Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на її користь: аліментів на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO] народження та дочки [PERSON] [INFO] народження в розмірі по 1300 грн. на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2016р. до повноліття дитини; додаткових витрат на розвиток особливих здібностей дітей, підтримку здоров'я у періоди загострення респіраторних захворювань, забезпечення підручниками, посібниками, згідно змін в шкільній програмі, надання матеріальної допомоги старшій доньці [PERSON] [INFO] народження, яка навчається стаціонарно в національному університеті, та на погашення кредитного договору по програмі «Енергозбереження» суму в розмірі 1000 грн., але не менше 30% затвердженого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову покликалась на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.11.1993р. по 16.08.2016р. Від шлюбу мають трьох дітей: доньок [PERSON] [INFO] народження і [PERSON] [INFO] народження та сина [PERSON] [INFO] народження. Участь у витратах на утримання дітей відповідач не бере та відмовився нести 50% витрат на погашення заборгованості по кредиту. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що проживає з дітьми у квартирі, співвласниками якої є вона та відповідач. Останній у квартиру навідується рідко. Діти перебувають повністю на її утриманні. Зазначений у позові кредитний договір був укладений нею з банком з метою отримання кредиту на оплату вартості встановлення котла та облаштування системи опалення у квартирі. Відповідач є поручителем за цим договором, співвласником квартири, в якій встановлено опалення, тому вважала, що останній повинен сплатити половину отриманих за договором кредиту коштів. З позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не зверталася в силу необізнаності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково - пояснив, що відповідач непрацює тому готовий сплачувати на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позову просив відмовити за недоведеністю позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.182 СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до Закону України від 25 грудня 2015 № 928-VIII «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум з 01.12.2016р. для дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 грн. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у пунктах 15-17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той з батьків, з яким проживає дитина має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 04.08.2016р. у справі №456/955/16-ц розірвано шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON], в якому останні перебували з 18.11.1993р. та від якого мають трьох дітей: дочку [PERSON] [INFO] народження, дочку [PERSON] [INFO] народження та сина [PERSON] [INFO] народження. Наведене підтверджено свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 07.08.2008р., серія [NUMBER] від 19.06.2001р. та копією паспорта громадянина України на ім'я [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім'ї №486, яка видана Львівським БМЕУ 14.09.2016р., сторони [PERSON], [PERSON] з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO], що представник відповідача не заперечив. Відповідач є особою працездатного віку, коштів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] позивачці добровільно не надає, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб, суду не надано, тому суд вважає, що є всі підстави ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання кожного з неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] аліменти в розмірі, що є найбільш наближеним до 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України від 25 грудня 2015 №928-VIII, для дітей віком від 6 до 18 років, тобто в розмір по 850 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Це відповідатиме правовій позиції ВСУ, що викладена в справі №6-1798цс16 згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 цього Закону та статтях 194-197, 274 СК України. У справі, яка переглядається, визначивши розмір аліментів на двох дітей по 1/3 частині заробітної плати щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апеляційний суд, з висновком якого погодився і касаційний суд, не врахував положень частини другої статті 183 СК України про обов'язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В силу вимог ст.360-7 ЦПК України правові позиції ВСУ є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чиеном за змістом даної норми додаткові витрати на дитину можуть стягуватись у випадку, коли такі були викликані особливими обставинами. Зазначені в прохальній частині позовної заяви підстави для стягення щомісячно додаткових витрат на дитину в розмірі 1000 грн., а саме: розвиток особливих здібностей дітей, підтримка здоров'я у періоди загострення респіраторних захворювань, забезпечення підручниками, посібниками згідно змін в шкільній програмі; надання матеріальної допомоги старшій доньці [PERSON] [INFO] народження, яка навчається стаціонарно в національному університеті; витрати на погашення кредиту за кредитним договором за №20.02.000262 від 15.10.2015р., що укладений між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] про надання кредиту в розмірі 30 000 грн., та договору поруки № 20.02.000262 від 15.10.2015р., за яким поручителем кредитного договору виступає [PERSON], не свідчать про те, що такі витрати викликані особливими обставинами, зазначеними у ст. 185 СК України і ці обставини не підтерджені належними і допустимими доказами. Окрім цього, із встановлених судом обставин випливає, що вимога про надання матеріальної допомоги повнолітній доньці [PERSON] [INFO] народження, яка продовжує навчання, та вимога стягнення з відповідача витрати на погашення кредиту за кредитним договором є предметами окремого судового розгляду, тому до цих правовідносини не можуть бути застосовані ст.ст.150, 180-184 СК України. Виходячи з вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial