Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Анушевича В., в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Харківської обласної державної адміністрації звернувся у суд із позовом до ТОВ «Будівельна компанія «Алара», ТОВ «Мега трейд плюс» , [PERSON] , [PERSON] , 3 особа Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації , ТОВ «Авеню Аніс» про скасування рішень та визнання правочинів недійсними, витребування майна, що розташовано за адресою: [ADDRESS] літ. « [ADDRESS] -1» загальною площею 104,1 кв.м.. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у державній власності перебуває нежитлова будівля, пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення (охоронний № 125), загальною площею 102, 1 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області вищевказане майно передано в оренду ТОВ «Авеню Аніс» договору № 6334-Н від 16.06.2017 на підставі наказу № 1161 від 09.06.2016. Відповідно до технічного паспорту від 29.11.2001, інвентарний номер 34023, будівля є одноповерховою. Рішенням державного реєстратора Зоткіна С.В. № [NUMBER] за ТОВ «Будівельна компанія «Алара» 18.10.2017 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , літ. « [ADDRESS] », загальною площею 104,1 кв. м. Як вбачається із технічного паспорту від 29.11.2001, згідно якого будівля здається в оренду РВ ФДМУ по Харківській області за адресою [ADDRESS] , літ «Г-1», площа будівлі становить 102,1 кв.м. Разом з тим, жодної іншої будівлі на цією адресою, крім нежитлової будівлі, пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення (охоронний №125), загальною площею 102,1 кв.м першого поверху, яка належить державі та передана в оренду ТОВ «Авеню Аніс», немає. Таким чином, ТОВ «Будівельна компанія «Алара» зареєстровано право власності саме на нежитлову будівлю, яка належить державі, орендарем якої є ТОВ «Авеню Аніс» і є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення. Крім того, ТОВ «Будівельна компанія «Алара», вже не будучи власником зазначеної будівлі було відчужено Ѕ частини зазначеної будівлі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1024 від 29.12.2017року. Того ж дня ТОВ «Будівельна компанія «Алара» відчужено ще Ѕ частини зазначеної будівлі [PERSON] за договором купівлі-продажу №1026 від 29.12.2017року. Таким чином, на час укладання зазначених договорів підстава для набуття права власності на спірну нерухомість (рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2017року) була скасована, у зв`язку з чим правових підстав для у укладання зазначених договорів не було. Отже, вчинення спірних правочинів з боку особи, яка не є власником майна, є підставою визнання їх недійсними. Крім того, у подальшому, державним реєстратором 20.06.2018року прийнято рішення про державну реєстрацію №39867968, відповідно до якого нежитлову будівлю літ «Г-1» змінено на нежитлову будівлю літ. «Г-2» та змінено загальну площу з 104,1 кв.м на 213,7 кв.м. Згідно з технічним паспортом від 04.01.2017року будівля за адресою [ADDRESS] є одноповерховою. Відповідно до повторної технічної інтвентарізації було змінено літеру будівлю з літ. «Г-1» На літ. «Г-2» та враховано площу другого поверху будівлі (горища), яка становить 109,60 кв.м таким чином, загальна площа будівлі становить 213,70 кв.м. Документи, надані [PERSON] державному реєстратору не відповідали вимогам закону, а отже не підлягала реєстрації зміна розміру будівлі. У подальшому приватний нотаріус ХМНО Іванова Ю.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєструвала право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі літ «Г-2»,яка належала [PERSON] за ТОВ «Мега трейд плюс», засновниками якого є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином діями державного реєстратора порушені інтереси держави. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити через необґрунтованість позовних вимого, оскільки на момент укладання договорів купівлі-продажу між ТОВ «Будівельна компанія «Алара» та [PERSON] , [PERSON] сторонами договору були додержані вимоги ч.1-5 ст.203 ЦК України. Вимоги щодо скасування державної реєстрації спірних правочинів є похідними від вимог про визнання договорів недійсним. Позивачем було надано відповідь за зазначений відзив, в якій просив позов задовольнити. Відповідачі- ТОВ «Будівельна\~компанія «Алара»,\~ТОВ «Мега\~трейд плюс»\~,\~ [PERSON] ,\~у судове засідання не з`явились, повідомлявся судом у відповідності до положень ЦПК України, відзив на позов не надали. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькі та Луганських областях, Харківська обласна державна адміністрація, Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації - позовні вимоги підтримали. ТОВ «Авеню Аніс» звернулась до суду із самостійними вимогами, відповідно до яких просить суд скасування рішень та визнання правочинів недійсними, в обґрунтування якого зазначає, що 16.06.2017року між ТОВ «Авеню Аніс» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області було укладено договір оренди № 6334-Н, предметом якого є нежитлова будівля, пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення (охоронний №125). ТОВ «Авеню «Аніс» виконує обов`язки за договором та сплачує орендну плату. Про зміну власника ТОВ «Авеню «Аніс» повідомлено не було. У зв`язку з тим, що рішення про визнання права власності було скасовано правові підстави для відчуження спірного нерухомого майна у ТОВ «Будівельна компанія « Алара» були відсутні. Недодержання ст.. 203 ЦК України є підставою для визнання недісними договорів купівлі-продажу № 1024 від 29.12.2017р, який укладений між ТОВ «Будівельна компанія «Алара» та [PERSON] та №1026 від 29.12.2017року між ТОВ «Будівельна компанія «Алара» та [PERSON] , а рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Затокіна С.В. від 18.10.2017року підлягає скасуванню, а будь-які здійснені будівельні роботи ТОВ «Будівельна компанія «Алара» за адресою: м. Харків вул.. Чернишевська,14, були здійснені без дотримання встановленого законодавством порядку, що спростовує можливість визнання права власності на фактично самочинно збудоване майно. Крім того, посилається на ч.2 ст. 777 ЦК України, відповідно до якої наймач має переважне право купівлі-продажу нерухомого майна. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, прокурора та третьої особи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що у державній власності перебуває нежитлова будівля, пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення «Пінічний флігель садибного будинку (охоронний № 125), загальною площею 102,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , управителем якого є ХОДА. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області вказану будівлю передано в оренду ТОВ «Авеню Аніс» на підставі договору № 6334-Н від 16.06.2017р. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору майно передається з метою надання послуг з працевлаштування, в т.ч. інвалідів, учасників АТО, та включене Державною службою зайнятості до переліку суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб`єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців. Відповідно до технічного паспорту від 29.11.2001, інвентарний номер 34023, будівля є одноповерховою. Рішенням господарського суду Харківської області від 31.07.2017 у справі № 922/1871/17 позовні вимоги ТОВ «Будівельна компанія «Алара» до ТОВ «Пек Інвест» про визнання права власності на одноповерхову нежитлову будівлю кафе, загальною площею приміщень 104,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , задоволено. В подальшому зазначене рішення постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2017р. була скасовано на підстави апеляції прокурора. Разом з тим, право власності за ТОВ «Будівельна компанія «Алара» на одноповерхову нежитлову будівлю кафе, загальною площею приміщень 104,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ,було зареєстровано 13.10.2017р. на підставі рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В., що підтверджується відповідним записом у Державному реєстрі. При цьому, хоча в рішенні господарського суду від 31.07.2017р. відсутнє посилання на літеру, при реєстрації кафе зареєстровано саме як літ. «Г-1», підстава реєстрації зазначена саме рішення господарського суду Харківської області по справі №922/1871/17 від 31.07.2017р. В подальшому, ця ж нежитлова будівля літ «Г-1» загальною площею 104,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , була продана ТОВ «Будівельна компанія «Алара» за двома договорами від 29.12.2017р. по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договорами, посвідченими приватним нотаріусом Івановою Ю.В. за реєстровими номерами 1024, 1026. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] , та [PERSON] є засновниками, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Мега-трейд плюс». За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Ѕ частка спірної нежитлової будівлі передана [PERSON] до статутного капіталу ТОВ «Мега-трейд плюс» на підставі протоколу установчих зборів від 02.04.2018р. та акту приймання-передачі від 05.04.2018р. і на теперішній час право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі площею приміщень 104,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за ТОВ «Мега-трейд плюс». Інша Ѕ частка нежитлової будівлі залишилась на праві власності за [PERSON] . При цьому, під час реєстрації будівлі їй вже присвоєна літ. «Г-2» і зазначена площа 213,7 кв.м., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру станом на 26.06.2020р. Прокуратурою 16.03.2018р. внесені відомості до ЄРДР за №42018221080000087 по незаконному заволодінню будівлі по [ADDRESS] . В ході досудового розслідування проведений огляд будівель по [ADDRESS] . Згідно з протоколу огляду місця події від 23.03.2018, із фототаблицею, по [ADDRESS] розташовані п`ять будівель літ. А, Б, В, Г, Д. Будівля, яку орендує ТОВ "Алара" складається із одноповерхового будинку та горища. Згідно технічного паспорту на нежитлову будівлю кафе літ. «Г-2» у б. [ADDRESS] від 25.01.2018р., складеного ТОВ «Архітектурно-проектного бюро «Атриум» , будівля складається із двох поверхів. Перший поверх площею 104,10 кв.м., другий поверх 109,6 кв.м., усього 213,70 кв.м. За відповіддю ТОВ «Архітектурно-проектного бюро «Атриум» під час обстеження та проведення технічної інвентаризації будівлі [ADDRESS] було встановлено, що під час первинної інвентаризації будівлі , яка була проведена 04.01.2017р., не про інвентаризований 2-й поверх будівлі. Згідно повторної технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна будівлі №14 було змінено літеру будівлі з літ. «Г-1» на літеру «Г-2» та враховано площу другого поверху, внаслідок чого площа зазначена 213,70 кв.м. Дослідивши у сукупності наведені докази, суд приходить до висновку, що нежитлова будівля, пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення «Пінічний флігель садибного будинку (охоронний № 125), загальною площею 104,10 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , яка належить державі та нежитлова будівля літ. «Г-1» площею 104,1 кв.м., нежитлова будівля літ «Г-2» площею 213,70 кв.м. є однією будівлею, яка вибула із державної власності, поза волею власника держави. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Вищевказане підтверджується постановами Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року (справа\~№ 6-146цс13), 28 січня 2015 року (справа\~№ 6-218цс14), 24 червня 2015 року (справа\~\~№ 6-251цс15) в яких міститься правовий висновок. Крім того , Верховний Суд України у свой правовiй позицiї, що висловлена у справi № 6-3090цс15 , вказує, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387 та 388 ЦК України, що узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16. Враховуючи, що спірна будівля первинно вибула із власності держави, не з її волі, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, а також спірне майно відчужено спочатку на підставі договорів купівлі-продажу, в подальшому на підставі протоколу загальних зборів, суд приходить до висновку, що останні володільці майна - [PERSON] та ТОВ «Мега трей плюс» є добросовісними набувачами, оскільки доказів того, що вони знали про незаконність вибуття спірної будівлі від власника, суду не надано, тому належним способом захисту власника є витребування майна. Підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного майна, укладених 29.12.2017р. між ТОВ «Будівельна компанія «Алара» та [PERSON] і [PERSON] на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України, суд не вбачає. Стосовно позовних вимог, що скасування рішень державних реєстраторів, суд зазначає наступне. Так в позові прокурор просить скасувати рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. від 18.10.2017р., яким за ТОВ « Будівельна компанія «Алара» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Г-1», площею 104,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , а також рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іванової Ю.В. від 18.04.2018р., яким за ТОВ «Мега трейд плюс» зареєстровано право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі літ. «Г-2», площею 213,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що вказані рішення, які просять скасувати прокурор та третя особа ТОВ «Авеню Аніс», суду надані не були, хоча суд неодноразово на цьому акцентував увагу. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) зазначила, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18). Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права також не є належним способом захисту прав позивача. Так, однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Враховуючи викладені позиції ВС та неналежний спосіб захисту прав держави, підстави для скасування рішень державних реєстраторів відсутні. Згідно з вимогами ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 6 ст. 23 Закону передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Відповідно до ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має ' наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Крім того, основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Протокол) є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена у ст. 1, зокрема вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти. Слід \~ \~ \~ \~зазначити, \~ \~ \~ \~що, пред`являючи позов у вказаній справі, прокурор виходив саме із необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення майна, яке вибула із власності держави, по-за його волею. З огляду на те, що ні Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькі та Луганських областях, ні Харківська обласна державна адміністрація не вживає заходів щодо захисту державного майна від неправомірного вибуття із власності, у місцевій прокуратурі наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді. Стосовно позовних вимог ТОВ «Авеню Аніс», суд зазначає наступне. Так, спірна нежитлова будівля передана в оренду ТОВ «Авеню Аніс» на підставі договору оренди від 16.06.2017р., однак власником вказане товариство спірної будівлі не є. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Разом з тим, вибуття із власності держави, не з її волі, спірної будівлі не порушує прав, свобод чи інтересів ТОВ «Авеню Аніс». При цьому в даному випадку, положення ч.2 ст. 777 ЦК України, яка передбачає, переважне право наймача, перед іншими особами на купівлю майна, застосуванню не підлягає, оскільки як встановлено судом держава не збиралась продавати спірну будівлі, а вона вибула з її володіння поза її волею. За відсутності порушення, оспорення чи не визнання прав, свобод чи інтересів ТОВ «Авеню Аніс», суд вважає за необхідне в позові товариства відмовити.

Outcome: partial