Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 13 024,58 грн., а також судовий збір в сумі розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є власником кв. [ADDRESS] , та є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом відкриття абонентського особового рахунку [NUMBER] , та перебувала на момент утворення заборгованості в договірних відносинах з позивачем згідно публічного договору про надання житлово-комунальних послуг. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 року «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 188 від 22.02.2007 року «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» житловий фонд м. Харкова передано від житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова до КП «Жилкомсервіс». КП «Жилкомсервіс» як управитель житлового фонду комунальної власності територіальної громади м.Харкова, з кожним громадянином уклав договір про надання житлово-комунальних послуг шляхом опублікування типового договору, який поширюється на всіх споживачів та відповідає вимогам чинного законодавства. Умови договору однакові для всіх споживачів, за виключенням пільговиків, є обов`язковими для сторін договору, не допускають відступлення від їх положень і сторони не мають права врегулювати свої відносини на власний розсуд. КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS] , який залежно від цивільно-правових угод може бути споживачем, виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг, у відповідності до положень ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином територіальна громада м. Харкова, в особі Харківської міської ради, створила КП «Жилкомсервіс», визначила виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків та зобов`язала підприємство задовольняти потреби власників, співвласників будинків, споруд та іншого майна шляхом управління цим майном та забезпеченням належного рівня житлово-комунального обслуговування населення м. Харкова за певну плату. Позивач стверджує, що виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за переліком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011 з наступними змінами « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 та від 11.05.2018 № 318 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова», проте, відповідач не виконувала обов`язку щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.03.2007 року по 01.04.2020 в розмірі 13 024,58 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти позову заперечувала та просила застосувати строки позовної давності. Відповідач у строк надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з лютого 2020 не є власником зазначеної квартири, тим самим не є користувачем послуг позивача. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідачів, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу №2-3897 від 30.09.1993, та була споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «Жилкомсервіс» до 24.02.2020 року, коли відповідач продала належну їй квартиру відповідно до договору купівлі продажу №368 від 24.02.2020. Рішенням Харківської міської ради встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова. За період з 01.03.2007 року по 01.04.2020 року сума заборгованості відповідача за отримані нею послуги становить згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг - 13 024,58 грн. Як на підставу позовних вимог, КП «Жилкомсервіс» посилалося на те, що відповідач не виконуює свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для стягнення з неї суми заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частина 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території. Матеріали справи свідчать про те, що позивачем виконувалися обов`язки з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якими користується відповідач, однак відповідач не здійснювала оплату їх вартості своєчасно та в повному обсязі. У зв`язку з специфічністю сфери житлових відносин та великої кількості власників та наймачів житлових приміщень, договори про надання житлово-комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами були укладені шляхом опублікування публічного договору в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 р. № 95/1, відповідно до норм цивільного законодавства. З кожним громадянином м. Харкова, шляхом офіційного публікування у спецвипуску газети «Слобода» № 95/1 від 28.11.2006 року тексту типового Договору про надання житлово-комунальних послуг, було укладено вищезазначений договір. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.02.2007 року № 188 «Про внесення змін до Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг в житловому фонді м. Харкова», у господарське відання КП «Жилкомсервіс» передано житловий фонд комунальної власності територіальної громади м. Харкова, отже КП «Жилкомсервіс» набуло статусу управителя та балансоутримувача житлового фонду. Пунктом 1 договору визначено, що предметом договору є забезпечення Управителем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, шляхом укладення відповідних договорів з виконавцями послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, визначених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 р. №1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», а Споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором. Невід`ємною частиною даного договору є рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова» . Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством - Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідач плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк. Однак, порушення позивачем строків позовної давності та їх застосування суд визнає слушними, як і вимогу про закінчення строку дії публічного договору між сторонами 24.02.2020 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно положень ч.1 та 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій можливо в межах встановленого законом строку за період з 01 травня 2017 р. по 01 лютого 2020 в сумі 4270,41 грн., що відповідає довідці про нарахування та оплату за період з 01.05.2017 по 01.02.2020. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З огляду на встановлені обставини суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» та стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 4 270,41 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» задоволено на 32,79% (з 13024,58 грн. на 4 270,41 грн.). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяву у розмірі 689,25 грн. (32,79% від 2102,00 грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial