Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив наступне. 14 квітня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 572-36/3/1-1, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 62848,00 грн. зі сплатою 16,60 % річних протягом І-го року з подальшою процентної ставки на строк до 31.04.2016 р.. Цей кредит [PERSON]. зобов'язувався повертати згідно графіку по 1048,00 грн.. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, цього ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON]. та [PERSON] було укладено договір поруки № 572-36/3/1-1, згідно якого поручитель [PERSON] зобов'язувався солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобов'язань позичальником за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачі, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконують взяті на себе зобов'язання, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку борг за кредитним договором станом на 30.10.15 р. в загальній сумі 40770,57 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 21976,00 грн., заборгованості за відсотками - 6750,47 грн., з пені за несвоєчасно погашені проценти - 2044,96 грн., з пені за несвоєчасно погашений кредит - 4953,72 грн., інфляційних витрат за кредитом - 3558,75 грн., інфляційних витрат за відсотками - 1486,68 грн. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу заочно за відсутності відповідачів за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов'язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов'язання, крім обов'язку виконати взяті зобов'язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON]. дійсно 14 квітня 2011 року був укладений кредитний договір № 572-36/3/1-1, за яким відповідач отримав, для купівлі автомобілю, кредит в сумі 62848,00 грн. під 16,60 річних протягом І-го року з подальшою процентної ставки на строк до 31.04.2016 р. включно. Відповідно до Графіку щомісячних платежів відповідач щомісяця зобов'язувався погашати отриманий кредит зі сплатою процентів по 1048,00 грн. щомісяця не пізніше 10 числа наступного за звітним. Розрахунок заборгованості за договором № 572-36/3/1-1 свідчить, що станом на 30.10.15 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 40770,57 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту складає 21976,00 грн., по відсотках - 6750,47 грн., пеня за несвоєчасно погашені проценти - 2044,96 грн., пеня за несвоєчасно погашений кредит - 4953,72 грн., інфляційні витрати за кредитом - 3558,75 грн., інфляційні витрати за відсотками - 1486,68 грн. з них: сума простроченої заборгованості по тілу кредиту - 15720,00 грн. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обов'язку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Договором поруки № 572-36/3/1-1 укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк", відповідачем [PERSON] відповідачем [PERSON] підтверджується факт, що відповідач [PERSON] на добровільних засадах зобов'язувався перед позивачем відповідати по зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають із кредитного договору у випадку їх невиконання останнім. За таких обставин, враховуючи, що позивач в даному випадку має право вимагати повернення кредиту як від усіх відповідачів разом, так і від кожного з них окремо, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 21976,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6750,47 грн., інфляційні витрати за кредитом - 3558,75 грн. та інфляційні витрати за відсотками - 1486,68 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідачі мешкають у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводилась антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ №1275-р. від 02.12.2015р.). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, до 14 квітня 2014 року позивачем відповідачу - [PERSON] пеня не нараховувалась, тому її нарахування після зазначеної дати є незаконним. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 33771,90 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідачів, в рівних часках, на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial