Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 50\~232,19 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві\~від 20.02.2013 року підтвердив, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. У зв'язку з тим, що позичальник не виконує свої зобовязання по договору виникла прострочена заборгованість, яка станом\~на 30.06.2017 року складає 50\~232,19 грн., із них: 2 993,81 грн.\~заборгованість за кредитом, 40 670,18 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 700,00 грн. \~заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина), 2 368,20 грн.\~штраф (процентна складова). \~ Згідно п. 9 ч. 1 Розділу\~ХІІІ\~Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного\~Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. \~\~ Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, суд\~\~ухвалою від 03.01.2018 року постановив про проведення судового розгляду даної справи в спрощеному позовному провадженні за діючими нормами\~ЦПК України, які набрали чисті 15.12.2017 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначено про розгляд справи без участі представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює про заочний розгляд справи та ухвалення на підставі наявних матеріалів справи заочного рішення, відповідно до вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмірі 3000 грн. 00коп. У звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 30.06.2017 року у відповідача виникла заборгованість, яка складає 50\~232,19 грн., із них: 2993,81 грн.\~заборгованість за кредитом, 40670,18 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом, 3700,00 грн. \~заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина), 2368,20 грн.\~штраф (процентна складова). Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638\~та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що 20.02.2013 року розписався у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк». Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях\~ст.634 ЦК України. Отже, подавши Анкету-заяву заяву від 20.02.2013 року, відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. За статтями\~526,\~612 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується Анкетою-заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, а сума заборгованості\~її розрахунком станом на 30.06.2017 року. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1\~ст. 625 ЦК України. Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення боржником зобовязання він, відповідно до ст.\~549,\~1050 ЦК України, зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Оскільки, на день розгляду справи, зі сторони відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, штрафів, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, атому він підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3700,00 грн. суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання за договором, тобто і за\~несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, управління кредитом є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. В позовній заяві позивачем не зазначено, які саме послуги надаються відповідачу та за які-саме послуги нарахована комісія. Враховуючи викладе, вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягає. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 2993,81грн. \~заборгованість за кредитом, 40670,18 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина), 2368,20 грн.\~штраф (процентна складова), що разом складає 46 532,19 грн. Згідно вимог\~ст.141 ЦПК України\~суд стягує на користь\~позивача\~сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1482,15 грн. Відповідно до пп.15.5 пп.15 п. 1\~Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України\~до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Outcome: partial