Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що перебуває на утриманні позивача. Відповідач працює, має задовільний стан здоров`я. У зв`язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини з дня пред`явлення позову до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надав суду пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнав, оскільки вважає розмір аліментів завищений. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батька в його утриманні, стягненню підлягають аліменти з відповідача на користь позивача, на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 червня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial