Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 154 409,76 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №DNP0AN09980436, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 67093,60 грн. зі строком користування до 06.07.2014 року, на умовах платності та повернення. Відповідач у зв'язку з порушенням зобов'язання має заборгованість за договором, яка станом на 23.12.2013 року становить 154 409,76 грн. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 40227,62 грн., заборгованості за відсотками 54417,94 грн., заборгованості за комісією 3076,92 грн., пені 56687,28 грн. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає xfcnrjdjve задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.07.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір за умовами якого відповідачу [PERSON] видано кредитні кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 67 093,60 грн., за умови сплати відсотків в розмірі 16,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення до 06.07.2014 року. Дотепер відповідач не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та відсотків за ним. Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06.07.2007 року відповідач [PERSON] станом на 23.12.2013 року має заборгованість - 154 409,76 грн., яка складається з наступного: - 40 227,62 грн. - заборгованість за кредитом; - 54 417,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3076,92 грн. заборгованість з комісії; - 56 687,28 грн. пеня. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 06.07.2007 року станом на 23.12.2013 року, проте суд вважає за доцільне та справедливе присудити до стягнення з відповідача на користь позивача пеню в розмірі непогашеного тіла кредиту, оскільки нарахована позивачем пеня перевищує розмір непогашеного тіла кредиту, а також суд вважає доцільним покласти на відповідача понесені позивачем при подачі позову до суду судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial