Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути на його користь з відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» 13713,69 грн. страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту автомобіля марки NISSAN моделі QASHQAI державний реєстраційний номер [NUMBER], за договором страхування № АЕ/2240821 від 30 січня 2013 року, 1061,76 грн. компенсації рівня інфляції за період прострочення зобов'язання, 1587,68 грн. пені за прострочення зобов'язання, 2500 грн. моральної шкоди, а з відповідача [PERSON] стягнути 1000 грн. компенсації франшизи за договором страхування № АЕ/2240821 від 30 січня 2013 року. В поданому до суду позові позивач посилається на те, що є власником автомобіля марки NISSAN моделі QASHQAI державний реєстраційний номер [NUMBER], який зазнав механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 травня 2014 року з вини відповідача [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ СК «Інтер-Поліс», про що був виданий поліс АЕ/224821 строком дії з 30 січня 2013 року по 29 січня 2014 року. У встановленому порядку позивач звернувся до відповідача - страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про виплату виплат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу. Страховою компанією - відповідачем по справі було прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування стосовно страхової події. Витрати, з розміром яких погодився позивач були встановлені страховою компанією, з урахуванням зменшення на суму франшизи та суму ПДВ у розмірі 13713,69 грн., про що було повідомлено позивача, який в свою чергу надіслав страховій компанії лист із відповідною заявою з вказівкою на реквізити банківського рахунку для перерахування страхового відшкодування, але виплата не була здійснена. Я неодноразово звертався до страхової компанії за електронною поштою та телефоном, 29 квітня 2014 року знов звернувся з письмовою вимогою щодо виплати мені визначеного самою страховою компанією страхового відшкодування, але відповіді не було. Представник позивача та третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, заявою просив справу розглянути у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» у судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належними чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, долучені до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. Судові повістки про виклик до суду відповідача у відповідності до абз. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України надсилалися на адресу місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, але відповідно до повернених листів з відміткою «судова повістка», вони повернуті до суду у зв'язку з тим, що адресат за зазначеною адресою не проживає, у зв'язку з чим відповідач [PERSON] у відповідності до абз.5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим. У зв'язку з неявкою відповідачів, суд зі згоди представника позивача, що викладена у письмовій заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із страхових зобов'язань, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України та спеціальним Законом, що регулює спірні відносини. В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 30 січня 2013 року між відповідачами ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/2240821), на підставі якого ПрАТ СК «Інтер-Поліс» взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити страхову суму в порядку, визначеному договором (а.с. 12). Згідно постанови Арцизького районного суду Одеської області від 11 липня 2013 року [PERSON] - відповідача у наявній справі, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, за те що він 06 травня року о 12 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Добровольського в м. Арциз Одеської області, не впевнився у безпечності свого маневру при повороті ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем марки NISSAN QASHQAI державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху України (а.с. 9 - 10). Факт ДТП за участю [PERSON] та отримання механічних пошкоджень автомобілем позивача також підтверджено довідкою ВДАІ з обслуговування адміністративної території Арцизького району Одеської області, схемою ДТП, А також поясненнями самого [PERSON] потерпілого та свідків (а.с. 11, 13 - 18). Як встановлено судом [PERSON], що власником транспортного засобу (8), який отримав механічні пошкодження, звернувся до відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши для цього страховику необхідні документи, про що заявив позивач та не спростоване зазначеним відповідачем. З листа ПрАТ СК «Інтер-Поліс» № 1021 від 09.10.2014 року, адресованого позивачу [PERSON] вбачається, що ПрАТ СК «Інтер-Поліс» прийнято позитивне рішення щодо страхового відшкодування, завданої [PERSON], та в якому зазначено, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу без урахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, становлять 17656,43 грн. з урахуванням ПДВ. Згідно ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи - 1000 гривень. Для виконання подальшої процедури врегулювання заявленої події, позивачу необхідно подати ПрАТ СК «Інтер-Поліс» відповідну заяву з вказаними реквізитами банківського рахунку для перерахування страхового відшкодування та копію РНОКПП (а.с. 19). Як стверджував позивач та не було спростоване відповідачем ПрАТ СК «Інтер-Поліс» позивачем був надісланий лист із відповідною заявою з вказівкою на реквізити банківського рахунку для перерахування страхового відшкодування, але виплата не була здійснена. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п.3 ч.1 ст.988 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Ст.60 ЦПК України на сторони покладено обов'язок по доведенню обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка відповідно передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні повністю знайшли своє підтвердження доводи позивача про його право на відшкодування шкоди, завданої відповідачем у справі [PERSON] і відповідач у справі ПрАТ СК «Інтер-Поліс» має відшкодувати позивачу понесені ним збитки при настанні страхового випадку. Однак, оскільки відповідач ПрАТ СК «Інтер-Поліс» свідомо ухилився від виконання в добровільному порядку свого обов'язку, покладеного на нього законодавством, сума страхового відшкодування підлягає стягненню з нього в примусовому порядку в розмірі, зазначеному позивачем. Крім того, враховуючи, що страхова компанія - відповідач свого зобов'язання добровільно не виконує, згідно глави 51 Цивільного кодексу України, вона повинна відшкодувати позивачу завдані цим збитки. Так боржник повинен сплатити позивачу за порушення свого грошового зобов'язання усю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). У даному випадку розмір процентів встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 36.5 ст. 36) - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Суд погоджується зі способом розрахунку матеріальної шкоди позивача, однак позивачем в розрахунку не вірно вирахувана кінцева сума завданої шкоди, яка за розрахунками суду складає 16903,13 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що майно позивача було пошкоджено, та він мав право на відшкодування завданої шкоди страховиком ПрАТ СК «Інтер-Поліс», який визнав таке право позивача, однак свідомо ухилився від реального виконання взятого на себе зобов'язання (перерахування коштів на рахунок позивача), що призвело до душевних страждань позивача з приводу неотриманого страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту його приватної власності (автомобіля), необхідності його звернення до суду за захистом свого законного права і суд приходить до висновку відповідач ПрАТ СК «Інтер-Поліс» винен в завданні позивачу моральної шкоди. Вказані обставини дають підставу вважати що позивач у зв'язку з пошкодженням його майна (автомобіля) зазнав певних душевних страждань, що дає йому право на відшкодування моральної шкоди на підставі зазначених вище норм цивільного права. Із врахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь позивача 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стартовим відшкодуванням). У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 2 "Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках" визначено, що володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Отже, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Згідно з ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи. Отже, враховуючи вищевикладене, у контексті ст. 1194 ЦК України страхувальник, яким є відповідач [PERSON], повинен нести майнову відповідальність у розмірі франшизи, на яку зменшується розмір страхового відшкодування, тобто у розмірі 1000 гривень. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується долученим до справи відповідним платіжним документом, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 979, 988, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: partial