Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] кооперативу №118 «Ореол», третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, яким просила визнати за собою право власності на ? частину 2 кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] кооперативу № 118 «ореол», в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17.04.2014 року. Під час розгляду справи ухвалою суду за клопотанням позивача до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [PERSON] була членом ЖБК № 118 «Ореол», та їй після 1965 року було виділено 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], за яку останньою пай було сплачено в повному обсязі, але право власності на неї оформлено не було. На час утворення кооперативу та отримання квартири [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], у звязку з чим, після внесення пайових внесків зазначена квартира належала їм на праві спільної власності. 17.04.2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті є [PERSON], [PERSON] та позивач, які звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини, крім [PERSON], який відмовився від прийняття належної йому частки спадщини на користь позивача. Однак, нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування оскільки право власності на нерухомість не було зареєстровано у відповідності до закону, у звязку з чим вона звертається до суду. Протягом розгляду справи позивач неодноразово уточнювала та збільшувала позовні вимоги та з урахуванням останніх змін, просила визначити частки у спільному майні у спірній квартирі, згідно з яким 1/2 частка квартири належала померлій [PERSON], 1/2 частка квартири належала померлому [PERSON] та визнати за нею право власності на 5/6 частин спірної квартири, з яких 1/3 частина в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 17.04.2014 року та 1/2 частину після смерті батька [PERSON], померлого 26.07.2015 року. В обґрунтування збільшення розміру позовних вимог зазначила, що [PERSON] за життя заповів їй все майно на випадок своєї смерті. Після смерті її батька вона звернулася до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй в видачі свідоцтва також було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру. 08 лютого 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] кооперативу № 118 «Ореол» про визнання дій неправомірними та визнання права власності, яка ухвалою суду була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, яким просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб житлово-будівельного кооперативу №118 «Ореол» в частині скликання загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу №118 «ореол» щодо прийняття [PERSON] в члени кооперативу та визнати за ним право власності на 1/2 частину паєнагромадження в житлово-будівельному кооперативі №118 «Ореол» в порядку спадкування за законом після смерті мати [PERSON], померлої 17.04.2014 року. В обґрунтування зустрічного позову відповідач зазначив, що він разом з позивачкою та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] Оскільки 26.07.2015 року помер його батько [PERSON], то згідно його заповіту позивач спадкує все майно, яке йому належало на час смерті. Однак, до складу спадщини, яку позивачка отримає за заповітом, не входить частка квартири [ADDRESS], оскільки право власності на неї у померлого не виникло у звязку відсутністю державної реєстрації цього права. Крім того, він звернувся до голови ЖБК № 118 «Ореол» з заявою про прийняття в члени кооперативу. Заяву прийняли по пошті, але відповіді не надано, а він має переважне право на прийняття в члени кооперативу, оскільки є членом сім'ї [PERSON], тому вважає, що відмова скликання загальних зборів членів ЖБК є відмовою прийняти його в члени кооперативу. Тому він вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, зустрічний позов визнач частково в частині визнання права власності за відповідачем на спадкову квартиру у розмірі 1/6 частини, в задоволені решти вимог заперечував. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги первісні не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, зустрічний позов просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] кооперативу № 118 «Ореол» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 17 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ № 569241, виданого Відділом реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 25 червня 2014 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином, 17 квітня 2014 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як вбачається з довідки ЖБК № 18 «Ореол» від 21 липня 2014 року за № 57 [PERSON] була членом зазначеного кооперативу і мешкала за адресою: 49089, [ADDRESS] до 17.04.2014 року. Вартість квартири сплачено в сумі 3825,00 грн. Заборгованості немає станом на 01.07.2014 року (а.с. 13). У відповідності до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Окрім того, відповідно до змісту зазначеному у пункті 8 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, за умовах, що спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, до складу спадщини включається відповідно кооперативна квартира. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її: чоловік [PERSON], дочка [PERSON], син - [PERSON] Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 10.06.2014 року Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON], який звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері [PERSON] (а.с. 17, 19). 13 жовтня 2014 року [PERSON] своєю заявою, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 925 відмовився від прийняття належної йому частки спадщини після померлої дружини на користь [PERSON] (а.с. 15). Того ж дня, 13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 16). Оскільки правовідносини щодо виникнення права власності на спірну спадкову квартиру виникли до набрання чинності СК України, то до правовідносин в цій частині слід застосовувати норми КпШС. Відповідно до\~ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (КпШС України\~1963 року) майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. а, п. 6\~постанови «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року, з наступними змінами та доповненнями, пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до\~ст. 146 ЖК України, поділ квартири в будинку ЖБК між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири проводиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду. Аналогічні роз'яснення викладені є в\~\~п. 43 примірного статуту ЖБК, затвердженого\~[PERSON] Міністрів УРСР № 186 від 30 квітня 1985 року. Згідно п.п. и\~п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року\~зазначено, що до повної сплати пайового внеску за квартиру суд\~\~вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні,\~\~а після завершення сплати про право\~\~на\~\~частку\~\~в\~\~праві\~\~власності\~\~на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про власність», яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартири є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до п. 11 б\~[PERSON] Пленуму Верховного суду України № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, при повному внесені пайових\~\~внесків\~\~за\~\~квартиру,\~\~дачу, гараж,\~\~іншу\~\~будівлю\~\~або\~\~приміщення, надані\~\~члену\~\~житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства,\~\~у особи,\~\~яка має право на частку в пайових\~\~внесках, виникає\~\~право\~\~власності\~\~на\~\~відповідну частку квартири,\~дачі, гаража чи іншої будівлі. Таким чином, виходячи з вище наведеного, та враховуючи положення\~\~ст.ст.\~22,\~\~28 КпШС України, що діяв на час\~\~отримання\~\~спірної квартири та виплати пайових внесків, пай, внесений подружжям [PERSON] та [PERSON] в ЖБК у період\~\~офіційного шлюбу\~\~за рахунок спільних коштів , а тому спірна квартира була їх спільною сумісною власністю, в зв'язку з чим\~\~спірна квартира, яка є спадковим майном, належала подружжю на праві спільної сумісної власності. А за таких обставин, посилання відповідача на той факт, що спірна квартира не є обєктом спадкування, як така, право власності на яку не було зареєстровано в порядку передбаченому ЦК України (2003 року) не відповідає вимогам Закону та судом не приймається. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилося право на спадкування належної їй 1/2 частини [ADDRESS] та розподіляється наступним чином: 1/3 частина [PERSON], 1/3 [PERSON] в порядку ч. 2 ст. 1274 ЦК України, у в звязку з відмовою від прийняття спадщини [PERSON] на користь [PERSON], а загалом 2/3 частини, та 1/3 частина - [PERSON] Також, в судовому засіданні встановлено, що 26.07.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ-639015, виданого 27 липня 2015 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається, з 1/2 частини [ADDRESS], яка належала йому на момент смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2014 року [PERSON] заповів усе його рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буду належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, права та обовязки, що належать йому на момент складання цього заповіту, а також права та обовязки, що будуть належати йому на день його смерті, [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 02.07.2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 590. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка позивач [PERSON] 04 грудня 2015 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] звернулася [PERSON] 27 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 лютого 2016 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] у звязку з відсутністю у останньої правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки, як вже зазначалося раніше, [PERSON] та [PERSON] за життя хоча й набули право власності на спірну квартиру, але не зареєстрували його в органах державної реєстрації, що позбавило спадкоємців отримати свідоцтво про право на спадщину як за законом так і за заповітом, захист такого права підлягає в судовому порядку. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 5/6 частин спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 17.04.2014 року на 2/3 частини та в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 26 липня 2015 року на 1/2 частину. Крім того, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дійсних мотивів звернення до суду із зустрічним позовом, з метою захисту прав та інтересів відповідача, суд вважає за можливе вийти за межи позовних вимог відповідача та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 26 липня 2015 року на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. Що стосується вимог позивачки щодо визначення часток у спільному майні у спірній квартирі згідно з якими ? частка квартири належала [PERSON], ? частка квартири належала померлому [PERSON], то в цій частині позову слід відмовити, оскільки у відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (КпШС України\~1963 року) майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. При цьому, захисту в судовому порядку підлягають саме порушені та невизнанні права. Що стосується вимог відповідача про визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб житлово-будівельного кооперативу №118 «Ореол» в частині скликання загальних зборів членів ЖБК щодо прийняття його в члени кооперативу, то суд зазначає, що відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, відповідачем та його представником, на підтвердження позовних вимог в цій частині, не надано доказів, які б підтверджували порушення його прав з боку ЖБК № 118 «Ореол», між іншим - не надано порядку та строку скликання зборів членів ЖБК, як і відсутні докази самого факту не проведення таких зборів, а посилання відповідача на цей факт носять лише вірогідний характер та є припущенням. Крім того, що стосується посилань відповідача на той факт, що відповідно до ст. 145 ЖК України, п. 55 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу та розяснень Пленуму Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» якщо член житлового кооперативу виключений, помер або вибув з нього з інших причин, члени його сімї, які проживали з ним мають перевагу перед іншими особами на вступ до кооперативу замість колишнього члена сімї, то дані посилання є безпідставними та небгрунтованними, оскільки відповідно до п. 5-1 цієї постанови є розяснення, що судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. А як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки ЖБК № 18 «Ореол» від 21 липня 2014 року за № 57 вартість квартири сплачено повністю, заборгованості немає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивачки за первісним позовом задоволені частково, в частині майнових вимог, тому з відповідача [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 3\~165 грн. 97 коп. Та оскільки, зустрічний позов задоволено частково, то з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 633 грн. 19 коп. З відповідача ЖБК № 118 «Ореол» не підлягають стягненню судові витрати, оскільки за первісним позовом вимог до цього відповідача на висувалося, а в задоволенні вимог за зустрічним позовом до цього відповідача відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial