Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про знесення самочинно збудованого капітального гаражу та стягнення витрат на його знесення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Київської міської ради йому було надано у постійне користування земельну ділянку по [ADDRESS] , цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо «Оболонь». Вказав, що на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача, відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт спорудив капітальну будівлю, а саме: гараж площею 27,8 м2. Враховуючи викладене, просить суд знести зазначений об`єкт самочинного будівництва шляхом надання позивачеві права знести самовільно збудований гараж площею 27,8 м2 за рахунок [PERSON] з одночасним відшкодуванням витрат на його знесення. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на знесення самочинно збудованого гаражу. З урахуванням вимог, викладених у заяві про уточнення позовних вимог від 03.06.2019, КП «Київський метрополітен» подало просить суд знести самочинне будівництво шляхом надання йому права знести самовільно збудований гараж площею 27,8 м2 з одночасним відшкодуванням позивачеві витрат на його знесення у сумі 23 310,30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому стверджував про безпідставність позовних вимог КП «Київський метрополітен». Зазначив, що він спорудив гараж на земельній ділянці, користувачем якої є кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», а тому позивач не вправі вимагати знесення збудованого [PERSON] гаражу. З цих підстав відповідач просив суд відмовити у задоволенні його позовних вимог. Представник третьої особи Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи Департаменту комунальної власності майна Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Надав до суду пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся, направив на адресу суду пояснення, які просив урахувати при ухваленні рішення. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Направив на адресу суду пояснення, в яких зазначив про обґрунтованість вимог позивача, просив суд їх задовольнити. Вислухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 12.02.2004 №59/1269 КП «Київський метрополітен» надано у постійне користування земельну ділянку площею 16,4762 га, цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо «Оболонь», кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 25-27). Право позивача на постійне користування указаною земельною ділянкою підтверджується Державним актом від 17.12.2004 серії ЯЯ №080528 (т. 1, а.с. 28). 19.06.2018 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління держгеокадастру у Київській області здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при відведенні (наданні, вилученні) та використанні земельної ділянки площею 16,4762 га, цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо «Оболонь», кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 34-37). Крім того, вказану земельну ділянку було оглянуто комісією КП «Київський метрополітен» 16.05.2018 та 11.07.2018, про що складено відповідні акти огляду (т. 1, а.с. 30-31, 32-33). У результаті перевірки та проведених оглядів було встановлено, що на земельній ділянці, кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , самочинно споруджено три капітальні гаражі, один з яких збудовано відповідачем [PERSON] . Факт будівництва гаражу та володіння ним відповідач визнав у відзиві на позовну заяву. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, та обставина, що [PERSON] побудував капітальний гараж по [ADDRESS] , доказуванню не підлягає. За змістом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власником або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку ст. 331 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] здійснив будівництво капітального гаражу на земельній ділянці площею 16,4762 га, цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо «Оболонь», кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває у постійному користуванні КП «Київський метрополітен». Доказів, які б підтверджували ту обставину, що будівництво гаражу здійснено відповідачем на земельній ділянці відповідного цільового призначення, яка надана йому у власність чи у користування, не надано як не наведено належних, допустимих та достатніх доказів, які б засвідчували, що гараж побудовано на земельній ділянці, наданій кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський». Долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву нотаріально посвідчена заява, підписана заступником начальника КП «Київський метрополітен» Сушком І.А., у якій це підприємство надає згоду на припинення права користування частиною земельної ділянки 16,4762 га, цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо "Оболонь", кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Деснянський», не свідчить, що цей кооператив набув право користування указаною земельною ділянкою, оскільки рішення про передачу земельної ділянки в користування, як це передбачено ст. 123 ЗК України, Київською міською радою не ухвалювалось. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). З аналізу приписів ч. ч. 3, 4 ст. 376 ЦК України можна зробити висновок, що ч. 3 цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо дотримання цільового призначення земель, а й до випадків, коли відсутнє таке порушення, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм права, викладених у зазначених ч. 4 ст. 376 ЦК України свідчить про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником під уже збудоване нерухоме майно. При цьому необхідно ураховувати положення ч. 1 ст. 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-1328цс15. [PERSON] здійснив будівництво гаражу на земельній ділянці, що у встановленому порядку не була відведена для цієї мети та йому не належить. Крім цього, будівництво проводилось без документів, які б надавали відповідачу право на здійснення будівельних робіт зі спорудження гаражу. Зважаючи на наведені обставини, ураховуючи те, що самочинно споруджений відповідачем капітальний гараж створює позивачеві перешкоди у використанні за цільовим призначенням земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про знесення згаданий об`єкта самочинного будівництва. Знесення самочинного будівництва слід здійснити шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самовільно споруджений гараж з огляду на таке. За змістом норми ч. 4 ст. 376 ЦК України та роз`яснень, наведених в абз. 3 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Отже, знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, можливе виключно з одночасною компенсацією підтверджених витрат на його знесення. У калькуляції від 07.09.2018 №293/1, наданій КП «Київський метрополітен» на підтвердження розміру витрат на знесення гаражу, розрахунок здійснювався, виходячи з площі гаражу 27,8 м2, проте усупереч вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2004 №127, обміри гаражу здійснено лише зовні без проведення внутрішнього обміру приміщення, що виключає можливість точного визначення площі гаражу. Відтак розрахунок витрат на знесення гаражу здійснено КП «Київський метрополітен» некоректно. Крім цього, позивачем у калькуляції від 07.09.2018 №293/1 у розрахунок витрат на знесення гаражу також закладено отримання прибутку, однак компенсації підлягають лише прямі витрати, пов`язані зі знесенням об`єкта самочинного будівництва. Таким чином, позовні вимоги КП «Київський метрополітен» слід задовольнити частково, знести об`єкт самочинного будівництва - гараж, збудований [PERSON] на земельній ділянці площею 16,4762 га, цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо «Оболонь», кадастровий номер: 8000000000:78:035:002, розташованій за адресою: [ADDRESS] , наданій у постійне користування комунальному підприємству «Київський метрополітен», зобов`язавши відповідача здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна за власний рахунок. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial