Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Представник Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області (далі - позивач, орган якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб) звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), підставність якого обґрунтували тим, що відповідачі являються батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як сім`я батьки та діти не проживають з 2015 року. Мати дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, постійно зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягалася до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Батько [PERSON] про дітей також не турбувався, участі у їхньому житті не брав, ніякої допомоги на утримання дітей не надавав, тому дітей було передано відповідно до реабілітаційного центру та спеціалізованого будинку дитини. Ураховуючи те, що батьки дітей не цікавляться їх життям, не надають матеріальної допомоги на їх утримання, не приймають участі у їх вихованні, не цікавляться станом їх здоров`я, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, взагалі не спілкуються з ними, не проявляють будь-якої батьківської турботи, тобто ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дітей, що стало підставою для звернення до суду із позовом, в якому орган якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб просить суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути із відповідачів на користь дітей аліменти на кожну дитину в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. У визначений судом строк відповідачі не надали до суду відзиву. Ухвалою суду від 27.09.2019 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням викликом сторін. 23.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду заяву, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Представники третіх осіб надіслали заяви, у яких наполягали на задоволенні позову, розгляд справи просили проводити за відсутності представників органу місцевого самоврядування. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили та заяв про розгляд справи у їх відсутність суду не надали. Зважаючи на викладене, суд визнає неявку відповідачів в судове засідання не поважною, а з урахуванням наявності заяв інших учасників процесу про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін та осіб, які беруть участь у справі, при цьому, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , на що вказують свідоцтва про народження дітей № [NUMBER] , та № [NUMBER] . Судом встановлено, що з 06.06.2016 дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває у Вінницькому навчально - реабілітаційному центрі «Гніздечко» Вінницької обласної ради, а дитина [PERSON] [INFO] , у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням ЦНС та порушенням психіки. Згідно із інформацією наданою вказаними вище закладами батьки дітей [PERSON] та [PERSON] жодного разу не провідували дітей, не цікавляться ними та їх життям, не виявляють батьківської турботи, не приймають участі у їх вихованні та утриманні. Відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційнім підприємством «Липовецький районний центр первинної медико - санітарне допомоги» Липовецької районної ради від 23.07.2019 № 682-01-05, [PERSON] не уклала договори із сімейним лікарем, за медичною допомогою не зверталась, дитина [PERSON] , [INFO], на обліку в Приборівській АЗПСМ не стоїть, до сімейного лікаря батьки не звертались. Відповідно до довідки виданої лікарем ЛЗПСМ [PERSON] , дитина [PERSON] з соціально-неблагополучної сім`ї, мати веде кочівний спосіб життя, дитину залишає без нагляду, медичної документації стосовно дитини не має, дані про щеплення відсутні. Відповідно до характеристики виданої Приборівською сільською радою Липовецького району від 30.05.2019 за №464, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, систематично зловживає спиртними напоями, підтримує стосунки з особами, які ведуть аморальний спосіб життя, як мати не виконує своїх обов`язків по догляду за дітьми, вихованню та навчанню дітей не приділяє уваги зовсім. У будинку, в якому проживає сім`я постійний безлад, бруд, антисанітарія, вікна вибиті, домогосподарство захаращене різним непотребом, земельна ділянка не обробляється. [PERSON] жодного дня ніде не працювала за своє життя, на дані їй зауваження змінити спосіб життя не реагує. Згідно із листом Липовецького відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 23.04.2019 № 2454/229/01-2019, 22.04.2019 [PERSON] , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння залишила свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO], на вулиці в с. Приборівка, а сама пішла до власного будинку, де заснула. Дитину виявили перехожі, які повідомили про даний факт поліцію. В подальшому дитину [PERSON] було госпіталізовано до дитячого відділення Липовецької ЦРЛ. За інформацією Липовецького відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 26.07.2019 за № 4216/229/01-201, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, тобто ухилення від виконання батьківських обов`язків. Комунальним закладом «Липовецький РЦСССДМ» з 26.07.2012 сім`ю [PERSON] було поставлено на облік як сім`ю, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Також дана сім`я неодноразово перебувала під соціальним супроводом, у зв`язку із чим сім`ї були надані послуги спрямовані на підвищення виховного потенціалу, подолання алкогольної залежності, покращення житлових умов, профілактики правопорушень, утім належних висновків батьки не зробили та продовжували вести звичний спосіб життя. Питання стосовно неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] було предметом розгляду опікунською радою Приборівської сільської ради Липовецького району, за наслідками яких було ухвалено рішенням Приборівською сільською радою 29.05.2019 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] », затверджено висновок опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , 1982 року народження, відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Трощанської сільської ради від 16.07.2019 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] », надано згоду щодо позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) рішенням Липовецького районного суду від 12.05.2008, яке набрало законної сили 23.05.2008 (справа № 2-311/08) було позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх дітей [PERSON] та [PERSON] було предметом розгляду Липовецькою райдержадміністрацією, за наслідками якого було складено висновок 31.07.2019 за №01-19/1374 відповідно до якого визнано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] стосовно їх дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайніх заходів впливу до відповідачів шляхом позбавлення їх батьківських прав, отож позов в цій частині підлягає до задоволення. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2, 3 ст.166 С України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути із відповідачів на користь дітей аліменти на їх у триманні у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як було встановлено відповідачі не надали жодних заперечень проти позову, не повідомили про наявність обставин, що мають істотне значення, які підлягають з`ясуванню при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів. За встановлених у ході судового розгляду обставин, обставин передбачених ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідачі спроможні надавати утримання своїм дітям у частці від їх заробітку (доходу), яка має складати по 1/3 частку із кожного із відповідачів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає до часткового задоволення, оскільки орган, якому надано право на звернення до суду із даним позовом обрав спосіб стягнення аліментів, не передбачений діючим законодавством. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial