Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» із вказаним позовом, в якому його представник просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором від 05.03.2013 у загальному розмірі 44\~688,84 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 05.03.2013, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку». [PERSON] своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 07.05.2015 у нього утворилась зазначена заборгованість. Досудове врегулювання спору виявилось неможливим і це змушує позивача звернутися з даним позов до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з»явився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та про повне визнання позовних вимог. За викладених обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~ \~ подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.03.2013 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідно до умов якої оформив платіжну картку КРЕДИТКА «Універсальна» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту сплати процентів в обумовлені у Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг, затверджених 06.03.2010 № СП-2010-256. Ст.599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самого та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк повністю виконав свої зобовязання перед позичальником за вказаним кредитним договором. Кредитні кошти були надані на умовах забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування. Однак, належним чином відповідач не виконує взяті на себе зобовязання по кредитному договору, не погашає кредит та відсотки по ньому. У звязку чим, станом на 07.05.2015 має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 44\~688,84 грн., що складається із заборгованості за кредитом\~25 502,56 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом\~15 732,05 грн., заборгованості за пенею та комісією\~850,00 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) і 2\~104,23 грн. - штрафу (процентна складова). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 549 ЦК України, визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань, у вигляді пені та штрафів (фіксована частина, процентна складова). За положеннями\~ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. А також, передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобовязань, передбачених договором. Отже, одночасне застосування штрафу і пені за одне й теж саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61\~Конституції України щодо\~заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж саме порушення Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15). Відповідно до ч.1\~ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 42\~084,61 грн. заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, за пенею та комісією такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 420,85 грн. (446,89 грн. х 42 084,61 грн. / 44\~688,84 грн.).

Outcome: partial