Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернулася через суд з позовом до ТОВ «НВП «Павлоградський завод мостових металоконструкцій» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01січня 2014 року по 02 березня 2014 року у сумі 1267 грн. 35 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03 березня 2014 року по 23 жовтня 2015 року в сумі 12\~465,74 грн., моральну шкоду у сумі 5 000 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона знаходилася у трудових відносинах з відповідачем. Була прийнята згідно наказу № 263 від 14.10.2013 року з 14.10.2013 року на посаду охоронця ТОВ «НВП «Павлоградський завод мостових металоконструкцій». 03 березня 2014 року вона звільнилась з роботи за власним бажанням. Але при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, а саме, до теперішнього часу не виплачена заборгованість по заробітній плати у сумі 1267 грн. 35 коп. Оскільки вказані кошти не були виплачені на час подачі позову, тому позивач вважає, що за час затримки розрахунку при звільненні відповідач повинен сплатити її середній заробіток за весь час затримки, а саме за період з 03.03.2014 року по 23.10.2015 року у сумі 12\~465 грн. 74 коп. Також позивач вважає, що незаконні дії відповідача призвели до її моральних страждань, вона тривалий час не мала засобів для забезпечення належного рівня життя, оцінює розмір моральної шкоди у сумі 5\~000грн.. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи в її відсутність позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про оплату праці"\~заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У відповідності зі\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Судом встановлено, що згідно наказу № 30/6 від 03.03.2014 року позивача було звільнено за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), де вона працювала в якості охоронця. (а.с.4). Але з нею не було проведено повного розрахунку при звільненні, а саме, відповідачем не була виплачена заробітна плата у сумі 1267 грн. 35 коп., що підтверджується довідкою відповідача\~(а.с.7). \~ Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства у строки, що зазначені\~ст. 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, є підставою для відповідальності, яка передбачена\~ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунку, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв'язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~кодексу. Як вбачається з довідки відповідача, заробітна плата позивача за січень 2014 року склала 464,11 грн., за лютий 2014 року - 635,02 грн. та за два дні березня 2014 року 168,22 грн.(а.с.7). Загальна сума невиплаченої заробітної плати складає - 1267,35 грн. Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року,\~\~середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до\~\~п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 20,78 грн. з розрахунку : 1267,35 грн.: 61 день. Затримка розрахунку з [PERSON] розпочалася з 03.03.2014 року і по 23.10.2015 року становить 600 робочих днів. Таким чином, середній заробіток позивача за вказаний період складає: 20 грн.78 коп. х 600 днів = 12 465 грн.74 коп. Середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 12 465,74 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без урахування обов'язкових податків та платежів. Відповідно до ч.1\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідач несвоєчасно виплатив позивачу зазначену належну йому суму при звільненні у строки, передбачені\~ст.116 КЗпП України, у зв'язку з чим порушив його законні права, що призвело до моральних страждань позивача. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи тривалість неправомірних дій відповідача, характер заподіяної позивачу шкоди та обсяг перенесених позивачем страждань, суд вважає, що співрозмірний, достатній та справедливий розмір моральної шкоди не може перевищувати 700 грн. На підставі ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із зазначеним, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial