Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просив з урахуванням уточнення позовних вимоги стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором 37.3/СЖ-009.08.1 від 11.09.2008 року, в розмірі 53 259,55 (п'ятдесят три тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) євро 55 євро центів, та 2 756 337,32 (два мільйони сімсот п'ятдесят шість тисяч тридцять сім) грн., 32 коп.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №37.3/СЖ-009.08.1 від 11.09.2008 року, в розмірі 53 259,55 (п'ятдесят три тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) євро 55 евро центів, та 2 756 337,32 (два мільйони сімсот п'ятдесят шість тисяч триста тридцять сім) грн., 32 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що передана в іпотеку АТ «РОДОВІД БАНК», [PERSON], який проживає за адресою [ADDRESS], згідно договору іпотеки від 11.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1878, шляхом продажу предмету іпотеки, на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору розмірі 3441,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступник ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] укладено к укладено кредитний договір № 37.3/СЖ-009.08.1, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки від 11.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1878, ПАТ «Родовід Банк» виконано свої зобов'язання та надано кошти в розмірі 45 000,00 Євро, оскільки боржник не виконує кредитних зобов'язань, кредит і відсотки за його користування не повертає, просив задовольнити вимоги кредитора за рахунок предмета іпотеки і задовольнити позов на підставі ст.ст. 526, 586, 592, 611 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на не виконання основним боржником кредитного зобов'язання, що вважав єдиною правовою передумовою для виникнення у позивача як кредитора права для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що відповідачем не порушено будь-яких прав позивача, не порушено умов договору іпотеки, а позивачем навпаки порушено пункти 3.1.2. і 2.4.1 договору іпотеки і не надіслано іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання протягом тридцяти календарних днів, оскільки відповідачу не було відомо про порушення основним боржником умов кредитного договору, а не надіслання своєчасно вимоги призвело до необґрунтованого збільшення розміру кредитної заборгованості, яку тепер позивач просить стягнути з відповідача. Крім цього, представник відповідача просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості та пені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 11.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», і [PERSON] було укладено кредитний договір № 37.3/СЖ-009.08.1, згідно якого останньому було відкрито кредитну лінію на споживчі цілі в розмір 45000 євро, строком повернення до 11.09.2013 р. включно та зі сплатою 15 % річних (а.с. 29-34 - копія кредитного договору), в забезпечення якого того ж дня був укладений договір іпотеки між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», і [PERSON], за яким іпотекодавець передав у іпотеку іпотеко держателю квартиру [ADDRESS] (а.с. 39-42 - копія договору іпотеки). Оскільки боржник [PERSON] не виконує кредитних зобов'язань, кредит і відсотки за його користування не повертає, станом на 20.01.2014р. виникла заборгованість в загальній сумі 53259,55 євро 55 євро центів та 2 756 337,32 грн. 32 коп. (а.с. 104-105 - розрахунок заборгованості). Відповідачами не було надано доказів на спростування вказаних розрахунків Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012р., роз'яснює про те, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті З ЦК України). В ст.ст. 6, 627 ЦК України, закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до пункту 3.1.2. договору іпотеки, іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов цього договору, яка надсилається іпотекодавцю відповідно до пункту 2.4.1. цього договору. У відповідності до пункту 2.4.1. договору іпотеки, іпотекодержатель зобов'язаний при невиконанні або неналежному виконанні іпотекодавцем/позичальником основного зобов'язання та/або умов цього договору надіслати позичальнику/іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов цього договору. Вимога повинна бути оформлена письмово у вигляді офіційного листа на адресу іпотекодавця, підписаного уповноваженою особою іпотекодержателя із зазначенням вимог необхідних до виконання або усунення. Тобто, сторони в договорі обумовили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки саме після направлення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов договору із конкретним зазначенням вимог необхідних до виконання або усунення, згідно якої іпотекодавець має тридцять календарних днів для вчинення дій відповідно до вимоги. Як вбачається з матеріалів цивільної справи і не заперечував представник відповідача [PERSON], такої вимоги відповідно до пунктів 3.1.2. і 2.4.1 договору іпотеки [PERSON], як іпотекодавцю надіслано не було, що позбавило його передбаченої договором іпотеки можливості протягом тридцяти календарних днів усунути порушення основного договору в досудовому порядку. Відсутність вказаної вимоги доведено, також, відповідно до правил частини 3 ст.61 ЦПК України. Суд, також, враховує те, що не направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги відповідно до пунктів 3.1.2. і 2.4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель не вчинив дій для направлення цієї вимоги іпотекодавцю, а звернувся до суду із даним позовом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені банком в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними і з порушенням договірної процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Посилання представника позивача в обґрунтування законності позовних вимог на частину 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку», суд не приймає до уваги, оскільки в спірному випадку йде мова про дотримання умов договору іпотеки, а не вимог закону. Так, частина 1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» містить перелік істотних умов договору іпотеки, а в частині 3 цієї ж норми права вказано, що іпотечний договір може містити й інші положення, зокрема, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що мало місце в спірному випадку. В процесі розгляду справи представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було надано до суду письмові пояснення в яких, він просив застосувати строки позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені та до позовних вимог загалом, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором пеня нарахована за один рік тому заява про застосування строку позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк», суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення суми основного боргу, відсотків за користування коштами та пені, визначеної в наведеному порядку. Підсумовуючи наведене, загальна сума боргу становить 53 259,55 євро 55 євро центів та 2 756 337,32 грн. 32 коп. Разом з тим, положеннями ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 24.11.2014 року офіційний курс євро становить 18,708518 грн., а тому основна сума боргу становить в перерахунку на національну валюту - 996 407, 25 грн. (з розрахунку 53 259,55*18,708518 = 996 407, 25 грн.). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial