Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] Акціонерне Товариство « Укрсоцбанк» звернувся до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 27.12.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 150АІ10111227001 від 27.12.2011 року, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 241840 грн. зі сплатою 13,00 відсотків річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.12.2012 року. На кожний наступний річний період відсоткова ставка за кредитом встановлюється в порядку, визначеному в п. 2.7 кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надавався відповідачу [PERSON] для оплати придбаного автомобіля марки Honda Accord, 2011 року випуску, білого кольору. 27.12.2011 року між позивачем , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 150АІ10111227001-П від 27.12.2011 року до кредитного договору № 150АФ10111227001 від 27.12.2011 року, на підставі якого [PERSON] зобов»язується перед позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 150АФ10111227001 від 27.12.2011 року. Станом на 07.10.2015 року загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 269949,17 грн., з них: -сума заборгованості за кредитом 125487,93 грн., -сума заборгованості за відсотками 66140,38 грн., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту-28221,04 грн., -пеня за несвоєчасне повернення відсотків -14599,31 грн. -інфляційні витрати за кредитом-22556,48 грн., -інфляційні витрати за відсотками -12944,03 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 269949,17 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 4049,24 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів( зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет . Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлені відповідачі про день і час слухання справи не повідомили причини своєї неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 150АІ10111227001 від 27.12.2011 року, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 241840 грн. зі сплатою 13,00 відсотків річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.12.2012 року ( а. с. 5 -13). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний виконувати зобовязання згідно кредитного договору у повному обсязі, у тому числі але обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку погашення кредиту( а.с. 9) У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору станом на 07.10.2015 року загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 269949,17 грн. ( а. с. 24) , з них: -сума заборгованості за кредитом 125487,93 грн., -сума заборгованості за відсотками 66140,38 грн., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту-28221,04 грн., -пеня за несвоєчасне повернення відсотків -14599,31 грн. -інфляційні витрати за кредитом-22556,48 грн., -інфляційні витрати за відсотками -12944,03 грн.( а. с. 24). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кроедит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено в судовому засіданні 27.12.2011 року між позивачем , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 150АІ10111227001-П від 27.12.2011 року до кредитного договору № 150АФ10111227001 від 27.12.2011 року, на підставі якого [PERSON] зобов»язується перед позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 150АФ10111227001 від 27.12.2011 року.( а. с. 14). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року ( з подальшими змінами) № 11 «Про судове рішення» судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону \~\~зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання вимог цього закону КМУ \~\~прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і месце проживання відповідачів по справі. В подальшому\~розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» \~\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень) Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р \~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Макіївка та м. Красноармійськ Донецької області. Відповідно до ст. 5 ЦК України \~\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи. Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта. Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Розпорядження\~\~Кабінету\~\~Міністрів\~\~ є\~\~підзаконним\~\~нормативно-правовим актом. У\~\~даному\~\~випадку\~\~розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають\~\~і\~\~конкретизують\~\~первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання.\~\~ Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до вступу цього розпорядження в силу, та регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів. Оскільки на теперішній час м. Макіївка та м. Красноармійськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, пеня була нарахована банком станом на 07.10.2015 року,після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» \~ тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень\~ ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми пені. Окрім того, відповідно до п. 5.1 вищевказаного кредитного договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов»язань за цим договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин за цим договором належать військові дії, незалежно від факту оголошення війни, тощо. ( а. с. 9). За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема в сумі 227128,82 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 3406,93 грн., з кожного по 1703,46 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial