Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Впровадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, а також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2010 р. почала проживати однієї сім`єю, не перебуваючи в зареєстрованому шлюбу, з відповідачем. Від даних стосунків у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2014 року вони почали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, та донька від даних стосунків проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько добровільно дитину не утримує, не бере участі у вихованні, тому вона звертається до суду з даним позовом. Окрім того, у неї на утриманні перебуває ще одна донька [PERSON] , [INFO] . Представник позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Дані обставини підтверджуються наданим до суду документами. (а.с. 17, 9-11) Під час розгляду справи встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю - позивачем по справі та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до вимог статей 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Вимогами ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Звертаючись з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позивач посилається на те, що донька проживає з ним, знаходиться на її утриманні, батько дитини фінансової допомоги не надає, а оскільки батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з батька дитини - відповідача по справі [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, суд, враховуючи вимоги ст.ст. 180-181 СК України, і ті обставини, що батьки, права та обов`язки яких по відношенню до дитини є рівними, повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, захищаючи потреби та інтереси дитини, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] до її повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище як позивача, так і відповідача, вік дітей, ті обставини, що відповідач є здоровою, працездатною особою та має можливість забезпечувати свою дитину, а до суду не надані дані щодо інших непрацездатних осіб та дітей, на утримання яких відповідачу необхідні грошові кошти. Враховуючи всі ці обставини, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частині від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Саме такий розмір аліментів суд вважає достатнім та обґрунтованим при вирішенні даного питання. Також, зазначаю, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин, що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру, виду аліментів, або їх скасування. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Позивачем надано до суду додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 12.08.2020р., який не підписані ні адвокатом ні її клієнтом, окрім того в нижньому рядку, даного документу, міститься, що 12.08.2020р. отримала від клієнта гонорар - грошові кошти в сумі 4000 грн., проте підпису адвокат у відповідній графі не зазначила. (а.с. 40-41) У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Як судом з`ясовано, позивачем не надано до суду договору на надання правової допомоги, а наданий додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 12.08.2020р. взагалі не підписаний сторонами. Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений об`єктивної можливості пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні стягнення судових витрати на професійну правничу допомогу. Дана позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року справа № 922/1163/18. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial