Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 1600 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дочкою повноліття, та судові витрати за надання правової допомоги. На обґрунтування своїх позовних вимог повідомила, що 14.02.2003 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Ладижинському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 14. Від даного шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дітей, хоча стан здоровя та матеріальне становище дозволяють йому це робити. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а тому просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним позовом. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що їй одній важко утримувати дітей, враховуючи, що її чоловік має додаткові заробітки просила стягувати з відповідача 1600 гривень щомісячно, а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 300 гривень. [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 600 грн. (1/2 його заробітної плати) щомісячно. Підтримав надані письмові заперечення, відповідно до яких зазначає, що увесь час, починаючи з дня народження дітей і по теперішній час, він не припиняв їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у їх вихованні, догляді. Протягом досить тривалого часу він з позивачем не міг досягнути домовленості щодо порядку та способу виконання обовязку з утримання його дітей. Зазначив, що з серпня 2014 року офіційно працює на постійному місці роботи в ТОВ «Гайсинська швейна фабрика «Подолянка», проте дохід його є незначним і це не дає йому можливості сплачувати аліменти у розмірі 1600 гривень, оскільки середня заробітна плата його складає 1320 гривень на місяць. Особливу увагу звертав на свій стан здоровя, який не дозволяє йому влаштуватися на більш високооплачувану роботу, оскільки з народження має вроджену ваду гіпоплазію лівої кисті, і це захворювання не дає можливості ефективно заробляти. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дала покази, що відповідач крім основного офіційного заробітку отримує додаткові кошти, шляхом підробітку по селі. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2003 року, який зареєстрували у Ладижинському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 14. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач [PERSON] (а.с.6,7). Згідно довідки про доходи, виданої 15.07.2016 ТОВ «Гайсинська швейна фабрика «Подолянка», загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 становить 7925,20 гривень. Згідно з виписки з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з приводу вродженої вади лівої кисті (гіпоплазія лівої кисті). Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ч.2 181 СК України\~ та\~\~згідно роз'яснень\~\~Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ( п. 17)\~\~за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.180, ч. 3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засідання відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, а тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів у частці від всіх видів доходів відповідача. Суд не приймає до уваги позицію позивача, що розмір аліментів має становити не менше 1600 грн. щомісячно, оскільки нею не доведено перед судом того, що відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти в такому розмірі. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути кошти (аліменти) на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, так як ним позов визнано частково та визначений розмір аліментів на утримання дітей відповідає вимогам закону, є законним та справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, дасть можливість забезпечити прожитковий мінімум дитини відповідного віку на рівні встановленому законом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 01.07.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial