Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю фізичної особи на підприємстві. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що її чоловік - [PERSON] працював на підприємстві вугільної промисловості - Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» ДП «Донецьквуглля» Міністерства палива та енергетики України гірничим майстром до грудня 2004 року. 08.12.2004 року на підприємстві трапилася аварія, в результаті якої постраждав чоловік позивача. При виконанні наряду він був виявлений з комбінованими травмами тіла, голови, опіками тіла, та був доставлений в Інститут відновлюваної хірургії в м. Донецьку, де й помер [INFO] року. За наслідками нещасного випадку на підприємстві був складений акт про нещасний випадок за формою Н-1 від 12.01.2005 року № 160. Після смерті чоловіка позивач залишилася одна з неповнолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO]. В зв'язку з загибеллю чоловіка підприємством була виплачена матеріальна допомога сім'ї, але моральна шкода не виплачувалася. Згідно з Протоколом засідання комісії спеціального розслідування аварії з важкими наслідками від 17.12.2004 року по розслідуванню аварії, яка сталася 08.12.2004 року на шахті «Південнодонбаська № 1» ДП «Донецьквугілля» Мінпаленерго України донька [PERSON] включена до складу сім'ї загиблого [PERSON] як його донька та особа, яка перебувала на утриманні померлого. Загибель чоловіка викликає у позивача психічні та фізичні страждання, що негативно впливає на життя. Позивач відчуває відчай, тривогу перед майбутнім. У неї виникають труднощі сімейно-побутового характеру, є відчуття самотності. Позивач втратила годувальника, що спонукає її вирішувати матеріальні та побутові проблеми. Після смерті [PERSON] її родина перенесла емоційне та психологічне потрясіння, яке відчувається. Після загибелі чоловіка були знищені сімейні та життєві зв'язки, змінився звичний спосіб життя, зменшився розмір доходів та зникла впевненість у майбутньому. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на її користь, як дружину загиблого внаслідок нещасного випадку на підприємстві, одноразово, в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю фізичної особи на підприємстві 100000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважав, що є неналежним відповідачем та позов має бути пред'явлений до ДП «Донецьквугілля». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 08.12.2004 року на підприємстві Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» ДП «Донецьквуглля» Міністерства палива та енергетики України трапилася аварія, в результаті якої постраждав [PERSON] При виконанні наряду він був виявлений з комбінованими травмами тіла, голови, опіками тіла, та був доставлений в Інститут відновлюваної хірургії в м. Донецьку, де й помер [INFO] року, свідоцтво про смерть [NUMBER] від 14.12.2004 року (а.с.8). За наслідками нещасного випадку на підприємстві був складений акт про нещасний випадок за формою Н-1 від 12.01.2005 року № 160 (а.с.11-12). Загиблий [PERSON] був одружений з [PERSON] - позивачем по справі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 29.10.1999 року (а.с.7). Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] від 05.09.2000 року (а.с.6). Згідно з Протоколом засідання комісії спеціального розслідування аварії з важкими наслідками від 17.12.2004 року по розслідуванню аварії, яка сталася 08.12.2004 року на шахті «Південнодонбаська № 1» ДП «Донецьквугілля» Мінпаленерго України, позивач [PERSON], як дружина загиблого, та донька [PERSON] включені до складу сім'ї загиблого [PERSON], як особи, що перебували на утриманні померлого (а.с.9-10). Наказом Міністерства палива та енергетики України № 492 від 18.08.2004 року було створено ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». Відповідно до п. 12 цього наказу припинено діяльність ДП «Донецьквугілля» шляхом реорганізації: приєднання до ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». Згідно наказу Міністерства палива та енергетики України № 57 від 27.01.2006 року ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» була реорганізована шляхом виділення з його складу відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та створено на його базі державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», яке є правонаступником майнових прав та обов'язків ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» згідно з розподільчим балансом. На підставі зазначеного наказу складений розподільчий баланс станом на 31.03.2006 року, який затверджений Мінвуглепромом. 10.04.2006 року проведено державну реєстрацію Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» як юридичної особи. Рішенням Ворошиловського районного суду Донецької області від 20.08.2013 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.05.2014 року, в задоволенні вимог [PERSON] до ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» відмовлено та встановлено, що належним відповідачем є ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Правовий аналіз положень абз. 4 ст. 1, п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, дає підстави для висновку про те, що вказаний Закон передбачав відшкодування потерпілому Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, а також у разі тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати потерпілим професійної працездатності. Виплата Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю застрахованої особи унаслідок нещасного випадку на виробництві, членам її сім'ї зазначеним Законом не передбачена. Системний аналіз норм ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» свідчить про те, що вказаний Закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, членам його сім'ї. Такі відносини регулюються ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України. Саме така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року у справі № 6-120цс13, а саме відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, а не на підставі норм Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В судовому засіданні встановлено, що з отриманими потрясіннями внаслідок раптової смерті чоловіка, з яким [PERSON] перебувала у шлюбі, позивач зазнала великих душевних страждань та змушена була приймати додаткових зусиль для організації свого життя. Трагічна та передчасна смерть потерпілого призвела до того, що вона та її донька зазнали важкої психологічної травми, назавжди втратили потенційний зв'язок з близькою їм людиною. Зі смертю близької людини змінився звичайний спосіб їх життя, зменшився розмір доходів, адже загиблий постійно утримував їх сім'ю, зазначені обставини змусили позивача змінити образ та спосіб свого життя: втрата нормальних життєвих зв'язків через самотність, відсутність господаря у сім'ї. Втрата голови сім'ї, надія на підтримку у житті для позивача [PERSON] стали значним психологічним потрясінням. Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 50000 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial