Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 15.08.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50010053, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 200251,16 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 24655,40 доларів США, строком на 60 місяців, зі зміною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf У11, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб см., рік випуску 2013, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору. Крім того, позивачем було надано відповідачеві додатковий кредит у сумі еквівалент 9509,95 доларів США в українським гривнях, що на дату укладення кредитного договору становило 77239,80 грн., цільове призначення додаткового кредиту : сплата страхових платежів за Договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Згідно з п. 1.6 Умов кредитування, виконання зобов»язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами Договору застави транспортного засобу № 50010053 від 28.08.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов»язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf У11, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб см., рік випуску 2013. З вересня 2014 рік по жовтень 2015 рік відповідач не сплатив щомісячні платежі за договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за несплаченим платежами за Кредитним договором 2 розмірі 106717,14 грн. Сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 02.03.2016 року за кредитним Договором , за виключенням заборгованості за щомісячними платежами, яка підлягала поверненню становить 16606,61 доларів США, що відповідно до обмінного курсу становить 422140,03 грн., а сума процентів за користування кредитом за період з 01.11.2015 рік по 29.08.2016 рік становить 35174,81 грн. Загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за договором становить 564031,97 грн. За додатковим кредитом відповідач порушив свої зобов»язання, не здійснивши платежі за період з жовтня 2014 року по серпень 2016 рік, внаслідок чого у нього перед банком утворилась заборгованість в сумі 80294,15 грн. Окрім того, позивач поніс втрати у зв'язку зі зверненням до ТОВ «Юридична компанія «ТріплСі» для проводження процесу стягнення заборгованості відповідно до Договору про надання юридично-консультаційних послуг у розмірі 8400 грн. , які визначені в кредитному договорі як збитки. Позивач також вважає, що відповідач повинен йому відшкодувати інфляційні витрати відповідно до ст. 625 ЦК України, які становять 21496,38 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь основну суму заборгованості за кредитним договором № 50010053 від 15.08.2013 року у розмірі 564031 грн., заборгованість за додатковим кредитом у розмірі 80294,15 грн, збитки у розмірі 400 грн., інфляційні втрати у розмірі 31345,96 грн., а всього у розмірі 684072,08 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, згідно наданої заяви просив справу слухати без участі представника. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день і час слухання справи повідомлялися належним чином, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет . Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору договором № 50010053 від 15.08.2013 року [PERSON] отримав у ТОВ «Порше Мобіліті» кредит у розмірі 200251,16 грн, еквівалент суми кредиту в доларах США становить 24655,40 доларів США, додатковий кредит у розмірі 77239,80 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США становить 9509,95 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою за користування кредитом. Згідно з п. 1.6 Умов кредитування, виконання зобов»язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами Договору застави транспортного засобу № 50010053 від 28.08.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов»язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf У11, кузов [NUMBER], об»єм двигуна 1968 куб см., рік випуску 2013. ( а. с. 12-20) Між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] погоджено графік погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом. ( а.с. 21-22). Як вбачається з матеріалів справи позивачем виставлено відповідачу [PERSON] рахунки-фактури, згідно яких розмір виплат на погашення кредиту за період з вересня 2014 рік по жовтень 2015 рік становить 158762,14 грн., з яких 32807 грн. - є сумою по погашенню кредиту, 83098,63 грн. - відсотки за користування кредитом; 18022,76 грн. - сума по погашенню додаткового кредиту, 24833,49 - відсотки за користування додатковим кредитом.( а. с. 34- 47). За період з листопада 2015 рік по серпень 2016 рік позивачем виставлено відповідачу [PERSON] рахунки-фактури, згідно яких розмір заборгованості по щомісячним платежам становить 39499,45 грн., з яких сума по погашенню додаткового кредиту - 12873,40 грн., відсотки за користування додатковим кредитом - 26626,05 грн. ( а. с. 54-64). Отже, з наданих позивачем доказів щодо наявності у відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованості по сплаті кредиту вбачається наявність заборгованості у сумі 32807, 26 грн. - сума по погашенню кредиту, 83098 ,63 грн. - відсотки за користування кредитом; 30896,16 грн. - сума по погашенню додаткового кредиту 51459,54 грн.- відсотки за користування додатковим кредитом, а всього 198261,59 грн. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. .Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60, ст. 131 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вказаних вимог, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Відповідно до ч. 1-2, 6 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинними документами за кредитним договором є: оригінали кредитних договорів; оригінали додаткових договорів до кредитних договорів за умови, що такі укладалися між банком та боржником; оригінали договорів забезпечення або їх дублікати; копії або оригінали кореспонденції, що велась з боржниками з доказами її направлення (надіслання); копії паспортів та ідентифікаційних номерів боржників; оригінали довідок з місця роботи; оригінали анкет-заяв боржників; оригінали або засвідчені банком копії меморіальних ордерів/оригінали або засвідчені банком копії заяв на видачу готівки; виписка про рух коштів по позичковому рахунку, а також рахунку для зарахування відсотків Державна фіскальна служба України у листі від 28.09.2015р. №9062/Б/99-99-17-02-02-14 роз'яснила, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а носить лише інформаційний характер. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, який передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг). Про призначення рахунка - фактури неодноразово надавав роз'яснення Мінфін у листах від 27.11.2006р. №31-34000-20-23/25136, від 09.07.2007р. №31-34000-20/23-4579/4800 та від 30.05.2011р. №31-08410-07-27/13794. В наданих позивачем рахунках-фактурах зазначено, що вказаний рахунок-фактура є актом прийому-передачі товарів, виконаних робіт. Разом з тим, в загальних умовах кредитування, що є додатком до кредитного договору, з якими був ознайомлений позивач, сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти. Однак, враховуючи, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано вищезазначені рахунки-фактури, підтверджуючі факт наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором 198261,59 грн., ( а.с. 34-47, 54-64), з яких 32807, 26 грн. - сума по погашенню кредиту, 83098 ,63 грн. - відсотки за користування кредитом; 30896,16 грн. - сума по погашенню додаткового кредиту 51459,54 грн.- відсотки за користування додатковим кредитом, то саме ця сума - 198261,59 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Факт отримання кредитних коштів підтверджено заявою відповідача ( а.с. 144). Інших доказів, зокрема відповідного розрахунку заборгованості , виписок по рахунку суду не надано. Окрім того, суд зазначає, що до матеріалів справи подано не підписану сторонами додаткову угоду Враховуючи принцип змагальності, обов'язок доказування та подання доказів визначених ст. ст. 11 та 60 ЦПК України суд вважає, що за основу визначення суми простроченої суми заборгованості, процентів за кредитним договором, додатковим кредитом для позичальника необхідно брати до уваги тільки визначені щомісячні платежі у розрахунках на а.с. 34-47 та на а.с. 55-64 у сумі 198261,59 грн . Суд не може визначити іншу загальну суму заборгованості за основним боргом процентами без відповідного розрахунку позивачем, виписки по рахунку, оскільки він у такому випадку буде ґрунтуватись на припущеннях, що є недопустимим за приписами цивільного процесуального законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, згідно виконавчого напису від 28.04.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмет застави автомобіль марки VW, модель Golf У11, кузов [NUMBER], об»єм двигуна 1968 куб см., рік випуску 2013 за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 15.08.2013 року по 05.10.2015 року ( а. с. 52). Відповідно до п. 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 525,599 ЦК України. Отже, враховуючи , що позивачем на підтвердження наявності заборгованості у відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» надано докази на суму 198261,59 грн., проте не надано належних доказів(відповідного розрахунку, виписки по рахунку) на підтвердження загальної суми заборгованості за кредитним договором, в той час, в спростування наявності вказаної заборгованості відповідач не надав належні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості у розмірі 198261,59 грн. З приводу вирішення питання про відшкодування збитків, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи , зокрема п. 3.5.2 договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, укладений між ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Порше Мобіліті» ( а. с. 65-72) ,у випадку неповернення боржником , в даному випадку, позивачем по справі, заборгованості у добровільному порядку відповідно до п. 3.5.1, Агентство, після письмового погодження із замовником, організує оформлення нотаріусом виконавчого напису на Договорі застави ( за необхідності) та/або судовий процес та представляє інтереси замовника з метою стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, в тому числі за рахунок заставленого майна, іншого майна боржника. Відповідно до п. 3.5.6 Договору ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» виконує інші юридичні-консультаційні послуги за заявкою замовника. Відповідно до п. 1.10 Договору юридично-консультаційні послуги - послуги, що надаються агентством замовнику відповідно до умов цього Договору, а саме повернення боржнику сум поточної заборгованості, заборгованості за кредитним договорами на користь замовника; забезпечення звернення стягнення на предмет застави, інше майно боржників відповідно до вимог чинного законодавства України позасудовими способами або на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса на Договорі застави та ініціювання відповідного судового процесу та представництво інтересів замовника, відкриття виконавчого провадження, проведення опису, вилучення та передача на відповідальне зберігання замовнику предмету застави в процесі здійснення виконавчого провадження, вжиття заходів, спрямованих на представництво інтересів замовника у виконавчому та судовому провадженні з метою вилучення майна та стягнення з боржника грошових коштів, зокрема, заборгованості зі сплати платежів, реалізація предмета застави, інші послуги відповідно до Договору. Як вбачається з рахунку - фактури № 155 від 29.04.2016 року № 224 від 06.07.2016 року( а.с. 55-82 ) та акту наданих послуг № 155 від 29.04.2016 року та № 224 від 06.07.2016 року( а.с. 64 -81) вбачається, що ТОВ «Юридична фірма Тріпл Сі» надавала допомогу позивачу ТОВ «Порше Мобіліті» щодо прийняття заходів по стягненню заборгованості з [PERSON] відповідно до п. 3.5.6. Договору на суму 7000 грн. Відповідно до п. 5.6 кредитного договору у випадку, якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки обумовлені договором страхування, вказаними у п. 5.5 цього кредитного договору, цим кредитним договором позичальник дає згоду і доручає компанії здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування на користь страхової компанії. Оскільки доказів, спростовуючих факт надання ТОВ «Тріпл Сі» юридично -консультативних -послуг позивачу «ТОВ «Порше мобіліті» по клієнту , відповідачу по справі не надано, а навпаки, додані рахунки-фактури та акти наданих послуг ; суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі - 7000 грн. Що стосується вирішення питання про стягнення інфляційних втрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Вказані положення викладені у правових позиціях Постанови ВСУ від 18.05.2016 року № 474цс16. Як вбачається зі змісту кредитного договору і додатків до нього сторони при укладенні договору встановили умову - надання кредиту, повернення кредиту частинами здійснюється у гривні, але кожний черговий платіж визначається як еквівалент у доларах США , вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Згідно графіку погашення кредиту платежі повинні бути сплачені на підставі рахунку ТОВ «Порше Мобіліті» в гривнях( за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в іноземній валюті, визначених вище, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування) банківським переказом на банківський рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» ( а. с. 13). Згідно п. 1.3 Договору сторони погодились, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти ( а. с. 13). Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов договору. Позичальник також зобов'язується компенсувати компанії витрати, що пов'язані зі сплатою податку з доходів фізичних осіб у зв'язку з виникненням у позичальника доходу, пов'язаного зі змінами курсу іноземної валюти, прийнятою сторонами у кредитному договорі по відношенню до гривні. Таким чином кредитор забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти - гривні шляхом прив'язки її до долара США. Оскільки кредитор внаслідок повернення кредиту в еквіваленті до долара США не несе збитків викликаних знеціненням гривні, оскільки забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти - гривні шляхом прив'язки її до долара США, нарахування на залишок кредиту інфляційних втрат є подвійним стягненням, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині стягнення понесений судових витрат, то суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопосутимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Згідно ст. 1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги, позивачем не надано документів, які б підтверджували факт сплати витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, а надано лише акт виконаних робіт № 1163, договір про надання юридичних послуг № 24/2010 , рахунок-фактура ( а. с. 102-103), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесений судовий збір у розмірі 3078,92 грн. На підставі ст.ст. 526, ч.1 ст. 530, 536, 553,554, 1049 ЦК України, п. 12 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , та

Outcome: partial