Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернувся з позовом до відповідача, зазначивши, що вона являється матір'ю неповнолітньої [PERSON], однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не створює належні умови для фізичного та морального розвитку дитини, участі у вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, допомоги не надає. Просив позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що дитина знаходиться в інтернаті з 2003 року. Мати зобов'язана її утримувати, забирати на вихідні дні та канікули, однак цього не робить. Одягом та шкільним приладдям дитину не забезпечує, зловживає алкогольними напоями, не спілкується з дитиною протягом трьох останніх років. Відповідач позов не визнала та пояснила свою недостатню участь в утриманні та вихованні дитини тим, що часто хворіє та має невеликий дохід. За станом здоров'я та віддаленістю навчального закладу, де перебуває дитина, забирати її на вихідні дні не має змоги. Сама дитина не виявляє бажання їхати до неї, оскільки в неї погані житлові умови. Вона періодично дитину навідує, забирала її на канікули, телефонує. Коли хворіла, то навідувати не мала можливості. По місцю її проживання в дочки немає друзів, тому їхати до неї вона не бажає. Малолітня [PERSON] пояснила, що мати телефонує їй через 1-2 дні, однак розмови між ними дуже короткі. Коли вона була в неї на канікулах, то мати з нею не спілкується, одягам не забезпечує. Після канікул до неї не приїздила. Свідок [PERSON] дала показання про те, що умови проживання матері дитини незадовільні, додому дитину мати забирає дуже рідко, стосунки між ними холодні, одягом, взуттям, навчальним приладдям дитина не забезпечується, в навчальному закладі її не перевідує. Прокурор зробив висновок про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка та неповнолітньої дитини, висновок прокурора та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що відповідач є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та навчається в спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті, перебуває на неповному державному утриманні. Відповідач проживає в іншому населеному пункті, працює, її середньомісячна заробітна плата складає 1182,89 грн., власного житла не має. Як встановлено в судовому засіданні, участь відповідача у вихованні неповнолітньої дитини є недостатньою, що пов'язано з її матеріальним станом, умовами життя, однак зв'язок з дитиною не втрачає, хоча спілкування носить періодичний характер (телефонує, забирає на канікули). Доказів того, що відповідач має на дитину негативний вплив, не встановлено. Висновок та рішення опікунської ради Ковалівської сільської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав взятий до уваги бути не може, оскільки відповідач протягом тривалого часу на території Ковалівської сільської ради не проживає. Відповідно до ст.164.ч.1, п.2 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"- позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Недостатнє матеріальне забезпечення та умови проживання не є безумовною підставою для позбавлення особи батьківських прав та не є доказом злісного невиконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи те, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача не встановлені, його обмежена участь у вихованні та утриманні дитини пояснюється її віддаленим проживанням та недостатнім матеріальним забезпеченням, позов в частині позбавлення батьківських прав є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. В той же час, як встановлено в судовому засіданні, відповідач свій обов'язок по матеріальному забезпеченню своєї дитини належним чином не виконує, хоча таке забезпечення має надавати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Тому суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial