Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яку вона фактично прийняла, так як проживає у даній квартирі. 16 листопада 2015 року вона звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте державним нотаріусом відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки у матеріалах спадкової справи відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену квартиру, а також наявна довідка Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна від 17.07.2015 року з повідомленням про те, що право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] на своє ім'я не зареєстрував. Від прийняття спадщини вона не відмовлялася, при цьому являється спадкоємцем за законом майна померлого свого чоловіка; відмова нотаріуса перешкоджає реалізації її права на отримання спадщини, тому з цих підстав звернулася до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року за згодою позивача, відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, була проведена заміна вказаного у позові відповідача Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію на належних відповідачів, а саме на спадкоємців [PERSON] за законом першої черги - дітей спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельний кооператив «Вагоноремонтник-1» та Державну реєстраційну службу України. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та викладені у позові обставини, додатково пояснила, що спірна квартира є кооперативна, яка була придбана нею у період шлюбу з її чоловіком [PERSON], пай за квартиру у повному обсязі сплачений за спільні з чоловіком кошти, тому половина квартири [ADDRESS] належить їй особисто, як дружині спадкодавця, а пів квартири є спадковим майном, тому просить визнати за нею право власності на всю квартиру, оскільки її діти на дане житло не претендують та за домовленістю з ними право власності на квартиру хоче оформити на себе. Відповідачі в судовому засіданні підтримали позов, викладені у ньому обставини та пояснення позивача, просили задовольнити заявлені вимоги. Представники третіх осіб Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник-1» та Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд повідомлено не було. Суд, вислухавши позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та витребуваної судом матеріали спадкової справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.1969 року (свідоцтво про реєстрацію шлюбу - а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] р. (а.с. 8). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкова справа № 1844 до майна померлого [INFO] р. [PERSON] була відкрита 20.12.2005 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою за заявами позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (а.с. 46-90). За зверненням позивача постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 16.11.2015 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру та наявної інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна від 17.07.2015 року, згідно якої право власності на вказану квартиру [PERSON] на своє ім'я не зареєстрував (а.с. 89 зв.-90). Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що ордер № 029085 серії Ж від 04.11.1981 року на квартиру [ADDRESS] був виданий Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів на ім'я [PERSON] та членів його сім'ї: дружину [PERSON], сина [PERSON], доньку [PERSON] та доньку [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно довідки ЖБК «Вагоноремонтник-1» від 30.11.2015 р. № 59, за адресою [ADDRESS] позивач [PERSON] зареєстрована з 1981 р., власником особового рахунку на житлову площу є гр. [PERSON], будинок знаходиться на балансі житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник-1» (а.с. 12). ЖБК «Вагоноремонтник-1» видана довідка від 01.12.2015 року за № 177 у якій зазначено про те, що власником кооперативної квартири за адресою [ADDRESS] являється [PERSON], який був членом житлово-будівельного кооперативу з 23.11.1981 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 23.11.1980 року № 1898; сума пайового внеску за квартиру у розмірі 12 191 руб. 82 коп. сплачена 30 жовтня 1991 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення (а.с. 11). Як роз'яснено в п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 р. № 9 зі змінами, судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу «Вагоноремонтник-1», на його ім'я видавався ордер на спірне житло, пайовий внесок за кооперативну квартиру був сплачений у повному обсязі 30.10.1991 року, при цьому реєстрацію права власності на нерухоме майно в установленому законом порядку [PERSON] не проводив. Як зазначено вище, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.1969 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, у зв'язку з чим спірна квартира, яка була отримана та кошти за якою сплачені у період шлюбу, була спільним майном подружжя, тому кожному з них належало по ? частці зазначеної квартири. Відповідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно пп. а) п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 р. № 9 зі змінами, пай, внесений подружжям у ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Враховуючи зазначене, ? частка квартири [ADDRESS], загальна площа якої становить 93,1 кв.м., житлова площа 58,5 кв.м., належить позивачу, як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя. Решта ? частка даної квартири являється спадковим майном, оскільки належала [PERSON] Разом з тим з матеріалів спадкової справи убачається, що позивач, а також відповідачі [PERSON] та [PERSON], як доньки [PERSON], прийняли спадщину, а саме по 1/3 частці кожна, належної спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], при цьому 16.11.2015 року їм видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 78 зв. - 81). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З урахуванням тих обставин, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] та вступили у володіння спадковим майном, позов підлягає задоволенню частково, а саме за позивачем слід право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки позивач позбавлена можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як спадкодавцем не було зареєстроване право власності на належну йому кооперативну квартиру за яку у повному обсязі сплачено суму пайового внеску. У решті заявлених вимог щодо спадкового майна слід відмовити, оскільки окрім позивача, спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] також є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину.

Outcome: partial