Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів про стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/9276/18 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Придніпровським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області здійснюється виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 712/9276/18, виданого 01.11.2018 Придніпровським районним судом м. Черкаси. Однак, відповідач по справі рішення суду виконує неналежно. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення. Згідно розрахунку органу ДВС від 09.11.2020 за вих. № 72715, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.11.2020 становить 67 090,83 грн. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи те, що пеня складає 230 751,01 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів за період із 08.08.2018 по 01.11.2020у розмірі 67 090,83 грн. А також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 29.12.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Пятін Є.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі в сумі 67090,83 грн., враховуючи надану державною виконавчою службою першочергову довідку від 09.11.2020 року. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Антонюк І.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнали лише частково в сумі 36182,39 грн., яка існує станом на 29.06.2021 та вказана державним виконавцем у розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, що приєднаний до матеріалів справи та з якою ознайомлена сторона позивача. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог саме в цій частині, в сумі 36182,39 грн. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.08.2018 у справі № 712/9276/18 з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Черкаського апеляційного суду від 16.10.2019 зменшено розмір стягуваних за вказаним рішенням суду від 20.08.2018 аліментів із 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказані вище факти сторонами не заперечуються. Виконавче провадження про стягнення аліментів за вказаними рішеннями здійснюється Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до розрахунку складеного старшим державним виконавцем Придніпровського відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 29.06.2021 № 32705, який є актуальним на час розгляду справи, заборгованість по сплаті аліментів боржником [PERSON] станом на 01.11.2020 становить 36182,39 грн. Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені\~Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст.78 ЦПК України). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до\~ст. 196 СК України,\~у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яку викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 28.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц: ?р=(А1 х 1 %Q 1 )+(А2х 1 %Q2)+ (An х 1% х Qn), де ?р загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 01.11.2020. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1\~ст. 196 СК України\~в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу\~ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. До того ж, суд звертає увагу, що в судовому засіданні надано остаточний розрахунок державного виконавця заборгованості [PERSON] від 29.06.2021 № 32705, який є актуальним на час розгляду справи та не викликає заперечень з боку позивача та його представника, однак останній наполягає саме на задоволенні позовних вимог, що базуються на розрахунку станом на 09.11.2020, що доданий ним до позову. Враховуючи інтереси дитини, наявність актуальної інформації про стан заборгованості, періодичну несистематичну сплату аліментів в довільному розмірі відповідачем, яка прослідковується з усіх наданих розрахунків державного виконавця, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в межах суми, зазначеної в останній довідці розрахунку про заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] в сумі 36182,39 грн. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства"). Відповідно до\~частин 1\~та 2\~ст.\~27\~Конвенції ООН\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789ХІІ\~(78912)\~від 27\~лютого 1991\~року та\~набула чинності\~для України\~27\~вересня 1991\~року,\~держава визнає\~право кожної\~дитини на\~рівень життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини.\~Батьки або\~інші особи,\~які виховують\~дитину,\~несуть основну\~відповідальність за\~забезпечення в\~межах своїх\~здібностей і\~фінансових можливостей\~умов життя,\~необхідних для\~розвитку дитини. Так,\~відповідно до\~ст.\~141\~СК України,\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Як передбачено\~частинами 1\~та 2\~статті 18\~ЦПК України,\~судові рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обов`язкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України,-\~і за\~її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів про стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів є такими, що підлягають задоволенню частково в розмірі 36182,39 грн.. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн..

Outcome: partial