Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить припинити право власності [PERSON] на об'єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності за ним на даний об'єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 22499674, номер запису 111 в низі 1, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 31.03.2008, визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, здійснити його державну реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь сплачений судовий збір у сумі 3 513 грн. 59 коп. Заявлені вимоги мотивує тим, що 05.05.2011 її батько [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав у [PERSON], від імені якого, на підставі довіреності діяла її матір [PERSON], земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На даній земельній ділянці її батько збудував житловий будинок загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. Згодом даному житловому будинку було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. 03.12.2015 [PERSON] виготовив технічний паспорт на вказаний вище житловий будинок та отримав дозвіл на його експлуатацію.[INFO] її батько [PERSON], помер. За час життя право власності на будинок батько так і не встиг зареєструвати. Після смерті батька вона звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви до нотаріуса. 02.12.2016 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька. Спадщина, на яку було видано вказане вище свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS]. Щодо спадкування житлового будинку, вона отримала письмову відмову від нотаріуса, оскільки з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за даною адресою зареєстрований об'єкт нерухомого майна за іншим власником. З реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за адресою [ADDRESS] 31.03.2008 зареєстровано право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, загальною вартістю 4 550 грн. за [PERSON] 25.03.2008 між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва. Згідно даного договору [PERSON] продав [PERSON] об'єкт незавершеного будівництва, що складається із фундаменту. 31.03.2008 право власності на об'єкт незавершеного будівництва було зареєстровано за [PERSON] Останній так і не почав будівництво будинку, хоча термін дії дозволу у нього був до 15.11.2008. У 2008 році [PERSON] взагалі забрав фундамент та вивіз його. Останній зміни до державного реєстру щодо знищення майна так і не вніс. Оскільки фундамент було розібрано [PERSON], зміни до реєстру не були ним внесені, право власності на об'єкт незавершеного будівництва повинно бути припинено у судовому порядку, тому звернулась до суду із відповідним позовом. Після уточнення позовних вимог, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок загальною площею 83,1кв.м., житловою площею 41,1кв.м. за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, в іншій частині позовних вимог прохала залишити без змін. У судовому засіданні позивач та її представник позов з урахуванням підтримали в повному обсязі та прохали його задовольнити. Ухвалою суду із занесенням у журнал судового засідання від 18.01.2018 постановлено провести судове засідання у заочному порядку. Ухвалою суду від 25.01.2018 клопотання позивача було задоволено та залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та у якості співвідповідача - Горішньоплавнівську міську раду Полтавської області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач - Горішньоплавнівська міська рада Полтавської області в судове засідання у судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, відзив на позов не надала. Треті особи - [PERSON] та приватний нотаріус Горішньоплавнівського нотаріального округу Куц С.М. в судове засідання не з'явились, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Треті особи - Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора, відділ з питань державної реєстрації Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяви про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа - комунальне підприємство «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлене у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого 22.04.2011 Комсомольською міською радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договір оренди землі за № 531020001000084, з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.21). Останній отримав від інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на виконання будівельних робіт №91-2007 від 15.11.2007 із терміном його дії до 15.11.2008 (а.с.20). 05.05.2011 [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності, продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу (а.с.43). 30.12.2015 [PERSON] отримав Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.25-26), а саме житлового будинку загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], будівництво якого здійснено на підставі технічного паспорту за [NUMBER], виданого 03.12.2015 КП «Кременчуцьке бюро технічної інвентаризації» Полтавської обласної ради (а.с.22-26). З довідки Управління архітектури і містобудування Комсомольської міської ради Полтавської області № 07/1080 від 10.12.2015 вбачається, що згідно рішення 51 сесії Комсомольської міської ради Полтавської області 5 скликання від 23.09.2010 житловому будинку по [ADDRESS], (земельна ділянка - кадастровий номер: [NUMBER]), присвоєно поштову адресу (а.с.36). За абз.2 п.3, 1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських) присадибних будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затв. Наказом 91 від 24 червня 2011 року, документом, що засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2016 після померлого [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером - [NUMBER] площею 0,1000 га, розташована по [ADDRESS], яку прийняла його дочка [PERSON] (а.с.10). Дружина [PERSON], померлого [INFO], [PERSON] та його син [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Як убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.39). Позивач 22.07.2000 зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.39). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером - [NUMBER] площею 0,1000 га, розташована по [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.11). Позивач звернулась до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входить житловий будинок загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На звернення позивача державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори від 13.02.2017 №98/02-14 надано письмову відповідь з якої убачається, що у зв'язку з відсутністю у позивача документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, видати свідоцтво про право на спадщину на зазначений об'єкт нерухомого майна неможливо, одночасно в якій повідомляється, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за вищевказаною адресою зареєстрований об'єкт нерухомого майна за іншим власником (а.с.12). Судом встановлено, що 25.03.2008 між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] та складається в цілому з фундаменту, літ. ф-т (а.с.14), який було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с.15). 31.03.2008 право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, загальною вартістю 4 550 грн. було зареєстровано за [PERSON] (а.с.13). Проте, останній не завершив будівництво і не ввів в експлуатацію об'єкт нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером - [NUMBER], площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS]. Дана обставина також підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з інвентаризаційної справи №1017 (а.с.27-31) фундамент та цоколь об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок розташованого за адресою: [ADDRESS] складався із зі збірних бетонних блоків товщиною 40 см. Вищевказані свідки показали суду, що [PERSON] було розібрано фундамент та вивезено бетонні блоки із ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] у невідомому напрямку. [PERSON] також показала, що будівництво відбувалося виключно з матеріалів придбаних [PERSON] та його сім'єю. Частинами 1, 2, 3 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. За змістом ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Одночасно [PERSON] після розібрання фундаменту та вивезення бетонних блоків, тобто вчинення дій на знищення майна зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно не було вчинено дій визначених ч.2 ст.349 ЦК України. Згідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява в частині припинення права власності відповідача на об'єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: Полтавська область, [ADDRESS], та скасування державної реєстрації права власності за ним на даний об'єкт нерухомого майна підлягає задоволенню. У частині позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Полтавська область, [ADDRESS], суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], померлий [INFO], збудував житловий будинок загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], будівництво якого здійснено на підставі технічного паспорту за [NUMBER], виданого 03.12.2015 КП «Кременчуцьке бюро технічної інвентаризації» Полтавської обласної ради та згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Проте за життя не встиг зареєструвати за собою право власності на даний будинок. Згідно наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за адресою [ADDRESS] 31.03.2008 зареєстровано право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, загальною вартістю 4 550 грн. за [PERSON] Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вищевказаних заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. У відповідності до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Щодо права власності, то ЦК України передбачає можливість його виникнення на підставі рішення суду у випадках, встановлених ст.376 ЦК України, та підтвердження рішенням суду існуючого в особи права власності у випадках, встановлених ст.392 ЦК України. В інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Статтею 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів, що кореспондується з положеннями ст.41 Конституції України. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту такої реєстрації. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 2 ст.331 ЦК України, ч.1 ст.182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно. Як роз'яснено в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, а цивільна правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) у відповідності до положень ст.25 ЦК України припиняється у момент смерті, не можна визнати цілком обґрунтованою вимогу позивача щодо визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в порядку спадкування за законом за позивачем може бути визнане лише майнове право, що належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок її смерті, а саме - право набути у власність житловий будинок загальною площею 83,1кв.м., житловою площею 41,1кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Щодо вирішення питання про розподіл сплаченого позивачем судового збору, то суд наголошує, що відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Судом встановлено, що [PERSON] було сплачено судовий у сумі 3 513 грн. 59 коп. як за майнову вимогу щодо визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS], що відповідало визначеній ціні позову. За зазначеною позовною вимогою відповідачем визначено Горішньоплавнівську міську раду Полтавської області та при з'ясуванні усіх обставин справи судом встановлено, що вказаний відповідач не оспорював визнання права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок. Одночасно суд наголошує, що у задоволенні вищевказаної позовної вимоги у викладеній редакції позивачу було відмовлено та захищено право позивача у іншій спосіб визначений законодавством. Враховуючи викладене та положення ч.1 ст.141 ЦПК України за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то сплачений позивачем судовий збір, як за майнову позовну вимогу суд відносить на рахунок позивача, яка фактично його сплатила.

Outcome: partial