Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 22\~743 грн 32 коп станом на 03.05.2016 року та суми судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви до суду в розмірі 1378 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.08.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 10500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Згідно умов кредитного договору у виді анкети-заяви, відповідач погодилась з тим, що вона (заява) разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов»язань станом на 03.05.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 22743.32 грн, з яких : 11014,11 грн тіло кредиту; 3008, 71 грн відсотки за користування кредитом; 6740,48 грн пеня; 950 грн штраф та штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн штраф (фіксована частка); 1059,19 грн штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також надав суду додаткові письмові пояснення, посилаючись на які просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Застосованими судом заходами забезпечити безпосередню участь у судовому засіданні представника банку протягом тривалого часу не представилось можливим з підстав відсутності технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції. З врахуванням думки відповідача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність представника банку та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судом було вирішено розглядати справу, за відсутності представника позивача. Відповідач в судовому засіданні вимоги за позовом не визнала та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини заначені у поданих до суду запереченнях та поясненнях. Зокрема, зазначила, що дійсно мала кредитний ліміт у ПАТ КБ «Приватбанк» на 4000 грн у серпні 2010 року, потім 17.12.2010 року його було збільшено до 6500 грн, 23.11.2011 року його було збільшено до 8500 грн і 16.03.2011 року- до 10\~500 грн. Отже кредитний ліміт нею було отримано у розмірі 10\~500 грн, однак незрозуміло чому банк просить стягнути з неї заборгованість по тілу кредиту саме у сумі 11014,11 грн. Також не погоджується з нарахуванням банком їй штрафів в сумі 500 грн та 1059, 21 грн, посилаючись на їх безпідставність . Вказує, що позивач до позову додав лише анкету-заяву підписану нею на встановлення кредитного ліміту у розмірі 4000 грн, в якій зазначена базова процентра ставка в місяць у розмірі 2,5 %. Інші анкети-заяви на збільшення лімітів до матеріалів справи не додані та їй не надавались. Позивач про збільшення відсотків її не повідомляв і такі докази у справі відсутні. Тому стягнення відсотків у розмірі 3008,71 грн вважає безпідставним, оскільки вони нараховані за завищеними ставками. Також просила врахувати, що стягнення з неї штрафів і пені призведе до подвійної відповідальності, що суперечить вимогам законодавства. Посилаючись на те, що вона з 20.08.2011 року по 02.03.2012 року та з 15.08.2014 року по 11.11.2015 року не працювала та не мала можливості сплачувати заборгованість за кредитом просила застосувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, оскільки він перевищує розмір збитків понесених банком. Підтвердила те, що постійно користувалась грошовими коштами, які знаходились на картковому рахунку та свої зобов»язання виконувала не в повному обсязі, по мірі можливості, оскільки не мала роботи. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.08.2010 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк». Згідно умов даної Анкети-заяви, відповідач погоджується з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Отже, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. В звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 03.05.2016 року за кредитним договором від 09.08.2010 року виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 11014.11грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 3008,71 грн., заборгованість за пенею в розмірі 6740, 48 грн. Договір передбачає відповідальність сторін у випадку невиконання його умов. Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, а сума заборгованості її розрахунком станом на 03.05.2016 року та випискою про рух коштів по картковому рахунку (а.с. 12-13, 158-176), з яких вбачається, що кредитною лінією відповідач активно користувалась з 10.08.2010 року та виникнення кредитних зобов'язань має діючий характер. Зміна тіла кредиту безпосередньо пов'язана з продовженням відповідачем користуватися картою ( зняття коштів, оплата послуг) у зв»язку із чим і відбулось перевищення кредитного ліміту та як наслідок утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11014.11грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобовязання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30,00 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (а.с.112-121). 01.09.2014 р. відповідно до Наказу Банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. відсоткова ставку була підвищенна до 34,80%, 01.04.2015р. відсоткова ставка була підвищенна до 43,20%, згідно Наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 р. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг . Доводи відповідача про те, що вона не знала про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, суд визнає безпідставними, оскільки пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом банк може змінювати самостійно за умови інформування позичальника шляхом надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.15 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку та про здійснені операції по ньому. Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановою № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до якої при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Також варто зазначити , що підвищення відсоткової ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність відсоткової ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідачу [PERSON] за кредитним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту у розмірі 11014,11 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 3008,71грн., заборгованість за пенею в розмірі 6740,48 грн., а також сума судового збору, сплаченого при подачі позову. Законних підстав для зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України судом не встановлено.

Outcome: partial