Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» про поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. В ході розгляду справи позовні вимоги позивачем були неодноразово уточнені та доповнені. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві, в доповненнях до позовної заяви посилався на те, що 30 червня 2011 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» на посаду учня підручного сталевара установки позапічкової обробки сталі дільниці виплавки і позапічкової обробки сталі та 01.06.2012 року був переведений на підставі наказу №139-Р підручним сталевара . Наказом № 272-У від 21 листопада 2014 року його було звільнено з займаної посади згідно п. 2 ст. 40 КзпП України (у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи). Вважає вказаний наказ незаконним та необґрунтованим, тому він підлягає визнанню незаконним, а він - поновленню на роботі на тій же посаді. Просив суд: визнати склад комісії по перевірці знань по питанню охорони праці та пожежної безпеки затверджений наказом №11 від 14.01.2014 року - незаконним та проведення позачергової перевірки знань виконання обов'язків стропальника, затверджених протоколом №12 від 15.11.2014 року в частині запису №5 та протоколу №17 від 18.11.2014 року в частині запису №17 «[PERSON] - не знає» незаконними та скасувати їх; визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод « Дніпросталь» №272-У від 21 листопада 2014 року про звільнення його з посади підручного сталевара згідно п.2 ст.40 КЗпП України (виявленої невідповідності виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню даної роботи ); поновити з 22.11.2014 року його на роботі в Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» (49087, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова ,1) на посаді підручного сталевара установки позапічкової обробки сталі дільниці виплавки і позапічкової обробки; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада 2014 року по 15 травня 2015 року в розмірі 34621 грн. 65 коп.; моральну шкоду в розмірі 2436 грн. 00 коп. та судові витрати на користь держави. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судові засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до неодноразово поданих заяв представник відповідача просив суд відкласти розгляд справи у зв'язку з хворобою, однак підтверджуючих суду доказів не надав, а тому суд приходить до висновку про зловживання правами відповідача та навмисне затягнення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю « Металургійний завод «Дніпросталь» на підставі наказу № 131/1-П від 30.06.2011 року на посаду учня підручного сталевара та установки позапічкової обробки сталі дільниці виплавки і позапічкової обробки сталі. Згідно до наказу №139-Р від 01.06.2012 року переведений підручним сталевара 5 розряду з 01.06.2012 року ( а.с.8). Відповідно п.2.2.20 робочої інструкції підручного сталевара та установки позапічкової обробки сталі 5-го розряду дільниці виплавки і позапічкової обробки сталі, виконує роботи по суміжній професії: виконує стропальні роботи. Згідно з посвідченням [NUMBER], яке видане 11.07.2011 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію стропальник ( а.с.52). Наказом №272-У від 21.11.2014 року [PERSON] звільнено з 21 листопада 2014 року зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи, відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України (а.с.8). Згідно з положеннями до п.2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, причому звільнення із зазначеної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворилася і діє на підприємстві і членом якої є працівник. Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови від 6 листопада 1992 року №9 « Про практику розгляду судами трудових спорів» ( з наступними змінами) роз'яснив судам, що при розгляді справ при звільненні за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України суд може визнати припинення трудового договору правильним у тому разі, коли встановить, що воно проведене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки і його неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Наказом №11 від 14.01.2014 року про організацію профілактичної роботи по охороні праці і промисловій безпеці на 2014 рік затверджено склад комісії по проведенню щорічних повторних перевірок знань з питань охорони праці у працівників за основними та суміжними професіями в структурі підрозділів заводу ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь». Склад комісії: голова комісії - керівник структурного підрозділу ( або його заступник); члени комісії: представник охорони праці та уповноважена особа трудового колективу з охорони праці ( а.с.55-56). Позивачем заявлено позовну вимогу про визнання складу комісії по перевірці знань з питань охорони праці та пожежної безпеки незаконною. Згідно до п.11 ст.247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації:с на підприємстві, в установі, організації, бере участь у розслідуванні нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, у роботі комісії з питань охорони праці. Згідно з вимог ст.18 Закону України « Про охорону праці», працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань. Судом встановлено, що на підставі наказу №557 від 29.10.2014 року про проведення позачергової перевірки знань, 05.11.2014 року була здійснена позачергова перевірка знань з охорони праці при виконанні роботи стропальника [PERSON] Згідно до протоколу №12 від 05.11.2014 року вказано, що « [PERSON] не знає» (а.с. 50). Відповідно до наказу №582 від 06.11.2014 року про проведення повторної перевірки знань, була проведена повторна перевірка знань з охорони праці при виконанні роботи стропальника [PERSON] Згідно до протоколу №17 від 18.11.2014 року вказано, що «[PERSON] не знає» ( а.с.51). В судовому засіданні встановлено, що дійсно в склад комісії по перевірці знань з питань охорони праці в порушення вимог діючого законодавства не був включений представник первинної організації профспілки ТОВ « МЗ «Дніпросталь» та склад комісії є неповним, однак суд не може визнати склад комісії незаконним, оскільки такі, вимоги не ґрунтуються на законі, а тому в цій частині позову суд не вбачає законних підстав для його задоволення. Судом встановлено, що в порушення вимог ст. 18 Закону України « Про охорону праці» [PERSON] не проходив спеціальне навчання на протязі року перед проведенням перевірки знань, та у зв'язку з незадовільним знанням питань з охорони праці при виконанні обов'язків стропальника, [PERSON], відповідач не провів в місячний термін повторне навчання та перевірку знань, а навпаки провів повторну перевірку через 12 днів. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання незаконним проведення позачергової перевірки знань виконання обов'язків стропальника, які затверджені протоколами №12 від 15.11.2014 року та №17 від 18.11.2014 року знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Також, в судовому засіданні встановлено, що на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» діє Первинна організація профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь». Відповідно до довідки Головного Управління статистики у Дніпропетровській області АА №538482 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України зареєстрована Первинна організація профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» є юридичною особою та внесено дані щодо суб'єкта до ЄДРПОУ 16.05.2012 року (а.с.71), що також підтверджується Випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с.72). Про створення Первинної організації профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» був повідомлений директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» ( а.с.73). [PERSON] членом профспілки (а.с.10). Оскільки звільнення [PERSON] не погоджувалося з Первинною організацією профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», то судом провадження у справі призупинялось до вирішення Первинною організацією профспілки питання про дачу згоди або відмови в дачі згоди на звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Згідно до Протоколу засідання профспілкового комітету №11 від 10.03.2015 року згода профкому на звільнення [PERSON] не надана. Встановлено, що свої обов'язки підручного сталевара дільниці позапічкової обробки сталі він виконував на протязі всього строку роботи сумлінно і не мав ніяких порушень ні трудової ні виробничої дисципліни (а.с.90). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи те, що проведення позачергової перевірки знань з питань охорони праці, при виконанні обов'язків стропальника [PERSON], який працював підручним сталевара судом визнано незаконним, та беручи до уваги вмотивовану відмову профспілкового органу, суд приходить до висновку, наказ № 272-У від 21.11.2014 року підлягає визнанню незаконним, а позивач - поновленню на роботі. Позивачем заявлені вимоги щодо виплати середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 22.11.2014 року по день постановлення рішення районним судом, який станом на 15 травня 2015 року складає 34621 грн.65 коп. Згідно до наданого розрахунку заробітна плата за вересень і жовтень 2014 року складає 12336,58 грн. ( вересень -4206,68 грн., жовтень 8129,90 грн.) де одноденний заробіток 397 грн.95 коп. Час вимушеного прогулу з 22.11.2014 року по 15.05.2015 р. -87 робочих днів. Відповідно до ст. 235 КзпП України, постановляючи рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами. Як вбачається із матеріалів справи відповідно до довідки ТОВ « Металургійний завод «Дніпросталь» №276 від 21.11.2014 року заробітна плата [PERSON] за вересень 2014 року склала - 4206 грн. 68 коп., а за жовтень 2014 року - 8129 грн.90 коп., всього за два місяці 12336 грн.58 коп. (а.с.9) Відповідно кількість робочих днів склала 31 дні. Звідси середньоденна заробітна плата складає 397 грн. 95 коп. (12336,58 грн.: 31 робочих днів). Розрахунок суми з 22.11.2014 року по 15.05.2015 року 87 робочих дня х 397 грн.95 коп. = 34621 грн. 65 коп. Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивачем заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 2436 грн.00 коп. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вказав в позовній заяві позивач порушення його законних, гарантованих Конституцією України, трудових прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, змусило його докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Проаналізувавши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність у позивача на протязі тривалого часу моральних страждань, оскільки він був позбавлений можливості працювати, купувати продукти харчування, тому суд вважає, що позивачу у зв'язку з незаконним звільненням заподіяно моральну шкоду, та враховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи та засади розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, то із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1077 грн. 02 коп.

Outcome: partial