Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

В квітні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ Шляхове будівництво «Альтком» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.11.2017 року його позов до ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» про стягнення заборгованості задоволено, з відповідача на його користь стягнута заборгованість в сумі 3\~626\~922 гривні 55 коп. Вказаним судовим рішенням також встановлено, що 01.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» було укладено кредитний договір №804/02-2014, згідно з умовами якого відповідач отримав від ПАТ «Банк Камбіо» кредитні кошти в розмірі 37\~539\~689 грн. 84 коп. В подальшому між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] був укладений договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 09.09.2014 року шляхом списання коштів з рахунку №26202200103616 по Договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку №26202200103616 від 13.01.2012 \~ \~ \~ \~року для забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» перед Банком, в тому числі за кредитним договором № 804/02-2014 від 01.09.2014 року. 09.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори застави майнових прав та відступлення прав вимоги. Як наслідок, права вимоги за кредитним договором №804/02-2014 від 01.09.2014р., укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» остаточно перейшли до нього. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором №804/02-2014\~від 01.09.2014\~року складає\~70890\~євро,\~53645\~доларів США,\~що,\~згідно курсу\~НБУ на\~день ухвалення\~рішення (30,92\~гривень за\~1\~Євро;\~26,75\~гривень за\~1\~Долар згідно\~офіційного курсу\~НБУ на\~07.11.2017\~року)\~становить 2\~191\~918,8\~(30,92х70890)\~+\~1\~435\~003,75\~(26,75\~х 53645)\~=\~3\~626\~922\~грн.\~55\~коп.\~На підставі\~вищевказаного рішення\~суду був\~виданий виконавчий\~лист,\~який предявлено\~до виконання\~та станом\~на 28.03.2018р.\~заборгованість погашена\~у повному\~обсязі 3\~626\~922,55грн.\~У звязку\~з простроченням\~виконання грошового\~зобовязання відповідачем\~за період\~з 07.11.2017р.\~по 28.03.2018р.\~на суму\~боргу 3\~626\~922,55грн.,\~інфляційні витрати\~становлять 158496,49грн.\~та 3%\~річних складають\~42330,65грн. Оскільки\~в добровільному\~порядку відповідач\~суму заборгованості\~не сплачує,\~позивач змушений\~звернутися до\~суду з\~даним позовом\~за захистом\~порушених прав\~і просить\~стягнутиінфляційні витрати у сумі 158496,49грн. та 3% річних у розмірі 42330,65грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2008,27грн. 23.10.2018р. на адресу суду представником відповідача надісланий письмовий відзив від 02.10.2018р. 07.11.2018р. представником позивача надано письмову відповідь на відзив. Представники позивача [PERSON], [PERSON] які діють на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, зауважили, що рішенням Приморського суду м. Маріуполя від 07.11.2017р. стягнуто заборгованість у національній валюті гривні, а строки позовної давності не сплили, оскільки рішення суду постановлено 07.11.2017р., позов просили задовольнити. Представник відповідача\~[PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях, зазначив, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Просив застосувати строк позовної давності, яка починає відлік з 2014року, тому він сплив ще у 2017 року, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. \~Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.11.2017 року позов [PERSON] до ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» про стягнення заборгованості задоволено, з відповідача на користь [PERSON] стягнута заборгованість в сумі 3\~626\~922 гривні 55 коп. а також стягнутий сплачений судовий збір в сумі 8000 грн. 00 коп. (а.с. 13-15). Вказане рішення набрало законної сили та ним встановлені наступні факти та обставини: 01.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» було укладено кредитний договір №804/02-2014, згідно з умовами якого відповідач отримав від ПАТ «Банк Камбіо» кредитні кошти в розмірі 37\~539\~689 грн. 84 коп. (а.с. 16-12). Між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] був укладений договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 09.09.2014 року шляхом списання коштів з рахунку №26202200103616 по Договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку №26202200103616 від 13.01.2012 \~ \~ \~ \~року для забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» перед Банком, в тому числі за кредитним договором № 804/02-2014 від 01.09.2014 року. 09.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори застави майнових прав та відступлення прав вимоги. Права вимоги за кредитними договором №804/02-2014 від 01.09.2014 року, укладеним між ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» та ПАТ «Банк Камбіо», після смерті спадкодавця [PERSON] остаточно перейшли до [PERSON] Сума заборгованості відповідача за кредитним договором №804/02-2014 від 01.09.2014 року складає 70890 євро, 53645 доларів США, що, згідно курсу НБУ на день ухвалення рішення (30,92 гривень за 1 Євро; 26,75 гривень за 1 Долар згідно офіційного курсу НБУ на 07.11.2017 року) становить 2\~191\~918,8 (30,92х70890) + 1\~435\~003,75 (26,75 х 53645) = 3\~626\~922 грн. 55 коп. В судовому засіданні сторони визнали факт, що за вищезазначеним рішенням було відкрито виконавче провадження про примусовому виконанню, яке виконано державним виконавцем 28.03.2018р. Як вбачається з платіжних доручень № 97 та № 100 від 28.03.2018р. вказану заборгованість у повному обсязі 3\~626\~922,55грн. сплачено [PERSON] 28.03.2018р. (а.с. 21-22). За змістом ст.\~11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст.\~509\~ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Згідно із ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи постанову Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц, суд не бере до уваги безпідставне посилання позивача на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору. Згідно зі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, в межах заявлених позовних вимог, наводить власний розрахунок, і приходить до висновку, що 3% річних від простроченої суми 3\~626\~922,55грн. за період з 08.11.2017 року, наступний день після постановлення рішення суду, з якого виникає обовязок по виконанню зобовязання, по 28.03.2018 року, складає 41734,00 грн., а інфляційні втрати 200083,83грн. (розрахунок проведено за допомогою онлайн сервісу інтернет за посиланням http://advocat-ganenko.com.ua/ та наведено на окремому аркуші), але враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог. Таким чином до стягнення підлягає розмір 3% річних у сумі 41734,00 грн. та інфляційні втрати у сумі 158496,49 грн.\~ Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом\~ст. 267 ЦК України\~заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Право вимоги 3% річних та інфляційних втрат [PERSON] набув на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.11.2017 року, а позов подано ним 27.04.2018р., тобто в межах трирічного строку позовної давності, тому вимоги відповідача про застосування строку позовної давності без підставні. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2008,27 грн.\~\~ \~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial