Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 19 432,35грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеної 21.03.2016р. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) відповідач, отримав кредит у розмірі 7218,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторони обумовили, що погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає їм грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач також підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, про що свідчить її підпис у заяві. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором. Відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 25.01.2017р. сума заборгованості за кредитом складає 19432грн. 35коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості б/н, укладеної 21.03.2016р. між сторонами, відповідач, отримав кредит у розмірі 7218,99 грн. \~на строк 6 місяців з 21.05.2016р. по 30.09.2016р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,083% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, про що свідчить її підпис у заяві. У відповідності до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється, починаючи з 01 по 25 число кожного місяця в сумі 1238,50\~грн. Згідно п.2.10, 2.11 Генеральної угоди позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 1400грн. на будь-який відкритий в Банку рахунок. Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, які розміщені на будь-якому відкритому у Банку рахунку відповідно до Умов та правил. Відповідно до розрахунку заборгованості, за вказаною Генеральною угодою, відповідач жодного платежу на погашення кредиту не здійснював. Згідно з п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, указаних у цій угоді, Умовах і правилах, більш як на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення; заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, а позичальник має сплатити Банку штраф у розмірі 9279,73 грн. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту він сплачує банку пеню, розмір якої вказаний у Умовах та правилах за кожний день прострочки. Розмір пені встановлений п.1.1.5.25 вказаних Умов. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором, станом на 25.01.2017р. складає 19432,35грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 7218,99грн., за процентами 623,63грн., за пенею та комісією 2310,00грн. штраф 9279,73 грн. Відповідно до ст. ст.\~1049, 1050 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання\~(ч.\~3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ст.. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.. 549 ЦК України\~штраф і пеня\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст.. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Відповідно до змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку сума у 1951,44грн. вказана одночасно як пеня та комісія, без уточнення її складових. Тобто відсутнє розмежування пені та комісії, в звязку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 27 ЦПК України\~встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, а також зважаючи на норми ст. 61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією слід відмовити, стягнувши штраф передбачений Генеральною угодою. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial