Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2013 р., перебуваючи на робочому місці, був травмований. Зазначена травма визнана трудовим каліцтвом актом за формою Н-1 від 20.11.2013 р. Висновками МСЕК від 27.02.2014 р. йому було встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 48720,00 грн. та судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - ВП шахта «1/3 Новогродівська» - у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано жодних доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми або інших негативних наслідків. Вважає, що довідка МСЕК та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, на які посилається позивач як на єдину підставу своїх вимог, підтверджують лише факт виробничого травмування і встановлення зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди. Крім того, відділенням ВД ФССНВ та ПЗ в м.Селидове Донецької області у відшкодування втрати професійної працездатності у розмірі 40 % позивачу виплачена одноразова допомога та провадяться щомісячні страхові виплати. Представник третьої особи - Відділення ВД ФССНВВ та ПЗ в м.Селидове - в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що документи, на які посилається позивач, а саме - довідка МСЕК та акт розслідування професійного захворювання є документами, що підтверджують тільки факт виробничої травми і встановлення у зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Відділення вважає, що посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди є безпідставним. Заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Акту про нещасний випадок Форми Н-1 № 23 від 20.11.2013 р., нещасний випадок, що стався з [PERSON], визнаний трудовим каліцтвом (а.с.19-23). Згідно виписки з акту огляду МСЕК (а.с.18), [PERSON] встановлено 40 % втрати професійної працездатності первинно. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, згідно ЗУ «Про внесення змін і доповнень, що стосуються охорони праці, до Кодексу законів про працю України» від 15 грудня 1993 року N 3694-XII, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що внаслідок отриманого трудового каліцтва було порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він була позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Це заподіює йому моральні страждання, тому що він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе і своєї родини, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі внаслідок трудового каліцтва він зіткнувся з труднощами побутового плану. В теперішній час відчуває негативні наслідки. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачкою вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. Виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи те, що згідно первинного огляду МСЕК [PERSON] встановлено 40 % втрати професійної працездатності, задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 48720,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 15000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі, що передбачений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial