Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 27.06.2014 року приблизно в 12 год. 25 хв. відбулося ДТП за участю сторін, внаслідок якого його дружині, яка також знаходилась з ним в автомобілі, було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Посилаючись на те, що вироком Дніпровського районного суду м. Херсона [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 18910 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди, яка виражається у його емоційних стражданнях. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] розпоряджається автомобілем Ford-Sierra, який належить [PERSON] на підставі довіреності від 20.05.2010 р., посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Оліфіренко В.Л., та зареєстрованої в реєстрі за № 463. З вироку Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.10.2014 року у кримінальній справі №1-кп/666/298/14 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, судом встановлено, що 27.06.2014 року приблизно в 12 год. 25 хв. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Primera» в районі с. Молодіжне м. Херсона на 221 км. Автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», порушив вимоги дорожньої розмітки 1.16.1 (додаток 2), п. 2.3 б, п. 10.4 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем «Форд» під керуванням водія [PERSON], від чого пасажиру автомобіля «Форд» - [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначеним вироком відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до висновку експертно автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 26.03.2015 р. за № 161, сума завданого (реального) матеріального збитку (шкоди) власнику автомобіля Ford-Sierra прирівнюється до його дійсної ринкової вартості, яка на момент ДТП складає 28871,60 грн., а на момент експертного дослідження 46023,50 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транпортних засобів АЕ 1744323 від 25.04.2013 р. ПАТ «СГ «ТАС» відшкодувала [PERSON] різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП в сумі 19188,95 грн. та витрати на послуги евакуатора, розмір яких складає 1500 грн. Витрати [PERSON] на пальне, яке використовувалося для транспортування хворої дружини у розмірі 528,50 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1230,40 грн., підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с. 24-26). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи зі змісту цієї статті, принципу змагальності сторін, закріпленому ст. 10 ЦПК України та враховуючи правові позиції, викладені у постанові Пленуму Вреховного Суду України №4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язком позивача є довести, у чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, та причинно-наслідковий зв'язок між її настанням та неправомрними діями (бездіяльністю) відповідача. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної вили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає доведеним, що під час зіткнення автомобілів позивач [PERSON] пережив стрес, хвилювався та нервував, відчував фізичний біль, у зв'язку з чим, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи глибину та тривалість фізичних, психічних та душевних страждань позивача та характер вимушених змін у його житті, суд частково задовольняє вимогу позивача та стягує з відповідача [PERSON] на його користь 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яких, на думку суду, достатньо для її компенсування.

Outcome: partial