Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ІЛЛІЧІВСЬКЕ» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 17867,22 гривні та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.03.2016 р. в м.Києві на перехресті вул.С.Хохлових - вул.Мельникова, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ДЕУ» д.н. [NUMBER] , що належить позивачу, та автомобілем «Сеат» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 26.04.2016 р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Сеат» д.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ /3627759. Позивач посилається на те, що відповідач визнав даний випадок страховим та повідомила 19.05.2016 р., що виплата страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в сумі 4633,54 гривні буде здійснена до 13.08.2016 р. З даним розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, оскільки відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку розмір матеріальної шкоди становить 10661,55 гривень, а також ним були витрачені кошти на складання Звіту в розмірі 1000 гривень, які позивач просить також стягнути з відповідача. Оскільки, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, розмір якого був визначений на підставі Звіту, складеного за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу, не сплатив страхове відшкодування та не відмовив у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача не лише суму страхового відшкодування в розмірі 10661,55 гривень, але і пеню за період з 05.05.2016 р. по 04.05.2018 р. в розмірі 6205,67 гривень, а також витрат на складання Звіту в сумі 1000 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень та суму судового збору, сплачений при зверненні до суду. Позивачем та його представником заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутність та надана згода на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення з приводу заявлених вимог. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2016 р. в м.Києві на перехресті вул.С.Хохлових - вул.Мельникова, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ДЕУ» д.н. [NUMBER] , що належить позивачу, та автомобілем «Сеат» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засобі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 26.04.2016 р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач є власником транспортного засобу «ДЕУ» д.н. [NUMBER] , що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Сеат» д.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/3627759. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що відповідно до повідомлення ПрАТ «СТ «Іллічівське» від 19.05.2016 р. дана дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу була визнана страховим випадком. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до рішення СТ «Іллічівське» виплаті позивачу підлягала сума в розмірі 4633,54 гривні, яка повинна була бути перерахована до 13.08.2016 р., хоча доказів на підтвердження того, що розмір відшкодування був визначений у відповідності до вимог спеціального Закону, суду не надано. З наданого суду Звіту № 77/36.04.18 від 06.04.2018 р., складеного на замовлення позивача, вбачається що розмір матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого транспортного засобу «ДЕУ» д.н. [NUMBER] становить 8232,45 гривень. Однак, визначаючи розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу оцінювачем до суму збитку включено величину податку на додану вартість в розмірі 963,57 гривень. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Матеріали справи не містять доказів про проведення позивачем ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу, а отже сума страхового відшкодування повинна бути зменшена на величину податку на додану вартість. Судом встановлено, що ліміт відповідальності Страховика відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/3627759 становить 50000 гривень. Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування в розмірі 7268 гривень 88 копійок виплачена відповідачем не була, оскільки відповідачем на надано доказів на підтвердження виконання обов`язку, передбаченого Законом, щодо виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу. Крім того, як встановлено судом, позивач поніс витрати на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 1000 гривень, які в силу положень ст.29 Закону підлягають відшкодуванню відповідачем. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки Страхова компанія не виконала у належний строк та в належному розмірі своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Звертаючись до суду позивач просить стягнути пеню за період з 05.05.2016 р. по 04.05.2018 р. в розмірі 6205,67 гривень, виходячи із суми страхового відшкодування, яка не була виплачена в розмірі 10661,55 гривень, що становить вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу відповідно до Звіту № 77/36.04.18. Однак, як встановлено судом відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 7268 гривень 88 копійок та витрати на проведення оцінки. А отже сума пені, що підлягає стягненню з відповідача в зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду за вказаний період становить 4151,13 гривень. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого ним при зверненні до суду судового збору, пропорційно до заявлених вимог. Вимоги на відшкодування правничої допомоги в розмірі 6000 гривень не підлягають відшкодуванню в зв`язку з їх необґрунтованістю, не наданням належних доказів на підтвердження виду наданої допомоги, витраченого часу, акту виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: partial