Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача та просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов обґрунтовувала тим, що 01.08.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 884 від 01 серпня 2008 року. Від шлюбу мають трьох дітей, а саме двох доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. З відповідачем вона проживає окремо, відповідач приймає участь у матеріальному утриманні дітей у розмірі, що є недостатнім для задоволення потреб дітей, тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів на трьох неповнолітніх дітей у вказаному вище розмірі. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду належним чином; проте на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Правом на подачу відзиву сторона відповідачів не скористалася. З наданих письмових пояснень вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в запропонованому позивачем розмірі не погоджується , а тому вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та просить суд задовольнити позов частково у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2008 року між [PERSON] до [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 884 від 01 серпня 2008 року. Після одруження прізвище дружини - « [PERSON] » , (а.с.6). В період перебування сторін у шлюбі у них народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2010 року); [PERSON] , [INFO] , (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2013 року); [PERSON] , [INFO] (про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.11.2019 року), (а.с.3-5). Факт проживання неповнолітніх дітей з позивачем стороною відповідача не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі мінімально гарантованого на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Частини 1, 2 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином враховуючи встановлені вище обставини, та вказані норми, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на кожну дитину в розмірі мінімально гарантованого на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме на [PERSON] , [INFO] , - 1159 грн.; [PERSON] , [INFO] , - 1159 грн.; [PERSON] , [INFO] - 929,50 грн, що складає 3 247,50 грн щомісячно. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 80 ЦПК). Виходячи із норм ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та з врахуванням доходів, отриманих як позивачкою так і відповідачем, суд не бере до уваги твердження позивача в позові щодо доходів відповідача у розмірі 50 000 гривень на місяць , оскільки матеріалами справи не підтверджено факту того, що відповідач по справі має такий дохід й буде в змозі виплачувати аліменти у розмірі 15 000 грн. щомісяця. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial