Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Діна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод користування земельною ділянкою, зобовязання орендодавця виконувати договірні умови та відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між СТОВ «Діна» та відповідачем [PERSON] 01.03.2006 року було укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 2,9703 га, яка належить відповідачу, строком на 10 років, тобто до 26.11.2017 року, оскільки вказаний договір був зареєстрований у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26.11.2007 року. На протязі восьми років СТОВ «Діна» виконує всі умови договору оренди землі як орендар, а саме використовує земельну ділянку за призначенням та сплачує орендну плату власнику [PERSON]. Натомість, при обїзді полів 05.04.2016 року та повторно 03 травня 2016 року позивачем було виявлено, що [PERSON] в порушення умов договору, без будь яких попереджень, виділив земельну ділянку площею 2,9703 га і розпочав роботи, чим порушив умови договору оренди земельної ділянки, тим самим наніс майнову шкоду СТОВ «Діна». Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, прохав їх задовольнити та пояснив, що договір оренди землі між СТОВ «Діна» та [PERSON] був підписаний 01.03.2006 року, однак зареєстрований у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26 листопада 2007 року. Як вбачається з умов договору - договір набирає чинності після його державної реєстрації, тобто з 26.11.2007 року, а тому строк дії договору до 26 листопада 2017 року, оскільки він укладений на 10 років. Також вказав, що незаконними діями відповідача, повязаними з самовільним зайняттям земельної ділянки, яка перебуває в оренді СТОВ «Діна», порушені умови чинного договору оренди землі та завдані матеріальні збитки, натомість СТОВ «Діна» на протязі восьми років виконує всі умови договору оренди землі як орендар, а саме використовує земельну ділянку за призначенням та сплачує орендну плату власнику [PERSON]. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог СТОВ «Діна», прохала відмовити в їх задоволенні та пояснила, що відповідач почав обробляти належну йому земельну ділянку, оскільки вважає, що договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами, а не з часу державної реєстрації, а тому дія договору закінчилася 01.03.2016 року. Також повідомила, що позивачем під час дії договору умови договору не порушувалися. Окрім цього, представник відповідача не спростовувала факту підписання відповідачем додаткової угоди до договору оренди землі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0675 га, розташованої на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ №516976. 01 березня 2006 року [PERSON] уклав з СТОВ "Діна" договір оренди належної йому земельної ділянки площею 2,9703 га терміном на 10 років. Вищезазначений договір 26 листопада 2007 року був зареєстрований у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №040769900022, про що свідчить відмітка в договорі оренди землі та відповідь Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 18.08.2016 року №27-20.25-0.3-1529/2-16. Як вбачається з пункту 41 договору оренди землі, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Факт передачі земельної ділянки підтверджується актом приймання передачі земельної ділянки від 30 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, що пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно із частинами 1, 2 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст.14 вказаного закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220 затверджено типовий договір оренди землі, а тому форма договору оренди землі із зазначенням істотних умов договору має дотримуватись сторонами. Згідно пункту 43 Типового договору оренди землі договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до ст.ст.\~18,\~20 Закону України «Про оренду землі»\~в редакції до 1 січня 2013 року договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація проводиться у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 210 ЦК\~правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За змістом ч. 3 ст. 640 в редакції до 01 січня 2013 р. договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Разом з тим, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі №6-643цс16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якої договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з пояснень представників сторін, сторони під час укладення договору оренди землі досягли всіх істотних умов договору та позивачем умови договору не порушувалися. Згідно з положеннями статей\~125,\~126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із ч. 5\~ст. 6 ЗУ «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 7 п. 2 ч. 1\~ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Статтею 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно\~це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень\~статті 638 ЦК України, статей\~125,\~126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації, а тому строк дії договору, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Діна» - до 26 листопада 2017 року. Окрім цього, як вбачається з додаткової угоди № 1 від 04.05.2012 року до договору оренди №б/н від 01.03.2006 року, укладеної між [PERSON] та СТОВ «Діна», строк дії договору продовжено на 10 років до 01 березня 2026 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про призупинення незаконних дії [PERSON] та зобовязання останнього виконувати умови договору оренди землі від 01.03.2006 року, який був зареєстрований у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26.11.2007 року за №040769900022 до 26.11.2017 року підлягають задоволенню, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь СТОВ «Діна» майнової шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки ні до матеріалів справи, а ні під час судового розгляду справи представником позивача не надано жодного документального підтвердження заявлених вимог.

Outcome: partial