Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпропетровської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], третя особа: Садівниче товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського, про визнання розпорядження та державного акту на право приватної власності на землю недійсним, витребування земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку, який було уточнено та згідно уточнених позовних вимог просив визнати недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 03.09.2010 року № 3231-р Про затвердження технічної документації та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки у власність для ведення садівництва; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди від 28.09.2012 року за реєстраційним № 1221400010004970, виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Підгородне, с/т «Рассвет-1» Підгородненська міська рада, для ведення садівництва, площею 0,0507 га, кадастровий номер: [NUMBER]; скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва серії [NUMBER], який зареєстрований в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 28.09.2012 року за реєстраційним № 1221400010004970, виданий на ім'я [PERSON]; витребувати у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0507га, що розташована на території м. Підгородне, с/т «Рассвет-1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на користь [PERSON]; витребувати у [PERSON] земельну ділянку площею 0,04493 га, що розташована на території м. Підгородне, с/т «Рассвет-1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на користь [PERSON]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] знести паркани, встановлені на земельній ділянці площею 0,1 га, що розташована на території м. Підгородне, с/т «Рассвет-1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована на території м. Підгородне, с/т «Рассвет-1» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що йому як працівнику Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського та згідно рішення II сесії XXII скликання Підгородненської міської ради від 30 серпня 1994 року була виділена земельна ділянка площею 0,1 га в садовому товаристві «Світанок» (перейменоване в Садове товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського). Земельній ділянці присвоєно [NUMBER]. Також зазначає що він сплатив вступні та членські внески та його було прийнято до членів Садового товариства. В 1995 році він сплатив платежі за приватизацію земельної ділянки, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП Дн № 008343, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6938 від 02 липня 1996 року. В 2013 році, у зв'язку з тим, що в виданому йому Державному акті на право приватної власності на землю було допущено помилку та замість «Дяченко Валентин Костянтинович» зазначено «Дяченко Валентина Костянтинівна», я звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. При розгляді цивільної справи про встановлення факту мені стало відомо що належна йому земельна ділянка використовується іншими особами. Тому він звернувся до суду з даною позовною заявою. Також в матеріалах справи міститься, заперечення на позовну заяву, відповідно до якої представник третьої особи зазначає, що «Садівниче товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського» було зареєстровано Державним реєстратором 28.10.1996 року. Державний акт, на котрий посилається [PERSON] зареєстрований 02.07.1996року. Якщо звернути увагу на те, що садівниче товариство було зареєстровано більш пізніше, а саме 28.10.1996 року, ніж державний акт [PERSON], то стає незрозумілим, яке відношення [PERSON] має до с/т «Рассвет-1». Також 12 грудня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області в складі головуючого судді Борісова С.А. вже була розглянута справа № 2-410/5020/2012 за позовом [PERSON] до садівничого товариства «Рассвет-1», голови садівничого товариства «Рассвет-1», [PERSON], Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про встановлення факту та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Відповідно до даної позовної заяви суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області була винесена ухвала щодо залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду. 19 червня 2013 року Ленінським районним судом суддею Мовчан Д.В. м. Дніпропетровська розглянуто цивільну справу № 2о/205/38/13 за заявою [PERSON], зацікавлені особи: Підгородненська Міська рада Дніпропетровської області, Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, С/Т «Рассвет-1», про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до даної позовної заяви суддею Ленінського районного суду Дніпропетровської області була винесена ухвала щодо залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду. Відповідно до Наказу Держкомзему, від 15.04.1993 року, № 28 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)» (яка діяла на момент складання акту) п. 1.7. на земельні ділянки, якими користуються громадяни, підприємства, установи, організації та садівницькі товариства, державні акти виготовляються після визнання меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання плану земельної ділянки 1.9. Розробку технічної документації по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею здійснюють державні та інші землевпорядні організації. 1.10. Технічна документація при складанні державних актів включає: при складанні державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, що видаються громадянам на земельні ділянки, якими вони користуються: виписку з рішення місцевої Ради народних депутатів про передачу земельної ділянки у власність або надання її у користування; обриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів, відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Позивач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на заперечення які містяться в матеріалах справи, та відповідно до яких Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши надані докази та доводи сторін якими вони обґрунтовуються, пояснення свідків, приходить до висновку, о позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 81 Земельного Кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав набуття права власності на земельні ділянки, а саме громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийнятті спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки. В судовому засіданні встановлено, що рішенням II сесії XXII скликання Підгородненської міської ради від 30 серпня 1994 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку с/т «Рассвет» загальною площею 0,1 га. На підставі зазначеного рішення видано Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] як працівнику Дніпропетровського металургійного заводу було виділено дану земельну ділянку, площею 0,1 га в садовому товаристві «Світанок» (перейменоване в Садове товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського) [NUMBER], що підтверджується членською книжкою садовода, квитанціями на оплату за приватизацію, квитанціями на оплату членських внесків, довідкою з місця проживання та з місця роботи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська заява [PERSON] залишена без розгляду, на підставі виникнення спору про право. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальній громаді міст, є комунальною власністю, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Також, як встановлено в судовому засіданні, зареєстровано державний акт серія [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Підгородне, с/т «Рассвет-1» Підгородненська міська рада, для ведення садівництва, площею 0,0507 га на підставі рішення голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 03.09.2010 року №3231-р. Кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується листом Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №4774 від 30 липня 2013 року. Згідно ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Стаття 152 Земельного кодексу України дає право землекористувачу вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,1 га в садовому товаристві «Світанок» (перейменоване в Садове товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського) [NUMBER] огороджена та розділена парканом, знаходиться в користуванні [PERSON] та [PERSON], що підтверджується технічною документацією ТОВ проектно-виробничого підприємства «АгроГеоінвест» (а.с. 184 - 202), актом встановлення меж земельної ділянки, що передається у власність (а.с. 148). Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Поряд з цим, в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження накладення земельних ділянок. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача щодо зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести паркани, встановлені на земельній ділянці площею 0,1 га в садовому товаристві «Світанок» (перейменоване в Садове товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського) [NUMBER], такими, що не підлягають задоволенню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128,143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Так, у главі 29 ЦК передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Згідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Дніпропетровської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], третя особа: Садівниче товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського, про визнання розпорядження та державного акту на право приватної власності на землю недійсним, витребування земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку є законними та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial