Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Базаліївка, вул. Молодіжна, буд. 6; на земельну ділянку, площею 5,2410 га, кадастровий №6321688000:03:003:0143, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області; на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства розміром 576 грн. або 0,029 відсотків пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Салтівське», реорганізованого в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівське», с. Петрівське, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13 жовтня 2004 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 13 жовтня 2004 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось вищевказане спадкове майно. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 18). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2004 року померла мати Позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №609501 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить: земельна ділянка, площею 5,2410 га, кадастровий №6321688000:03:003:0143, яка розташована на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №101867, виданого на підставі розпорядження Вовчанської райдержадміністрації №91 від 20.06.2003 року (а.с. 9); майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства розміром 576 грн. або 0,029 відсотків пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Салтівське», реорганізованого в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівське», с. Петрівське, що належить спадкодавиці на підставі Свідоцтва серії ХА №103711 (а.с 7.). Твердження Позивача, що до складу спадщини входить житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Базаліївка, вул. Молодіжна, буд. 6 не знайшли свого підтвердження, адже Позивачем не надано доказів належності його матері вказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали її сини Позивач та Відповідач по справі. Той факт, що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ВЛ №320334 (а.с. 5). Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час смерті спадкодавці постійно проживав разом з нею, без реєстрації останньої, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Базаліївка, вул. Молодіжна, буд. 6. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла у с. Стрілеча Харківського району Харківської області, так як за 5 днів до своєї смерті перебувала на лікуванні у Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» за адресою: Харківська область, Харківський район, село Стрілеча, Бєлгородська вулиця, 1. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. В передбачений законом строк до нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом Позивач не звертався, оскільки прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини Позивач не подавав. Відповідач по справі із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, зареєстрований з нею не був, постійно на момент смерті матері з нею не проживав, на спадщину не претендує. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до листа Відділу у Вовчанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23,16-20/107-18 від 05.01.2018р. року на імя [PERSON] відповідно до розпорядження Вовчанської райдержадміністрації №91 від 19.03.2003 року було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №101867, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян по Старосалтівській селищній раді Вовчанського району Харківської області від 20 червня 2003 року за №1159 (а.с 8.). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: partial