Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 12 червня 2014 року сторони домовились про те, що відповідачка за 2000 доларів США продає., а він купує в неї земельну ділянку площею 0,06 га. В рахунок оплати за зазначене нерухоме майно 12 червня 2014 року він передав відповідачці аванс у розмірі 5000 гривень або 450 доларів США, а 07 вересня 2014 року він передав відповідачці ще 1550 доларів США. Відповідачка передала позивачеві оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку та вони взаємно погодились договір купівлі-продажу земельної ділянки укласти не пізніше 22 вересня 2014 року. Проте після отримання повної вартості земельної ділянки відповідачка ухиляється від укладання договору купівлі-продажу та з позивачем не спілкується. Позивач, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 13 листопада 2014 року, просив суд стягнути з відповідачки на його користь 31500 гривень, а також судові витрати по справі. Представник позивача звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації (ч.5 ст.74 ЦПК України). Згідно з повідомленням пошти відповідачка за адресою реєстрації не проживає. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1212 ЦПК України положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються також до вимог повернення виконаного за недійсним правочином. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12 червня 2014 року відповідачка [PERSON] видала позивачу розписку у якій зазначила, що вона продає належну їй на підставі державного акту ЯМ №274158 земельну ділянку площею 6 соток, за що отримала від позивача [PERSON] аванс у розмірі 5000 гривень або 450 доларів США. Виходячи зі змісту цієї розписки суд вважає, що 12 червня 2014 року відповідачка отримала від позивача саме 5000 гривень. 07 вересня 2014 року відповідачка [PERSON] доповнила зазначену розписку записом про те, що нею отримано ще 1550,00 доларів США та вона претензій не має. Оригінал розписки зберігається у позивача, який стверджує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами не укладений та нотаріально не посвідчений, тобто він не набув право власності на земельну ділянку, за яку сплатив відповідачці погоджену між ними ціну. З огляду на положення ст.ст. 220, 657 ЦК України домовленість між сторонами щодо купівлі-продажу земельної ділянки є нікчемною та не має юридичної сили. Тому в силу ч.ч. 1,2 ст.1212 ЦК України отримані відповідачкою від позивача грошові кошти у розмірі 5000 + (1550 х 15,75) = 29412,50 гривень мають бути повернуті позивачеві. В силу ст.88 ЦПК України відповідачка має відшкодувати позивачу його документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 436,80 гривень. Таким чином, загальний розмір грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 29412,50 + 436,80 = 29849,30 гривень.

Outcome: partial