Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.06.2009 р. було розірвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Вихованням дитини займається самостійно, відповідач від виконання батьківських обов'язків самоусунувся. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх за мотивами наведеними у позові. Прокурор у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на відповідність позбавлення батьківських прав інтересам дитини. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що після розірвання шлюбу позивачка перешкоджала зустрічам з дитиною та він, щоб уникнути провокацій з її боку, став утримуватися від спілкування і з нею і з дитиною. Вважає також, що відсутні підстави для стягнення аліментів оскільки позивачка на утримання дитини отримала на свій рахунок від [PERSON] більше 10000 грн. з яких отримує відсотки. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Залізничної районної ради м. Сімферополя у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника. Просила задовольнити позовні вимоги [PERSON], надавши відповідний висновок. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ([NUMBER]) від 13.12.2003 р. Згідно з висновком виконавчого комітету Залізничної районної ради м. Сімферополя від 09.01.2014 р., встановлено, що малолітній [PERSON] мешкає з матір'ю, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження умов проживання, [PERSON] здійснені усі необхідні умови для нормального утримання та виховання дитини. Позивач самостійно займається вихованням дитини. [PERSON] неодноразово запрошувався до відділу у справах дітей для надання пояснень з питань виконання батьківських обов'язків. Однак, до відділу він так і не з'явився. У грудні 2013 року надав письмові пояснення, у яких зазначив, що сина бачив до 2009 року та [PERSON] перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною. Документів, підтверджуючий вказаний факт не надав. Таким чином, виконавчий комітет Залізничної районної ради м. Сімферополя вважає доцільним та таким що відповідає інтересам [PERSON], [INFO], позбавлення батьківських прав його батька [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що байдуже ставлення батька до дитини та ухилення його від виконання батьківських обов'язків порушує інтереси малолітнього [PERSON], у зв'язку з чим, заявлені вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Приймаючи таке рішення, суд враховує, що заперечення представника відповідача у суді є неспроможними та не спростовують факт ухилення батька від виконання батьківських обов'язків. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення аліментів, бо відповідно до повідомлення начальника Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ в АР Крим Корольової С.Н. від 14.08.2019 року, на примусовому виконанні у Відділі знаходився виконавчий лист №2-2653/05, який був виданий 23.03.2005 р. Київським районним судом м. Сімферополя, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 100,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.03.2005 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, 15.12.2008 р. державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом. Наявність судового рішення про стягнення аліментів визнала у судовому засіданні і сама позивачка, пояснивши, що з різних причин до цього часу не вимагала його виконання. Таким чином, підстави для повторного стягнення відсутні, а вимоги про зміну розміру аліментів не заявлялися. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 114,70 грн. На підставі ст. ст. 164, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial