Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулось ПАТ "Приватбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказано, що позивач надав відповідачці позику в сумі 9244,27 гривень у виді ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку. Відповідно до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості відповідачка визнала вказаний борг. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в тому числі проценти і штрафи всього на суму 11649,01 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Позивачка надала суду пояснення про те, що вона визнає позов в частині нарахування і стягнення з неї заборгованості за позикою, процентів користування нею, та не визнає позов в частині стягнення з неї штрафів, нарахованих позивачем, оскільки вона та її чоловік не працюють, вона здійснює догляд за своєю матір`ю та дитиною, яка отримує лікування протягом останніх чотирьох років, раніше перебувала на обліку осіб, які шукають роботу і на даний час не працевлаштована. Судом встановлено, що відповідачка подала позивачу заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку № 1113131300157804903. 26/12/2012 р. позивач та відповідачка уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до правил надання продукту кредитних карт, якою надано позику на суму 9244,27 гривень до 31/12/2017 р. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідачки становить: 8524,67 гривень по позиці, 904,61 гривень по процентах, 1188,82 гривні 500 гривень та 530,91 гривня штрафів. Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином заборгованість зі сплати основної суми позики підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. В п. 1 ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В п. 2 ст. 623 ЦК України вказано, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Так, позивач не довів суду наявність у нього збитків. При цьому позивач нарахував відповідачці штрафи на суму 2219,73 гривень. В п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальною засадою цивільних відносин є справедливість, добросовісність та розумність. Так, на переконання суду не є справедливим, розумним і добросовісним стягувати з відповідачки три штрафи за одним правовідношенням. Крім цього неустойка значно перевищує розмір збитків, та наявні інші обставини, які мають істотне значення, а саме: позивачка та її чоловік не працюють, вона здійснює догляд за своєю матір`ю та дитиною, яка отримує лікування протягом останніх чотирьох років, раніше перебувала на обліку осіб, які шукають роботу і на даний час не працює. Відповідачка просила надати їй розстрочку щодо виплати заборгованості за даним позовом. В п. 1 ст. 217 ЦПК України вказано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, відповідачка надала суду пояснення про те, що вона та її чоловік не працює, вона здійснює догляд за своєю матір`ю та дитиною, яка отримує лікування протягом останніх чотирьох років. Представник позивача визнав ту обставину, що відповідачка надає лікування своїй неповнолітній дитині. Таким чином судом встановлено правові підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України та ст.ст. 60, 217 ЦПК України суд, -

Outcome: partial