Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Подавши заяву про збільшення розміру позовних вимог від 29.11.2018 року просили зобов`язати відповідачку не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] , зобов`язати відповідачку не чинити перешкод [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онуками [PERSON] та [PERSON] та визначити способи участі позивачів у вихованні дітей: - систематичні побачення з дітьми кожного вівторка та четверга, батько/та/або дід, баба забирає дітей з навчальних закладів після занять та приводять дітей до 20.00 год. за місцем проживання з матір`ю: [ADDRESS] ; - систематичні побачення з дітьми кожної п`ятниці батько/та/або дід, баба забирає дітей з навчальних закладів після занять та приводять дітей наступного дня до 20.00 год. за місцем проживання з матір`ю: [ADDRESS] ; - спілкування з дітьми з 10.00 до 15.00 год. у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи та інші святкові дні без присутності матері за місцем проживання батька, діда, баби за адресою: [ADDRESS] ; - спілкування з дітьми у день народження дітей, день народження батька, дідуся, бабусі з 10.00 до 15.00 год. без присутності матері, за місцем проживання батька, діда, баби: [ADDRESS] ; - спільний відпочинок з дітьми в літній період (літні канікули) протягом 30 днів щороку з 15 липня по 25 серпня; в осінні, зимові, весняні канікули (перша декада усіх канікул). Крім того, просили стягнути з відповідачки на їх користь моральну шкоду у розмірі по 35 000 грн. на користь кожного. Обґрунтовували позовні вимоги тим, що 13.06.2008 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року було розірвано. Під час шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з відповідачкою, яка чинить позивачам перешкоди у спілкуванні та побаченні з дітьми (онуками), на телефонні дзвінки не реагує, двері не відчиняє. Тому позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 06.07.2018 року відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Згідно поданих відзивів на позовну заяву сторона відповідачки заперечила проти позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що інформація у позовній заяві не відповідає дійсності. Так, відповідачка не перешкоджала спілкуванню та перебуванню батька з дітьми, але він перебуваючи за місцем проживання її з дітьми спілкується виключно з молодшим сином, приносить йому подарунки. Крім того,без погодження з нею, одного дня забрав молодшого сина з навчального закладу і повернув лише ввечері. Дитина повернулася з подарунками та солодощами, старший син був ображений і вони навіть посварилися. Таким чином відсутні будь які законні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання не чинити перешкод у спілкування батька з дітьми, відповідачка не заперечує проти їх зустрічей. Що стосується бабусі та дідуся, то вони не можуть бути допущені до виховання та спілкування з дітьми із-за їх негативного ставлення до дітей, вони ніколи не цікавилися повсякденним життям дітей, не допомагали їм у навчанні, ніколи не телефонують дітям. Дідусь неодноразово застосовував фізичну силу до дітей, старшого сина намагався душити, що є небезпечним для життя та здоров`я дітей. Таким чином відповідачка вважає, що спілкування баби та діда з онуками буде негативно впливати на їх емоційних стан. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, вважає їх надуманими та безпідставними. Крім того відповідачкою до суду були подані заперечення на висновок органу опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві. У відповіді на відзив представник позивачів заперечував аргументи сторони відповідачки, посилаючись на не відповідність дійсності. В судовому представник позивачів підтримав позовні вимоги за вищевикладеними обставинами та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки просив задовольнити вимоги позову частково з урахуванням викладеного ним у відзивах на позов та заперечення на висновок органу опіки та піклування. Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13.06.2008 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року було розірвано. Під час шлюбу народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент подачі позову до суду [PERSON] навчався у спеціалізованій школі №320, а [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №222. На виконання ухвали суду Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація направила до суду висновок № 102/03/31-9448 від 17.10.2018 року, яким визначено спосіб участі батька, баби та діда у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: - систематичні побачення з дітьми кожного вівторка та четверга, батько/та/або дід, баба забирає дітей з навчальних закладів після занять та приводять дітей до 20.00 год. за місцем проживання з матір`ю: [ADDRESS] ; - систематичні побачення з дітьми кожної п`ятниці батько/та/або дід, баба забирає дітей з навчальних закладів після занять та приводять дітей наступного дня до 20.00 год. за місцем проживання з матір`ю: [ADDRESS] ; - спілкування з дітьми з 10.00 до 15.00 год. у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи та інші святкові дні без присутності матері за місцем проживання батька, діда, баби за адресою: [ADDRESS] ; - спілкування з дітьми у день народження дітей, день народження батька, дідуся, бабусі з 10.00 до 15.00 год. без присутності матері, за місцем проживання батька, діда, баби: [ADDRESS] ; - спільний відпочинок з дітьми в літній період (літні канікули) протягом 30 днів щороку з 15 липня по 25 серпня; в осінні, зимові, весняні канікули (перша декада усіх канікул). Згідно дослідженого судом висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька з дітьми, діда та баби з онуками вбачається, що батько дітей проживає за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою проживають дід та баба (батьки позивача). Житлово-побутові умови для перебування малолітніх дітей створено належним чином, про що складено акт працівниками служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Матір з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . З наданих пояснень батьком, дідом та бабою вбачається, що після того, як батько дітей пішов із родини, мати почала перешкоджати їм у побаченнях з дітьми. Матір дітей пояснила, що не заперечує проти участі батька у вихованні дітей. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Крім того, згідно ст.ст. 153, 257 СК України мати, батько, дід, баба та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. З огляду на вказану норму позовні вимоги щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною можуть бути заявлені і дідом з бабою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування з урахуванням положень ч.6 ст.19 Сімейного Кодексу України, якими передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, із зазначеного висновку не є зрозумілим, яким чином із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей, що сприятиме захисту інтересів дітей, комісією було визначено систематичні побачення батька, баби та діда з дітьми кожної п`ятниці, - батько/та/або дід, баба забирають дітей з навчальних закладів після занять та приводять дітей наступного дня до 20.00 год. за місцем проживання з матір`ю, спілкування баби та діда, батька з дітьми саме з 10.00 до 15.00 год. у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи та інші святкові дні без присутності матері, спілкування з дітьми у день народження дітей, день народження батька, дідуся, бабусі саме з 10.00 до 15.00 год. без присутності матері, за місцем проживання батька, діда, баби. З урахуванням ефективного способу захисту порушеного права позивачів, найкращих інтересів дітей, суд вважає за необхідне відступити від висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про участь батька, діда та баби у вихованні малолітніх дітей, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей. При вирішенні спору щодо участі баби та діда у вихованні дітей та визначення регламенту зустрічей, суд враховує доводи позивачів та заперечення відповідачки, інтереси дітей, їх вік, наявність інших родичів, ставлення позивачів до онуків, та те, що відповідачка не сприяє такому спілкуванню. Бажання позивачів [PERSON] та [PERSON] приймати участь у спілкуванні з онуками повністю узгоджується з їх правами та відповідає інтересам малолітніх дітей. Отже, враховуючи правовідносини, які склалися у сторін між собою по відношенню до малолітніх дітей, а також те, що позивачі в силу закону мають право на спілкування з дітьми/онуками, участь у їх вихованні, утримання, тощо, враховуючи вік дітей, їх ставлення до батьків, бабусі, їх зайнятість у навчанні та головне інтереси дітей, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі батька у спілкуванні з дітьми: - побачення з дітьми кожного вівторка та четверга, з можливістю батькові забрати дітей з навчальних закладів після занять та привести дітей до 19.00 год. за місцем проживання з матір`ю: [ADDRESS] - за бажанням дітей; - спілкування з дітьми у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи без присутності матері за місцем проживання батька: [ADDRESS] - за бажанням дітей; - спілкування з дітьми у день народження дітей, без присутності матері, за місцем проживання батька: [ADDRESS] - за бажанням дітей; - спільний відпочинок з дітьми в літній період (літні канікули) протягом 30 днів щороку з 15 липня по 25 серпня; в осінні, зимові, весняні канікули (перша декада усіх канікул) - за домовленістю з матір`ю. Встановити наступний графік спілкування діда та баби з малолітніми онуками, а саме: - побачення з дітьми кожного вівторка та четверга, з можливістю бабі та дідові забрати дітей з навчальних закладів після занять та привести дітей до 19.00 год. за місцем проживання з матір`ю: [ADDRESS] - за бажанням дітей; - спілкування з дітьми у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи без присутності матері за місцем проживання баби та діда: [ADDRESS] - за бажанням дітей. - спілкування з дітьми у день народження баби та діда, без присутності матері, за місцем проживання діда та баби: [ADDRESS] - за бажанням дітей. У визначені такого способу участі у спілкуванні з дітьми (онуками), суд дотримувався балансу прав матері та батька, та враховував інтереси баби та діда. Судом також враховувалися інтереси дітей, їх вік та навчальний процес та відповідно необхідний час на це. Враховувалися судом і питання дозвілля та відпочинку дітей, зокрема їх канікул, які мають проводити порівну з обома батьками. Слід вказати і те, що з урахуванням відносин, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дітьми, такі не повинні впливати на спілкування батьків з дітьми, розвиток та виховання дітей, які потребують уваги обох батьків. Тому, суд вважає, що обмеження позивачів у вихованні дітей є неприпустимим, а присутність відповідачки під час зустрічей батька, діда чи баби з дітьми лише негативно вплине на вільне виявлення дітьми своїх емоцій щодо батька, діда та баби, відповідно щодо вільного спілкування дітей з батьком, дідом та бабою, а тому, суд вважає за можливе визначити зустрічі з батьком, дідом та бабою без присутності матері. Враховується і те, що протипоказань для цього судом не було встановлено. Підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання відповідачку не чинити перешкод позивачам у спілкуванні з дітьми (онуками), оскільки такі вимоги знайшли своє підтвердження в належних та допустимих доказах, які були оцінені судом в своїй сукупності. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Позивачі посилаються на те, що їм було завдано моральну шкоду у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачки, яка усіляко чинить їм перешкоди у побаченнях з дітьми (онуками), чим завдала їм моральних стражань та болю. Розмір моральної шкоди позивачі оцінили у 35 000 грн. та просили стягнути з відповідачки зазначений розмір моральної шкоди на користь кожного з них. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте на підтвердження завдання позивачам моральної шкоди, ними не було надано суду жодного доказу, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивачами не доведено спричинення їм моральної шкоди внаслідок відсутності спілкування з дітьми, а також не доведено те, що такі моральні страждання були викликані саме поведінкою відповідачки. Отже, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в зазначеному вище обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: partial