Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відповідно до ст. ст. 199, 200, 185 СК України, ст. ст. 110, 118, 119, 120 ЦПК України просить суд: стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], який продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі « Білгород-Дністровський морський рибопромисловий технікум» в розмірі 1860 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 29.09.2005 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 21.09.2010 року за № 2-2893/2010, [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 17.03.2010 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Державному вищому навчальному закладі «Білгород-Дністровський морський рибопромисловий технікум». [PERSON] навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачу необхідно сплатити за навчання сина 26800 грн. згідно договору про надання освітніх послуг № 091д-16 від 01.08.2016 року. Позивач у своєму позові зазначає , що відповідач офіційно не працевлаштований, але в нього є джерело для отримання заробітку на утримання сина. На підставі вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд розглядає справу за відсутність учасників провадження. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29.09.2005 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який станом на [INFO] року є повнолітнім. На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 21.09.2010 року за № 2-2893/2010, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 17.03.2010 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] Станом на день звернення до суду з позовом, [PERSON] є повнолітнім. У відповідності до довідки, виданої вищим навчальним закладом «Білгород-Дністровський рибопромисловий технікум» № 483 від 19.03.2018 року, [PERSON] дійсно є студентом Державного вищого навчального закладу «Білгород-Дністровський рибопромисловий технікум» першого рівня акредитації денного відділення 2 курсу з 01.09.2017 року. Навчання закінчує до 01.07.2020 року. У відповідності до договору № 091д-16 про навчання навчальним закладом від 01.08.2016 року, розмір плати за весь строк надання освітньої послуги становить 26800 грн. Розмір плати розподіляється пропорційно по навчальних роках та становить 6700 грн. Матеріалами справи встановлено, що позивачем було сплачено за навчання сина у ДНВЗ «Білгород-Дністровський рибопромисловий технікум» 01.08.2016 року - 3350 грн., 27.01.2017 року - 3350 грн., 31.01.2018 року -3350 грн., що підтверджено відповідними квитанціями. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, але в нього є джерело для отримання заробітку на утримання сина. У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов'язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов'язання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 коментованої статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В ч. 2 коментованої статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи усе вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння статті 199 СК України [PERSON], який є батьком [PERSON], [INFO], який навчається у вищому навчальному закладі «Білгород-Дністровський морський рибопромисловий технікум», має обов'язок сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання до досягнення нею 23-х річного віку за умови якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, взявши до уваги матеріальне становище платника аліментів та стягувача аліментів, враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням, а мати дитини не в змозі самостійно її утримувати, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, взявши до уваги вартість контракту навчання дитини в ДВНЗ «Білгород-Дністровський морський рибопромисловий технікум», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання підлягають частковому задоволенню, а саме доцільно та в інтересах дитини стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], який продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі « Білгород-Дністровський морський рибопромисловий технікум»у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку, оскільки позивач не надала доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у визначеному нею розмірі 1860 грн., чим порушені вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В іншій частині в задоволені позовних вимог позивачу - відмовити. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial