Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2), [PERSON] (відповідач 3) про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири та надання права на управління предметом іпотеки з правом укладання договорів. Позов мотивований наступним. 11.05.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем 1 - [PERSON] було укладено кредитний договір № 1054. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачеві кредит на поточні потреби у розмірі 60000 гривень, строком на 120 місяців зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 11.05.2017 року. В забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором 11.05.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру № 16 по вул. 1-Травня, буд. № 15 в м.Хмільник. Отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2011 року задоволено позов банку та стягнуто з позичальника \~на користь банку 69035 грн. 39 коп. Рішення набрало чинності 25.05.2011 року. Предмет іпотеки був розділений на 2 рівні ідеальні частини між іпотекодержателем та його дружиною [PERSON], згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.02.2013 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2013 року. При цьому, апеляційний суд встановив, що з визнанням права власності на частину квартири за [PERSON] до неї перейшли всі права та обовязки на рівні з іпотекодавцем. Крім того, визнання права власності на ? частину квартири не припинило іпотеку. Оскільки позичальник продовжує ухилятися від виконання своїх зобов'язань за договором, станом на 01.12.2016 року заборгованість за договором кредиту становить 189441,77 грн., яка складається із: основного боргу 54045,43 грн.; процентів за користування кредитними коштами 32071,53 грн.; 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 13158,70 грн.; інфляційних втрат 90166,11 грн. Враховуючи вищевикладене, з посиланням на умови договору кредиту та договору іпотеки, норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», які регулюють спірні правовідносини, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.05.2007 року, а саме квартиру № 16 по вул. 1-Травня, 15 в м. Хмільник Вінницької області шляхом продажу позивачем будь-якій особі покупцеві за договором купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною визначеною субєктом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу з наданням позивачеві права на проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, належне [PERSON], [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з правом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, у нотаріусів, у державних реєстрах будь-яких документів, довідку про проживаючих та зареєстрованих осіб, їх копій, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухоме майно у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, необхідних для продажу квартири № 16 по вул. 1-Травня, 15 в м. Хмільник Вінницької області що належить відповідачам 1 та 2. Виселити відповідачів із вказаної квартири. Надати позивачеві до моменту продажу предмету іпотеки в оперативне управління предмет іпотеки з правом укладення договорів: оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами, направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитним договором № 1054 від 11.05.2007 року. Стягнути з відповідачів 1 та 2 на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 07.02.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, з наведених в ньому підстав. Також просив стягнути з відповідачів витрати на розміщення оголошення у пресі про виклик відповідача. Представник відповідача 2 [PERSON] позов не визнав та заперечив проти задоволення позовних вимог. Звернув увагу суду на те, що предмет іпотеки було придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому відсутні підстави для виселення відповідачів. Відповідачі 1 та 3 в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи не зявився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись завчасно і належним чином. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як встановлено судом, 11.05.2007 року між Відкритим акціонерним товариством\~\~«Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено\~\~кредитний договір № 1054 (а.с.5-7). Предметом договору є кредит в сумі 60000 грн., які відповідач [PERSON] отримав готівкою (п. 1.3 договору), на строк 120 місяців зі строком остаточного повернення не пізніше 11.05.2017 року на поточні потреби (п. 1.2 договору), також [PERSON] зобовязався сплати проценти за користування кредитом в розмірі 16% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони договору погодилися з тим, що\~\~зобов'язання банку надати кредит виникає з моменту\~\~виконання позичальником протягом 5 днів від дати укладення цього договору, окрім обовязку сплати комісійної винагороди в строки, передбачені п. 1.4.4 договору, всіх та кожної з наведених нижче умов: укладення в забезпечення виконання зобовязань за цим договором таких документів забезпечення: договору застави, договору поруки (п.1.4.1 договору), здійснення позичальником страхування майна (п. 1.4.2), сплати позичальником страхових внесків за договорами страхування (п. 1.4.3), сплати позичальником комісійної винагороди на надання кредиту в розмірі, встановленому діючими тарифами банку, протягом одного робочого дня з моменту підписання договору (п. 1.4.4). За користування кредитом позичальник зобовязався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в цьому договорі (п. 1.5). Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/365 на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення строку вказаного в п. 1.2 договору (п.п. 1.5.1.1). Сплата процентів, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється в валюті кредиту до 30 (31) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, шляхом внесення готівки до\~\~каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 11.05.2017 року (п.п. 1.5.1.3). З метою забезпечення належного виконання\~\~[PERSON] зобовязань, що випливають з кредитного договору № 1054 від 11.05.2007 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] укладено іпотечний договір від 11.05.2007 року (копія на а.с. 8-9), відповідно до якого [PERSON] (іпотекодавець) передав, а ВАТ «Державний Ощадний банк України» (іпотекодержатель) прийняв в іпотеку в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, предмет іпотеки що належить Іпотекодавцеві на праві власності, а саме квартиру № 16 в багатоквартирному житловому будинку № 15 по вул. 1 Травня в м. Хмільник (п. 1.1, п. 1.2). Сторони договору узгодили право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його в порядку, передбачених договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором, а саме: при несплаті або частковій несплаті у встановленому відповідно до кредитного договору кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті суми відсотків, та/або при несплаті або частковій несплаті неустойки чи штрафних санкцій (п.п. 3.1.4 п. 3.1 договору іпотеки). Сторони оцінили предмет іпотеки на дату укладення договору 101100 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості, зворотності та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання, щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2011 року (справа №2-230/11) (а.с. 25), позовні вимоги ВАТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10001/0120 Вінницьке обласне ВАТ «Ощадбанк» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ « 10001/0120 Вінницьке обласне ВАТ «Ощадбанк» - 69035 грн. заборгованості за кредитним договором. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.02.2013 року (справа № 2-1603/11), яке змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2013 року, та набуло законної сили, позов [PERSON] до [PERSON], ДВС Хмільницького МРУЮ, Хмільницького відділення ВАТ «Ощадбанк», третя особа Орган опіки і піклування Хмільницької міської ради про поділ спільного майна подружжя, виключення частки майна з опису, арешту і зняття обмеження права користування задоволено частково. Розділено в рівних ідеальних долях між [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно, придбане ними під час перебування в шлюбі, визнано право особистої власності по ? за кожним на квартиру [ADDRESS] (копія на а.с. 26-28, 29-31). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини доказуванню у цій справі не підлягають. Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Оскільки свого зобов'язання за договором кредиту відповідач 1 [PERSON] належним чином не виконав, не погасив заборгованість, станом на 01.12.2016 року заборгованість за договором кредиту становить 189441,77 грн., яка складається із: основного боргу 54045,43 грн.; процентів за користування кредитними коштами 32071,53 грн.; 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 13158,70 грн.; інфляційних втрат 90166,11 грн. (а.с. 12, 13-17). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України\~та\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до\~ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»\~в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у\~ст. 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи те, що зобов'язання\~[PERSON] перед кредитором за кредитним договором не виконані, сума боргу складає 189441,77 грн., наявні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], вартістю, що визначена сторонами договору в сумі 101100 грн., шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Державний ощадний банк України» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. За змістом частин 1 і 2\~ст.\~\~39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом\~\~позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя\~\~виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При вирішенні вимоги про виселення відповідачів із предмету іпотеки суд враховує, що положення Іпотечного договору не містять умови та порядок виселення іпотекодавця з наданої в іпотеку квартири, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.4. Іпотечного договору визначено, що реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення, провадиться у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є\~стаття 109 ЖК УРСР. Так, відповідно до норм ч. 1 цієї статті, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом і проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР\~громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення\~статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма\~статті 109 ЖК УРСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Вказані висновки наведені у постановах Верховного Суду України щодо застосування\~ст. 109 ЖК УРСР\~та положень\~Закону України «Про іпотеку», зокрема від 18.03.2015 року (справа № 6-39цс15), № 6-148цс15\~\~від 21.10.2015 року, № 6-860цс16 від 14.12.2016 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 214 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої\~статті 355 цього Кодексу. За змістом\~ст. 360-7 ЦПК України\~рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 04.09.2001 року (а.с. 11), рішень Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.02.2013 року (а.с. 25), рішення Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2013 року (а.с. 26-28), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 98), є власністю [PERSON] та [PERSON] і ідеальних долях ? за кожним, придбана в період шлюбу у 2001 році, тобто не за рахунок отриманих кредитних коштів. Також відповідно до кредитного договору № 1054 від 11.05.2007 року кредитні кошти надавались на поточні потреби. Окрім того, суд приймає до уваги висновок Органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради щодо відсутності в комунальній власності територіальної громади м. Хмільника житлового фонду, у звязку з чим надати інше постійне житло, як це передбачено у ст. 109 ЖК УРСР для сімї неповнолітнього [PERSON] не можливо. Тому для забезпечення якнайкращих інтересів дитини з метою захисту її житлових прав та інтересів орган опіки та піклування просить не допустити виселення неповнолітнього [PERSON] з [ADDRESS] (а.с. 148). Враховуючи це, відсутні підстави для задоволення позову в частині виселення відповідачів з спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» сплатило судовий збір\~\~в сумі 4272,5 грн. (а.с. 1, 64), також двічі сплачено по 420 грн. за розміщення оголошення про виклик відповідача. Оскільки позов задоволено частково, а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь позивача, з відповідачів, підлягає стягненню частина судових витрат 3734,5 грн.

Outcome: partial