Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, встановлення графіку спілкування з дитиною, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що є бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] , при цьому матір останнього [PERSON] , яка в свою чергу є донькою позивачки, померла [INFO] . Онук позивачки [PERSON] з народження постійно мешкав з матір`ю та позивачкою, натомість батько дитини відповідач по справі [PERSON] з сім`єю не жив, участі у вихованні дитини не приймав, життям та здоров`ям сина не цікавився. Шлюб між батьками малолітнього [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду від 12.12.2016 року. Аліменти на утримання онука відповідач не сплачує через укладення 15.06.2017 року між ним та матір`ю дитини договору про припинення права на аліменти на дитину , у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, а зокрема відповідачем придбано у власність на ім`я сина садовий будинок та земельну ділянку за адресою - [ADDRESS] , садибне товариство »Орбіта-1» в якому позивачка проживала разом з онуком до дня смерті матері дитини та мешкає в такому і до теперішнього часу. Позивачка зазначала, що після смерті матері дитини відповідач вимагав виселити сина з будинку та продати такий, однак бажаючи зберегти право власності онука на житло позивачка відмовилася це зробити, після чого відповідач сказав, що забере дитину. 18.08.2020 року в приміщенні Соборного відділу поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області дитину силою передали батькові та з цієї дати позивачка жодного разу не бачила онука, не розмовляла з останнім, що спричиняє біль як їй так і дитині, оскільки при відібранні дитини малолітній [PERSON] плакав та благав не віддавати його батькові, так як не має до нього прихильності, ніколи раніше з ним не проживав, вважаючи своєю родиною бабусю, матір та братів. Окрім того, при відібранні дитини батьком такій були спричинені тілесні ушкодження та завдана психологічна травма. Наразі відповідач чинить позивачці перешкоди у спілкуванні з онуком, оскільки на дзвінки позивачки не відповідає, а відтак де мешкає її онук та в яких умовах останній не відомо. Позивачка вважає, що не маючи роботи та грошей на утримання дитини відповідач може звернутися за дозволом на продаж належного дитині нерухомого майна та позбавити онука майна задля власної користі. Опираючись на інтереси дитини, з метою створення нормальних умов для її виховання та розвитку позивачка, посилаючись на ст. ст. 159, 257, 258, 263 СК України просила встановити їй наступний час спілкування з малолітнім онуком [PERSON] : -у другий та четвертий тиждень місяця з 14 год. по 19 год. вівторка, четверга; -у час літніх канікул 2 тижні - у першій половині червня, 2 тижні у другій половині липня, 2-3 тиждень серпня; -у час зимових канікул 7 днів, у час весняних канікул - 3 дні; -у час Новорічних, Різдвяних, Пасхальних свят - по загальному графіку, визначеному судом; -один раз на тиждень у вихідний день з 09-00 год. до 19-00 год. (без супроводу батька) із зобов`язанням батька привозити дитину до місця проживання бабусі за адресою де дитина постійно мешкала та вважає цей дім своїм домом; - мати можливість у дні прибуття бабусі до міста проживання дитини відвести або забрати дитину з навчальних, спортивних або інших центрів розвитку дитини, які вона відвідує, зобов`язавши відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у спілкуванні з онуком [PERSON] та інформувати позивачку про місце реєстрації, проживання, адреси садка (школи) де навчається онук; про те з ким та де залишається дитина в час коли відповідач ходить на роботу або з інших причин залишає дитину, а також забезпечити можливість спілкування позивачки з онуком шляхом телефонного та інтернет зв`язку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримала, за можливості просила такі задовольнити. Разом з тим, в ході розгляду справи зазначила, що готова піти на поступки відповідачу та згодна бачитися з онуком принаймі раз в місяць в присутності батька, приїзджаючи до дитини. Окрім того, вказала, що майже рік не спілкується з онуком, оскільки відповідач не бажає цього та даному не сприяє, а зокрема не відповідає на телефонні дзвінки, взагалі змінивши згодом номер телефону; не хоче спілкуватися; на смс повідомлення не відповідає, при цьому коли дитина йшла в перший раз до школи мати відповідача заборонила позивачці побачитися з дитиною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вважав за можливе лише спілкування позивачки з онуком шляхом телефонного та інтернет зв`язку, проти інших способів побачення, зустрічей та спілкування позивачки з онуком, запропонованих в позовній заяві, категорично заперечував, зазначаючи, що позивачка та її родичи погрожували йому фізичною розправою, при цьому позивачка постійно його принижує та він побоюється, що остання налаштовуватиме дитину проти нього. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Горбатенко О.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, а зокрема і наданого до суду висновку щодо встановлення графіку спілкування з дитиною (ас.163,164,186-188). Суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності представника органу опіки та піклування з урахуванням висновку, наданого останнім, щодо встановлення графіка спілкування з дитиною, проти чого сторони по справі не заперечували в судовому засіданні. В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 05.02.2021 року позовна заява [PERSON] залишена без руху (ас.27, 28); - 19.02.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі (ас.42,43); - 11.03.2021 року постановлено ухвали про приєднання до матеріалів справи доказів (ас.109-111); про витребування доказів (ас.112,113); про відкладення підготовчого засідання (ас.114,115); - 29.03.2021 року постановлено ухвали про виключення з числа третіх осіб по справі Управління - службу у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (ас.139,140); про залучення до участі в справі третьої особи (ас.141,142); про продовження строку проведення підготовчого провадження, відкладення підготовчого засідання (ас.143,144); - 12.05.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.166,167); - 07.06.2021 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні (ас.197,198); - 18.06.2021 року постановлено ухвалу про оголошення в судовому засіданні перерви (ас.220). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача адвоката Мелешко І.В., з`ясувавши думку малолітнього [PERSON] в присутності класного керівника останнього [PERSON] (ас.213), представника органу опіки та піклування Яцунок О.А. (ас.214), дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] , при цьому матір`ю останнього є [PERSON] , батьком - [PERSON] , що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (ас.9). Матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] , в свою чергу, є донькою позивачки по справі [PERSON] , що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження [PERSON] ( після укладення шлюбу [PERSON] , повторного шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] від 21.06.1974 року (ас.10), копією свідоцтва про шлюб з відповідачем [PERSON] , укладеному 20.10.2012 року (ас.70). Відтак, позивачка по справі [PERSON] є бабусею по лінії матері малолітнього [PERSON] , що відповідач в судовому засіданні не заперечував, повністю підтвердивши дане. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 року шлюб між батьками дитини [PERSON] та [PERSON] було розірвано, при цьому прізвище матері дитини [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] » (ас.74). [INFO] матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2020 року (ас.11). В судовому засіданні сторони пояснили та не оспорювали, що після розірвання шлюбу та до смерті матері дитини [PERSON] малолітній [PERSON] мешкав з матір`ю та бабусею, при цьому з 15.06.2017 року за адресою [ADDRESS] , в будинку переданому відповідачем [PERSON] у власність сина [PERSON] , в зв`язку з укладенням між відповідачем [PERSON] та його сином [PERSON] , від імені якого діяла мати [PERSON] , договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 15.06.2017 року за реєстровим номером 267 (ас.75,76,77). Після смерті матері дитини з 18.08.2020 року ( час передання дитини батькові відповідно до довідки за результатами участі у процесі опитування малолітнього [PERSON] у відділку Соборного відділу поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 18 серпня 2020 року, складеної практичним психологом [PERSON] 19.08.2020 року) (ас.13,14) та до теперішнього часу малолітній [PERSON] мешкає та є зареєстрованим разом з батьком - відповідачем по справі [PERSON] , за адресою - [ADDRESS] , при цьому відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (ас.71), згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання родини від 20.08.2020 року за № 13 відповідач [PERSON] має сприятливі житлові умови для проживання малолітнього сина [PERSON] (ас.79). Згідно психологічного висновку спеціаліста-психолога [PERSON] від 22.09.2020 року (ас.81-84) малолітній [PERSON] відчуває труднощі в розумінні реальності смерті матері, переживає відчуття невизначеності, при цьому батько всяко допомагає останньому впоратися з його переживаннями. З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 18.09.2020 року, складеного відповідною комісією, вбачається, що загрози здоров`ю та життю малолітнього [PERSON] , який мешкає разом з батьком, не виявлено, дитина зі сторони батька оточена увагою та любов`ю (ас.93-97). Як встановлено в судовому засіданні наразі малолітній [PERSON] навчається в КЗ »Олександрівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа 1-111 ступенів - Дошкільний навчальний заклад» та за результатами навчання в першому класі отримав диплом «Кращий читач» (ас.61). Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби , діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд зауважує, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль . Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини ( справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Разом з тим, саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Окрім цього, за ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Нестриманість, поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із членів родини у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб. Відсутність бажання дитини спілкуватись із членами родини та примушування до цього навіть у випадку задоволення позову може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду у такій категорії спорів, що фактично у примусовому порядку виконано бути не може. Вказане, в свою чергу, негативно позначиться на вихованні дитини, яка не бажає спілкуватися з бабою та дідом, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем по справі склалися недоброзичливі відносини, сторони конфліктують з приводу будь-якого питання, неспроможні без сварок досягти згоди, мать одне на одного взаємні образи. В тому числі між останніми відсутнє взаєморозуміння і щодо часу та способу спілкування бабусі з онуком. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування бабусі з онуком. Разом з тим, наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачем та позивачкою не є підставою для обмеження прав позивачки на спілкування з онуком. Позивачка бажає приймати участь у вихованні онука та спілкуватися з ним. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб останньої. Позивачка має право на спілкування з онуком та приймати участь у його вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення бабусі права на спілкування з онуком може позбавити його родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Згідно думки самої дитини стосовно побачень та спілкування з бабусею, висловленої нею в судовому засіданні 18.06. 2021 року, яка була з`ясована судом , відповідно до ст.171 СК України, вбачається, що малолітній [PERSON] добре пам`ятає свою бабусю та період коли з нею проживав, згадуючи про те, як грався з друзями мешкаючи з бабусею та як було весело, при цьому будь-яких негативних асоціацій дитина з бабусею не пов`язує. Разом з тим на запитання суду стосовно спілкування та побачень з бабусею відповідав двозначно, спочатку, що не бажає ні спілкуватися ні бачитися, оскільки бабуся не водила його до школи коли він з нею мешкав та , зі слів батька, може залишити його у себе та не повернути батьку, а потім, що йому треба подумати з приводу даного. Між тим, така непевність та невизначеність дитини в питанні спілкування та побачень з бабусею, на думку суду, обумовлена неприязними стосунками між позивачкою (бабусею) та відповідачем (батьком дитини) по справі і родичами останнього (бабуся [PERSON] , дідусь [PERSON] ) з якими дитина мешкає, адже малолітній [PERSON] , навіть мимоволі, може бути свідком негативних висловлювань з боку відповідача та його родичів щодо бабусі дитини по лінії матері, знецінення ролі останньої у його вихованні, нав`язуванні думки та створення негативного образу бабусі в уяві дитини, тощо. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 1001 від 25.05.2021 року (ас.188), вбачається, що під час розмови начальника служби у справах дітей з дитиною , в присутності батька, хлопчик йшов на контакт, відповідав на запитання, при цьому розповів, що жив з мамою та бабусею, але коли мова зайшла про бабусю « [PERSON] » на запитання чи хоче бачитися і спілкуватися з останньою, дивлячись на батька відповів »ні», при цьому емоційний стан дитини змінився, на очах з`явилися сльози. Враховуючи, що батько дитини з порядком зустрічей з дитиною, наведеним позивачкою у позовній заяві категорично не погодився (окрім спілкування шляхом телефонного та інтернет зв`язку), вказуючи, що вимоги останньої неприйнятні через конфліктний характер позивачки, намагання такої залишити дитину проживати у себе, побоювання відповідача стосовно можливості позивачки під час побачень з онуком настроювати його сина проти нього, орган опіки та піклування вважав за доцільне зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкування з онуком, забезпечивши останній можливість спілкуватися з дитиною шляхом телефонного та інтернет зв`язку, а також у разі зміни місця проживання дитини інформувати про це позивачку та визначити наступний порядок зустрічей бабусі з онуком : під час канікул та у святкові дні - за бажанням дитини та домовленістю з батьком дитини. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що з висновком органу опіки та піклування згодна, натомість, відповідач, погодився з таким частково, зазначаючи, що не проти спілкування бабусі з онуком лише засобами телефонного та інтернет зв`язку. Суд зауважує, що погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині надання бабусі можливості спілкуватися з онуком шляхом телефонного та інтернет зв`язку, інформуючи таку про зміну місця проживання дитини за необхідності. Проте, не може повністю погодитися із встановленим органом опіки та піклування порядком зустрічей позивачки з онуком , оскільки не визначено яким чином мають відбуватися такі зустрічі - в присутності батька чи без, часовий період зустрічей, з обов`язковим поверненням дитини батькові чи з можливістю залишатися у бабусі, тощо. Необхідно відзначити, що матеріали справи не містять безпосередніх доказів того, що відповідач з моменту проживання дитини разом з ним після смерті матері дитини [PERSON] , сприяв спілкуванню онука з бабусею, зустрічам з останнім. Вирішуючи спір щодо участі позивачки у вихованні онука, суд має, перш за все, враховувати інтереси самої дитини. Так, суд враховує, що малолітній [PERSON] не асоціює ні бабусю « [PERSON] » , ні період коли проживав з нею з чимось негативним, агресивним, недобрим, тощо. Висловлювання дитини про те, що в період проживання з бабусею остання не водила його до школи, як обгрунтування не бажання бачитися та спілкуватися з такою, суд вважає вочевидь нав`язаними дитині, оскільки в період проживання з бабусею хлопчик ще не досяг шкільного віку, а тому очевидно, що до школи його відвів батько, до якого останній переїхав проживати після смерті матері. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проявляє бажання щодо участі у вихованні онука та спілкуванні з ним. Як слідує з письмових доказів, а саме характеристики з місця проживання, позивачка проживає за адресою [ADDRESS] з липня 2017 року по теперішній час, зарекомендувавши себе з позитивної сторони, є доброзичливою, веде спокійний спосіб життя, морально стійка, успішно займається домашнім господарством, має домашніх тварин, виховує онуків, приймає активну участь в громадському житті, заборгованостей не має (ас.181). Згідно акту обстежень умов проживання позивачки від 19.05.2021 року (ас.182), встановлено, що за місцем проживання бабусі для дитини облаштована власна кімната, є особисті речі, одяг та іграшки, при цьому умови проживання в будинку задовільні, є пічне опалення, світло, водопостачання, необхідні меблі та пристрої, перебування дитини в будинку де мешкає позивачка є безпечним та комфортним. Згідно наданих позивачкою довідок з КП » Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежності зі стаціонаром» ДОР» № 3474 від 16.06.2021 року та Міської поліклініки № 1 ДОР від 16.06.2021 року (ас.216), остання не перебуває на обліку осіб з наркологічними захворюваннями та не знаходиться під наглядом лікаря-психіатра (ас.215,216). Судом не встановлено наявність негативного впливу позивачки на свого онука, а також будь-яких її дій всупереч інтересам дитини. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивачки з малолітнім онуком чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено. Відповідачем також не надано доказів цього. Не визнання відповідачем позову з підстав того, що позивачка та члени її сім`ї начебто погрожували йому фізичною розправою на увагу не заслуговують та нічим об`єктивно останнім в судовому засіданні не підтверджені. Небажання відповідача дозволити позивачці спілкуватися з дитиною , на думку суду, зумовлене лише його суб`єктивним, недоброзичливим ставленням до позивачки, власними образами на останню, а не захистом інтересів дитини. Також відсутні об`єктивні дані вважати, що позивачка буде негативно впливати на фізичний та психоемоційний стан дитини та її розвиток. Наявні відносини між сторонами по справі , жодним чином не можуть впливати на спілкування дитини із бабусею по лінії своєї матері . Відповідно, батько дитини не повинен зловживати своїм правом на спілкування дитини з бабусею і давати можливість бачитися сину з останньою, захищаючи та поважаючи право дитини на сімейне виховання. Як зазначалося вище в судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та за можливості просила такі задовольнити. Разом з тим, пояснила, що в інтересах дитини згодна піти на поступки та бачити дитину раз в місяць в присутності батька, щоб у останнього не було ніяких сумнівів відносно можливості позивачки негативно впливати на дитину чи настроювати її проти батька. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечував навіть проти такого способу побачень та спілкування бабусі з онуком , знову ж таки мотивуючи дане начебто погрозами йому фізичною розправою з боку позивачки , висловлюваннями позивачки на його адресу, які на його думку є принизливими для нього, вказавши, що можливо такі зустрічі завершаться «криміналом». За відсутності будь-яких належних та допустимих доказів стосовно погроз фізичною розправою відповідачеві з боку позивачки чи її родичів, суд розцінює таку поведінку відповідача, нічим об`єктивно не мотивовану, як намагання власне помститися позивачці за власні образи, підшукуючи для цього будь-які приводи щоб позбавити таку можливості бачитися та спілкуватися з дитиною. Між тим, за висновками Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на дане неприязні, конфліктні відносини між сторонами, негативне ставлення таких одне до одного, з урахуванням закріпленого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на повагу до сімейного життя, не можуть переважати над правом дитини спілкуватися з близькими родичами, в тому числі бабусею по лінії померлої матері та батько дитини не вправі через власні непорозуміння з позивачкою позбавляти дитину такого права. Враховуючи вищевикладене, а також закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування бабусі з онуком та участь у його вихованні, бажання позивачки брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи конкретний порядок участі позивачки у спілкуванні з онуком та баланс між інтересами позивача, відповідача та самої дитини, приймаючи до уваги вік малолітньої дитини, доволі напружені та конфліктні стосунки між позивачкою та батьком дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачці порядок зустрічей та проведення часу з онуком один раз в місяць в населеному пункті за місцем проживання дитини, протягом не менше чотирьох годин, в день та час за попередньою домовленістю з батьком дитини та в його присутності, з урахуванням бажання дитини, оскільки такий порядок не порушує інтереси малолітньої дитини і не перешкоджатиме нормальному її вихованню, розпорядку дня та відпочинку, зобов`язавши відповідача інформувати позивачку, в разі зміни місця проживання дитини, про місце знаходження останньої. Запропонований же позивачкою в позовній заяві час для спілкування (зустрічей) з дитиною, а саме: у другий та четвертий тиждень місяця з 14 год. по 19 год. вівторка, четверга; у час літніх канікул 2 тижні - у першій половині червня, 2 тижні у другій половині липня, 2-3 тиждень серпня; у час зимових канікул 7 днів, у час весняних канікул - 3 дні; у час Новорічних, Різдвяних, Пасхальних світ - по загальному графіку, визначеному судом; один раз на тиждень у вихідний день з 09-00 год. до 19-00 год. (без супроводу батька) із зобов`язанням батька привозити дитину до місця проживання бабусі за адресою де дитина постійно мешкала та вважає цей дім своїм домом, а також мати можливість у дні прибуття бабусі до міста проживання дитини відвести або забрати дитину з навчальних, спортивних або інших центрів розвитку дитини, які вона відвідує, зобов`язання відповідача інформувати позивачку з ким та де залишається дитина коли останній ходить на роботу, або з інших причин залишає дитину, - з урахуванням відносин між сторонами, стану здоров`я дитини, її психоемоційного стану, віку, невизначеністю в питанні стосовно бажання бачитися та спілкуватися з бабусею, проживання сторін в різних населених пунктах, що значно відділені одне від одного, на думку суду, на даному етапі є надмірно обтяжливим як для дитини так і для відповідача, вимагатиме від останніх надмірних зусиль , пов`язаних з організацією перевезення дитини до місця проживання бабусі та назад до місця мешкання батька, тощо, та може призвести до порушення як прав батька дитини на її виховання, так і прав самої дитини. Крім того, суд враховує те, що впродовж одного року бабуся не спілкувалася з онуком, тому для налагодження психологічно комфортного спілкування між ними потрібен час. Змушування дитини до спілкування з бабусею може призвести до протилежного бажання дитини, а саме небажання спілкуватися. Щодо спілкування бабусі з онуком шляхом телефонного та інтернет зв`язку, суд не вбачає суттєвих перешкод для цього та вважає можливим задовольнити вказані вимоги позивачки, в тому числі і приймаючи до уваги позицію відповідача з цього питання, який не заперечував щодо такого способу спілкування бабусі з дитиною , наявною можливістю спілкування саме таким чином. Суд зауважує, що спілкування з дитиною по телефону або за допомогою інтернет зв`язку, піклування про дитину - це не лише право, а й обов`язок членів сім`ї, від якого останні не звільняються навіть у разі визначення способу спілкування з дитиною у судовому порядку. Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб спілкування з дитиною є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, приорітетному інтересу дитини, підтримкі зв`язків між родичами. При цьому, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що встановлений судом графік спілкування позивачки з онуком не позбавляє її права бачитись з дитиною в інші дні, у тому числі, на свята, канікули, дні народження тощо з дозволу батька дитини, якщо це не буде перешкоджати її звичайному розпорядку дня. Разом з тим, суд вважає за необхідне у судовому рішенні роз`яснити сторонам у справі, що вони не вправі діяти всупереч інтересам дитини, зокрема відповідач [PERSON] , у майбутньому не вправі перешкоджати бабусі [PERSON] брати участь у вихованні онука та у спілкуванні з ним, не допускати протиправних дій та негативних розмов в присутності дитини з боку обох сторін. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково ( три позиції з заявлених до вирішення десяти в рамках позовних вимог щодо усунення перешкод у спілкування з онуком та встановлення графіку спілкування з дитиною ), то слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 252, 24 грв., що становить 30% від сплаченої позивачем при зверненні до суду суми судового збору ( 840,80 грв. х 30% ) (ас.25).

Outcome: partial