всіляко негативно вплинути на сина, розповідає йому неправдиву інформацію про нібито аморальне поводження позивачки, перешкоджає їй в здійсненні її прав та обовязків по вихованню вказаного сина, намовляє останнього не спілкуватись з матір'ю, залякує сина застосуванням насильства у випадку його згоди на проживання з позивачкою. Остання просить також звернути увагу на протоколи, складені психологом Центру соціально-психологічної допомоги у смт.Верховина за результатами спілкування та проведення тестувань із сином [PERSON], в яких вказано, що під час бесіди про батька дитина нервувала, весь час старалась перевести розмову на іншу тему, при вказуванні на батька проявляла страх і бажання втекти, з батьком дитина почувається в небезпеці, проявляє тривожність, переживання, в дитини занижена самооцінка, вона не впевнена у собі, шукає підтримку в матері, яка є для дитини опорою. Позивачка також зазначає, що [PERSON] часто порушував встановлений спосіб та порядок спілкування та виховання малолітнього [PERSON], Зокрема, він може самостійно у дні, відведені позивачці для спілкування із сином, забрати його зі школи впродовж дня, надалі син школу не відвідує, спілкуватись з останнім позивачка не має можливості через заборону [PERSON] Зокрема, з 13.07.2014 року по кінець жовтня 2014 року син [PERSON] перебував у [PERSON], а позивачка як мати була позбавлена можливості спілкування із сином, з приводу чого зверталась із заявами до правоохоронних органів, органу опіки та піклування, суду про вилучення дитини у [PERSON] та повернення його матері. За сприянням останніх дитину повертали матері. В березні 2015 року позивачка повторно звернулась до виконкому Коломийської міської ради із заявою про скасування оскаржуваного рішення, проте, незважаючи на грубі порушення [PERSON] останнього, це рішення не було скасоване, що суперечить чинному законодавству та інтересам малолітнього сина. Позивачка також просить врахувати, що відповідно до повідомлення відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м.Києві заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання вказаного сина станом на 01.03.2015 року складала 19 616,67 грн., що свідчить про негативне відношення батька щодо матеріального забезпечення його сина. Таким чином, позивачка, посилаючись на ст.ст.157, 159 СК України, вважає, що поведінка [PERSON] перешкоджає нормальному розвитку дитини. Враховуючи повну відсутність прихильності [PERSON] до свого батька, негативну поведінку останнього відносно позивачки, з метою захисту інтересів дитини, спілкування останньої з батьком необхідно обмежити. Тому вона просить скасувати вищевказане рішення виконкому та встановити для вказаний в поясненнях позивачки порядок спілкування та участі у вихованні малолітнього [PERSON] його батьком. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві. Позивачка також пояснила, що вона створила нову сімю, в якій нещодавно народилася дитина. Позивачкою уточнено позовні вимоги в частині встановлення графіку участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні його сина [PERSON] та запропоновано такий графік: щосуботи з 11 до 19 год.; під час святкових днів та в день народження дитини за попередньою домовленістю з позивачкою. При цьому позивачка просить зобовязати [PERSON] в періоди перебування у нього дитини надавати їй можливість по телефону спілкуватись з дитиною, а після закінчення визначеного часу передавати дитину за місцем проживання позивачки. Остання також просить не присуджувати понесені нею судові витрати. Представник відповідача в судове засідання 24.07.2015 року не з'явився. В зазначену дату представник [PERSON] звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому зазначає, що орган опіки та піклування позов в частині скасування оскаржуваного рішення виконкому визнає. В клопотанні також зазначено про доцільність побачень [PERSON] із вказаним сином два дні на тиждень без залишення на ночівлю. В судових засіданнях, які проводилися раніше, [PERSON] пояснював, що графік для спілкування та участі у вихованні, встановлений оспорюваним рішенням, не є ефективним, а тому слід встановити інший графік. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки вищевказані доводи позивачки є надуманими, а метою даного позову є отримання від нього грошей за дозвіл бачитися з їх сином [PERSON]. [PERSON] просить врахувати, що раніше мали місце випадки, коли позивачка зачиняла сина одного в квартирі, а також взяти до уваги, що позивачка не має власного житла, нею не представлено документа про найм житла. Крім того, її місце проживання зареєстроване в квартирі, в якій також зареєстровано ще близько 6 чоловік. Слід врахувати і те, що теперішній чоловік позивачки є особою, яка вживає наркотичні засоби. [PERSON] також зазначив, що він забезпечує повноцінний духовний і фізичний розвиток сина [PERSON], а також він (а не позивачка) забезпечує відвідування сином спортивного і хореографічного гуртків, та робить все для того щоб син виростав справжнім чоловіком. При цьому [PERSON] просить взяти до уваги дані психологічного обстеження сина, якими спростовується твердження позивачки про негативний вплив [PERSON] на сина. Також третя особа вказує, що ним погашено вищевказану заборгованість по аліментах, а також просить врахувати, що на даний час у нього є інша сімя, в якій народилася дитина. В цій сімї у [PERSON] з дружиною прекрасні відносини. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із копією свідоцтва про народження позивачка і [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.12.2010 року (справа 2-1354/2010р.), яке набрало законної сили 14.12.2010 року, шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. Цим рішенням місце проживання вказаної дитини визначено з позивачкою (а.с.8). Згідно із копією свідоцтва про шлюб позивачка змінила прізвище з «Пономаренко» на "Кунова", зареєструвавши 06.06.2014 року шлюб з [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області №75 від 24.04.2014 року «Про визначення способів участі батька у виховані та спілкуванні з сином [PERSON]І.» встановлено [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином такі дні та години: кожної неділі з 10: 00 год. до середи 13:00 год. із залишенням на ночівлю, в релігійні, державні та сімейні свята можливі зустрічі за попередньою домовленістю з матір'ю цієї дитини (а.с.7). Судом також встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.12.2014 року, який набрав законної сили 02.01.2015 року, [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, по факту спричинення 23.05.2013 року позивачці легких тілесних ушкоджень (а.с.9-11). Відповідно до протоколів бесіди, дослідження емоційного стану особистості Центру соціально-психологічної допомоги в смт.Верховина Івано-Франківської обласної державної адміністрації, проведених 25.06., 27.06., 02.07., 05.07.2012 року із малолітнім [PERSON], за результатами бесіди у дитини виявлено страх, тривожність, повязані з батьком. Дитина категорично відмовляється бачитися, розмовляти з батьком, повертатися в його дім. У дитини виявлено занижену самооцінку, вона невпевнена в собі, шукає підтримку в матері, виявлено емоційне несприйняття батька, його відсторонення і заперечення, у дитини виявлено потребу у захисті, а також наявність страху темряви і страху небезпеки (загроза агресії та насилля). За результатами тестування [PERSON] виявлено тривожність і страх, які виникли в дитини внаслідок домашнього насильства зі сторони батька. Рекомендовано обмежити спілкування батька з сином, оскільки батько являється стресогенним чинником, викликає в дитини страх та тривогу. Негативний приклад і вплив батька на дитину в подальшому може мати такі наслідки: викривлену модель поведінки, виникнення комплексів і труднощів в побудові стосунків із оточуючими (а.с.16-18). Відповідно до характеристики, виданої 09.10.2014 року дирекцією Коломийської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, уважний учень, з навчальних предметів підтримує високий рівень, психологічний та моральний стан дитини задовільний. В характеристиці також вказано, що протягом вересня-жовтня 2014 року погіршення навчання в даного учня не відбулося. З вересня 2014 року батько учня [INFO], приводить та забирає сина зі школи, цікавиться його навчанням, бере активну участь в громадському житті класу (а.с.78). Згідно із психологічним обстеженням для оцінки психологічного стану [PERSON], проведеним 09.10.2014 року психологом [PERSON], у малолітнього [PERSON] добре виражена захисна реакція на чужу агресію (якщо таке можливо). У нього немає страху перед дорослими людьми, що свідчить про доброзичливе і тепле ставлення батька до сина, немає страху перед покаранням, що вказує на те, що батько виховує дитину словом і переконанням, а не «рукою» [PERSON] однаково позитивно сприймає як батька, так і матір, він сприймає ситуацію в сім'ї як таку, яка може виправитись (помиряться), бо хоче щоб батьки були разом. Тому його тривожать теперішні стосунки між батьками, йому важко та неохоче надавати перевагу комусь із батьків, так як розуміє значення батька і матері (а.с. 86). Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1 та 2 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положень частин 1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи визнання позову представником відповідача в частині, що стосується оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування останнього. Поряд з тим суд вважає, що запропонований позивачкою графік участі [PERSON] як батька у вихованні їх сина [PERSON] необгрунтовано обмежує визначені законом його права як батька. При цьому суд враховує вік дитини, часті конфліктні ситуації між батьками в недалекому минулому, свідком яких була дитина, а також високу ймовірність виникнення такої ситуації щоразу при зустрічах позивачки і [PERSON], адже ті відносини, які спостерігає дитина між своїми батьками, накладають відбиток на все її майбутнє життя. Суд також бере до уваги, що [PERSON] має непогашену судимість за вчинення проти позивачки вищевказаного умисного злочину із застосуванням фізичного насильства, а також порушення [PERSON] графіку, встановленого оскаржуваним рішенням. Тому суд приходить до висновку що з метою уникнення подальшого негативного психологічного впливу на дитину, необхідності її заспокоєння, слід встановити наступний графік для участі [PERSON] у її вихованні та спілкуванні: побачення тричі на тиждень, а саме щопятниці з 14 год. до 19 год., а також щосуботи і щонеділі з 11.00 год. до 18.00 год. Вказані дні і години визначені з метою недопустимості відриву дитини від навчання та підготовки домашнього завдання; побачення в дні народження та іменин вказаної дитини, у визначені законодавством України про працю святкові та неробочі дні, а також дні інших релігійних чи світських свят за попередньою домовленістю з матірю цієї дитини, крім випадків, коли зазначені побачення не відповідатимуть стану здоровя дитини, необхідності її навчання, лікування, відпочинку тощо. При цьому суд вважає, що з метою недопущення порушень вказаного графіку, прав дитини і позивачки слід зобов'язати [PERSON] під час перебування із сином у вищевказані дні надавати можливість позивачці вільно і без обмежень спілкуватись по телефону із сином [PERSON], а по закінченню спілкування повертати дитину за місцем фактичного проживання її матері. Суд також враховує рекомендації представника відповідача як органу опіки та піклування про недоцільність залишення на даний час малолітнього [PERSON] на ночівлю у [PERSON] Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 157, 159 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial