Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього - [PERSON], третя особа : Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить виселити відповідачів з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, зі зняттям з реєстраційного обліку в органах МВСУ всіх осіб, до повноважень якого входять питання громадянства , іміграції та реєстрації фізичних осіб. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.10.2016 року ПАТ КБ « ПриватБанк» отримало у власність спірну квартиру на підставі договору іпотеки від 10.07.2008 року . Після отримання права власності на спірну квартиру , позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення вказаних дій стала реєстрації відповідачів у квартирі. Позивачем на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення спірної квартири та зняття з реєстрації, однак вказана вимога була проігнорована. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить виселити відповідачів з спірної квартири та зняти їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його участі , позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили та відзиву на позов до суду не надали. Представник третьої особи - Служби у справах дітей , в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив та не надав суду письмових пояснень, щодо позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2016 року, ПАТ КБ« ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 10.07.2008 року, є власником квартири [ADDRESS]. ( а.с.4-5) Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно копії листа КП « Жилкомсервіс « від 03.11.2016 року , [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані за адресою : [ADDRESS] ( а.с.36) Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 02.11.2016 року, позовні вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього - [PERSON], третя особа : Служба у справах дітей про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення були задоволені частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року в розмірі 60194,27 доларів США, звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,20 кв.м., шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» за ціною не нижче 664 221грн., укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Щодо позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього - [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей про виселення з спірної квартири позов залишено без задоволення. ( а.с. 42-44) Крім того, як вбачається з вищевказаного рішення суду, підставою для відмови позивачу у задоволенні позову до [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього - [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей про виселення з спірної квартири стало недоведеність позивачем цієї частини вимог, згідно зі ст. 40 Закону України « Про іпотеку» та ст.. 109 ЖК УРСР. Згідно з ч.1 ст. 40 ЗУ « Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Частиною 2 ст. 40 ЗУ « Про іпотеку» визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до ст. 114 ЖК УРСР, з наданням іншого жилого приміщення може бути виселено: - робітників і службовців (разом з проживаючими з ними особами), що припинили трудові відносини з підприємствами, установами, організаціями найважливіших галузей народного господарства, які надали жиле приміщення, у зв'язку із звільненням за власним бажанням без поважних причин, або за порушення трудової дисципліни, або за вчинення злочину; Громадян, які одержали жилі приміщення в будинках колгоспів, якщо вони виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням; Громадян, позбавлених батьківських прав, якщо вони проживають спільно з дітьми, відносно яких позбавлені батьківських прав. Надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Отже , номами ст. 114 ЖК УРСР передбачений виключний перелік осіб, яким надається інше житлове приміщення, до якого відповідачі не відносяться . Згідно з ч.3. 109 ЖК УРСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З метою позасудового врегулювання питання, щодо виселення мешканців з спірної квартири, позивачем на адресу відповідачів була направлена письмова претензія про звільнення житлового приміщення ( а.с. 33-34). Однак, до цього часу вимога позивача щодо виселення відповідачів з спірної квартири до теперішнього часу не виконана. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині виселення відповідачів із спірної квартири, у зв'язку з чим позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою розташування спірної квартири, суд відмовляє в задоволені цих позовних вимог з наступних підстав. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"від 11 грудня 2003року ( далі- Закон) . Відповідно до ст. 3 Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про виселення відповідачів з житлового приміщення є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial