Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11.10.2021 року їй стало відомо про те, що 30.09.2021 року відкрито виконавче провадження №66995215 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 5925 від 07.09.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 73/2008 від 17.07.2008 року, укладеного з ПАТ «Промислово-Інвестиційний Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року в розмірі 570067,02 грн. Ознайомившись з виконавчим написом та доданими документами позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. З тих підстав, що 17.07.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком і позивачем був укладений кредитний договір № 73/2008, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 210 000,00 гривень на придбання автобусу А-09202 «Богдан», під 20% річних, загальним строком на 5 років, з обов`язком погасити кредит до 16 липня 2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору 17.07.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Технології експлуатація сервіс транспорту» і банком було укладено договір поруки № 30/2008. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2014 року по справі № 629/4274/13-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , та товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Технології експлуатація сервіс транспорту» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 73/2008 від 17.07.2008 року у розмірі 294 471,39 грн. та судові витрати. Заборгованість була розрахована станом на 31.08.2013 року та складалася із заборгованості по кредиту у розмірі 170 730,13 грн., заборгованості за відсотками у розмір 108 002,38 грн., пені за користуванням кредиту у розмірі 15 738,88 грн. На виконанні в Лозівському МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебували виконавчі провадження №№ 46015338, 46015494 з примусового виконання судового рішення боржником [PERSON] , яке завершено. 07.09.2021 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5925, щодо звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 73/2008 від 17.07.2008 року. Стягнення заборгованості за Кредитним договором проводиться за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року. Сума заборгованості складає 570 067,02 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 170 730,13 грн., прострочена заборгованість за процентами та комісіями - 395 894,52 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість за процентами та комісіями - 3 442,37 грн. Позивач зазначає, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису існувала можливість лише стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса за нотаріально посвідченими договорам, тому є підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Виконавчий напис вчинено нотаріусом, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Позивач не отримувала вимоги від відповідача про погашення заборгованості, а нотаріусом не було перевірено наявність доказів належного направлення та отримання вимоги, тобто нотаріусом не було перевірено безспірність вимоги кредитора, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Також після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються, необґрунтованою є вимогу відповідача включення процентів та комісій за кредитним договором за вказаний у виконавчому напису період до складу заборгованості позивача, крім того рішенням суду вже стягнуто заборгованість і стягнення цієї ж суми повторно є неправомірною. Під час вчинення виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення законодавства, і відповідачем було подано нотаріусу недостовірний розрахунок заборгованості, яка не є безспірною, окрім того нотаріусу не повідомлено про рішення суду щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, що свідчить про недобросовісність. У зв`язку з чим позивач була позбавлена можливості оспорити вимоги відповідача та вважає, що даний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями вимог чинного законодавства України та даний виконавчий напис не підлягає виконанню. У зв`язку з чим п звернулася до суду за захистом порушених прав позивача. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано час учасникам строк для подання відзиву та письмових пояснень На підставі заяви [PERSON] про забезпечення позову ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2021 року стягнення в межах виконавчого провадження за оспорюваними виконавчим написом нотаріуса зупинено. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Не заперечувала з приводу ухвалення заочного рішення по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Не заперечувала з приводу ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи»в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за місцезнаходженням юридичної особи, яка вручена під час доставки. Заяв, заперечень та відзиву відповідач не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М.в судове засідання не з`явилася, надала до суду лист в якому просила провести розгляд справи за її відсутності. Заяв, пояснень не надала. На виконання ухвали про витребування доказів подала до суду витребувані докази. Представник третьої особи приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А.в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв, пояснень не надав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, відзив на позовну заяву не надав та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне. 17.07.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №73/2008, яким Банк надало Позичальнику кредит у сумі 210000 грн. з відповідним графіком погашення кредиту (а.с. 19-26) 09.07.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено в повному обсязі та стягнено солідарно з [PERSON] та ТОВ «Виробнича фірма «Технології експлуатація сервіс транспорту» заборгованість у розмірі 294471,39 грн. та судові витрати з кожного у розмірі 1472,36 грн. (а.с. 27-33) Відповідно до Результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 20.10.2021 року завершено виконання виконавчих проваджень № 46015338, №46015494 з примусового виконання судового рішення боржником [PERSON] . (а.с. 35) 07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.вчинений виконавчий напис № 5925 про звернення стягнення заборгованості в розмірі 570067,02 грн. з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №73/2008 від 17.07.2008 року, укладеним з ПАТ «Промислово-Інвестиційний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Вимоги за кредитними Договорами є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».( а.с. 36) 30.09.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. із заявою про примусове виконання виконавчого напису №5925 від 07.09.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість на загальну суму 570067,02 грн. (а.с.37-39) 30.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 5925 виданого 07.09.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість на загальну суму 570067,02 грн. (а.с. 40-42) Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.02.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 12.02.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що судом не встановлено факту отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Також судом не встановлено чи була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису письмова вимога ТОВ «кредитні ініціативи» про наявність заборгованості у позивача. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, безспірність заборгованості, стосовно якої вчинено виконавчий напис, може бути спростована за наявності підтвердженої належними доказами обставини, що на час вчинення спірного виконавчого напису в суді вже існував спір щодо заборгованості за відповідним кредитним договором. З наданих суду документів вбачається, що Лозівським міськрайонним судом Харківської області було розглянуто цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з [PERSON] та ТОВ «Виробнича фірма «Технології експлуатація сервіс транспорту» заборгованості по кредиту у розмірі 170730,13 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 108002,38 грн., пеня за користування кредитом -15738,88 грн., за кредитним договором №73/2008 від 17.07.2008 року та ухвалено рішення, яким було задоволені позовні вимоги. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису, судом вже вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що в свою чергу виключає наявність безспірності заборгованості. Таким чином, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того, згідно з позицією Верховного Суду України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-0158цс15, відповідно до якої можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умов, що 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ « Кредитні ініціативи» не була дотримана сукупність умов, які б свідчили про правильність здійснення виконавчого напису, у зв`язку з чим суд вважає позов обґрунтованим. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Що стосується позовної вимоги про стягнення витрат понесених на правничу допомогу, то судом встановлене наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по наданню професійної допомоги адвоката, однак підтверджуючих доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, суду надані не були. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 908 грн. Крім того, заява про забезпечення позову [PERSON] задоволена, таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при поданні заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Outcome: partial