Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HECFGKOOOOl632 від 09.02.2006 року, відповідач 09.02.2006 року отримав кредит у розмірі 78500,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2021 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання по поверненню коштів кредиту, сплаті відсотків за вказаним договором не виконав, в зв»язку з чим станом на 16.06.2014 року виникла заборгованість у сумі 420725,55 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки № HECFGKOOOOl632, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 79,70 м2, житловою площею 68,20 м2, який розташований за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Обумовлена ціна договору іпотеки (ціна предмету іпотеки) становить 78500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, вважає, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинко або житлове приміщення. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HECFGKOOOOl632 від 09.02.2006 року в розмірі 420725,55 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 79,70 м2, житловою площею 68,20 м2, який розташований за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HECFGGKOOOOl632 від 09.02.2006 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, 50, код СДРПОУ 14360570) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів ні нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій. необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованого за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача за сплачені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити за обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що кошти відповідач не отримував. В 2006 році укладався кредитний договір та іпотечний договір на спірний будинок. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін , судом встановлено, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності із ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № НECFGKOOOOl632 від 09.02.2006 року, відповідач 09.02.2006 року отримав кредит у розмірі 78500,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2021 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.062014 року має заборгованість 420725,55 грн.. яка складається з наступного: 77293,17 грн - заборгованість за кредитом; 113389,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27078,98 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 202963,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений договір іпотеки № HECFGKOOOOl632, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 79,70 м2, житловою площею 68,20 м2, який розташований за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Обумовлена ціна договору іпотеки (ціна предмету іпотеки) становить 78500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. П.28 Договору іпотеки від 09.02.2006 року передбачено, право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, тобто містить відповідне застереження, передбачене ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначається порядок реалізації предмету іпотеки банком. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Однак суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки в матеріалах справи відсутні докази дотримання банком встановленої законом процедури, яка мала передувати зверненню до суду із позовними вимогами про виселення. Відповідно до п.43 Постанови Пренуму Вишого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Суду не надано доказів дотримання позивачем зазначеної процедура в повному обсязі, а саме - отримання відповідачем письмової вимоги про добровільне виселення. Крім того, позивачем не надано доказів (відомостей) щодо того, яких саме членів родини відповідача необхідно виселити. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що представником відповідача не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, а представником позивача позовні вимоги доведені частково.

Outcome: partial