Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідачів [PERSON], ПАТ «УТСК», посилаючись на те, що 23 серпня 2014 року приблизно о 10 годині 30 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по автодорозі Н-10 по вул. Індустріальна 06 в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області порушив п.п. 12.3, 12.2 Правил дорожнього руху України, а саме не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вказує, що поданому факту 20.02.2015 року постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та його звільнено від покарання у звязку з закінчення строку давності притягнення до адміністративної відповідальності та провадження у справі закрито. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, скоєної [PERSON] було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] та яким позивач керував на підставі посвідчення водія серії ВАЕ №399884 виданого на імя [PERSON] та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ №379559, виданого 03.03.2011 року Новоселицьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, тобто на підставі документів передбачених п.2.1 Правил дорожнього руху. Вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення транспортної пригоди була застрахована, про що свідчить поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ №1038396, виданий Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія». В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було спричинена матеріальна та моральна шкода, яка відповідно до Висновку № 051/2 від 30.06.2015 року експертного авто товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER]» від 30.06.2015 року становить 39179,00 грн. Відповідно до розрахункової квитанції № 57/5702 від 14.06.2015 року [PERSON] за надані послуги за зазначений Висновок по визначенню матеріального збитку сплачено 1436,76 грн. витрат понесених з проведенням експертних досліджень. Крім цього вказує, що внаслідок завдання матеріальних збитків та відсутності власного транспортного засобу позивач зазнав суттєвих незручностей та душевних страждань, були порушені його нормальні життєві звязки, а тому просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та понесені витрати повязані із наданням правової допомоги 3000 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача ПАТ «УТСК» матеріальні збитки завдані внаслідок ДТП в сумі 39179, 00 грн., солідарно стягнути з відповідачів суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн. витрати повязанні з наданням правової допомоги в розмірі 3000 грн., витрати повязані з проведенням експертних досліджень в сумі 5321,12 грн. та витрати повязані з судовим збором в сумі 495,50 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача вимоги позову не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Надала заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вважає, що вимоги позову прямо суперечать чинному законодавству. Представник відповідача ПАТ «УТСК» в судове засідання не зявився, однак від нього надійшло заперечення на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги визнають частково, а саме згідні відшкодувати лише матеріальні збитки завдані внаслідок ДТП в сумі 32649,53 грн. В задоволенні інших позовних вимог просили відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 23 серпня 2014 року приблизно о 10 годині 30 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по автодорозі Н-10 по вул. Індустріальна 06 с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області порушив п.п. 12.3, 12.2 Правил дорожнього руху України не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Судом також встановлено, що поданому факту 20.02.2015 року постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та його звільнено від покарання у звязку з закінчення строку давності притягнення до адміністративної відповідальності та провадження у справі закрито. Крім встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ №1038396, що виданий Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», що підтвердили в своїх письмових запереченнях представник відповідача ПАТ «УТСК». Оскільки власник автомобіля [NUMBER] застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 1038396 ПАТ «УТСК» та згідно ст. 6 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настав страховий випадок, спричинену шкоду [PERSON] повинна відшкодовувати в межах страхової суми (ліміту відповідальності) саме ПАТ «УТСК». Відповідно до п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», №4 від 01.03.2013 року З урахуванням змісту ст. 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Пунктом 23 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р., передбачено, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу діє протягом строку, на який його укладено. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] заподіяна матеріальна шкода. Згідно з ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «РеноМастер», державний реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до висновку № 051/2 від 30.06.2015 року експертного авто товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку становить 39179,00 грн. Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим. Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні (ст. 7 Закону України «Про страхування»). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 цього Закону розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 29 вказаного Закону України передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 32 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Оскільки у суду відсутні будь-які дані, крім висновку № 051/2 від 30.06.2015 року, належні докази для визначення розміру страхового відшкодування, суд приймає до уваги саме цей висновок. Отже з відповідача ПАТ «УТСК» на користь позивача має бути стягнуто суму страхового відшкодування в розмірі 39179,00 грн. Що стосується стягнення на користь позивача спричиненої моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, пунктом 5 роз'яснено, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов'язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Згідно роз'яснень, даних у п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми фізичній особі особою, яка завдала шкоду за наявності її вини. При цьому, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи що позивач протягом тривалого часу не має можливості використовувати пошкоджений транспортний засіб, враховуючи, що відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на корись позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційну до задоволеної суми позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 1, 5, 7, 9 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Пунктом 32 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995р. № 4, п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial