Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 27.06.1979 р. по 31.10.2008 p., звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. 06.08.2008 р. по 02.09.2008 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, де йому встановлений діагноз наявності професійних захворювань: - «Хронічне обструктивне захворювання легень І-ІІ стадії токсико-пилової етіології в фазі нерізкого загострення. Емфізема легень І стадії. Легенева недостатність І-ІІ стадії. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців і стійкими вегетативно- трофічними порушеннями на кистях, 2-х сторонній плече-лопатковий періартроз, ДОА ліктевих і лучезап'ясткових суглобів з вираженим больовим синдромом і порушеннями функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від багаторічного впливу вібрації ,фізичного перенапруження). Хронічна рецедивуюча попереково-крижова радікулопатія з 2-во стороннім кореневим синдромом L5-S1, м'язево тонічним синдромом, спонділоартралгією і обмеженням функції попереку. Захворювання професійне від фізичного перенапруження. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху III ступеню професійного характеру.» Зазначена обставина підтверджується випискою з історії хвороби №0806/1176 та повідомленням про професійне захворювання від 27.08.2008 року №355. 22.09.2009 р. на підставі повідомлення про професійне захворювання роботодавцем складений акт за № 80 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 і в п.п. 16, 17, 19 якого зазначено, що причиною професійного захворювання є неефективність використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій на ПАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе». Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, загазованості. А роботодавець порушив ГОСТ 12.1.005-«Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п. 1.1 3.1,4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 «Державні норми виробничого шум;ультразвуку і інфразвуку» п. 1.3-1.4, ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум: Загальні вимоги до повітря робочої зони» п. 2.3, «Інструкцію утримання виробничих приміщень» №658-66 п.п 66, 78. Таким чином відповідач у порушення вимог ст.ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» не виконав належним чином обов»язків щодо створення безпечних умов праці . Висновком МСЕК від 03.11.2008 р. йому встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійних захворювань - безтерміново. Отримані ним професійне захворювання потягли за собою спричинення моральної шкоди, яку оцінює у сумі 12 000 грн. та яка полягає як у фізичних, так і моральних стражданнях у зв»язку з погіршенням його стану здоров»я з вини роботодавця, необхідністю постійного лікування, значними обмеженнями в життєдіяльності, звичках, бажаннях, що вимагає додаткових зусиль по організації свого життя і побуту. Враховуючи зазначене, а також згідно вимог ст.ст. 153 , 237-1 КЗпП України, просить ухвалити рішення, яким: - стягнути на свою користь з ПАТ « Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 12 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с. 1-2/. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав і додатково пояснив, що погіршення стану здоров»я працівника пов»язано з шкідливими факторами на виробництві. Тому [PERSON] має право на відшкодування спричиненої моральної шкоди в зазначеній у заяві сумі . Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» Журавльова М.В. позов не визнала з тих підстав, що позивач знаючи про негативні фактори своєї роботи продовжував на протязі довгого часу працювати у шкідливих умовах, був обізнаний про можливі негативні наслідки щодо погіршення стану свого здоров'я, йому проводились відповідні доплати за роботу у шкідливих умовах. Також вважає, що суду не надано доказів спричинення працівнику такої моральної шкоди, а у відповідності до вимог ст. 233 КЗПП України ним також пропущений тримісячний строк звернення до суду по захисту своїх прав. Тому просить у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши доводи представників сторін, вивчивши і оцінивши надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступні обставини . 1. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 27.06.1979 р. по 31.10.2008 p., звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, що вбачається з записів її трудової книжки / а.с.3-5 /. З 06.08.2008 р. по 02.09.2008 р. [PERSON] перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, де йому встановлений діагноз наявності професійних захворювань: -«Хронічне обструктивне захворювання легень І-ІІ стадії токсико-пилової етіології в фазі нерізкого загострення. Емфізема легень І стадії. Легенева недостатність І-ІІ стадії. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців і стійкими вегетативно- трофічними порушеннями на кистях, 2-х сторонній плече-лопатковий періартроз, ДОА ліктевих і лучезап'ясткових суглобів з вираженим больовим синдромом і порушеннями функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від багаторічного впливу вібрації, фізичного перенапруження). Хронічна рецедивуюча попереково-крижова радікулопатія з 2-во стороннім кореневим синдромом L5-S1, м'язево тонічним синдромом, спонділоартралгією і обмеженням функції попереку. Захворювання професійне від фізичного перенапруження. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху III ступеню професійного характеру.» Зазначена обставина підтверджується випискою з історії хвороби №0806/1176 та повідомленням лікувального закладу про професійне захворювання від 27.08.2008 року за формою П-3 / а.с. 6,7/. 22.09.2009 р. на підставі повідомлення про професійне захворювання роботодавцем складений акт за № 80 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 і в п.п. 16, 17, 19 якого зазначено, що причиною професійного захворювання є неефективність використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій на ПАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе». Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, загазованості. А роботодавець порушив ГОСТ 12.1.005-«Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п. 1.1 3.1,4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 «Державні норми виробничого шум;ультразвуку і інфразвуку» п. 1.3-1.4, ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум: Загальні вимоги до повітря робочої зони» п. 2.3, «Інструкцію утримання виробничих приміщень» №658-66 п.п 66, 78. / а.с. 8 /. Відповідно до довідки і виданої Фтизіатричною МСЕК м. Суми 03.11.2008 року, повного акту огляду МСЕК та наданого суду і залученого до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності внаслідок професійних захворювань - безтерміново / а.с. 9 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані [PERSON] з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище захворювання пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. 2. Умови праці і внаслідок яких позивач отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я , що потягло окремі життєві обмеження, необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров'я працівника призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст.ст. 173 , 237-1 КЗпП України. Ч.1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я , пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди» , з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювання, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Тому суд визначає таку моральну шкоду у сумі 9000 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» як з роботодавця. 3. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача про застосування строків давності щодо звернення позивачки до суду по відшкодуванню спричиненої моральної шкоди, бо відповідно до вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не може поширюватись на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial