Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що рішенням Липовецького районного суду від 13.07.2011 з відповідача на її користь присуджено аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 400 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує у позові, що розмір утримання, яке надає платник аліментів за судовим рішенням є недостатнім для забезпечення належних умов для життя та розвитку дитини з урахуванням його віку та розвитку. При цьому, з часу ухвалення вказаного рішення суду було законодавцем змінено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених рішенням суд на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 400 гривень щомісячно на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім цього, позивач вказує у позові, що їх спільний із відповідачем повнолітній син [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає, хоча є фінансово спроможним, тому позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення сином навчання, тобто до [INFO] . У визначений судом строк відповідач надав до суду відзив, відповідно до якого просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що він надавав та надає матеріальну допомогу на утримання дітей в межах своїх матеріальних можливостей та відповідно до судового рішення, в підтвердження чому надав платіжні документи. Продовжувати надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання він не має фінансових спроможностей, оскільки повторно 20.12.2013 уклав шлюб із [PERSON] , від цього шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Крім цього, на його утриманні перебувають діти його дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги та [PERSON] , [INFO] . На даний час він офіційно не працевлаштований, інших джерел доходів не має. Ухвалою суду від 09.04.2019 за клопотанням позивача судом витребовувались докази з Немирівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області, КП ВООБТІ, Державної прикордонної служби України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою позицію доводами наведеними у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони цього спору є батьками двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та сина - [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім, на що вказують свідоцтва про народження дітей та паспортні дані (а.с.5, 6). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2011 у цивільній справі №2-389/11 було присуджено із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 23.06.2011 і до його повноліття. Вказане судове рішення набрало законної сили 25.07.2011. Із довідки виданої Національним університетом харчових технологій від 29.11.2018 судом встановлено, що [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на І скороченому курсі денної форми навчання, термін навчання до 30.06.2020 (а.с.7). Згідно довідки про склад сім`ї виданої 06.12.2018 виконавчим комітетом Турбівської селищної ради (а.с.7), діти [PERSON] та [PERSON] проживає біля матері [PERSON] . Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням на неповнолітнього сина [PERSON] та про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, вказуючи, що аліменти визначені за судовим рішенням не забезпечують потреби неповнолітньої дитини, у зв`язку із її віком, а повнолітній син потребує матеріального допомоги, у зв`язку із навчанням у ВНЗ, яку відповідач спроможний надавати. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Ураховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що утримання яке надає відповідач на неповнолітнього сина [PERSON] згідно із рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2011 у твердій грошовій сумі, що становить 400 гривень, не відповідає його обов`язку як батька дитини на забезпечення потреб неповнолітньої дитини на рівні не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, отож наявні усі правові підстави для збільшення розміру аліментів у спосіб, що просить позивач. Також суд вважає доведеними обставини, що повнолітній син [PERSON] , який не досяг віку 23 років та навчається у вищому навчальному закладі потребує, у зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки це є його основним заняттям, а іншого не доведено. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати із відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей, суд ураховує обставини, зазначені у статті 182 СК України. Судом встановлено, що 20.12.2013 відповідач [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , на що вказує свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.24). Згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та [PERSON] . Як убачається із довідки про склад сім`ї виданої 18.08.2019 Староприлуцькою сільською радою Липовецького району (а.с.28), до складу сім`ї [PERSON] входять п`ять осіб: дружина [PERSON] , та діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Діти знаходяться на утриманні [PERSON] (довідка від 18.02.2019 за №02-12/88 Староприлуцької сільської ради). Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.30), доходи [PERSON] з 1 кварталу 2018 по ІІІ квартал 2018 не отримував. Згідно із отриманою за ухвалами суду інформацією з Державної прикордонної служби України вихідний №136/90/193946 від 08.05.2019, [PERSON] з травня 2016 року по грудень 2018 року включно 14 разів перетинав державний кордон України. Судом установлено, що відповідач є особою працездатного віку без вад здоров`я, оскільки доказів на спростування цих обставин сторонами суду не надано, на життя заробляє тимчасовими заробітками, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. На утриманні відповідача є дитина від нового шлюбу. Заборгованості з виплати аліментів відповідач не має, в підтвердження чому надав відповідні платіжні документи до матеріалів справи та такі обставини визнавались позивачем. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчить про наявність у відповідача стабільного доходу, який дозволяє йому утримувати себе та нову сім`ю, а також надавати матеріальну допомогу дітям від шлюбу із позивачем, зокрема повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки така обставина підлягає обов`язковому доказуванню за такими вимогами. Доводи відповідача, що на його утриманні перебувають діти його нової дружини від попередніх шлюбів, суд вважає такими, що не підлягають доказуванню у даній справі, оскільки обов`язок батьків утримувати їх дітей визначений нормами СК України не позбавляє обов`язку батьків цих дітей надавати їм утримання. А для отримання права на батьківське утримання, повнолітня дитина має незалежно від форми власності навчального закладу та форми навчання. За встановлених судом обставин, обставин визначених ст.182 СК України, з урахуванням загального розміру усіх відрахувань, який не може перевищувати 50 відсотків від доходів боржника, рівного права дітей на утримання від батька, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх дітей, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальне утримання неповнолітній дитині в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення сином навчання до 30.06.2020 тобто не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років. Суд вважає, що такий розмір аліментів щонайменше забезпечить рівень життя як неповнолітньої дитини так і повнолітньої сторін в межах їх здібностей і фінансових можливостей відповідача і його іншої дитини та умов життя, необхідних для розвитку дітей від шлюбу із позивачем. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача частково, а в решті позову слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial