Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у мотивування своїх вимог вказала, що вона 22.10.2014 року уклала з ФОП [PERSON] через його представника [PERSON] договір, по якому він зобов'язався виготовити в доставити ПВХ конструкції, а саме комплект метало пластикових вікон, а вона сплатити йому 11100 гривень. Згідно договору від 22.10.2014 року вона в той же день сплатила аванс у сумі 5600 гривень. Представник виконавця [PERSON] обіцяв доставити вікна впродовж 28 робочих днів, тобто не пізніше 20 листопада 2014 року. Згідно п.3.3 вона зобов'язана була оплатити повну суму заказу за 2 дні до доставки вікон, тому на початку листопада 2014 року вона зателефонувала їм, але їй відповіли, що треба почекати. Однак, впродовж листопада відповідач свої зобов'язання не виконав. Наприкінці листопада 2014 року по телефону [PERSON] повідомив, що вони розірвали договір оренди офісу 3102 і тут не працюють. Після цього вона зрозуміла, що відповідач та його представник не збиралися виконувати свої зобов'язання. У зв'язку з чим воона зверталась до міліції про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, але їй було повідомлено, що необхідно звертатися до суду. Тому вона просить розірвати договір побутового замовлення від 22 жовтня 2014 року укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] про виготовлення і доставку ПВХ конструкцій - комплекту метало пластикових вікон. Стягнути на її користь з [PERSON] сплачений аванс у сумі 5600 гривень, у відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень, а також понесені витрати по справі за надання юридичної допомоги 300 гривень. У судове засідання сторони не з'явились, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. У судовому засіданні встановлено, що 22.10.2014 року [PERSON] уклала договір з Фізичною особою підприємцем [PERSON] на виконання та доставку ПВХ конструкцій протягом 28 робочих днів. На виконання умов договору позивачем було сплачено 5600 гривень авансу (а.с.5). однак відповідач свої зобов'язання по договору не виконав. Згідно із вимогами ст..655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі вимог ст..509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст..526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст..610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання. А також на підставі ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з умов договору [PERSON] повинен був виконати договір протягом 28 робочих днів. Так, на підставі ст.. 693 п.2 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. В той же час, суд вважає за необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди оскільки, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах, що виникли між сторонами, оскільки відповідно ст. 711 ЦК України та п.5 ст.4 ЗУ"Про захист прав споживачів" передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати належать стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial