Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 25 700,00 гривень, 254,00 гривень судового збору та 2 000,00 гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22 травня 2010 року о 17 год. 00 хв. у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАN T33», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота Камрі», н/з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота Камрі», н/з [NUMBER], що належить ТОВ «Степова - Агромех». 07 червня 2010 року відбувся огляд пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Тойота Камрі», н/з [NUMBER], судовим експертом [PERSON] Розмір матеріального збитку, завданого ТОВ «Степова - Агромех», внаслідок ДТП, відповідно до Звіту № 185/10 склав 64 296,95 гривень. У відповідності з п.9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 500,00 гривень на одного потерпілого. Зазначену суму у розмірі 25 500,00 гривень, Моторне (транспортне) страхове бюро України компенсувало власнику - ТОВ «Степова - Агромех» (платіжне доручення № 3583 від 31 серпня 2010 року). Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати у розмірі 200,00 гривень за встановлення збитків та збір документів по справі. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2010 року винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано водія автомобіля «МАN T33», д/н [NUMBER], [PERSON]. Згідно з умовами Контракту про надання правової допомоги №71 від 28 вересня 2012 року, Моторне (транспортне) страхове бюро України доручило, а ФОП [PERSON] за винагороду прийняв на себе зобов'язання з надання правової допомоги. У відповідності з Додатковою угодою до Контракту про надання правової допомоги №71 від 28 вересня 2012 року, Моторним (транспортним) страховим бюро України для надання правової допомоги була передана справа № 11532 нз (боржник [PERSON]). Вартість правової допомоги по зазначеній справі склала 2000 грн. Моторним (транспортним) страховим бюро України шляхом передоплати було сплачено 50 % вартості правової допомоги, у розмірі 1 000 гривень (платіжне доручення № 2139 від 21 травня 2013 року). Інші 50 % підлягають оплаті Моторним (транспортним) страхове бюро України після повного виконання зобов'язань за контрактом про надання правової допомоги № 71 від 28 вересня 2012 року та підписання акту про виконані роботи. У зв'язку із виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач набув право регресу до особи, винної у заподіянні збитку страхувальнику. Представник позивача у судове засідання надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], маючи посвідчення водія Серія [NUMBER] уповноважений власником транспортного засобу «МАN T33», д/н [NUMBER] [PERSON] на керування зазначеним автомобілем. Судом встановлено, що автомобіль «Тойота Камрі», н/з [NUMBER] належить на праві власності ТОВ «Степова - Агромех», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 вересня 2008 року Серії [NUMBER]. [PERSON] маючи посвідчення водія Серія [NUMBER] уповноважено власником транспортного засобу «Тойота Камрі», н/з [NUMBER] на керування зазначеним автомобілем. Відповідальність власника транспортного засобу «Тойота Камрі», н/з [NUMBER] ТОВ «Степова - Агромех» була застраховано за полісом №ВС 1203647 термін дії з 08 грудня 2009 року по 07 червня 2010 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Моторним (транспортним) страховим бюро України (а.с. 8). Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2010 року винним у скоєнні ДТП 22 травня 2010 року о 17 год. 00 хв. у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за участю автомобіля «МАN T33», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота Камрі», н/з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], визнано [PERSON], якого притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с. 10). Згідно до платіжного доручення № 3583 від 31 серпня 2010 року, Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило ТОВ «Степова - Агромех» страхове відшкодування в розмірі 25 500,00 гривень (а.с. 39). Згідно висновку судового експерту Пелепенко А.І. №185/10 від 07 червня 2010 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Тойота Камрі», н/з [NUMBER] складає 64 296,95 гривень (а.с. 11-37). 28 вересня 2012 року між позивачем та ФОП [PERSON] укладено контракт про надання правової допомоги, відповідно якого вартість послуг з представництва у справах становить 2000 гривень. Відповідно до додаткової угоди до контракту від 28 вересня 2012 року № 71, ФОП [PERSON] прийняла до виконання справу № 11532 (боржник [PERSON]). Втім, на підтвердження оплати правової допомоги ФОП [PERSON], позивачем надано платіжне доручення №2139 від 21 травня 2013 року, з зазначенням 50% передплати послуг в сумі 1000 гривень, без підпису уповноваженої особи банківської установи, а також без відтиску печатки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вказує ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначена норма закріплена також у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені докази, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково, стягнувши в порядку регресу 25 500,00 гривень та понесений судовий збір. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Статтею 79 ЦПК України передбачені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обґрунтування вимог про відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, позивач надав суду копію додаткової угоди до контракту № 71 від 28 вересня 2012 року про надання правової допомоги та платіжне доручення, яке не містить обов'язкових реквізитів та не свідчить про початок виконання контракту та додаткової угоди з боку позивача. Крім того, з огляду на представництво інтересів в цій справі саме співробітниками позивача, а не ФОП [PERSON], суд вважає, що сторони не приступили до виконання контракту з обох сторін, а тому підстав для стягнення витрат на правову допомогу не вбачає. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесений та документально підтверджений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial