Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2256-019/07Р від 26.07.2007 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 45000 доларів США на строк з 26.07.2007 р. по 26.07.2031 р. зі сплатою 11,99% річних, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами, виконати інші зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. На виконання п.3.1 Кредитного договору для забезпечення виконання зобов'язання, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №2256-019/07Р від 26.07.2007 р., за п.1.1 якого, відповідачка передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Проте, відповідачка належним чином не виконувала та не виконує зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку із чим 19.03.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою позивача було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 159, яким звернено стягнення на нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк». 20.02.2012 року ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 31312296. В ході вчинення виконавчих дій встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 20.06.2013 року позивачем було направлено на адресу відповідачки письмову вимогу про необхідність добровільного звільнення протягом місяця, з дня отримання вимоги, житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] разом з членами її родини - [PERSON], 2002 р.н. та [PERSON], 2006 р.н. Вказана вимога позивача не була отримана відповідачем та 22 липня 2013 року поштове відправлення повернулося на адресу відправника за закінченням терміну зберігання. Реєстрація вказаних осіб за зазначеною адресою перешкоджає діям державного виконавця щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме реалізації вказаної нерухомості. Просили виселити [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS], зобов'язавши Ленінський районний відділ у м. Донецьку ГУ ДМС у Донецькій області зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, та стягнути з відповідачки [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 114,70 гривень. Представник позивача за довіреністю Волік О.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що неповнолітні діти відповідачки [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі, яка є предметом іпотеки, вже після укладення договору іпотеки без дозволу банка. Таким чином, відповідачкою були порушені вимоги п.1.7 договору іпотеки. Волік О.М. зазначила, що відповідачка повинна була звернутись до банку із заявою про надання дозволу на реєстрацію неповнолітніх дітей в спірній квартирі, в цьому випадку банк або надає письмову згоду, або відмовляє також письмово, але відповідачка з такою заявою навіть не зверталася. Реєстрація та проживання відповідачки та її малолітніх дітей у квартирі, що є предметом іпотеки, перешкоджає проведенню реалізації квартири державним виконавцем через прилюдні торги, з метою задоволення вимог банку щодо повернення заборгованості за кредитним договором. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно укладала кредитний договір з АКБ «Правекс-Банк», згідно умов якого банк надав їй кредитні грошові кошти у розмірі 45000 доларів США на придбання квартири. З метою забезпечення виконання цього кредитного договору між нею та банком був укладений договір іпотеки, згідно якого вона передала банку придбану в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS]. Вона припинила виконувати умови кредитного договору та сплачувати будь-які грошові внески по ньому, оскільки у неї були поважні причини, а саме скрутне матеріальне становище, оскільки вона розірвала шлюб з чоловіком та залишилась з двома дітьми, аліменти на утримання яких не отримувала. Коли вона складала анкету на отримання кредиту, то не скривала від позивача, що має двох неповнолітніх дітей. Також, вважає, що не порушувала умови п.1.7 договору іпотеки, оскільки вважає, що її діти не підпадають під визначення «інші особи», яких вона не має права реєструвати у спірній квартирі. Вона зареєстрована та постійно проживає у спірній квартирі, але вимогу банку про виселення за цією адресою вона не отримувала. У неї не має іншого житла, тому вважає, що виселення неможливе. До придбання спірної квартири, вона орендувала житло. У її матері є житло, але та мешкає із своїми батьками. Зазначила, що в подальшому, коли в неї буде матеріальна можливість, вона буде погашати заборгованість по кредиту, а квартира повинна залишитися їй, оскільки у неї іншого житла не має, тому виселення вважає неможливим. Представник третьої особи - ГУ ДМС України в Донецькій області за довіреністю Чередник Д.В. з позовом не погодився, надавши суду письмові заперечення проти позову, згідно яких ГУ ДМС України в Донецькій області не виступає на боці ані позивача ані відповідача, та ухвалене по даній справі рішення ніяким чином не може вплинути на права ГУ ДМС України в Донецькій області. Крім того, Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області є територіальним органом центрального органа виконавчої влади і відповідно питання щодо зобов'язання вчинити певні дії повинно вирішуватись у порядку адміністративного судочинства. При цьому, ГУ ДМС України в Донецькій області не є відповідачем по даній справі, а можливість зобов'язання вчинити певні дії третьої особою законом не передбачена. Крім того, згідно п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, звернення до суду із вимогами про зобов'язання ГУ ДМС України в Донецькій області зняти з реєстраційного обліку відповідачки та її малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] одночасно з вимогами про виселення не є доцільним, оскільки саме по собі рішення про виселення цих осіб, яке набрало законної сили є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за цією адресою. На підставі викладеного просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ГУ ДМС України в Донецькій області зняти з реєстрації відповідача та її малолітніх дітей. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ленінської районної в м. Донецьку Ради, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що 26 липня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк», про що свідчить статут ПАТ КБ «Правекс-Банк», зареєстрований 19.09.2009 року Печерською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с.22-23), було укладено кредитний договір № 2256-019/07Р, згідно умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 45000,00 доларів США для споживчих цілей, зі сплатою 11,99% річних за користування кредитними коштами, при цьому відповідачка прийняла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та повністю повернути кредит в строк до 26.07.2031 року в розмірі та в порядку встановленому кредитним договором (а.с.5-7,8). Разом з тим, в забезпечення взятих на себе зобов'язань між цими ж сторонами 26 липня 2007 року був укладений договір іпотеки №.2256-019/07Р, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором № 2256-019/07Р від 26.07.2007 р. (а.с.9-11). Проте, відповідачкою були порушені умови кредитного договору, а саме нею не було своєчасно сплачені чергові платежі та відсотки за користування кредитним коштами, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором № 2256-019/07Р від 26.07.2007 р. у розмірі 45295,00 доларів США, проти чого не заперечувала і відповідачка в судовому засіданні. У зв'язку із чим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, було вчинено виконавчий напис № 159 від 16 березня 2009 року, відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] в рахунок задоволення вимог АКБ «Правекс-Банк» за кредитним договором № 2256-019/07Р від 26.07.2007 р. у розмірі 45295,00 доларів США (а.с.12). 20.02.2012 року державним виконавцем ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 31312296 (а.с.13). Разом з тим, згідно довідки КП «Керуюча компанія Ленінського району м. Донецька» від 16.11.2012 року (а.с.14), у квартирі, на яку звернено стягнення на підставі виконавчого напису № 159 від 16.03.2009 року зареєстровані та проживають не лише [PERSON], а її діти: - [PERSON], 2002 р.н., та [PERSON], 2006 р.н. Зазначену обставину не заперечувала і відповідачка [PERSON] При цьому, судом встановлено, що в порушення вимог п.1.7 договору іпотеки № 2256-019/07Р від 26.07.2007 р., іпотекодавець, тобто [PERSON], не має права відчужувати предмет іпотеки або передавати у наступну іпотеку (заставу) іншим особам, реєструвати інших осіб, передавати у спільну діяльність, лізинг, користування. Але незважаючи на умови зазначеного договору іпотеки від 26 липня 2007року, з якими погодилися сторони та підписали особисто, іпотекодавець - [PERSON] - 16 жовтня 2007 року без згоди позивача, який є іпотекодержателем, зареєструвала у спірній квартирі, яка є предметом іпотеки своїх неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п.6.2 кредитного договору, позичальник, члени його родини, у разі звернення стягнення на передане в іпотеку Банку нерухоме майно, зобов'язуються звільнити нерухоме майно, яке вони займають, впродовж двох тижнів з моменту звернення стягнення на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання вказаних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» із дотриманням вимог законодавства 20 червня 2013 року направив відповідачці [PERSON] на адресу її проживання та реєстрації письмову вимогу про необхідність звільнення протягом одного місяця у добровільному порядку житлового приміщення, а саме спірної квартири, на яке звернуто стягнення. Але [PERSON] за отриманням цього повідомлення, направленого їй замовною поштою не з'явилася, внаслідок чого лист був повернутий на адресу банку за закінченням терміну зберігання (а.с.16,17,18). Вказане також узгоджується зі змістом ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України, відповідно до якої звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, відповідачка у судовому засіданні визнала право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру №6 по вул. Батумській - 61 в рахунок погашення заборгованості, що утворилась за кредитним договором, проте заперечувала проти її виселення, оскільки у неї не має іншого житла, що не є правовою підставою для відмови у задоволенні позову щодо її виселення. Таким чином, суд приходить до висновків, що [PERSON] проживає разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], 2002 р.н. та [PERSON], 2006 р.н. у спірному житловому приміщенні без законних на те підстав, тому вважає позовні вимоги щодо їх виселення законними та обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» про зобов'язання ГУ ДМСУ в Донецькій області зняти відповідачку та її малолітніх дітей з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі, то суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, оскільки ГУ ДМСУ в Донецькій області не є відповідачем по справі, а можливість зобов'язання здійснити певні дії третьою особою законом не передбачена. Крім того, згідно п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в даному випадку порушені права позивача в цій частині, мають бути захищені іншим способом. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 114,70 гривень. На підставі ст. 109 Житлового кодексу України, Закону України «Про іпотеку» №898-ІV від 5 червня 2003 року, та

Outcome: partial