Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У липні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18 грудня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/1145-КМК-06, згідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50\~000 доларів США стром з 18 грудня 2006 року до повного повернення кредиту. 26 червня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги (відступлення). З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором про надання кредиту № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року іпотекодавець [PERSON] згідно договору іпотеки № 28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,143 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова та належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ № 000950, виданого Бузівською сільською радою народних депутатів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим номером 366, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1241/36518 від 12 червня 2002 року. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що він неодноразово повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання ним не виконані, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 96\~271\~978,88 грн., з яких: тіло кредиту 2\~026\~532,39 грн.; відсотки 1\~129\~333,20 грн.; пеня 93\~039\~642,35 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту 49\~105,65 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 27\~365,29 грн.. В рахунок виконання основного зобовязання банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку згідно вимог ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи викладене, позивач ПАТ «Дельта Банк» просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року в сумі 96\~271\~978,88 грн., з яких тіло кредиту 2\~026\~532,39 грн.; відсотки 1\~129\~333,20 грн.; пеня 93\~039\~642,35 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту 49\~105,65 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 27\~365,29 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки із [PERSON], а саме на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,143 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова та належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ № 000950, виданого Бузівською сільською радою народних депутатів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим номером 366, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1241/36518 від 12 червня 2002 року; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України позивач ПАТ «Дельта Банк» подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року в сумі 96\~271\~978,88 грн., з яких тіло кредиту 2\~026\~532,39 грн.; відсотки 1\~129\~333,20 грн.; пеня 93\~039\~642,35 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту 49\~105,65 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 27\~365,29 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки із [PERSON], а саме на земельну ділянку площею 0,143 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, який належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 000950, виданого Бузівською сільською радою народних депутатів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 336, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1241/36518 від 12 червня 2002 року, та розташоване на вищевказаній земельній ділянці площею 0,143 га приватне домоволодіння, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, № 2-а, яке складається з: житлового будинку (цегла); гаражу (цегла); вбиральня (дерево); каналізаційна яма (цегла); каналізаційна яма (цегла); колодязь (з/б кільця); огорожа (метал), готовність будинку 95 %, та належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 08 лютого 2002 року, за реєстровим № 333 та зареєстроване в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна в реєстровій книзі № 2 під реєстровим номером 362, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" права власності на земельну ділянку площею 0,143 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, та розташоване на вище вказаній земельній ділянці площею 0,143 га приватне домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, № 2-а, шляхом визнання права власності на вказане майно за ПАТ «Дельта Банк», судові витрати стягнути з відповідача. До участі в справі судом було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фонд гарантуванні вкладів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дельта Банк» позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], Фонд гарантуванні вкладів фізичних осіб не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28.3/1145-КМК-06, відповідно до умов п. 2.1 якого банк надав позичальнику кредити на умовах забезпеченості, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів протягом дії цього договору. Відповідно до умов п. 1.1. кредитного договору, цим договором встановлюється процедура та умови надання банком у майбутньому кредитів в рамках траншевої кредитної лінії у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 50\~000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання кожної додаткової угоди до цього договору про надання кредиту, що є його невідємною частиною, процедура та умови повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами. Згідно п. п. 2.7.1, 2.7.2 кредитного договору розрахунок суми процентів за користування кредитами починається з дня зарахування суми кредитів на визначені в Додаткових угодах рахунки, відкриті банком для обліку заборгованості позичальника за кредитами, наданими в рамках цього договору, та здійснюється від суми фактичної заборгованості за кредитами. Проценти за користування кредитами нараховуються в дні їх сплати відповідно до Додаткових угод, а також в останній робочий день місяця та у день повного повернення заборгованості за кредитами, але не пізніше дати, вказаної в п. 4.4 цього договору, виходячи із суми заборгованості на позичкових рахунках, які відкрито банком для обліку заборгованості позичальника, та процентних ставок, що встановлені в додаткових угодах. Відповідно до умов п. 2.7.4 кредитного договору при розрахунку суми процентів береться фактична кількість календарних днів користування кредитами у розрахунковому періоді та фактична кількість днів у поточному році якщо кредити надані у національній валюті України, російських рублях, англійських фунтах стерлінгів; фактична кількість календарних днів користування кредитом в розрахунковому періоді та 360 днів у році якщо кредити надані в іншій іноземній валюті, ніж та, що вказана в попередньому абзаці даного пункту. Відповідно до умов п.2.8 кредитного договору повернення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній послідовності: оплата простроченої заборгованості за нарахованими процентами; оплата простроченої заборгованості за кредитами; повернення строкової заборгованості за нарахованими процентами; повернення строкової заборгованості за кредитами; повернення пені, розмір якої визначається відповідно до п. 7.1 цього договору. Згідно умов п. 2.9 кредитного договору основним забезпеченням повернення заборгованості за кредитами, що надаватимуться за цим договором, сплати процентів та пені є застава земельної ділянки згідно іпотечного договору № 28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року та товару в обороті згідно договору застави № 28.3/1145-ЗМК/2-06 від 18 грудня 2006 року. Відповідно до умов п. 4.4 кредитного договору позичальник зобовязався повернути заборгованість за кредитами та процентами не пізніше 16 грудня 2011 року готівкою через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах. Датою повернення заборгованості за кредитами вважається дата зарахування грошових коштів на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах. Згідно умов п.7.1. кредитного договору у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитами та процентами сплатити банку пеню в наступних розмірах: - в разі прострочення платежу до 10 календарних днів включно у розмірі 5 % від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення; в разі прострочення платежу понад 10 календарних днів у розмірі 10 % від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного повернення заборгованості. Відповідно до умов п. 9.1 кредитного договору цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного повернення позичальником заборгованості за кредитами та процентами, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне повернення кредиту, сплати процентів. Відповідно до умов п. п. 1, 2, 3 додаткової угоди № 28.3/1145-КМК-06 ДУ1 до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 згідно цієї додаткової угоди банк надав позичальнику кредит у сумі 50\~000 доларів США, що складає еквівалент 252500 грн. за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цієї додаткової угоди. Транш надається на споживчі цілі. Сума кредиту надається позичальнику в готівковій формі через касу банку. Процентна ставка за кредитом дорівнює 16 % процентів річних. Відповідно до умов п. п. 1, 3 додаткової угоди № 28.3/1145-КМК-06 ДУ2 від 25 квітня 2007 року до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 згідно цієї додаткової угоди банк надав позичальнику кредит у сумі 100\~000 доларів США, що складає еквівалент 505000 грн. за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цієї додаткової угоди. Процентна ставка за кредитом дорівнює 15 % річних. Відповідно до умов п. п. 1, 3 додаткової угоди № 28.3/1145-КМК-06 ДУ3 від 07 травня 2007 року до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 згідно цієї додаткової угоди банк надав позичальнику кредит у сумі 30\~000 доларів США, що складає еквівалент 151500 грн. за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цієї додаткової угоди. Процентна ставка за кредитом дорівнює 16 % річних. 10 березня 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року. Згідно вказаної угоди сторонами погоджено та внесено зміни до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року та погоджено, що при надходженні до банку коштів для погашення заборгованості за кредитами банк направляє ці кошти на погашення такої заборгованості у черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитами; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитами; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за нарахованими процентами (в разі наявності); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами (в разі наявності). Банк має право в односторонньому порядку змінити черговість погашення боргових зобовязань за договором та усіма додатковими угодами до нього, визначену цим пунктом. Також сторонами погоджено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі, що дорівнює подвійній процентній ставці, визначеній у відповідній додатковій угоді від суми простроченого платежу. Згідно наявної в матеріалах справи довідки тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта банк» за вих. № 15 червня 2015 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року становить 149\~859,5 доларів США та 93\~116\~113,29 грн.. Заборгованість складається з: тіло кредиту 2\~026\~532,39 грн.; відсотки 1\~129\~333,20 грн.; пеня 93\~039\~642,35 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту 49\~105,65 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 27\~365,29 грн.. Загальна заборгованість станом на 15 червня 2015 року складає 96\~271\~978,88 грн.. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 18 грудня 2006 року на забезпечення виконання умов кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 28.3/1145-ЗМК/1-06, згідно умов якого предметом іпотеки за цим договором є земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,143 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 000950, виданого Бузівською сільською радою народних депутатів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 336, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1241/36518 від 12 червня 2002 року. Відповідно до умов п. 1.1 іпотечного договору у забезпечення зобовязань боржника перед іпотеко держателем за кредитним договором іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку майно. Згідно умов п. 1.2 іпотечного договору у разі набуття іпотекодержателем підстав для звернення стягнення на майно, у відповідності до положень розділу цього договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до умов п. 1.3 іпотечного договору істотними умовами кредитного договору є: розмір основного зобовязання 50\~000 доларів США, процентні ставки за користування кредитними коштами встановлюються в додаткових угодах за кожним кредитом; термін повернення кредитних коштів до 16 грудня 2011 року включно; порядок виконання основного зобовязання щомісячно ануїтетними платежами. Згідно умов п. 1.4 іпотечного договору заставна вартість майна за згодою сторін складає 50\~000 доларів США, що по курсу НБУ на 18 грудня 2006 року становить 252500 грн.. Відповідно до умов п. 3.2.1 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно з метою погашення заборгованості боржника за кредитним договором у разі набуття такого права згідно розділу 4 цього договору. Відповідно до умов п. п. 4.1, 4.2 іпотечного договору за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафних санкцій та відшкодуванням збитків. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов кредитного договору, або іпотекодавцем умов цього договору. Згідно умов п. 4.3 іпотечного договору передбачено, що при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця та боржника про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобовязання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів: від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого імені (іпотекодавця), за умови, що кошти виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до умов п. п. 4.4, 4.5 іпотечного договору у випадку, коли виконання п. 4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в тому числі звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Реалізація майна здійснюється іпотеко держателем самостійно шляхом укладення від свого імені договору купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку». 25 квітня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про зміни до іпотечного договору № 28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року, відповідно до умов якого сторони погодили, що предметом іпотеки є: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,143 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, та належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 000950, виданого Бузівською сільською радою народних депутатів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 336, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1241/36518 від 12 червня 2002 року, та розташоване на вищевказаній земельній ділянці площею 0,143 га приватне домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, буд. № 2-а, яке складається з: житлового будинку (цегла); гаражу (цегла); вбиральня (дерево); каналізаційна яма (цегла); каналізаційна яма (цегла); колодязь (з/б кільця); огорожа (метал), готовність будинку 95 %, та належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 08 лютого 2002 року, за реєстровим № 333 та зареєстроване в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна в реєстровій книзі № 2 під реєстровим номером 362. Також сторонами було погоджено та викладено в новій редакції п. 1.3 іпотечного договору, а саме зазначено, що «розмір основного зобовязання становить 100\~000 доларів США, процентна ставка за користування кредитними коштами згідно з відповідними додатковими угодами до кредитного договору, термін повернення кредитних коштів до 16 грудня 2011 року». Згідно п. 4 додаткової угоди до іпотечного договору передбачено, що сторони договору погодили та виклали п. 4.3 іпотечного договору в новій редакції: «при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця та боржника про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, і якщо протягом цього строку зобовязання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів: від свого імені продає майно третім особам і спрямовує кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погодженим з ним від свого імені (іпотекодавця), за умови, що кошти виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до умов п. 3.2.5 іпотечного договору іпотекодержатель має право здійснити відступлення прав за цим договором без отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Так, 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов п. 2.1 якого продавець ПАТ «Кредитпромбанк» погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, покупець ПАТ «Дельта Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Відповідно до умов п. 2.3 договору права вимоги переходять від продавця до покупця, та обовязки продавця передати права вимоги вважаються виконати з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Відповідно до умов п. 7.3 договору сторони підтверджують, що вони погодили всі істотні умови цього договору. Цей договір та інші документи, на які посилається цей договір, становлять повну домовленість та згоду сторін стосовно відступлення права вимоги. Згідно витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв право вимоги по кредитному договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року відносно [PERSON], а також по іпотечному договору № 28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що кредитор ПАТ «Кредитпромбанк» неправомірно передав ПАТ «Дельта банк» право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, є необгрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами та спростовуються наявними матеріалами справи. До матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», оригінал якого був наданий суду для огляду. На даний час вказаний договір відступлення права вимоги є дійсним. Правила ст. 546 ЦК України встановлюють, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Вимогами ч. 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до припинення дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про іпотеку» іпотека земельних ділянок здійснюється відповідно до цього закону. За правилами ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: для іпотекодавця та іпотекодержателя юридичних осіб відомості про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, для громадян України прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів; зміст та розмір основного зобовязання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. За правилами ст. 1 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» іпотечним боргом є основне зобовязання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою. Внаслідок укладеного договору іпотеки від 18 грудня 2006 року [PERSON], якій на праві власності належать передані в іпотеку земельна ділянка та домоволодіння, було здійснено забезпечення виконання основного зобовязання позичальника [PERSON] за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта банк» за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року станом на 15 червня 2015 року складає 74\~071\~853,72 грн. та 22 200125,16 грн., що в загальному становить 96\~271\~978,88 грн.. До матеріалів справи долучено копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до [PERSON], ТОВ «Фірма «Атлант-С», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» задоволено. Стягнуто зі [PERSON], ТОВ «Фірма «Атлант-С», [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, додаткової угоди від 25 квітня 2007 року про зміну до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, додаткової угоди № 28.3/1145-КМК-06 ДУ2 від 25 квітня 2007 року до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, додаткової угоди № 28.3/1145-КМК-06 ДУ3 від 07 травня 2007 року до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, додаткової угоди від 12 серпня 2008 року про зміни до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, додаткової угоди № 1 від 10 березня 2009 року до кредитного договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року в розмірі 152\~845 доларів США 32 центи, що за курсом НБУ на 08 листопада 2010 року становить 1209724 грн. 85 коп.. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] стверджував, що заборгованість [PERSON] перед кредитором ПАТ «Кредитпромбанк» частково погашена, однак дані твердження не були підтверджені належними доказами. На виконання вимог умов п. 4.3 іпотечного договору ПАТ «Дельта банк» направив на адресу відповідача [PERSON] лист-вимогу за вих. № 31.4-08/1912/15 від 22 червня 2015 року щодо порушення основного зобовязання із зазначенням суми боргу та іпотечного договору, а також відповідача було повідомлено, що в разі непогашення простроченої заборгованості банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості за кредитом у судовому порядку шляхом звернення стягнення на заставне майно на підставі вимог ст. ст. 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку». За правилами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Банк виконав свої обовязки, передбачені вимогами чинного законодавства щодо надсилання боржнику та іпотекодавцю, який є відмінним від боржника, письмових вимог про погашення заборгованості, у разі невиконання яких банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] у встановлений банком строк свої зобовязання за договором, викладені у досудовій вимозі, не виконала. За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. За вимогами ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Вимоги ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлюють, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Якщо предметом іпотеки є два або більше обєкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником чи іпотекодавцем порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Пункт 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.» Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до умов п. 3 іпотечного договору №28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року та додаткової угоди до нього сторонами узгоджено заставну вартість іпотечного майна. Представником позивача ПАТ «Дельта банк» надано Звіт про оцінку іпотечного майна. Згідно висновку субєкта оціночної діяльності від 26 травня 2016 року, проведеного ТОВ «Експертна компанія «Професіонал», вартість земельної ділянки площею 0,143 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, становить 277\~631,00 грн., вартість житлового будинку (95 % готовності) з надвірними будівлями проектною площею 253,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Садова, № 2-а, становить 1\~702\~006,00 грн.. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). У зв'язку з тим, що банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, а відповідач [PERSON] порушила своє зобовязання, яке забезпечене іпотекою, а також враховуючи, що банк з дотриманням вимог чинного законодавства надсилав позичальнику та іпотекодавцю досудову вимогу про усунення порушень кредитного договору, у ПАТ «Дельта банк» виникло право на задоволення своїх вимог та звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно\~до наданого\~позивачем розрахунку заборгованості\~станом на 15 червня 2015 року ПАТ «Дельта банк» нарахував заборгованість за кредитним договором № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року у розмірі 96\~271\~978,88 грн., з яких: тіло кредиту 2\~026\~532,39 грн.; відсотки 1\~129\~333,20 грн.; пеня 93\~039\~642,35 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту 49\~105,65 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 27\~365,29 грн.. З наявного розрахунку вбачається, що банк нарахував відповідачу пеню за прострочення виконання зобовязання у розмірі 93\~039\~642,35 грн., що значно перевищує заборгованість по тілу кредиту, яка становить 2\~026\~532,39 грн.. Враховуючи, що позивачем не доведено і не надано належних доказів в обгрунтування заявлених вимог про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 93 039 642,35 грн., тому суд відмовляє у задоволенні вимог про її стягнення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість по кредитному договору № 28.3/1145-КМК-06 від 18 грудня 2006 року, яка підлягає стягненню в загальному становить 3 232 336,53 грн., що складається з: 2\~026\~532,39 грн.-тіло кредиту; відсотки 1\~129\~333,20 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу кредиту 49\~105,65 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 27\~365,29 грн.. Оскільки вартість предмета іпотеки не перевищує розміру заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта банк», суд вважає за можливе задовольнити вимогу ПАТ «Дельта банк» та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року та додаткової угоди від 25 квітня 2007 року про зміни до іпотечного договору №28.3/1145-ЗМК/1-06 від 18 грудня 2006 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial