Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління, звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 110 776 грн. 34 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 21.09.2006 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №482, за умовами якого останньому було надано кредит в сумі 98 475 грн. 00 коп. на 144 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту - 21.09.2018 року, з відсотковою ставкою 16,5% річних. Кредит був наданий готівкою на придбання житлового будинку за договором купівлі продажу від 21.09.2006 року. Відповідно до п.п. 4.3.2., 5.2 позичальник зобов'язується повернути кредит в сумі 98 475 грн. 00 коп., здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно згідно договору про іпотечний кредит, не пізніше 21 числа місяця, наступного за звітним. За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасної сплати процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за Договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,5% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань по договору про іпотечний кредит № 482 від 21.09.2006 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії-Кіровоградське обласне управління було укладено тристоронній договір поруки №402 від 21.09.2006 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався відповідати по зобов'язаннях за договором про іпотечний кредит №482 солідарно та у тому ж обсязі, що і позичальник [PERSON] Позивач також зазначив, що у зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань по договору про іпотечний кредит, Банком було подано позов до суду про стягнення достроково боргу з [PERSON] та [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03.02.2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по договором про іпотечний кредит, яка станом на 26.03.2010 року становила 114 296,61 грн. При цьому, враховуючи, що після винесення судового рішення, позичальником [PERSON] не здійснюється сплата по кредиту, - заборгованість по нарахованим відсоткам та нарахованої пені на прострочений борг збільшилася та станом на 18.11.2014 року становить: відсотки - 55 211 грн. 39 коп. та пеня - 55 564 грн. 95 коп. Збільшена заборгованість станом на 18.11.2014 року становить - 110 776,34 грн. Позивач вважає, що ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, як і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України. З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 110 776 грн. 34 коп., та стягнути з відповідачів у рівних частинах судовий збір по справі в розмірі 1 107 грн. 76 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини та фактичні дані, зазначені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема, в частині стягнення відсотків, не заперечуючи фактів укладення з позивачем договору про іпотечний кредит, отримання кредитних коштів, не виконання зобов'язань за кредитним договором та наявністю судового рішення про стягнення з нього заборгованості за договором про іпотечний кредит, в частині позовних вимог про стягнення з нього пені за період з 26.03.2010 року по 18.11.2014 року заперечив, просив врахувати, що у нього на утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, його сім'я має статус багатодітної сім'ї, кредит, який він отримав у 2006 році у банку на придбання квартири складав 98 475 грн. 00 коп., а зараз він фактично повинен повернути банку суму, яка значно перевищує вказаний розмір кредиту. Крім того, зазначив, що банк не прийняв його пропозицію щодо реструктуризації боргу. Просив зменшити розмір пені, застосувати Закон який регулює правовідносини сторін в частині стягнення пені. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, зазначивши на обґрунтування заперечень, що він є лише поручителем, грошових коштів від банку він не отримував та ними не розпоряджався. Заслухавши представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 вересня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління, правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Державний Ощадний банк України», та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №482, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 98 475 грн. 00 коп., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 98 475 грн. 00 коп., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,5% річних. Згідно з п.1.2 договору про іпотечний кредит кредит надається на 144 місяця з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 21 вересня 2018 року на придбання житлового будинку за договором купівлі-продажу від 21 вересня 2006 року, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.5 договору про іпотечний кредит Позичальник зобов'язується щомісячно до 21 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі 1574,35 гривень, шляхом внесення готівки до каси Банку, починаючи з 21 жовтня 2006 року на відповідні позичкові рахунки Позичальника, відкриті у Філії-Кіровоградське обласне управління ВАТ «Ощадбанк». Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 21 вересня 2018 року. Відповідно до п. 3.4 договору про іпотечний кредит Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання Позичальником та або Майновим поручителем будь-яких зобов'язань за Іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку зокрем одноразового прострочення сплати чергового платежу по Кредиту та процентів за користування Кредитом понад 2 (двох) місяців. Виконання Позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми Кредиту належних до сплати процентів, та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Згідно з п. 4.2.2. договору про іпотечний кредит при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами більше ніж 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором у примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором. Пунктами 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 вищевказаного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим Договором. Повернути кредит в сумі 98 475 грн. 00 коп., своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадках невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. У разі порушення умов цього договору та/або Іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород. Відповідно до п. 5.2. договору про іпотечний кредит за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Судом також встановлено, що 21 вересня 2006 року між [PERSON] (поручитель) з однієї сторони та ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління (кредитор), правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» з другої сторони та [PERSON] (Боржник) з третьої сторони було укладено договір поруки №402, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за договором про іпотечний кредит №482 від 21 вересня 2006 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно з п. 3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищевказаним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Пунктом 3.2 Договору поруки також передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Крім того, в рахунок забезпечення зобов'язань за договором про іпотечний кредит №482 від 21.09.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3115, предметом іпотеки за яким є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління заборгованість за кредитним договором №482 від 21.09.2006 року в сумі 114 286 грн. 61 коп. Як на підставу позовних вимог позивач послався на те, що позичальником [PERSON] після винесення зазначеного вище судового рішення, яке не виконано солідарними боржниками [PERSON] та [PERSON], не здійснюється сплата по кредиту, у зв'язку з чим збільшилася заборгованість по нарахованим відсоткам та пені на прострочений борг, при цьому ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03.02.2011 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №482 від 21.09.2006 року в розмірі 114 286 грн. 61 коп., яка була розрахована станом на 26.03.2010 року, і яка складалася з 85 992 грн. 83 коп. - основного боргу, 8 170 грн. 99 коп. - простроченого боргу, 15 940 грн. 02 коп. - відсотків, 1 720 грн. 91 коп. пеня за прострочений борг та 2 471 грн. 86 коп. - пеня на прострочені відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором про іпотечний кредит №482 від 21.09.2006 року станом на 18 листопада 2014 року заборгованість по нарахованим відсоткам за період з 27.03.2010 року по 30.11.2013 року становить - 55 211 грн. 39 коп., з яких заборгованість по нарахованим відсоткам - 45 881 грн. 16 коп. та нарахованим відсоткам на прострочений борг - 9 330 грн. 23 коп., пеня на прострочений борг та на прострочені відсотки за період з 26.03.2010 року по 18.11.2014 року становить - 55 564 грн. 95 коп., з якої 25 043 грн. 82 коп. - пеня на прострочений борг та 30 521 грн. 13 коп. - пеня на прострочені відсотки. Суд приймає до уваги зазначений розрахунок заборгованості, вважає його об'єктивним та допустимим, відповідачі [PERSON], [PERSON] не спростували даний розрахунок заборгованості в частині нарахування відсотків та пені. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов'язковим для виконання сторонами, при цьому відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК України). Як роз'яснив в п.17 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені в ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги наявність судового рішення від 03.02.2011 року про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором про іпотечний кредит №482 від 21.09.2006 року, яке не виконано солідарними боржниками, а також те, що правовідносини сторін за зазначеним кредитним договором не припинилися, оскільки, відповідно до п.п.1.6.1.1 Договору проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту, до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит, тобто до 21 вересня 2018 року, при цьому поручитель [PERSON] взяв на себе зобов'язання за договором поруки №402 від 21.09.2006 року відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за договором про іпотечний кредит №482 від 21.09.2006 року, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками, розрахованими позивачем за період з 27.03.2010 року по 30.11.2013 року, виходячи з процентної ставки 16,5% річних, зазначеної в договорі про іпотечний кредит, підлягають задоволенню. Позивачем пред'явлені також вимоги про стягнення з відповідачів пені на прострочений борг та на прострочені відсотки в розмірі 55 564,95 грн. за період з 26.03.2010 року по 18.11.2014 року. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В свою чергу, як роз'яснив в п.27 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому випадку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З наданої відповідачем [PERSON] довідки, виданої відділом сім'ї та молоді Кіровоградської міської ради 20.10.2014 року №895/01-18 сім'я має статус багатодітної сім'ї, на утриманні батьків [PERSON] та [PERSON] знаходяться троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Статтею 13 ЦК України визначені межі здійснення цивільних прав. Так, відповідно до ч.ч.2, 3 зазначеної статті при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-яких формах. Позивачем не надано суду доказів щодо стану виконання рішення суду від 03 лютого 2011 року, пред'явлення виконавчого листа до виконання, стан виконавчого провадження. Загальними засадами цивільного судочинства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. Крім того, встановлено, що з зазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 20 листопада 2014 року, при цьому позивачем нарахована заборгованість за договором про іпотечний кредит №482 від 21 вересня 2006 року по пені на прострочений борг та на прострочені відсотки за період з 26.03.2010 року по 18.11.2014 року в розмірі 55 564,95 грн., враховуючи також, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 03 лютого 2011 року стягнуто з відповідачів солідарно в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України заборгованість за кредитним договором, до якої віднесено і основний борг (тіло кредиту), враховуючи майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, враховуючи і інші інтереси сторін, зокрема, сімейний стан позичальника [PERSON] на утриманні якого знаходяться троє неповнолітніх дітей, приймаючи до уваги відсутність негативних наслідків для позивача, тп, виходячи з засад цивільного судочинства, якими є справедливість та розумність, суд вважає, що розмір неустойки (пені), нарахованої позивачем на прострочений борг та на прострочені відсотки може бути зменшено з 55 564,95 грн. до 29 101, 51 грн. Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі по 421 грн. 56 коп. з кожного, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 258, 267, 526, 530, 546, 549, ч.3 ст.551, ст.553, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial