Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила стягнути з [PERSON] ([INFO], місце проживання: [INFO]; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER], адреса: [ADDRESS]) аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 07.03.2018 року та до досягнення донькою повноліття, тобто, до 02 жовтня 2029 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуває з 21 вересня 2012 року в шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 02 жовтня 2011 року. Наприкінці 2017 року відносини між нею та відповідачем погіршилися, тому вона з дитиною повернулася додому до міста Одеси. Позивач зазначила, що відповідач їй матеріально не допомагає, власну дитину фінансово не підтримує, аліменти не сплачує, також, зазначила, що відповідач має високий стабільний дохід, йому виплачують преміальні та інші додаткові та заохочувальні виплати, інших дітей у нього не має, тому вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та погодився стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 073767 від 22 вересня 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 285. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 287097 від 25.10.2011 року, виданого Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1071. [PERSON] у своєму позові зазначила, що відповідач їй матеріально не допомагає, власну дитину фінансово не підтримує, аліменти не сплачує, також, зазначила, що відповідач має високий стабільний дохід, йому виплачують преміальні та інші додаткові та заохочувальні виплати, інших дітей у нього не має, тому вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача. Відповідно до довідки № 36 від 21.03.2018 року, виданої начальником дистанції з кадрових питань, [PERSON] з 05 червня 2012 року працює у Виробничому підрозділі служби сигналізації та звязку «Херсонська дистанція сигналізації та звязку» і зараз займає посаду інженер 2 категорії у відділі Виробничо-технічний відділ по теперішній час. Згідно з довідкою про доходи відповідача № 32 від 21.03.2018 року, загальна сума доходу за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 51209 гривень 78 копійок, з яких 9 217,75 гривень податок з доходів фізичних осіб. У своєму письмовому відзиві до позову відповідач пояснив, що він дійсно працює у Виробничому підрозділі служби сигналізації та звязку «Херсонська дистанція сигналізації та звязку». Проте зазначив, що середньо-визначений розмір його заробітної плати після відрахування податків складає 6998,67 гривень. Крім того, мешкає зі своєю матірю [PERSON]В, середньомісячний дохід якої з урахуванням сплачених податків складає 5713,67 гривень (копія довідки про доходи наявна в матеріалах справи), а також бабусею [PERSON], яка є пенсіонером та перебуває на їх утриманні. Йому разом з мамою та бабусею належить 1/3 частка квартири № [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1994 року. Комунальні платежі, складають близько 3708,00 гривень щомісяця, сплачують порівну, копії квитанції наявні в матеріалах справи. Відповідач зазначив, що отриманий ним дохід є відносно невеликим. Вимога позивача про стягнення аліментів на утримання доньки Євангеліни в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів є завищеною та суттєво погіршить матеріальне становище інших членів родини. Також зазначив, що не відмовляється від обовязків надавати кошти на матеріальне забезпечення дитини та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вбачає, що сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.2 т.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити частково, з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 07.03.2018 року та до досягнення донькою повноліття, тобто, до 02 жовтня 2029 року. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 07.03.2018 року Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial