Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеною позовною заявою і після уточнення позовних вимог прохав в рахунок погашення заборгованості,що утворилася за кредитним договором № PLRZGA0000000028 від 24.04.2008 р.,укладеним між ЗАТ (на даний час ПАТ) КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в розмірі 90147,18 грн. станом на 10.03.2016 р. (50146,40 грн. - заборгованість за кредитом; 22744,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 744,89 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11980,68 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4280,82 грн. - штраф (процентна складова) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.04.2008 року, укладеним між ЗАТ (ПАТ) КБ «ПриватБанк» та [PERSON] і [PERSON] на квартиру загальною площею 79,10 кв. м., житловою площею 55,90 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS],що належить на праві власності [PERSON] і [PERSON] відповідно договору дарування квартири від 14 грудня 2004 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладеним від свого імені договору купівлі - продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу,з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування,з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій,необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою вартістю на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна,на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності-незалежним експертом. Виселити відповідачів із зазначеної квартири та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. [PERSON], [PERSON] позов не визнали повністю і стверджували, що позивач невірно розрахував заборгованість за кредитним договором, виходячи з матеріального стану вони невзмозі погасити заборгованість, квартира їм подарована. Відповідач [PERSON] надав суду аналогічні пояснення. [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час і місце розгляду справи їй відомо. Суд,заслухавши пояснення сторін, дослідивши та давши оцінку доказам, вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 24.04.2008 року між ЗАТ (на даний час ПАТ) КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № PLRZGA0000000028, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 61410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,42 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-14). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 24.04.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений договір поруки, а також між ЗАТ (ПАТ) КБ «ПриватБанк» і [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири № PLRZGA0000000028. Відповідно з договором іпотеки квартири [PERSON] і [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 79,10 кв.м., житловою площею 55,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору дарування(а.с.18-21). Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов'язання відповідно кредитного договору і за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» рішенням Козельщинського районного суду від 28.10.2015 року,яке набрало законної сили, з [PERSON] і [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 70 469 грн.(а.с.66-69). Станом на 10.03.2016 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 90147,18 грн., яка складається з наступного: - 50146,40 грн. заборгованість за кредитом; - 22744,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 744,89 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 11980,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. А також штрафів відповідно до Договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 428082 грн. штраф ( процентна складова). Суд не бере до уваги посилання відповідачів на те,що банк безпідставно збільшував відсотки за користування кредитом, оскільки вони спростовані зазначеним рішенням Козельщинського районного суду від 28.10.2015р. Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачами та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Таким чином позовні вимоги в частині звернення стягнення на квартиру, як предмет іпотеки, підлягає задоволенню. Згідно із частинами 1,2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» рішення про виселення мешканців, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК Української РСР. Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду. З аналізу правових норм Закону України «Про іпотеку» та ЖК Української РСР, що регулюють виселення, вбачається, що під час ухвалення судового рішення про виселення на підставі ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і ст. 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом вказаних норм закону особам, які виселяються з жилого будинку, який є предметом іпотеки у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки у разі, коли іпотечне житло придбане не за рахунок кредиту забезпеченого іпотекою цього житла, надається інше постійне житло. З матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки - зазначена квартира подарована [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні не встановлено,що кредитні кошти вони використали на придбання цієї квартири. Відтак, [PERSON],[PERSON], [PERSON] і [PERSON], які проживають в цій квартирі, можуть бути виселені лише з наданням їм іншого постійного жилого приміщення, яке повинно бути зазначене в рішенні суду. Відповідач заявив вимоги про виселення без надання іншого жилого приміщення, а тому позов в частині виселення зазначених осіб не може бути задоволений. У постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15 викладений аналогічний правовий висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України,має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно покласти на відповідачів [PERSON] і [PERSON] Враховуючи викладене та

Outcome: partial