Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, 15 грудня 2017 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Головного управління територіального управління юстиції у Чернівецькій області зроблено актовий запис № 2574. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~На даний час шлюб між сторонами розірвано, їх малолітній син проживає разом з позивачкою. \~ \~ \~ \~Посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню їх малолітньої дитини, матеріальної допомоги не надає. \~ \~ \~ \~Зазначила, що відповідач не має постійного та офіційного місця роботи, тому розмір доходів відповідача їй не відомий. \~ \~ \~ \~Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень, щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.07.2021 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст.280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Головного управління територіального управління юстиції у Чернівецькій області зроблено актовий запис № 2574. (а.с. 6). Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.10-11). У сторін є син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Батьком дитини, відповідно до свідоцтва про народження, є [PERSON] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другоюстатті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другоюстатті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Доказів працевлаштування відповідача та одержання ним доходів суду надано не було. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, так як позивачем не надано суду жодних доказів, того, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі, в якому позивач просить. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6до 18 років на місяць складає 2395 гривень. Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» становить 1197 грн. 50 коп. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Статтею 2 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення. Стягнення із відповідача аліментів, на користь [PERSON] , на утримання дитини, у твердій грошовій сумі, у розмірі по 2000 гривень щомісячно, на думку суду, буде достатнім та співмірним матеріальному становищу відповідача, враховуючи, те, що позивач не надала суду доказів про доходи відповідача, які б свідчили про спроможність останнього сплачувати аліменти в більшому розмірі. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial