Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина - [PERSON], [INFO], в сумі 1300 грн. щомісячно з урахуванням індикації. Свої вимоги мотивуючи тим, що 05.03.2011 року сторони зареєстрували шлюб, від якого [INFO] року народився син - [PERSON] З березня 2015 року відповідач проживає окремо від позивача та дитини, з цього часу став ухилятись від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Інколи сплачує на утримання дитини кошти в незначних розмірах, ні чим це не мотивуючи. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та прохав позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак заперечував проти їх розміру та способу стягнення, з підстав наведених в його письмових запереченнях. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач і відповідач є батьками [PERSON],[INFO] (а.с.3). Малолітня дитина проживає разом з матір»ю [PERSON] ( а.с. 2). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Судом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОМ-ФОР» з 03.11.2014 р. на посаді завідуючого складу меблів, має постійний дохід, у вигляді щомісячної заробітної плати, розмір його заробітної плати за травень 2015 року складає 2 660, 33 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «КОМ-ФОР» № 136 від 22.06.2015 року. В письмових заперечуючи проти позову відповідач посилався, що відповідно до ст. 180 СК України обов'язок батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків. Позивачкою не надано жодного доказу на обґрунтування суми аліментів, на стягненні якої вона наполягає. Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну дитину до 6-ти років, який складає 1032 грн. на місяць, тобто наполягаючи на розмірі аліментів у сумі 1300 грн. позивач бажає покласти всі витрати на утримання дитини на відповідача, звільняючи таким чином себе від такого обов'язку. Крім того, він офіційно працевлаштований, та має стабільний, регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати. Вважає, що обставини, викладені в ст. 184 СК України, які дають право на стягнення аліментів в твердій грошовій суми у їх випадку відсутні, тому погоджується на стягнення з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивачем не було надано жодних доказів щодо мінливості та нерегулярності доходу відповідача, що було би підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, тому вважає, що аліменти на утримання дитини мають бути присуджені в частці від заробітку відповідача, оскільки відповідач має постійний заробіток. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. ( ч. 2 ст. 182 СК України). Оскільки встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина, який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, домовленість щодо порядку утримання дитини у сторін відсутня, суд відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України вважає за необхідне стягнути аліменти в судовому порядку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які були надані сторонами, рівні обов'язки батьків по утриманню дитини,

Outcome: partial