Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачів завдану майнову шкоду в розмірі 54800,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається, на те, що 29.07.2013 року [PERSON] о 16.00 год. в м. Харкові на вул. Пушкінській в районі будинку №26, керуючи автомобілем FIAT DOBLO д.н. [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем KIA CARENS д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим заподіяв йому матеріальну шкоду та порушив вимоги п. 16.5 ПДР України. 22.10.2013 року постановою Київського районного суду м. Харкова відносно [PERSON] було закрито провадження у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 21.01.2014 року постановою Апеляційного суду Харківської області, постанову Київського районного суду м. Харкова від 22.10.2013 року скасовано та провадження закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 16.06.2014 року постановою Апеляційного суду Харківської області було роз'яснено постанову апеляційного суду Харківської області від 21.01.2014 року, відповідно до якої [PERSON] визнаний винний у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовом з вимогою про стягнення з позивача та ТДВ «Страхове ТОВ «Глобус» шкоди, завданої в результаті ДТП. Під час розгляду даної справи [PERSON] пояснила, що [PERSON] працював у неї водієм. В подальшому ухвалою Київського районного суду м. Харкова було закрито провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову. Таким чином, позивачеві завдана матеріальна шкода в загальному розмірі 54800,00 грн., яка складається з : 4500,00 грн. - сума коштів, що утримана страховою компанією при визначенні вартості автомобіля; 9 500,00 грн. - сума коштів, на яку страховою компанією зменшено вартість автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту його вартості: 4000,00 грн. - сума грошових коштів, що були витрачені позивачем для поїздок до м. Харкова для участі в судових засіданнях; 1200,00 грн. - сума коштів, що були витрачені позивачем для поїздок до м. Донецька до страхової компанії; 600,00 грн. - кошти, що витрачені позивачем для проведення товарознавчого дослідження; 35000,00 грн. - кошти, які позивач втратив не використовуючи свій автомобіль на протязі 7 місяців. Також позивачеві була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 5000,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] з`явився, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання з`явився, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачеві було виплачено страхове відшкодування та позовні вимоги не обґрунтовані та відповідач [PERSON] не перебуває у трудових відносинах з відповідачем [PERSON], та не перебував у даних відносинах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 29.07.2013 року о 16.00 год., [PERSON], керуючи автомобілем FIAT DOBLO д.н. [NUMBER], рухаючись на регульованому перехресті вул. Пушкінської та пров. Театрального, не надав дорогу автомобілю KIA CARENS д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який закінчував проїзд перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення вищевказаних автомобілів. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2014 року, постанов Київського районного суду м. Харкова від 22.10.2013 року про закриття провадження у справі відносно [PERSON] за ст.. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасована, провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 15-16) Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16.06.2014 року роз'яснено постанову апеляційного суду Харківської області від 21.01.2014 року, згідно якої [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та його дії не відповідали п. 16.5 ПДР України. (а.с. 17). Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №1770 від 05.11.2013 року, розмір шкоди спричиненої власнику автомобілю KIA CARENS д.н. [NUMBER] в результаті ДТП складає 23 239,00 грн. (а.с. 18-37). Дана сума відшкодована позивачеві страховою компанією, що визнається та не оспорюється сторонами. Відповідальність власника автомобіля KIA CARENS д.н. [NUMBER] застрахована в ТДВ «Страхова ТОВ «Глобус», що підтверджується полісом №АС/2942854, відповідно до якого ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн. та встановлена франшиза в розмірі 510,00 грн. (а.с. 54). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль FIAT DOBLO д.н. [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] (а.с. 56). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль KIA CARENS д.н. [NUMBER] належить позивачеві. Відповідальність власника автомобіля FIAT DOBLO д.н. [NUMBER] також застрахована, що підтверджується полісом №АВ/9926326, відповідно до якого ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн. та встановлена франшиза в розмірі 0,00 грн. (а.с. 54). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальними правилами, зазначеними у вище вказаних нормах , тягар цивільної відповідальності у випадку завдання шкоди має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій транспортного засобу з вини якого сталась ДТП. Відповідно до ч.4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до довідок Харківського міського центру зайнятості від 30.03.2015 року №ХМЦЗ-02429726/15 та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 27.03.2015 року №1495/9/20-30-17-01-20, [PERSON] зареєстрована як ФОП та найманих працівників з початку реєстрації по наступний час не має та ніяких трудових договорів з найманими працівниками не реєструвала. Тому посилання представника позивача [PERSON], що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] є необґрунтованим. Тому позовна вимога в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки відповідач [PERSON] є власником автомобіля FIAT DOBLO д.н. [NUMBER], а тягар відповідальності відповідно до приписів ч.2 ст. 1187 ЦК України має нести винна особа, якою є водій транспортного засобу, тобто відповідач [PERSON] В судовому засіданні не встановлено та не доведено, що відповідач [PERSON] неправомірно заволодів автомобілем відповідача [PERSON] Відповідно до довідки від 06/195 від 24.03.2015 року КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. С.І. Мещанінова, [PERSON] з 29.07. 2013 року до лікарня не звертався та на стаціонарному лікуванні не знаходився. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоду і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Представник позивача [PERSON] в позові просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 54800,00 грн., яка складається з наступного: 4500,00 грн. - сума коштів, що утримана страховою компанією при визначенні вартості автомобіля; 9 500,00 грн. - сума коштів, на яку страховою компанією зменшено вартість автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту його вартості: 4000,00 грн. - сума грошових коштів, що були витрачені позивачем для поїздок до м. Харкова для участі в судових засіданнях; 1200,00 грн. - сума коштів, що були витрачені позивачем для поїздок до м. Донецька до страхової компанії; 600,00 грн. - кошти, що витрачені позивачем для проведення товарознавчого дослідження; 35000,00 грн. - кошти, які позивач втратив не використовуючи свій автомобіль на протязі 7 місяців. Але, представником позивача [PERSON] в судовому засіданні взагалі не надано ніяких доказів, що позивачем були витрачені дані кошти та розмір матеріальної шкоди взагалі не обґрунтованим ніякими письмовими доказами. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, позовна вимога в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 54800,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем та його представником не надано доказів того, що позивачеві завдана дана шкода, оскільки до суду не надано документально підтверджених витрат. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини... Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 5000,00 гривень є достатнім та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд враховує обставини по справі, та вважає , що з виниклим ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, стресова ситуація внаслідок ДТП, тривалий час він позбавлений можливості використовувати автомобіль, що суттєво погіршує якість його життя, повинен надавати пояснення в страховій компанії, суді, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача [PERSON], оскільки відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial