Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 19.07.2013 року звернулось до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на наступні обставини: відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS] та є споживачами житлово-комунальних послуг. Однак в порушення п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач оплату за надані послуги не вносить та станом на 1.01.2013 року має заборгованість за надані послуги в розмірі 8627,78 грн. Просили стягнути вказану суму заборгованості, а також в порядку ст.625 ЦК України інфляційні виплати в розмірі 2407,15 грн., 3% річних в сумі 1062,28 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивач, за довіреністю Шепеленко Н.М., підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка фактично не мешкає в квартирі [ADDRESS], а мешкає в квартирі [ADDRESS] та просив застосувати строк позовної давності, позов задовольнити частково. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власнком квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири від 12.12.2006 року (а.с.46) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17190007 (а.с.50). Згідно витягу з особового рахунку № [NUMBER], що відкритий ЦЖКГ Миронівської ТЕС ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на квартиру [ADDRESS], заборгованість по цій квартирі за послуги з опалення станом на 01.01.2013 року складає 8627,78 грн., при цьому станом на 01.01.2009 року вона становить - 2049,12 грн. (а.с.5). Представник відповідача не оспорював той факт, що послуги з опалення у квартиру [ADDRESS] надає позивач. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води, водовідведення між позивачем та відповідачами не укладався, тому плату за ці послуги відповідачі зобов'язані були вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Ці строки оплати послуг наданих в період по січень 2013 року включно сплинули, заборгованість відповідачів за цей період складає 8627,78 грн. і відповідачами фактично не оспорюється. Доводи відповідача про те, що він в квартирі [ADDRESS] не проживає, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. Відповідно до п.п. 1, 3 п.29 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) або на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Разом з тим відповідачем до суду не було додано будь-яких доказів, які б вказували на те, що він повідомляв Миронівську ТЕС про не проживання у вказаній квартирі та не нарахування стосовно нього вартості житлово - комунальних послуг. Крім того, відповідачка, будучи власником вказаної квартири та маючи обов»язок оплачувати житлово-комунальні послуги, що надавались в цю квартиру, взагалі не сплачувала вартість цих послуг. Щодо заявленого позивачем періоду стягнення заборгованості суд вважає наступне. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, представник відповідача просив про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку також позовна давність переривається у разі пред*явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Так, до суду позивач з вказаною позовною заявою звернувся 19.07.2013 року. З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до суду 15.04.2013 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказаний період та щодо вказаної суми, що перервало строк позовної давності. Тобто перебіг строк позовної давності було перервано, і позивач має право на звернення з вимогами про стягнення заборгованості, починаючи з квітня 2010 року. При цьому суд враховує, що заборгованість за комунальні послуги, що є предметом позову, виникла до 01.01.2009 року в розмірі 2049,12 грн. та з 1.01.2009 року по 01.01.2013 року, в цей період відповідач жодного платежу не здійснювала, будь-яких доказів того, що в цей період відповідач вчиняла будь-які інші дії, щоб свідчили про визнання нею свого боргу, позивачем також не надано. Посилання же представника позивача на те, що строк ними пропущено з поважних причин, а саме: у зв»язку з тим, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» певний час не зверталось до суду, щоб не піддавати відповідачів додаткові відповідальності у вигляді трьох відсотків річних та індексу інфляції, сподіваючись на добросовісність відповідачів, є необґрунтованими, оскільки такі причини не є поважними. Враховуючи наведене суд вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в межах строку позовної давності: з 1.04.2010 року по 01.01.2013 року в сумі 4331,09 грн., з наступного розрахунку: 8627,78 грн. (загальна сума заборгованості) - 4296,69 грн. (сума заборгованості за межами позовної давності). Що стосуються вимог позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних в порядку ст.625 ЦК України, то суд вважає, що вони підлягають стягненню з наступних підстав. Виходячи з аналізу ст.ст. 524, 533-535,625 ЦК України вбачається, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквівалентні в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов*язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право від боржника виконання його обов*язку. У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов*язки, вона вважається у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї, тому грошових слід вважати зобов'язання, що складається у тому числі, з правовідношення, в якому права кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору, або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить існуючий між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки ним установлена ціна договору - вартість наданих житлово-комунальних послуг відповідно до тарифів. Оскільки ст.625 ЦК України розміщена в розділі I книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов'язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Враховуючи викладене, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комульних послуг, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін, право виконавця ( кредитора) публічного акціонерного товариства " Донецькобленерго" вимагати від замовників (боржників) гроші за надані виконавцем послуги на його користь відповідає кореспондуючий обов'язок замовника сплатити ці гроші. Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку між сторонами існують зобов'язання з надання та отримання послуг і їх оплати, що за своєю правовою природою є грошовим зобов'язанням в розуміння положення ч.2 ст.625 ЦК України, в зв'язку с чим з відповідача підлягають стягненню : 3% річних та інфляційні витрати. Як убачається з позовної заяви сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних розрахована, виходячи з загальної суми боргу, а не з нарахування за конкретний місяць, й за період з 01.01.2009 року по 07.02.2013 року. При цьому позивачем не враховано, що комунальні платежі являються щомісячними нарахуваннями, тому розрахунок індексу інфляції та 3% річних повинен провадитися на всю суму несплачених платежів за кожен день прострочення сплати, сума заборгованості зі сплати платежів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми. Крім того, зі спливом позовної давності за вимогою про сплату коштів, спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів та інфляційних нарахувань, згідно зі ст.625 ЦК України, а тому підстави для стягнення з відповідачів інфляційних нарахувань та 3% річних, які нараховані на заборгованість за період по квітень 2010 року, немає. При розрахунку 3% річних та інфляційного збільшення, суд виходить з того, вони підлягають нарахуванню за платіж несплачений в квітні 2010 року, починаючи з травня 2010 року, виходячи з наступного розрахунку. Період заборгованості Сума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з урахуванням індексу інфляції01.05.2010 -07.02.201360,351,0925,5565,901.06.2010-7.02.20130 01.07.2010-07.02.20130 01.08.2010-07.02.20130 01.09.2010-07.02.20130 01.10.2010-07.02.20130 01.11.2010-07.02.2013165,421,0569,29174,7101.12.2010-07.02.2013291,181,0 5315,43306,6101.01.2011-07.02.2013272,191,04512,25284,4401.02.2011-07.02 .2013301,311,03410,24311,5501.03.2011-07.02.2013236,741,0255,92242,6601. 04.2011-07.02.2013301,311,0113,31304,6201.05.2011-07.02.2013190,740.998- 0,38190,3601.06.2011-07.02.20130 01.07.2011-07.02.20130 01.08.2011-07.02.20130 01.09.2011-07.02.20130 01.10.2011-07.02.20130 01.11.2011-07.02.2013145,591,0020,29145,8801.12.2011-07.02.2013301,311,0 010,30301,6101.01.2012-07.02.2013301,280,999-0,3300,9801.02.2012-07.02.2 013301,280,997-0,9300,3801.03.2012-07.02.2013301,300.995-1,51299,7901.04 .2012-07.02.2013291,560,992-2,33289.2301.05.2012-07.02.2013150,650,992-1 ,21149,4401.06.2012-07.02.20130 01.07.2012-07.02.20130 01.08.2012-07.02.20130 01.09.2012-07.02.20130 01.10.2012-07.02.20130 01.11.2012-07.02.2013126,341,0020,25126,5901.12.2012-07.02.2013291,261,0 030,87292,1301.01.2013-07.02.2013301,281,0010,3301,58 64 Період заборгованостіСума боргу (грн.)Кількість днів прострочкиРозмір відсотківсума відсотків01.05.2010 -07.02.201360,3510143%5,0301.06.2010-7.02.201309833%001.07.2010-07.02.20 1309533%001.08.2010-07.02.201309223%001.09.2010-07.02.201308913%001.10.2 010-07.02.201308613%001.11.2010-07.02.2013165,428303%11,2801.12.2010-07. 02.2013291,188003%19,1501.01.2011-07.02.2013272,197693%17,201.02.2011-07 .02.2013301,317383%18,2801.03.2011-07.02.2013236,747103%13,8101.04.2011- 07.02.2013301,316793%16,8201.05.2011-07.02.2013190,746493%10,1701.06.201 1-07.02.201306183%001.07.2011-07.02.201305883%001.08.2011-07.02.20130557 3%001.09.2011-07.02.201305263%001.10.2011-07.02.201304963%001.11.2011-07 .02.2013145,594653%5,5601.12.2011-07.02.2013301,314353%10,7701.01.2012-0 7.02.2013301,284043%11,1301.02.2012-07.02.2013301,283733%1001.03.2012-07 .02.2013301,303443%8,5201.04.2012-07.02.2013291,563133%7,5001.05.2012-07 .02.2013150,652833%3,5001.06.2012-07.02.201302523%001.07.2012-07.02.2013 02223%001.08.2012-07.02.201301913%001.09.2012-07.02.201301603%001.10.201 2-07.02.201301303%001.11.2012-07.02.2013126,34993%1,0301.12.2012-07.02.2 013291,26693%1,6501.01.2013-07.02.2013301,28383%0,94 172,34 Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4331 грн. 09 коп., сума інфляційного збільшення 64 грн., 3% річних в сумі 172 грн. 34 коп., а всього 4567 грн. 43 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, в силу ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі ст.156, ст.162 ЖК України, ст.ст. 257, 261, 267, 360, 509, 510, 625 ЦК України ст.ст. 13,19,21,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.17,18,21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та,

Outcome: partial