Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач зверталась з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою 23 років за умови продовження навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2002 році шлюб між сторонами було розірвано, від шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, донька [PERSON] навчається на 2-му курсі Житомирського коледжу культури і мистецтв ім.. Івана Огієнка. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. Позивачка не працює, оскільки доглядає батька-інваліда 1-ї групи, також отримує незначні суми в якості допомоги як одинокій матері і як малозабезпеченій сім'ї, дочка отримує стипендію, проте цих коштів не вистачає і позивач вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку. Також позивач зазначила, що дочка навчається на контрактній основі, потребує постійних витрат на необхідне приладдя пов'язане із навчанням, несе витрати на проїзд до навчального закладу, забезпечує дитину засобами харчування, одягом. Крім того дочка постійно хворіє та потребує лікування. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити., проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2002 року було розірвано (а.с. 6) Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно довідки Житомирського коледжу культури і мистецтв ім. Івана Огієнка № 81 від 12.03.2018 року, [PERSON] є студенткою 2-го курсу денної форми навчання, за контрактом. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] проживає разом з позивачем [ADDRESS], про що свідчить копія довідки № 536 від 20.03.2018 року видана директором КП «ВЖРЕП - 14» ЖМР (а.с. 7). Аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у період з 01.10.2016 р. по 31.10.2017 р. позивачка від відповідача не отримувала, що вбачається з довідок № Д/2 від 31.10.2017 року виданої відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 16-17). З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Богунському РУПСЗН м. Житомира і отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, яка залежить від розміру аліментів, допомогу на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів), компенсаційні виплати працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1-ї групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку (а.с. 21-22). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра\-їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про\-довжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в мож\-ливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така по\-треба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням. Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потре\-бують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дру\-жини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України) Судом встановлено, що повнолітня дитина [PERSON] - є студенткою 2-го курсу денної форми навчання за контрактом Житомирського коледжу культури і мистецтв ім. Івана Огієнка. Разом з тим, судом також враховано ту обставину, що окрім [PERSON] у позивачки є ще двоє дітей, батько-інвалід за яким вона здійснює догляд та мати пенсіонер, при цьому позивачка не працевлаштована, єдиним джерелом доходів в неї є соціальні державні виплати. Під час судового розгляду позивачка надала видаткові накладні та товарні чеки понесених нею витрат на дитину. (а.с. 28-30, 51-52, 115-118) Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial