Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку № 4 по вул. Набережна в с. Новгородське м. Дзержинська Донецької області. Крім неї, за вказаною адресою також зареєстровані її син [PERSON], [INFO] та її онук [PERSON], [INFO]. В 2008 році її онук виїхав за межі України на заробітки до Російської Федерації, приблизно в липні 2014 року до нього поїхав її син. З цього часу її син та онук в будинку не зявлялися, з ними втрачено будь який зв'язок, місце їх знаходження їй невідомо. У звязку з цим їй самій приходиться нести всі затрати по утриманню будинку, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в її помешканні, тощо. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно заявниці для зняття останніх з реєстраційного обліку за адресою м. Дзержинськ, с. Новгородське, вул. Набережна, буд. 4 Донецької області. Позивач в судове засідання не зявилася, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який також не зявився в судове засідання, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Належно повідомлений представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судове засідання не зявився, тому суд розглядав справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, позивач по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого і посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори 27.04.1994 року, за № 2234 є власницею житлового будинку № 4 по вул. Набережна в с. Новгородське, м. Дзержинська Донецької області (а.с. 6). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно відміток про реєстрацію в посвідках на постійне проживання (а.с. 8-9) та копії домової книги (а.с.10-11) відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], тобто за адресою позивача по справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користуквання цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Із інформації, повідомленої позивачем в своєму позові, яка ні ким і ні чим не спростована, її онук [PERSON], [INFO] в 2008 році виїхав до Російської Федерації, а її син [PERSON] приблизно в липні 2014 року поїхав до нього, і з того часу в її помешканні не зявляються, з ними втрачено будь який зв'язок. Позивачу по справі самій приходиться нести всі витрати по утриманню житлового будинку, сплаті комунальних послуг, тощо. Факт того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету (а.с. 7). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] з 2008 року, а відповідач [PERSON] з липня 2014 року, тобто понад один рік, без поважних причин були відсутніми за місцем своєї реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку жилого приміщення за адресою м. Дзержинськ, с. Новгородське, вул. Набережна, буд. 4 Донецької області, то в цій частині позивачу необхідно відмовити, оскільки вказану адміністративну дію вчиняють компетентні органи на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування чи виселення. Так, як суду не були надані докази відмови вказаних органів здійснити зняття з реєстраційного обліку відповідачів у спірному житловому будинку, вказана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial