Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач 02.08.2019 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , мотивуючи тим, що він є власником спірного житлового приміщення, у якому зареєстрований відповідач, який вісім років у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрат на утримання будинку та прибудинкової території не несе. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував. Вказав, що відповідач (його рідний брат) у квартирі не проживає з 2011 року, зібрав свої речі та пішов до жінки, пізніше поїхав до м. Миколаїв, та більше не повертався, вселитись не намагався. Комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає, його реєстрація у квартирі перешкоджає отриманню субсидії. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, подруга матері сторін. Їй особисто відомо, що [PERSON] постійно зловживав наркотичними засобами, алкоголем. У квартирі він не проживає близько п`яти років. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є головою ОСББ та сусідкою позивача, а відповідач [PERSON] з 2011 року у квартирі позивача не проживає, його ніхто не виганяв, сам пішов, він веде антисоціальний спосіб життя, вживав наркотичні засоби. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування від 21.04.1999 р. (арк. справи 7). Згідно довідки №58 виданої 01.08.2019 року ОСББ "Кутузова-4" за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 10). Факт непроживання відповідача [PERSON] підтверджено актом про фактичне місце проживання (не проживання) особи за адресою: [ADDRESS] складеним комісією у складі: голови правління Суслової В.А., головного бухгалтера Чечетової Л.О. (арк. справи 11-12). Відсутність речей відповідача та його не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач або будь-які інші особи не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні не менш ніж п`ять років, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 20 грудня 2019 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial