Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3тис. грн. до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем по справі [PERSON]. Вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач - [PERSON] Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з дитиною не спілкується,приховує свій дійсний розмір доходів, ухиляється від виконання своїх обов*язків. Дитина знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов, з наведених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача по справі та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у цивільному шлюбі . Вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з дитиною не спілкується, дитина часто хворіє та потребує додаткові витрати на ліки, приховує свій дійсний розмір доходів, ухиляється від виконання своїх обов*язків. Дитина знаходиться на її утриманні В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина, дочка, [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою. З 27.04.2013 року сторони разом не проживають. Відповідач знаходиться за межами України, в Росії, на заробітках.Позивачка вказала, що на утримання дочки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги і дочка перебуває на повному її утриманні. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.ст. 180,185 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до виповнення їй 18 років. Між позивачем та відповідачем по справі ускладнилися відносини. В добровільному порядку відповідач не надає достатньої допомоги дитині, не допомагає матеріально. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено. Договору між батьками про сплату аліментів на дитину не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоровя та матеріальне становище дитини. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Згідно ст. 179СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України). Вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, Заявлений позивачем розмір аліментів 3000 грн. , на думку суду є завищеним і може бути непосильним для відповідача , оскільки відповідач не має постійного, стабільного заробітку, тому у сукупності наведеного з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі твердої грошової суми, у розмірі 1000( одна) грн. з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави в сумі 704грн.80коп.

Outcome: partial