Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому посилалася на те, що [PERSON] (далі - Відповідач) є батьком її доньки [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 03.11.2011 року у справі № 2-9140/2011 з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 26 травня 2011 року і до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що на підставі вищевказаного рішення вона отримала виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м.Києва. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, наданої Дніпровським РВ ДВС м.Києва за № 22703 від 22.07.2016 року, заборгованість відповідача по аліментам складає станом на 01.07.2016 року - 67 188,67 грн. Позивач стверджує, що загальна сума пені за період прострочення сплати аліментів станом на 01.09.2016 складає 21 747,53 грн. У зв'язку з вищевикладеним, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 67 188 грн. 67 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати алімейтів в сумі 21 747 грн. 05 коп. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В порядку збільшення позовних вимог просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 96 511 грн. 42 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати алімейтів в сумі 29 332 грн. 69 коп. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Урядовий кур'єр», котра міститься в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.04.2013. 04.05.2006 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 01.08.2008. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 03.11.2011 року у справі № 2-9140/2011 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 26 травня 2011 року і до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вищевказаного рішення суду Шевченківським районним судом м. Києва 02.04.2012 було видано виконавчий лист. У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, наданої Дніпровським РВ ДВС м.Києва за № 22703 від 22.07.2016 року, заборгованість відповідача по аліментам складає станом на 01.07.2016 року - 67 188 грн.67 коп. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 16/6 від 12.07.2017 року, наданої Дніпровським РВ ДВС м. Києва заборгованість відповідача по аліментам складає станом 01.07.2017 складає 96 511 грн. 42 коп. Загальна сума пені за період прострочення сплати аліментів станом на 01.07.2017 складає 29 332,69 коп. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. В судовому засіданні позивач не навів жодної норми Закону, згідно з якою заборгованість по аліментам повинна бути стягнута з відповідача за рішенням суду. Відносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження». У відповідності до ч.1 ст. 5 Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Згідно із ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Частиною 3 ст. 194 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України встановлено порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, який має право подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Враховуючи вище викладене, оскільки позивач не надала суду фактичних доказів на підтвердження того, що вона подавала заяву за місцем отримання відповідачем грошових коштів про відрахування з цих сум аліментів, тому суд не знаходить правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, суд зауважує, що дані дії повинні вчинятись державним виконавцем в порядку виконавчого провадження. Разом з тим, згідно зі ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як встановлено судом, внаслідок невчасного виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за ним існувала заборгованість по виплаті аліментів. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р., а відповідачем не заперечується такий розмір неустойки. Таким чином, суд вражає за можливо стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів у розмірі - 29 332,69 грн. Стягненню з відповідача на користь позивача та держави підлягає також судовий збір на підставі ст.80, 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 180, 187, 191, 194 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: partial