Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ)\~звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] [PERSON] на їх користь страхове відшкодування в сумі 10444,48 грн. в порядку регресу, які складаються з 9656,48 грн. страхового відшкодування, яке було виплачено [PERSON] за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась з вини відповідача, цивільна відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована, також 788,00 грн. витрат за послуги аварійного комісара, також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позовна заява містить заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку, передбаченому ч.9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що представник позивача проти цього не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Постановою Києво-Святошинського районного суду м.Києва №369/11396/13-п від 25.11.2013 р. встановлено, що 14.11.2013 р. о 08-00 год. [PERSON] [PERSON], керуючи транспортним засобом ТАТА LPT д.н.з. [NUMBER], виконуючи поворот праворуч, не тримався якомога правіше до правого краю проїзної частини, не зумів дотриматися безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що рухався в попутному напрямку праворуч, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] [PERSON] визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42,005 грн. (а.с.11). Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі,\~що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне\~правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій\~особи,\~стосовно\~якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи\~вчиненні\~вони\~цією особою. Згідно висновку зі звіту № 401 від 21.11.2013 р. року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 9656,48 грн. (а.с.13-15). 15.11.2013 р. [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок даного ДТП. Просив регламентну виплату для проведення відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу здійснити на реквізити ТОВ «ВВ Автогруп» (а.с.9). Наказами Моторного (транспортного) страхового бюро України № 4719 від 13.12.2013 р. та №4573 від 04.12.2013 р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати за шкоду заподіяну [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 4828.24 грн. за кожним наказом,на загальну суму 9656,48 грн., вказані суми відповідно до платіжних доручень №2/1-22226 від 13.12.2013 р. та №1/1-22226від 05.12.2013 р. перераховані ТОВ « ВВ Автогруп»(а.с. 22-24). Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.41.1\~ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Положеннями\~ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. За вимогами\~ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно\~до п.4 Постанови\~Пленуму\~Верховного Суду України\~від 27.02.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав. За нормою\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоду) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов'язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов'язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов'язання. В регресному зобов'язанні беруть участь дві сторони - кредитор (регредієнт) і боржник (регресант). Особливість кредитора полягає в тому, що він, перш ніж стати кредитором у регресному зобов'язанні, був боржником в іншому зобов'язанні, виконання якого і породило регресне зобов'язання. Регресна вимога завжди спрямована на відшкодування втрат, понесених за рахунок або з вини іншої особи, а тому вона, по суті, є зобов'язанням по відшкодуванню шкоди й, отже, в більшості випадків є формою цивільно-правової відповідальності. Об'єктом регресного зобов'язання є відшкодування, яке регресант зобов'язаний вчинити регредієнту. Зміст регресного зобов'язання становлять права і обов'язки сторін. У регресному зобов'язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов'язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов'язання є стягнення сплаченого. Розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов'язанні. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, з приводу відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9656,48 грн., виплаченої позивачем на користь потерпілого [PERSON] за рахунок фонду захисту потерпілих, тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення 788,00 грн. витрат за послуги аварійного комісара, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до п. 22.1.\~ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат за послуги аварійного комісара, у зв'язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не убачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача вартості витрат за послуги аварійного комісара в сумі 788,00 грн., тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає задоволенню частково, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, присуджує стягнути з [PERSON] [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 9656,48 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В порядку\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial