Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з останнього на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2235,18 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 24.07.2013 року по 27.06.2014 року у розмірі 13445,64 грн., а всього в сумі 15680,82 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача і при звільненні 31.10.2013 року й на час розгляду справи в суді з ним не розрахувалися. В судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення судових засідань. Згідно довідки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.19-21): найменування юридичної особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Український центр безпеки»; код ЄДРПОУ - 34360513; місцезнаходження - 11100, Житомирська обл., Овруцький район, м.Овруч, вулиця Радянська, будинок 53/3. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, або юридичним особам - за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та довідці судові повістки та копії документів, взагалі не поверталися. При виході судового розпорядника на місце реєстрації відповідача, було складено акт про вручення повістки (а.с.16). Як вбачається з даного акту, повістку не було вручено, так як ТзОВ «Український центр безпеки» за даною адресою не існує. У відповідності до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач про розгляд справи у його відсутність не клопотав, заперечень щодо позову не надав, а тому в силу ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного висновку. Позивач працював у відповідача і був звільнений 24.07.2013 року за власним бажанням. Вказані обставини підтверджуються наказами № 1-к від 05.07.2012 року та № 7-к від 22.07.2013 року (а.с.4). На час звільнення позивачу не було виплачено 2235,18 грн. заборгованості по заробітній платі. Що підтверджується довідкою №1 від 07.04.2014 року про заборгованість (а.с.5). Згідно довідки №2 від 07.04.2014 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 1200 грн., а середньоденна - 39,78 грн. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки відповідач не розрахувався при звільненні позивача, з відповідача слід стягнути суму заборгованості зазначену у довідці, а саме - 2235,18 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Докази того, що позивач у день звільнення не працював у матеріалах справи відсутні. При визначенні середньої заробітної плати суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України від 08.02.1995 року №100. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку становить 9268,74 грн. (39,78грн.(середньоденна заробітна плата)х233 дні (число робочих днів у розрахунковому періоді згідно Листів Мінсоцполітики)=9268,74 грн.). Суд відмовляє у стягненні 4176,90 грн. (13445,64 - 9268,74) грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв'язку із необґрунтованістю вимог у цій частині позову. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до часткового задоволення на загальну суму 11 503,92 (2235,18+9268,74) грн. У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. (відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» на день подачі позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial