Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі 1500,00 грн., щомісяця на утримання спільної дитини сторін, - [PERSON], [INFO], до настання повноліття дитини, та в твердій грошовій сумі 1000,00 грн., щомісяця на утримання [PERSON], до досягнення дитиною 3-х річного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала на те, що відповідач а має достатній дохід, та разом з тим вказувала на те, що подружні стосунки між сторонами припинено, на теперішній час вони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, згідно наданих позивачем пояснень, добровільно допомоги на її утримання та утримання дитини не надає, хоча за переконанням позивача має таку можливість. В судове засідання сторони не зявились, про час та місце його проведення повідомлені відповідно до приписів ст.ст. 74-76 ЦПК України. Позивач звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, заявлені вимоги та викладені у позові обставини підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач звернувся до суду з запереченнями проти позову, за текстом яких повідомив суд про те, що сторони не можуть домовитися між собою щодо способу виконання відповідачем його обовязку з утримання доньки, а тому просив суд вирішити такий спір за відсутності відповідача, та разом з тим вказав, що на час вирішення справи він ніде не працює та не має джерел доходу, а тому просив суд встановити розмір аліментів, що підлягає сплаті ним на користь позивача на утримання дитини на рівні 350,00 грн., щомісяця, до настання повноліття дитини, натомість у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років просив суд визначити розмір таких аліментів нарівні 300,00 грн., що на його думку є справедливим. Дослідивши письмові пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, суд вказує на наступне. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому предметом доказування у справі про стягнення аліментів є ухилення одного з батьків від встановлених ст. 180 СК України обовязків: від обовязку батьків по утриманню дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим відповідно до положень ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином для правильного вирішення справи суду слід визначити, чи до належного відповідача заявлено позов (чи є відповідач батьком дитини) та враховуючи надані сторонами докази та пояснення щодо вказаних вище обставин стосовно стану здоров'я, матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим суду, виходячи з наведених обставин слід вирішити питання чи є у відповідача можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, що передбачена положеннями ст.84 СК України. Так з наданих сторонами письмових доказів вбачається: - згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №426892 від 23 лютого 2015 року, що видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]; - згідно наданих сторонами пояснень, щодо яких вони дійшли згоди, та які відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України додаткового доказування не потребують, дитина, [PERSON], на час вирішення справи проживає з позивачем та перебуває на її утриманні; Інших, передбачених вищенаведеними положеннями та належним чином обґрунтованих відомостей, що мають істотне значення для правильного вирішення справи про стягнення аліментів - суду не надано. Щодо посилань позивача на те, що відповідач працездатний, матеріально забезпечений та за своїм матеріальним станом може надавати матеріальну допомогу позивачу у зазначених нею розмірах, то вони обґрунтованими не вбачаються, оскільки будь-яких офіційних відомостей про працевлаштування відповідача, приналежне йому майно, що може приносити прибутки, або інших належних доказів таких обставин суду не надано. Разом з тим такі посилання позивача конкурують з поясненнями відповідача щодо його незайнятості та середньомісячного доходу на рівні 1500,00 грн., що також не підтверджено належними доказами, а тому суд такі пояснення оцінює критично. Щодо розміру аліментів, які підлягають, стягненню з відповідача на користь позивача то суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» (ст. 7 Закону), прожитковий мінімум на дитину віком до 6-тироків складає 1032,00 грн. Враховуючи вказані вище передбачені діючим законодавством обмеження щодо розміру аліментів на утримання дитини (максимальний та мінімальний розміри), та відсутність відомостей про доходи, які отримує відповідач, суд доходить висновку про те, що сума аліментів, яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, виходячи з засад рівності обовязків батьків з утримання дитини, має складати ? частину від зазначеного прожиткового мінімуму. Разом з тим, відповідно до аналізу положень ст. 183 СК України, суд може визначити розмір аліментів у твердій сумі у випадку, коли їх платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з наведеного, істотними підставами для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є наявність істотних обставин нерегулярності або мінливості доходу, одержання частини доходу в натурі, а також за наявність інших істотних обставин, а також одночасна з тим наявність заяви платника або одержувача аліментів. Як вбачається з досліджених матеріалів справи: - пояснень сторін щодо мінливості та неофіційності доходів відповідача; - заяви відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, передбачені законом умови визначення аліментів у твердій грошовій сумі вбачаються дотриманими, а тому суд доходить висновку про те, що з відповідача на утримання малолітньої дитини слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 516 грн., (відповідно до розрахунку 1032,00/2), щомісяця, до настання повноліття дитини. Разом з тим суд у своїх висновках керується положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, якими визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вищевказаних положень ст. 84 СК України, та виходячи з наведених обставин, щодо відсутності відомостей про доходи сторін, щодо згоди відповідача надавати позивачу грошову допомогу, щомісяця, суд вважає, що вимоги позову в такій частині підлягають частковому задоволенню шляхом встановлення розміру такої допомоги на рівні 300,00 грн., щомісяця, до настання дитині 3-х років. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вирішення спору про стягнення аліментів, у розмірі 243,60 грн. Разом з тим суд розяснює сторонам їх право на подальше звернення до суду з заявою про зміну розміру аліментів, відповідно до положень ст. 190 СК України: у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених діючим законодавством.

Outcome: partial