Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємці мати померлого [PERSON] та донька [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачів. До складу спадщини входить ФГ «Амалтея», яке було створене на підставі рішення Новодмитрівської сільської ради №6 від 17.02.1993 року з виділенням земельної ділянки площею 36 га та видачею Державного акту на право постійного користування. На даний час земельна ділянка розпайована між членами фермерського господарського. Відповідно до статуту фермерського господарства померлий [PERSON] є його засновником і головою. У квітні позивачі звернулись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на ФГ «Амалтея», але у видачі такого свідоцтва їм було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду про визнання за позивачами права власності на майно померлого у порядку спадкування фермерського господарства. Син померлого [PERSON] бажає продовжувати діяльність ФГ «Амалтея», оскільки господарство працює на ринку виробництва сільськогосподарської продукції більше 20 років, має гарну репутацію, після смерті засновника його діяльність не припинена. Тому позивачі були вимушені звернутись до суд з метою захисту свого права. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги з підстав, викладених у позові, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Генічеську у віці 58 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі й право власності на ФГ «Амалтея», яке було створене на підставі рішення Новодмитрівської сільської ради №6 від 17.02.1993 року з виділенням земельної ділянки площею 36 га, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42605623 від 28.12.2015 року, а також копією договору про поділ спадкового майна від 04.04.2019 року. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , що надіслана приватним нотаріусом на відповідний запит суду, вбачається, що позивачі прийняли спадщину за законом, а спадкоємці мати померлого [PERSON] та донька [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачів Встановлено, що позивачі звернулися до приватного нотаріуса з приводу оформлення спадщини на права засновників фермерського господарства, але згідно листа №413/02-14 від 23.04.2019 року приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду про визнання за позивачами права власності на майно померлого у порядку спадкування фермерського господарства. Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці після смерті засновника [PERSON] , мають безумовне право засновників на Фермерське господарство «Амалтея». Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутний капітал фермерського господарства «Амалтея» дорівнює 0,00 грн. Відповідно до п.1.1 Статуту Глави Загальних положень, багатопрофільне ФГ «Амалтея» засновано [PERSON] , який й являється головою господарства. Відповідно до п.5.1. Статуту Глави Органи керування та трудовий колектив, засновник здійснює керування фермерським господарством самостійно або через уповноважену особу чи орган. В пункті 6.2 Статуту зазначено, що основним узагальненим показником фінансової діяльності фермерського господарства являється прибуток. Встановлено, що за період діяльності ФГ «Амалтея» розмір статутного фонду не змінювався та не розподілявся між членами господарства. Відповідно пункту 1.9 Статуту (в новій редакції 2002 р.), членами ФГ «Амалтея» є [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1\~ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство»\~фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Частиною 2 цієї статті зазначено, що фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство»\~головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст.8 ЗУ «Про фермерське господарство»). Згідно абзацу а) ч. 1\~ст. 14 ЗУ «Про фермерське господарство»\~фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право, серед іншого, продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Статтею 22 ЗУ «Про фермерське господарство»\~визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 23 «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності»\~успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини\~ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і майнові права, які мав спадкодавець. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 року за № 4 до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб`єктного складу сторін, зокрема, спори, пов`язані зі вступом до юридичних осіб спадкоємців, правонаступників, осіб, яким було відчужено частку в статутному капіталі господарських товариств. Відповідно до роз`яснень п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями\~130,\~147,\~166 ЦК\~(435-15), статтями\~55,\~69 Закону України від 19.09.1991 року №1576-XII\~(1576-12) «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону п. 2 ч. 1\~ст. 1219 ЦК України. При цьому успадковується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Як вбачається зі змісту Статуту, на момент реєстрації в 1995 році та на період його діяльності за життя засновника [PERSON] статутного капіталу господарства не було. Також вбачається, що позивачі не мають частки в статутному капіталі. Майно фермерського господарства формується із майна, майнових прав у складеному капіталі господарства. Отже і об`єктом спадкування господарства є майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства. Складений капітал фермерського господарства за нормами\~ЗУ «Про фермерське господарство»\~розглядається, як цілісний майновий комплекс. Частиною 5\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в частині визнання за ними прав засновників в рівних частках по Ѕ частці на Фермерське господарство «Амалтея». Однак, у задоволенні позовної вимоги про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд відмовляє, оскільки дана вимоги є передчасною та такою, що відноситься до компетенції державного реєстратора. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial