Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON]В, третя особа: [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 листопада 2011року, приблизно о 19.00годині на перехресті вул.Карпінського та вл.Бахмутської в м. Маріуполі з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], що належить третій особі по справі [PERSON], трапилась дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Станом на 12 грудня 2011 року була встановлена сума матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу 13725,11 грн. Вина [PERSON] у вчиненій ДТП підтверджена постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2011 року. Відповідачем постраждалій особі не була відшкодована зазначена сума. Так, власник пошкодженого автомобіля, звернувся до позивача з відповідною заявою про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У звязку з настанням такої події МТСБУ 17 лютого 2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі за заподіяну шкоду транспортному засобу «Форд» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 11437,59 грн., а також МТСБУ понесло витрати у сумі 700,00 грн. за сплату послуг аварійних комісарів. Позивач просить стягнути з відповідача суму завданих витрат, повязаних з відшкодуванням страхових виплат у розмірі 11437,59 грн., оплату послуг аварійних комісарів у сумі 700,00 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн., сплачений позивачем судовий збір у сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З постанови Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2011 року №3-2583/11 встановлено, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скоєного 22 листопада 2011 року. Внаслідок цієї ДТП з вини відповідача були спричинені механічні ушкодження транспортному засобу «Форд» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який є власником цього автомобіля. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, потерпіла особа [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, завданої в результаті вищезазначеної ДТП. Позивач МТСБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 11437,59 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №679 від 14 лютого 2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Відповідно до ч.2 п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Виходячи з того, що позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування за завдану шкоду, він отримав право регресної вимоги до відповідача [PERSON] Аналізуючи статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що відшкодуванню в порядку регресу на користь позивача підлягає сума фактично понесених витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, і сплачених потерпілій особі, тобто витрати у розмірі 11437,59 грн. Що стосується витрат на послуги аварійних комісарів у сумі 700,00 грн., то ці витрати не є шкодою та витратами в розумінні статті 1191 ЦК України та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а є виробничими витратами страховика і не підлягають стягненню з відповідача. За правилами ч.1 ст. 1191 ЦК України право зворотної вимоги (регресу) обмежене розміром виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» інший розмір відшкодування не встановлений, тому позов в частині стягнення витрат на послуги аварійних комісарів не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до складу яких зокрема відносяться витрати на правову допомогу. Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем надано розрахунок витрачених нормогодин, повязаних із наданням правової допомоги, відповідно до якого сторонами за контрактом узгоджено розмір оплати правової допомоги в розмірі 2000,00 грн. за підготовку матеріалів для подання позову до суду ( ознайомлення з матеріалами справи, складання позовної заяви, копіювання додатків до позовної заяви та посвідчення вірності їх копій, зясування платіжних реквізитів для сплати судового збору та підготовка платіжних доручень, консультація з юридичних питань), направлення позовної заяви до суду, юридичний супровід розгляду судової справи та безпосередня участь представника в судових засіданнях, складання письмових пояснень. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. При цьому така особа має право займатись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів та бути присутнім у судовому засіданні. Представник особи, яка бере участь у справі має процесуальний статус саме представника цієї особи, що передбачено ст.ст.26,42 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. За змістом зазначених норм закону витрати, повязані з оплатою участі у справі представника сторін не відноситься до судових витрат і не підлягають розподілу між сторонами в порядку, передбаченому ст.88 ЦПК України, тому в частині відшкодування 487,20 грн, витраченої на юридичний супровід розгляду судової справи та безпосередню участь представника в судових засіданнях, слід відмовити. Інша частина вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу на суму 1512,80 грн. є обґрунтованою і відповідає вимогам ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 року. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Але з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст.88 ЦПК України, судові витрати, зокрема на правову допомогу, слід стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу слід стягнути 1425,51 грн.( 11437,51 грн.х 12137,59 грн.:100= 94,23%; 1512,80грн. 94,23% = 1425,51 грн.). Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial