Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Представник позивача в березні 2021 року звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку( пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6258,64 грн. за період з 01.12.2020 року по 15.03.2021 року. та витрати на правову допомогу в с сумі 10 000грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2018 року справа № 766/9660/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2011 року народження у розмірі ј частини заробітку платника аліментів починаючи з 15.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином обов`язок зі сплати аліментів не виконує в результаті чого в період з листопада 2020 року по березень 2021 року утворився борг, який станом на 01.03.2021 року складає 6258,64 грн. Відповідно до розрахунку пені зі сплати аліментів, проведеного позивачем за період з грудня 2020 року по березень 2021 року . становить 6631,36 грн .В зв`язку з викладеним, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду та просить стягнути пеню в розмірі суми боргу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.04.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін. Призначено судове засідання. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 22.06.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на виникнення заборгованості частково внаслідок неправильного нарахування її державним виконавцем , допущення технічних помилок при розрахунку щомісячної суми стягнення для платника аліментів. Вважає, що інша частина заборгованості не підлягає задоволенню через те, що відповідач має мінливий дохід через що сплачує аліменти раз на три місяці про що відомо позивачу. Зокрема відповідач сплатив заборгованість в жовтні - листопаді 2019 року та в квітні 2021 року. Через нестабільний дохід у відповідача виникає заборгованість зі сплати аліментів, а потім переплата, що свідчить про відсутність умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам. Крім того зазначив про невідповідність заявлених витрат на правову допомогу складності виконаної роботи та сумі позовних вимог. Просив також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 30.07.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява в якій збільшено позовні вимоги відповідно до нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та надано оновлений розрахунок пені в якому просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 10 281,93 грн за період з 15.05.2019 року по 15.10.2019 року та за період з 01.01.2021 року по 13.04.2021 року Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі , наполягала на задоволенні позовних вимог посилаючись на відсутність доказів добровільної погашення заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав на адресу суду клопотання в якому просив розглянути справи за наявними в справі доказами , просив звернути увагу що відповідач придбав для дитини мобільний телефон за вимогою позивача, але останні відмовилася від укладення мирової угоди. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно приписів статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вивчивши письмові доводи сторін, дослідивши подані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу з 16.01.2010 року, який розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26.02.2015 року справа № 668/127/15. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10.01.2012 року міським відділом ДРАЦС Головного УЮ у Херсонській області, актовий запис № 33. Судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2018 року справа № 766/9660/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2011 року народження у розмірі ј частини заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 15.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28.05.2019 року. З довідки КП «Херсонські авіалінії» ХОР від 28.08.2020 року № 53 вбачається, що [PERSON] працював на зазначеному підприємстві з 08.01.2020 року. З довідок Херсонського міського центру зайнятості від 18.09.2020 року № 2120/05/3141/20 та від 01.09.2020 року № 2120/05/2922/20 вбачається, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний з 25.06.2020 року, йому призначено допомогу по безробіттю. Утримані аліменти з призначеної допомоги з 29.07.2020 року по 20.08.2020 року в сумі 370,96 грн. Утримані аліменти з призначеної допомоги з 21.08.2020 року по 16.09.2020 року в сумі 444,08 грн. Знято з обліку по безробіттю з 17.09.2020 року. Відрахування підтверджуються звітами про здійсненні відрахування та виплат. З довідки Херсонського міського центру зайнятості від 08.06.2021 року № 2120/02/2051/21 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітний з 09.04.2021 року. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Так, згідно розрахунку заборгованості виконаного старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС м.Херсон Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) Воропай В.В. від 18.06.2021 року по виконавчому листу № 766/9660/19 від 28.05.2019 загальна сума боргу зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01.06.2021 року відсутня. З даного розрахунку вбачається, що за період з 15.05.2019 року по жовтень 2019 року боржником не сплачувались аліменти в результаті чого заборгованість з їх сплати за вказаний період становить 10037,42грн. Крім того відповідачем за період з 01.01.2021 року по квітень 2021 року не сплачувались аліменти в результаті чого заборгованість з їх сплати за вказаний період становить 7957,81 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч.1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що державним виконавцем неправильно здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, на який позивачем і нараховано неустойку (пеню). Відповідно до наданого представником позивача розрахунку неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів, загальна сума пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів становить 10281,93грн. яка складається з: -пені за період з 15.05.2019 року по 15.10.2019 року в сумі 6948,51грн , -пені за період з 01.01.2021 року по 13.04.2021 року в сумі 3333,42 грн. Судом перевірений викладений представником позивача розрахунок пені. Так сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення, за період з 15.05.2019 року по 15.10.2019 року та за період з 01.01.2021 року по 13.04.2021 року становить: 10 281,93 грн., в тому числі: -01.06.2019 року 1174,92 грн. х 137 дні х 1% = 1609,64 грн. -01.07.2019 року 2142,50 грн. х 107 дні х 1% = 2292,47 грн. -01.08.2019 року 2240,00 грн. х 76 дні х 1% = 1702,40 грн. -01.09.2019 року по 15.10.2021 року 2240,00 грн. х 45 дні х 1% = 1008,00 грн. -01.10.2019 року 2240,00 грн. х 15 дні х 1% = 336,00 грн. Всього : 6948,51 грн. -01.02.2021 року 2449,31 грн. х 72 дні х 1% = 1763,50 грн. -01.03.2021 року 2754,25 грн. х 44 дні х 1% = 1211,87 грн. -01.04.2021 року по 13.04.2021 року 2754,25 грн. х 13 дні х 1% = 358,05 грн. Всього : 3 333,42 грн. На підставі викладеного, беручи до уваги, що батько дитини при виконанні свого обов`язку по утриманню дитини, допустив сплату аліментів не вчасно, не в повному обсязі за спірний період, і внаслідок чого дитина не отримала встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача, суд доходить до висновку, що розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача, становить 10 281,93 грн. Доводи представника відповідача про те, що заборгованість відповідачем погашена, крім того добровільно в рахунок погашення пені куплено дитині телефон не спростовують висновки суду щодо наявності періодів прострочення виплати аліментів. Розмір пені, не перевищує розмір заборгованості за певні періоди, за які нарахована пеня. У той же час, положеннями ч.2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно роз`яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи повну сплату заборгованості з аліментів, враховуючи мінливий дохід відповідача , який періодично стоїть на обліку в центрі зайнятості, як безробітний та періодично погашає заборгованість зі сплати аліментів, виходячи із загальних засад справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, прописаних у ст.7 СК України, суд вважає, що на підставі ч.2 ст.196 СК України розмір заявленої позивачем до стягнення неустойки підлягає зменшенню навпіл до 5 140,96 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання послуг з правничої допомоги від 10.03.2021 року б/н; попередній акт-розрахунок орієнтовної вартості правничої допомоги за вказаним договором від 10.03.2021 року з описом послуг з професійної правничої допомоги та опис послуг, квитанцію на суму 10 000 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача Гетьман А.А.. діяла на підставі ордеру ХС № 113980 від 25.03.2021 року. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на її користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Представником позивача заперечувалась вказана сума, як не спів мірна складності справи. При цьому, аналізуючи обґрунтованість та пропорційність розміру таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, суд, з урахуванням складності справи, яке не є складною, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом не зазначено проміжок часу витраченого на проведення відповідних робіт (надання послуг), вважає, що надані представником позивача документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а розмір гонорару в 10 000 грн. на дотримання вимог співмірності є необґрунтованим та явно завищеним. Враховуючи, що за результатом розгляду справи позовні вимоги задоволені частково (50% від позовних вимог), розмір судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, суд визначає пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, пункт третій частини другої статті 141 ЦПК України). Таким чином на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а саме 5 000 грн (50 % від 10 000 грн витрат на правову допомогу), що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому заява представника позивача підлягає частковому задоволенню. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача було подано договір про надання послуг з правничої допомоги № 15 від 24.05.2021 року, додаткову угоду до нього № 1 від 24.05.2021 року, акт виконаних робіт до зазначених угод від 22.06.2021 року та розрахунок вартості наданих послуг з описом робіт (наданих послуг) на суму 10 000 грн. Усі вищевказані витрати були пов`язані із розглядом саме цієї справи. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача [PERSON] діяв на підставі ордеру ХС № 147987 від 24.05.2021 року. Разом з тим, визначаючи розмір витрат, які понесені стороною відповідача на правову допомогу, суд зазначає наступне. Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивачем було заявлено вимогу про стягнення пені у зв`язку з несплатою аліментів, яка задоволена частково. Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволено частково, розмір судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, суд визначає пропорційно до розміру позовних вимог, які задоволено і становлять 5 000 грн. (10 000 грн ./ 2 ), що становить 50 відсотків від суми сплачених витрат на правову допомогу - пропорційно до відсотку задоволених вимог. Таким чином, усього з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 5 000 грн. як відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги адвоката. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача понесених витрат на правову допомогу, то суд вважає, що дані витрати також підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог. Тому, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені витрати відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України в сумі 5000 грн. Оскільки позивача відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України в розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог, що становить 908,00 грн.

Outcome: partial