Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить: стягнути з відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на свою користь грошові кошти в розмірі 15486,35 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошові кошти в розмірі 44360,38 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 14.08.2015 року за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням позивача та автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], сталася ДТП. В результаті ДТП було істотно пошкоджено задню частину автомобіля «Міцубісі», який належить на праві власності [PERSON] Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2015 року, [PERSON] було визнано винним у ДТП через порушення ним п. 13.1 ПДР України. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 8298 від 16.09.2015 року, величина матеріальної шкоди, яка завдана власнику автомобіля «Міцубісі», складає 86553,90 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на оплату експертного товарознавчого дослідження № 8298 від 16.09.2015 року щодо визначення завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, які відповідно до квитанції № 0.0.424200155.1 від 19.08.2015 року складають 1107,00 грн., та витрати на оплату повідомлення відповідачів щодо дати проведення експертного огляду пошкодженого автомобіля «Міцубісі» у розмірі 144,96 грн. З огляду на викладене матеріальна шкода, яку позивач зазнав внаслідок ДТП, сукупно складає 87805,86 грн. Цивільноправова відповідальність власника автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Станом на даний час страхове відшкодування у законодавчо встановлених межах позивачу не виплачено. В ході розмови з [PERSON] останнім також було повідомлено про небажання виплачувати відшкодування завданої шкоди. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Згідно зі страховим полісом АЕ № 4089238 від 10.04.2015 року, розмір франшизи складає 1000,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, яке підлягає сплаті ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача за шкоду, яка була заподіяна позивачу внаслідок ДТП, складає 49000,00 грн. (50000,00 грн. 1000,00 грн.). З огляду на викладене, матеріальна шкода, яку зазнав позивач внаслідок ДТП, у загальному розмірі 87805,86 грн. підлягає стягненню з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» та в [PERSON] у таких частках: з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» належить стягнути 50000,00 грн., з яких 49000,00 грн. страхове відшкодування та 1107,00 грн. витрати на проведення експертного дослідження, з [PERSON] належить стягнути 37698,86 грн. В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги та зазначено, що у звязку з тим, що 30.08.2016 року ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» фактично сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн., позивач вважає за необхідне зменшити розмір своїх позовних вимог до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на 49000,00 грн. Проте, страховик зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. В звязку з викладеним до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» позивачем було подано повідомлення про ДТП від 23.10.2015 року, заяву про виплату страхового відшкодування від 23.10.2015 року та надано необхідні копії документів. Однак у передбачений законом 90-денний строк з моменту отримання заяви на виплату, тобто до 23.01.2016 року, страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн. позивачу не виплачено. Таким чином, з 24.01.2016 року почалось прострочення виплати страхового відшкодування з боку ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». За прострочення виплати страхового відшкодування протягом 219 днів, а саме за період з 24.01.2016 року по 30.08.2016 року, ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» має сплатити позивачу пеню в розмірі 11278,06 грн., інфляційні втрати в розмірі 2219,29 грн. та 3 % річних в розмірі 882,00 грн. З огляду на викладене, враховуючи часткову виплату ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування, а також у звязку з простроченням сплати страхового відшкодування, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь 15486,35 грн. У звязку з тим, що [PERSON] фактично сплатив на користь позивача 1000,00 грн. у якості компенсації франшизи, позивач зменшує розмір позовних вимог до [PERSON] на 1000,00 грн. Однак, оскільки пошкоджений автомобіль [NUMBER], є автомобілем іноземного виробництва і його ціна та ціна його комплектуючих визначається в іноземній валюті. Враховуючи, що пройшов значний проміжок часу з моменту ДТП, позивачем було замовлено нове експертне дослідження для встановлення реального розміру збитків, з урахуванням цін на запчастини на момент проведення експертного дослідження. Згідно з Висновком експертного товарознавчого дослідження № 10256 від 17.11.2016 року, величина матеріальної шкоди, яка завдана власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого під час ДТП, в цінах, діючих на момент проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складає 93197,46 грн. Враховуючи виплату ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 49000,00 грн. та виплату [PERSON] розміру франшизи на користь позивача у розмірі 1000,00 грн., [PERSON] має сплатити позивачу матеріальну шкоду у розмірі 43197,46 грн. Крім того, позивач для відновлення свого порушеного права на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, була змушена замовити та оплатити експертне товарознавче дослідження № 10256 від 17.11.2016 року, яке коштувало 1162,92 грн., які також мають бути стягнуті з [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні визнали позов в частині відшкодування різниці між розміром завданої шкоди згідно висновку автотоварознавчого дослідження, за вирахуванням ПДВ, та сплаченим страховим відшкодуванням і франшизою. Зазначили, що відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Враховуючи той факт, що позивач жодних документів, які б підтверджували факт проведення та оплати ремонту у платника ПДВ не надав, то сума страхового відшкодування має бути обовязково знижена на суму ПДВ. Як вбачається з Додатку № 1, в суму матеріальної шкоди входить також ПДВ. Таким чином, необхідно виділити суму ПДВ з вартості матеріальної шкоди. Крім того, відповідач не погоджується із стягненням з нього вартості автотоварознавчого дослідження, оскільки вказане експертне дослідження не призначалось судом. Представник відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В письмових поясненнях на позовну заяву зазначив, що 30.08.2016 року відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням франшизи в розмірі 49000,00 грн. у відповідності до наданого позивачем [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, причини не явки суд не повідомила. Експерт ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що ним було проведено експертне автотоварознавче дослідження, на підставі якого видано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 8298 від 16.09.2015 року. Під час даного дослідження він не був попереджений про кримінальну відповідальність, так як експертиза призначалась не за рішенням суду. Під час проведення другої експертизи 17.11.2016 року, огляд автомобіля не проводився. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно полісу № АЕ/4089238 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого з 19.04.2015 року по 18.04.2016 року, [PERSON] було застраховано свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Шкода», державний номерний знак [NUMBER]. Як встановлено постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2015 року, ухваленою в адміністративній справі № 638/15299/15, 14.08.2015 року об 11-00 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода», д.н. [NUMBER], по вул. Білгородське шосе в районі перехрестя з вул. Макаренка у м. Харкові, не вибрав безпечної відстані та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим порушив п. 13.1 ПДР України, автомобілям заподіяно матеріальну шкоду. Вказаною вище постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на накладено на нього адміністративне стягнення. Власником автомобілю «Міцубісі», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АХС049057 від 13.09.2007 року. Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 8298, складеного 16.09.2015 року судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON], величина матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого під час ДТП (13.08.2015 року), складає 86553,90 грн. За проведення вказаного експертного дослідження позивачем сплачено 1107,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.424200155.1 від 19.08.2015 року. Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 10256, складеного 17.11.2016 року судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON], величина матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого під час ДТП (13.08.2015 року) в цінах, які діють на момент проведення експертного авто товарознавчого дослідження (17.11.2016 року), складає 93197,46 грн. За проведення вказаного експертного дослідження позивачем сплачено 1162,92 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.648799372.1 від 10.11.2016 року. Позивач 23.10.2015 року звернувся до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка сталась 14.08.2015 року. ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на підставі Страхового акту № 3403/1/ЦВ від 10.08.2016 року сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 531 від 30.08.2016 року. Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] та позивача, відповідачем було сплачено позивачу 1000,00 грн. в якості сплати франшизи. Як вбачається з розяснень, викладених в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396\~ЦК\~положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених\~пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України\~(посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач є особою, права якої порушено внаслідок ДТП та яка має право звертатись до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно роз'яснень, викладених в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 5 статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено , що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається з правових позиції, викладених в постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12, відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Аналогічні положення щодо зобовязання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Саме до останнього виду грошових зобовязань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору страхова сума. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобовязанням. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. На відміну від практики застосування судами касаційної інстанції положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою в разі порушення стороною договору своїх грошових зобовязань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України), у справі, яка переглядається, касаційний суд дійшов протилежного висновку внаслідок помилкового ототожнення різних правових понять: пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України) і процентів за користування чужими коштами (ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України). Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення із страхової компанії пені в розмірі 11278,06 грн., а також трьох процентів річних в сумі 882,00 грн. та відшкодування втрат від знецінення національної валюти України (індексу інфляції) за час прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 2219,29 грн., всього 15486,35 грн., та задовольняє позовні вимоги в цій частині. Щодо вимог позивача, заявлених до відповідача [PERSON], суд керується наступним. Як вбачається з заявлених вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 44360,38 грн. (93197,46 грн. 50000,00 грн. + 1162,92 грн.). Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виходячи з положень розділу 5 Податкового кодексу України, відсутні підставі для стягнення з відповідача [PERSON] суми завданої шкоди з урахуванням ПДВ, оскільки вказана операція не оподатковується зазначим податком. Доводи представника позивача відносно того, що оплата послуг із ремонту пошкодженого автомобілю проводитиметься із нарахуванням ПДВ, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. На підтвердження вказаної обставини суду надано рахунок-фактуру № 7-00001101 від 26.07.2016 року, згідно якого ТОВ «Техно-арт» розраховано вартість ремонту автомобіля позивача в загальній сумі 185217,00 грн. з ПДВ, та квитанцію від 27.07.2016 року про передоплату по вказаному рахунку грошових коштів в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, вказаний рахунок на загальну суму 185217,00 грн. сплачено в сумі 1000,00 грн. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження як проведення ремонту, так і його оплати в повному обсязі. Крім того, суд враховує, що отримувачем послуг з ремонту автомобіля за вказаним рахунком № 7-00001101 від 26.07.2016 року є не позивач, а [PERSON] Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави приймати до уваги вказаний вище рахунок та квитанцію на суму 1000,00 грн. в якості доказів як оплати проведеного ремонту, так і здійснення вказаної оплати саме позивачем. З огляду на викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням і франшизою, за відрахуванням суми ПДВ. Таким чином, загальна сума грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, становить 27664,55 грн. (93197,46 грн. мінус ПДВ в розмірі 15532,91 грн. мінус страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. мінус франшиза в розмірі 1000,00 грн.). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на проведення експертних автотоварознавчих досліджень, то суд відмовляє в задоволенні вказаних вимог з наступних підстав. Оскільки вказані дослідження не призначались за ухвалою суду в ході розгляду даної цивільної справи, то згідно ст. 79 ЦПК України витрати на вказані дослідження, на відміну від витрат на проведення експертиз, призначених згідно ухвали суду, не можуть бути віднесені до складу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в разі задоволення позову. Крім того, виходячи з положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказані витрати не включаються до складу шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідачів ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» та [PERSON] на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 227,21 грн. та 405,88 грн. відповідно з кожного.

Outcome: partial