Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач 03 вересня 2018 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом (а.с. 1-2), який згодом уточнив (а.с. 82-83), та остаточно просив суд: - стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] та є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, за станом здоров`я, з діагнозом органічне ураження головного мозку складного генезису, виражений психоорганічний синдром змішаний варіант у особистості з невисоким інтелектом. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . 03 травня 1988 року шлюб між ними було розірвано, з того часу він проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , оскільки він за станом здоров`я не може виконувати ніяких видів праці та не здатний до самообслуговування. Наданий час його мати перебуває на пенсії, постійно знаходиться біля нього, оскільки він потребує стороннього догляду та не має можливості сама утримувати його, оскільки розмір її пенсії становить 1938 грн. Розмір його пенсії становить 1452 грн. Інших доходів вони не мають. Вказаних доходів йому не вистачає, оскільки більша їх частина витрачається на лікування та оздоровлення, забезпечення належних умов проживання. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, однак має можливість її надавати, оскільки отримує пенсію, є здоровим, проживає сам, будь-яких осіб на його утриманні немає.\~ Враховуючи викладені обставини він звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Чуприна [PERSON] .Ю. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила у позові відмовити. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 03 травня 1988 року (а.с. 4). На даний час позивач [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно повідомлення Комунального закладу «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської області позивач [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 1989 року з діагнозом органічне ураження головного мозку складного генезису, виражений психоорганічний синдром змішаний варіант у особистості з невисоким інтелектом (а.с. 7). Згідно довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією Серії 12 ААА за № 997948, позивачу [PERSON] встановлена друга група інвалідності з 20 червня 2018 року (а.с. 9). Також згідно вказаної довідки позивач [PERSON] має інвалідність з дитинства, вона встановлена безстроково та позивач не здатний до трудової діяльності (а.с. 9 на звороті). Відповідно до довідки від 06 липня 2018 року за № 2060, виданої Нікопольським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує соціальну пенсію у розмірі 1452 грн. на місяць (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , оскільки за станом свого здоров`я не може виконувати ніяких видів праці та не здатний до самообслуговування. На даний час [PERSON] не працює, перебуває на пенсії, постійно перебуває біля позивача, оскільки він потребує стороннього догляду. [PERSON] має невеликий розмір пенсії 1938 грн., інших доходів позивач та його мати не мають. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що сукупного розміру його щомісячного доходу та розміру пенсії його матері не вистачає на необхідне йому лікування, оздоровлення, забезпечення належних умов проживання. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього непрацездатного сина не надає. [PERSON] на даний час не працює, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком у розмірі 2 235,20 грн. на місяць (а.с. 53). В обґрунтування своїх заперечень на позов відповідач посилався на те, що має низку хронічних захворювань та на те, що власного житла не має. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 198 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Таким чином, аналіз змісту\~ст. 198 СК України\~дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов : дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з - урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача - [PERSON] , являється непрацездатним - інвалідом 2 групи, мешкає разом з матір`ю пенсіонеркою, оскільки потребує постійного догляду, перебуває в тяжкому матеріальному стані. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.\~\~Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 \~ст. 78 ЦПК України, \~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ч.ч. 1,6\~ ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~\~цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду [PERSON] надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що він, як непрацездатний повнолітній син [PERSON] має право та потребує матеріальної допомоги від нього як від батька. В той же час відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання свого непрацездатного сина [PERSON] Посилання відповідача на те, що він витрачає значну частину його пенсії на комунальні платежі та догляд за будинком, у якому він проживає, підтвердження у судовому засіданні не знайшли, доказів цього, всупереч ст. ст. 12,81 ЦПК України відповідачем суду не представлено.\~\~Також відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він витрачає кошти на своє лікування та оздоровлення. Враховуючи вказані обставини, матеріальне становище сторін, та те, що позивач має право відповідно до\~ст. 198 СК України\~на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, витрати на його утримання не можуть в повній мірі забезпечуватися тільки одним з батьків, його матір`ю, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки отримання пенсії є постійним доходом відповідача, суд вважає можливим і доцільним стягнути з нього аліменти на користь позивача, на його утримання, у розмірі 1/8 частини доходів відповідача. Стягнення аліментів у вказаній частині доходу відповідача не обмежує його прав та відповідатиме захисту інтересів позивача як непрацездатної особи. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на відповідача. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial