Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.02.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,8 % на рік. Відповідач підтвердив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань по укладеному кредитному договору станом на 12.09.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 33684,73 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати. 16.10.2018 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 04.12.2018 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, повязаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 19.02.2015 року останній став клієнтом ПАТ комерційний банк "ПриватБанк", на його імя було відкрито рахунок на який надано кредит в сумі 2000 гривень. Базова процентна ставка за даним кредитом становить 2,9 % на місяць із розрахунку 360 днів, строк дії лимиту відповідає строку дії картки. Сторони обумовили здійснення погашення кредиту по кредитному договору щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Зі змісту Умов і Правил надання банківських послуг слідує, що при порушенні позичальником строків платежу з будь-якого із зобовязань передбачених даним договором більше ніж на 30 діб позичальник зобовязаний уплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову, з урахуванням нарахованих прострочених процентів та комісій. З наявного в справі розрахунку слідує, що станом на 12.09.2018 року за кредитним договором наявна заборгованість в розмірі 33684,73 гривень, з яких: 19055,74 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 16278,21 гривень заборгованість по пені та комісії; 2080,23 гривень штрафи. Правильність нарахувань відповідачем розміру заборгованості на час розгляду справи не оспорена. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В той же час, проаналізувавши проведений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування кредиту, суд дійшов висновку про те, що він не відповідає умовам укладеного договору оскільки проценти нараховувались не лише на заборгованість за тілом кредиту, а одночасно нараховувались проценти на весь розмір простроченої заборгованості з урахуванням вже нарахованих відсотків. Так, відповідно до підписаної відповідачем заяви про отримання кредиту, довідки про умови кредитування була встановлена базова відсоткова ставка в місяць 2,9 %. Умов щодо зміни обумовленої сторонами відсоткової ставки підписана відповідачем вищевказана заява не містять. Посилання позивача на положення Умов та правил надання банківських послуг є безпідставним, оскільки ним не представлено доказів того, що такі Умови узгоджувались з відповідачем та ним підписувались. Крім того, відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4). У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6). Подані позивачем докази не містять будь-яких даних про узгодження з відповідачем зміни процентної ставки або повідомлення відповідача про таку зміну. За таких обставин розмір заборгованості за процентами судом розраховують відповідно до погоджених з відповідачем умов щодо розміру процентної ставки 34,8% на рік на суму залишку. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість по тілу кредиту погашена повністю. Періодом наявності заборгованості по сплаті тіла кредиту становить з 08.06.2015 року по 31.08.2016 року, тобто 1 рік 3 місяці ( 15 місяців). Враховуючи період заборгованості по кредитному договору (15 місяців), розмір процентів, які підлягають стягненню за користування кредитними коштами, відповідно до проведеного наступним чином розрахунку (34,8% : 12 місяців = 2,9%), \~(тіло кредиту 2080,23грн. : 100% х 2,9% х 15 місяців прострочення сплати) становить 904,90 гривень. Розмір нарахованої позивачем заборгованості підлягає зменшенню також на суму нарахованої позивачем пені, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за одне і те ж порушення договірних зобовязань є подвійною відповідальністю. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд, враховуючи правову позицію ВС у справі №664/2784/15-ц (постанова від 19.09.2018 року), вважає, що стягнення пені, як виду неустойки, враховуючи її співвідношення до розміру наявної заборгованості, є нерозумним і несправедливим, тому стягненню з боржника підлягає штраф, а не пеня в сумі 16278,21 гривень. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у справі підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно платіжного доручення від 19.09.2018 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 гривень, отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає стягненню 177 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial