Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач 14.04.2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року, що винесено у справі №666/6846/14-ц, за його позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про повернення коштів, незаконно знятих з поточних рахунків та з рахунків депозитних вкладів, позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача наступні суми грошових коштів за поточними та вкладними банківськими рахунками (з нарахованими процентами), а саме: 143542,39 дол.США (140032,00 долари США з нарахованими процентами в сумі 3510,39 дол.США) - за поточним банківським рахунком № [NUMBER] USD; 54011,88 євро (52691,00 євро з нарахованими процентами в сумі 1320,88 євро) за поточним банківським рахунком № [NUMBER] ЕUR; 10190,74 дол.США (9810,00 доларів США з нарахованими процентами в сумі 380,74 дол.США) за вкладним депозитним рахунком [NUMBER]; 535,73 дол.США (500 доларів США з нарахованими процентами в сумі 35,73 дол.США) за вкладним депозитним рахунком № [NUMBER] USD; 978,73 євро (975,00 євро з нарахованими процентами в сумі 3,73 євро) за вкладним депозитним рахунком № [NUMBER] ЕUR. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25.05.2015 року у справі №666/6846/14-ц апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року в частині стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] 10190,74 дол.США за вкладним (депозитним) рахунком № [NUMBER] USD змінено, зменшено суму до стягнення з 10190,74 доларів США до 9072,48 доларів США, з яких 8760,00 доларів США - вклад, 312,48 доларів США - проценти. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2015 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 25.05.2015 року залишено без змін. Внаслідок неправомірних дій відповідача щодо незаконного зняття з поточних рахунків та з рахунків депозитних вкладів особистих коштів позивача, останньому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Так, про зникнення з рахунків ПАТ «УкрСиббанк» особистих коштів позивач дізнався у квітні 2014 року. Після чого, [PERSON] багаторазово звертався до банку із вимогами про повернення коштів у позасудовому порядку. Проте, банком позивачу було відмовлено у виплаті коштів. З метою захисту майнових прав позивача на повернення незаконно знятих банком кошів позивача у період з 12.08.2014 року по 25.09.2014 року [PERSON] не міг виїхати на роботу, внаслідок проведення почеркознавчих експертиз, які були необхідні для вирішення питання повернення у судовому порядку грощових коштів. Так, ТОВ «Мінерва Менінг Ейдженсі» у 2014 році позивачу було двічі запропоновано працевлаштування на посаді 2-го помічника капітана 12.08.2014 та 25.09.2014 року за контрактом тривалістю 6 місяців з щомісячним окладом у 3400 євро. Проте, у зв`язку з судовими тяжбами із банком та проведення почеркознавчих експертиз позивач вимушений був відмовитись від вказаних пропозицій з працевлаштування. Таким чином, розмір упущеної вигоди (у зв`язку з відмовами від контрактів з вини банку) за період з 12.08.2014 по 25.09.2014 складає 5400 євро (45 календарних днів * 120 євро (заробіток за один календарний день)), станом на 10.03.2017 року 5400 євро еквівалентно 153306,00 грн. (5400 євро * 28,39 грн. = 153306,00). 02.09.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Профі-центру Інтеграл» було укладено договір про надання послуг з пошуку для придбання об`єкту нерухомості. В межах вказаного договору між [PERSON] та ТОВ «Профі-центру Інтеграл» 16.09.2013 року складено акт схвалення запропонованого об`єкту нерухомості. 16.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір авансу від 16.09.2013 року, за умовами якого у строк до 16.08.2014 року сторони зобов`язувались укласти договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] за 40000 у.о . В рахунок виконання зобов`язань за договором позивачем було передано продавцю 5000 у.о. авансу. В подальшому, у строк до 16.08.2014 року позивач не зміг укласти основний договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири у зв`язку з неправомірними діями банку. Внаслідок чого аванс його не був повернений, чим позивачу з вини відповідача заподіяно збитки на суму 5000 у.о. Станом на 10.03.2017 року вартість 1 долара дорівнює 26,91 грн., 5000 у.о. еквівалентно 134550,00 грн. Внаслідок неправомірних дій банку позивачу було заподіяно моральну шкоди, яку він оцінює у 200 000,00 грн. Позивач залишився без фінансових засобів для існування внаслідок неправомірних дій банку, і банк не намагався якимось чином виправити незаконні дії шляхом поновлення його прав. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 287856,00 грн., з яких 153306,00 грн. - упущена вигода; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2018 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення грошових коштів повернуто позивачу. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 19.09.2018 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. ПАТ «УкрСиббанк» надало до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Дійсно, рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року, що винесено у справі №666/6846/14-ц, за його позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про повернення коштів, незаконно знятих з поточних рахунків та з рахунків депозитних вкладів, позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача наступні суми грошових коштів за поточними та вкладними банківськими рахунками (з нарахованими процентами), а саме: 143542,39 дол.США (140032,00 долари США з нарахованими процентами в сумі 3510,39 дол.США) - за поточним банківським рахунком № [NUMBER] USD; 54011,88 євро (52691,00 євро з нарахованими процентами в сумі 1320,88 євро) за поточним банківським рахунком № [NUMBER] ЕUR; 10190,74 дол.США (9810,00 доларів США з нарахованими процентами в сумі 380,74 дол.США) за вкладним депозитним рахунком [NUMBER]; 535,73 дол.США (500 доларів США з нарахованими процентами в сумі 35,73 дол.США) за вкладним депозитним рахунком № [NUMBER] USD; 978,73 євро (975,00 євро з нарахованими процентами в сумі 3,73 євро) за вкладним депозитним рахунком № [NUMBER] ЕUR. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25.05.2015 року у справі №666/6846/14-ц апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року в частині стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] 10190,74 дол.США за вкладним (депозитним) рахунком № [NUMBER] USD змінено, зменшено суму до стягнення з 10190,74 доларів США до 9072,48 доларів США, з яких 8760,00 доларів США - вклад, 312,48 доларів США - проценти. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказане судове рішення виконане відповідачем у повному обсязі, що не оскаржується позивачем. Відповідач вважає, що вимоги є необґрунтованими. Позивач не довів причинного зв`язку між діями/бездіяльністю АТ «УкрСиббанк» та працевлаштуванням. Взаємозв`язок укладення договору авансу з діями працівниками АТ «УкрСиббанк» позивачем у позові не зазначений. Крім того, АТ «УкрСиббанк» жодних договорів з позивачем не укладав та не отримував від нього будь-яких коштів за вказаними правочином. Тож вимога щодо стягнення з АТ «УкрСиббанк» цих коштів є нічим іншим як вимаганням, що є незаконним та протиправним. Також слід зазначити, що судовими рішеннями у справах №766/6192/17 та №666/4411/15-ц на користь позивача було стягнуто з АТ «УкрСиббанк» 3% річних за кожним із рахунків, які останнім були виконанні в повному обсязі (в порядку ст.625 ЦК України). Таким чином, вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди у розмірі 287856,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки є незаконними, недоведеними та неправомірними. Позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди. Отже, вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню у повному обсязі та є незаконним. Судовим рішенням у справі №666/6846/14-ц було встановлено, що [PERSON] дізнався про порушення своїх прав у березні 2014 року, отже у березні 2017 року закінчився строк позовної давності подання даного позову. Крім того, позивачем не доведено обсяг наданих правових послуг і виконаних робіт, відповідно, не надано доказів понесених позивачем витрат та обґрунтованості врахування зазначених у позові витрат у сумі 10000 грн., а тому просив відмовити у задоволенні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.09.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Профі-центру Інтеграл» було укладено договір про надання послуг з пошуку для придбання об`єкту нерухомості. В межах вказаного договору між [PERSON] та ТОВ «Профі-центру Інтеграл» 16.09.2013 року складено акт схвалення запропонованого об`єкту нерухомості. 16.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір авансу, за умовами якого у строк до 16.08.2014 року сторони зобов`язувались укласти договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] за 40000 у.о. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Херсона Ратушної В.О. від 15.08.2014 року надано дозвіл старшому слідчому слідчого відділення Дніпровського РВ УМВС України в Херсонській області майору міліції Ілянда О.І., на тимчасовий доступ та вилучення наступних документів, що перебувають у володінні Херсонської філії Приватного акціонерного банку АТ «УкрСиббанк», що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: оригінали договорів про відкриття банківських рахунків [PERSON] , а саме № [NUMBER] ; № [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; оригінали квитанцій по руху грошових коштів на даних рахунках з періоду х відкриття по 16.03.2014 року з наданням переліку даних документів у друкованому на електронному вигляді; банківські виписки про рух грошових коштів на даних рахунках за вказаний період. Оригінали договорів про відкриття банківських рахунків [PERSON] , а саме [NUMBER] (в євро, доларах та гривні), [NUMBER] ( в доларах та гривні), [NUMBER] (в євро та доларах), [NUMBER] та оригінали квитанцій по руху грошових коштів на даних рахунках з періоду їх відкриття по 16.03.2014 року з наданням переліку даних документів у друкованому на електронному вигляді; банківські виписки про рух грошових коштів на даних рахунках за вказаний період. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуваючи згідно трудового договору на посаді фінансового консультанта відділення №145 ХФ КТ «Укрсиббанк», яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , будучи на підставі посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність матеріально-відповідальною особою, переслідуючи корисливий намір, спрямований на протиправне привласнення грошей, які перебували у її відданні згідно договорів про поточні депозити, які вона обслуговувала на підставі своїх функціональних обов`язків, в період часу з 2008 року по 14.03.2014 протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно заволоділа грошовими коштами своїх клієнтів на загальну суму близько 12000000 гривень, шляхом безпідставного їх зняття з поточних депозитних рахунків, що є особливо великим розміром. Згідно листа ТОВ «Мінерва Менінг Ейдженсі» від 14.11.2014 року у 2014 році позивачу було двічі запропоновано працевлаштування на посаді 2-го помічника капітана 12.08.2014 та 25.09.2014 року за контрактом тривалістю 6 місяців з щомісячним окладом у 3400 євро. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року позов [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про повернення коштів, незаконно знятих з поточних рахунків та з рахунків депозитних вкладів задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача наступні суми грошових коштів за поточними та вкладними банківськими рахунками (з нарахованими процентами), а саме: 143542,39 дол.США (140032,00 долари США з нарахованими процентами в сумі 3510,39 дол.США) - за поточним банківським рахунком № [NUMBER] USD; 54011,88 євро (52691,00 євро з нарахованими процентами в сумі 1320,88 євро) за поточним банківським рахунком № [NUMBER] ЕUR; 10190,74 дол.США (9810,00 доларів США з нарахованими процентами в сумі 380,74 дол.США) за вкладним депозитним рахунком [NUMBER]; 535,73 дол.США (500 доларів США з нарахованими процентами в сумі 35,73 дол.США) за вкладним депозитним рахунком № [NUMBER] USD; 978,73 євро (975,00 євро з нарахованими процентами в сумі 3,73 євро) за вкладним депозитним рахунком № [NUMBER] ЕUR. З рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року за цивільною справою №666/6846/14-ц встановлено, що як слідує з листа-відповіді ПАТ "Укрсиббанк" вих.№14-11/22056 від 11.07.2014 року, наданої позивачу [PERSON] , факти, викладені у його зверненнях (щодо несанкціонованого зняття грошових коштів з його рахунків), були досліджені в рамках службового розслідування, за результатами якого Банк 17.04.2014 року направив заяву до Дніпровського РВ УМВС України в Херсонській області, яка була долучена до вже існуючого кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за №12014230030000943 від 18.03.2014 року. Згідно постанови про визнання потерпілим, цивільним позивачем від 05.04.2014 року, винесеної слідчим СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області у кримінальному провадженні №12014230030000943 від 18.03.2014 року, позивача [PERSON] було визнано потерпілим та цивільним позивачем. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25.05.2015 року у справі №666/6846/14-ц апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.02.2015 року в частині стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] 10190,74 дол.США за вкладним (депозитним) рахунком № [NUMBER] USD змінено, зменшено суму до стягнення з 10190,74 доларів США до 9072,48 доларів США, з яких 8760,00 доларів США - вклад, 312,48 доларів США - проценти. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2015 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 25.05.2015 року залишено без змін. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.07.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №666/6846/14-ц, виданого 11.06.2015 року Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] суми грошових коштів за поточними та вкладними банківськими рахунками, закінчено у зв`язку з тим, що рішення виконано в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди у розмірі 287 856,00 грн., позивач посилався на те, що в період з 12.08.2014 року по 25.09.2014 року він отримав запрошення на працевлаштування, від якого був змушений відмовитися через судові тяжби з АТ «УкрСиббанк». Також, позивач посилався на те, що він 16.09.2013 року уклав договір авансу на суму 5000,00 у.о. на придбання квартири, проте через неправомірні дії відповідача не міг в подальшому укласти договір купівлі-продажу квартири, а аванс повернутий не був. Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правової відповідальності не нестає (правова позиція Верховного Суду в рамках справи №923/700/17), постанова від 03.08.2018 року. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розрахувати на одержання певного доходу. При цьому, важливим елементом доказування наявності неодержаних доказів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно до ст.22 ЦК України упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Враховуючи норми ст.623 ЦК України на кредитора на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Окрім цього, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести фактичне вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Тобто підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував (Постанова Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №921/377/14-г/ 7). При цьому, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі № 923/2075/15, від 09.12.2014 у справі № 5023/4983/12). При визначенні розміру упущеної вигоди повинні враховуватися тільки точні дані, які безспірно і достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якби зобов`язання було виконане боржником належним чином. Її розмір повинен бути підтверджений обґрунтованим розрахунком, а також відповідними доказами. Посилання позивача, що він не зміг прийняти запрошення на працевлаштування через судові тяжби з AT «УКРСИББАНК» спростовуються тим, що він особисто не брав участі у розгляді справи. Від імені [PERSON] діяла на підставі довіреності представник [PERSON] , яка підписувала та подавала позовну заяву від імені позивача, і прибувала до судових засідань та ін. При ньому, довіреність, на підставі якої від імені [PERSON] діяла представник [PERSON] , була зареєстрована за номером 647 від 16.07.2014 p.. що підтверджується позовною заявою. Отже, в період, на який посилається позивач, а саме з 12.08.2014 р. по 25.09.2014 p., питання щодо пошуку правової допомоги у позивача не стояло, експериментальні зразки підписів позивача для проведення почеркознавчої експертизи були відібрані 10.07.2014 року, 11.08.2014 року, 24.12.2016 року та 01.02.2017 року, тобто за межами періоду з 12.08.2014 року по 25.09.2014 року, тому посилання позивача в даному контексті є хибними, а інші докази на підтвердження причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та відмовою позивачу від працевлаштування суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що жодних перешкод у прийнятті запрошення на працевлаштування у [PERSON] в період з 12.08.2014 р. по 25.09.2014 p., тим більше, що вказаний період не є дуже тривалим, а лист ТОВ «Мінерва Менінг Ейдженсі» датований 14 листопада 2014 року, тобто більш пізньою датою, ніж період, на який посилається позивач, тому позивачем не доведено причинного зв`язку між діями/бездіяльністю AT «УКРСИББАНК» та неможливістю працевлаштування. Щодо посилання позивача на неукладений договір купівлі-продажу квартири слід зазначити, що договір авансу був укладений 16.09.2013 року, тобто задовго до першого звернення позивача до Банку із вимогою про повернення коштів. В період з 16.09.2013 року по квітень 2014 року позивач із заявами про повернення коштів не звертався і до позову не надано жодних доказів тієї обставини, що позивач вимагав повернення коштів як авансового платежу згідно вимог ст.570 ЦК України та йому відмовлено у їх поверненні. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що взаємозв`язок укладення договору авансу з діями працівників AT «УКРСИББАНК» позивачем жодними доказами не доведено, тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди у розмірі 287856,00 грн. не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Що стосується наявності підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів. Пункт 5 частини першої статті 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Закон про захист прав споживачів (як в чинній редакції, так і в редакції, чинній станом на дату укладення Договору) не містить застережень про те, що моральна шкода споживачу відшкодовується лише у разі завдання шкоди його життю чи здоров`ю. Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц, при вирішенні спорів щодо відшкодування моральної шкоди в разі порушення споживчого договору в частині виконання зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору, як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права, може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення АТ «УкрСиббанк» зобов`язання з повернення вкладу є недоліком продукції (неналежним наданням фінансової послуги) у розумінні законодавства про захист прав споживачів і відповідно до статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має наслідком відшкодування моральної шкоди, завданої вкладникові таким неналежним наданням фінансової послуги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок порушення відповідачем його прав була спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, розчаруванні та незручностях у зв`язку з тим, що він не міг вільно розпоряджатися своїми коштами. Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що його слід визначити на рівні 50000 грн., задовольнивши позовну вимогу про стягнення моральної шкоди частково. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами, які є предметом розгляду за даною справою, суд вважає безпідставними, так як з матеріалів справи вбачається, що 17.04.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «УкрСиббанк» із заявою, що 17.03.2014 року було виявлено відсутність грошових коштів на його рахунках у ПАТ «УкрСиббанк», що підтверджується його заявою від 17.04.2014 року, а 14.04.2017 року звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності. Крім того, відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованими та пропорційними до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, в тощо). Позивач у позові, з метою надання йому правової допомоги для підготовки позову та представництва інтересів в суді, 05.07.2017 р. між ним та ТОВ «ЮК «Юг Гранд» укладено договір доручення. За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів того, що договір доручення, укладений 05.01.2017 між ним та ТОВ «ЮК «Юг Гранд», укладений з метою отримання правової допомоги саме у зв`язку із розглядом справи № 766/6400/17, не додано жодного доказу дійсної сплати позивачем витрат правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн., а саме квитанції, виписки по рахунку, жодного документу, який підтвердив дійсну сплату [PERSON] витрат на правову допомогу. Крім того, виконана адвокатом («Повіреним») робота/дії мають бути підтверджені актом або звітом про надану правову допомогу відповідно до вимог чинного законодавства, значених доказів до позову також не додано. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні 03.06.2021 року докази понесених витрат на правову допомогу відсутні. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що позивачем та його представником не надано відповідних доказів, які підтверджують здійснення позивачем даних витрат, - суд вважає, що за таких умов підстави для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу відсутні. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за 2017 року за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 гривень, що складає 25,00% від заявленої позивачем суми, що становить 200000,00 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 750,00 гривень, що відповідає 25,00% від суми судового збору, яка повинна бути сплачена під час звернення до суду - 3000,00 гривень.

Outcome: partial