Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, на обґрунтування якого посилаються на наступне:. 30.07.2014 року близько 14 год.20 хвил., керуючи автомобілем [NUMBER], [PERSON] рухався по пр-ту Гагаріна, в районі буд. № 174 в м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним [PERSON] автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження. Вина водія [PERSON] в порушенні ПДР України та настанні події ДТП доведена постановою від 22.08.2014 року Червонозаводського райсуду м. Харкова.Внаслідок ДТП у зв'язку з пошкодженням технічного стану автомобілю [NUMBER], позивачу [PERSON] завдано майнової шкоди на суму 46161 грн. 24 коп.Крім того, позивачі посилаються на завдання їм моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків [PERSON] відносить нервовий стрес, який він пережив під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час знаходився за кермом автомобіля, він дуже глибоко пережив спричинення пошкоджень транспортному засобу. Для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час, відповідач добровільно не відшкодовує матеріальний збиток, що призвело до необхідності додаткових витрат, часу для захисту своїх інтересів: поїздки до органів ДАІ, до суду, звернення до оцінювача, пошуки ремонтника, непередбачені витрати на паливо, яке було потрібно до місця проживання.[PERSON] просить стягнути на свою користь 6090 грн., а [PERSON] 3045 грн. Крім цього, [PERSON] просить стягнути додаткові витрати, за судовий збір та за юридичну допомогу у розмірі 9000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Лепетюк О.Л вказані позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, так як вважає, що позовні вимоги є безпідставні та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Автомобіль [PERSON] застрахований СТздв «Гарантія», згідно поліса №А1 /0006294, укладеного 20.02.2014 року і тому у разі настання страхового випадку відповідальність несе страхова компанія згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV. Крім цього, наданий позивачами звіт про оцінку вартості матеріальних збитків від 14.08.2014р. викликає сумніві в їх об'єктивності, так як вказана вартість матеріалів та робот не відповідає дійсній вартості. Звіти під час застосування порівняльного методу оцінювання та при визначенні ранкової вартості транспортного засобу оцінювач використовує пропозиції до продажу аналогічних транспортних засобів лише з одного Інтернет - ресурсу - http://auto.ria.com//. Відповідач не згоден з вимогою про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн , так як сума необґрунтована У відповідності до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. ФОП Лепетюк О.Л. діє як представник позивачів, а надання допомоги представником не відноситься до виду судових витрат. Крім того відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Позовні вимоги позивачів щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необґрунтованістю. В позовній заяві не міститься жодних документальних медичних підтверджень негативних наслідків, яких нібито зазнали позивачі. Окрім того, не встановлено причинно-наслідковий зв'язок між діяннями відповідача та негативними наслідками, яких нібито зазнали позивачі. Залучено в якості співвідповідача Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» сповіщався про день і час слухання справи належним чином за останнім відомим місцем знаходження, представник в судове засідання не зявися, про причину не явки не повідомив. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 30.07.2014 року близько 14 години 20 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER], [PERSON] рухався по пр- ту Гагаріна, в районі буд. № 174 в м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним позивачу[PERSON] автомобілем [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] Внаслідок цього автомобіль, належний [PERSON] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою, виданою відділом Державтоінспекції ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 30.07.2014 року. Судом встановлено, що з приводу вказаного ДТП відносно водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, а 22.08.2014 рокуЧервонозаводськимрайсудом м. Харкова винесено постанову, згідно якої відповідача [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та йому було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять ) грн. Відповідно до положень ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER]належить [PERSON]. Відповідно до поліса №А1 /0006294 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого СТзДВ «Гарантія» строком дії 31.01.2014 року по 30.01 2015 року, автомобіль [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 10000 гривень, з розміром франшизи - 1 000 гривень (а.с.70). За змістом положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Порядок звільнення від відшкодування завданої шкоди можливий лише при доведенні, що шкода завдана не з вини особи (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Частиною першою ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 3 зазначеного вище Закону застережена, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 22 Закону та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, саме відповідач, як особа винна у заподіянні позивачу шкоди, зобов'язаний довести суду факт свого звернення до страховика у передбачений Законом спосіб. Жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] виконав покладений на нього Законом обов'язок та у передбачений Законом спосіб надав страховику повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адрес, відповідач суду не надав. Посилання представника [PERSON] на те, що останній повідомляв страховика простою кореспонденцією, є бездоказовим, та відповідно до положень ч.4 ст.60 ЦПК України не може бути прийнято судом до уваги. Матеріалами справи встановлено та визнається відповідачем, що особою винною у ДТП є [PERSON] Оскільки страхувальник не виконав покладений на нього п. 33.1.4. ст. 33 Закону обов'язок, то саме він, як завдавач шкоди, повинен її відшкодувати позивачу. Розмір майнової шкоди, яку завдано автомобілю «Opel Astra», державний номер [NUMBER], в наслідок ДТП складає 46161 грн. 24 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, складеного 14.08.2014р.оцінювачем Сорокіним К. Судом призначалася за заявою відповідача судово - товарознавча експертиза, але вона не проведена у зв'язку з тим, що позивач не зміг надати транспортний засіб із - за неможливості його транспортування із іншої місцевості на значну відстань. Оцінювачі наданий звіт щодо вартості відновлювального ремонту, суд бере його до уваги, так як для проведення даного дослідження спеціалістом було проведено дослідження відповідно Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки дорожно - транспортних засобів та використані необхідні дані інформаційних джерел, у тому числі і комп'ютерних програми, нормативних правових актів, а також було оглянуто транспортний засіб. Доказів у неупередженості та необ'єктивності вказаного спеціаліста, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, не було надано. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Оскільки по справі встановлено факт пошкодження автомобіля позивача неправомірними, винними діями водія [PERSON] , суд відповідно до вимог ст.ст. 23,1167 ЦК України визнає право позивачів на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи наведені положення з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON]підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди по 1000 грн., яку позивачі зазнали у зв'язку зі знищенням автомобіля та обставинами, які виникли після дорожньо-транспортної пригоди, - тривалими зверненнями за виплатою завданих майнових збитків, суттєвим порушенням нормального укладу їх життя , що спричинило значні незручності. Внаслідок ДТП [PERSON] переніс нервовий струс. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із вимог вказаних статей ЦК України роз'яснень, які містяться у п. п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( не\-майнової ) шкоди» з наступними змінами та доповненнями, а також фактичних обставин по справі. При цьому, враховувався характер та обсяг заподіяних моральних страж\-дань, ступінь вини водія і тому суд стягує на користь позивачів по 1000 грн. Позивач [PERSON] також просять суд стягнути з відповідача витрати, понесені за надання правової допомоги, у сумі 9000 ( дев'яти тисяч ) грн. Відповідно до п.2 ч.2 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Згідно з додатком до зазначеної постанови, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Згідно з додатком до зазначеної постанови, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Як вбачається з матеріалів справи, за надання правової допомоги на підставі укладеного 01.08.2014 між позивачем [PERSON] та адвокатом Лепетюк О.Л (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1257 від 13.12.2004 р.) договору , позивач сплатив за надання правової допомоги 9000 ( дев'ять тисяч ) грн. Відповідно до п.1.2 вказаного договору адвокат Лепетюк О.Л. надавав позивачу [PERSON] послуги щодо представництва та захисту його прав та інтересів по вказаній справі, у зв»язку з чим, адвокат підготував позивачу позовну заяву, складав інші процесуальні документи, давав консультації та допомогу у збиранні доказів. Загальна тривалість судових засідань складає 2 год. 40 хв., з урахуванням втраченого часу, розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день ухвалення рішення, ( 1218,00 грн.) суд вважає, що позивач має право на компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 1298 грн., а всього з урахуванням надання іншої правової допомоги ( складання процесуальних документів, надання юридичних консультації ) треба стягнути - 2800 грн. Відповідно до ст.79 ЦПК України крім витрат на правову допомогу, до судових витрат також належать судовий збір. Позивачем [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 558,46 гривні, що підтверджується квитанцією. Суд задовольнив позовні вимоги на загальну суму 48711 грн. і тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,00 грн. на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного ,

Outcome: partial