Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

ПАТ «Родовід банк» звернулося із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту у розмірі 120913,73 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.07.2008 року між ВАТ «Родовід банк», яке згодом було перейменовано у ПАТ «Родовід банк», та відповідачкою [PERSON] було укладено договір №СК-008-000787/7-2008, за умовами якого позивач надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 5454,50 грн. з кінцевим строком повернення до 23.07.2010 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7% річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту у розмірі 2,65% на місяць від суми отриманого кредиту. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 17.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 114953,16 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3840,91 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 239,65 грн., простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 1289,94 грн., пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 114953,16 грн. та трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 590,07 грн. Представник позивача за довіреністю - Еннанова З.Е. у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 23.08.2008 року між ВАТ «Родовід банк», яке змінило назву на ПАТ «Родовід банк», та [PERSON] укладено договір кредиту №Ск-008-000787/7-2008, за умовами якого позивач надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 5454,50 грн. з кінцевим строком повернення до 23.07.2010 року та сплатою процентів за користування грошовими коштами із розрахунку 7% річних. Крім того, додатково в останній робочий день місяця, а також 23.07.2010 року нараховується щомісячна плата за обслуговування споживчого кредиту у розмірі 2.65% від суми наданого кредиту (а.с.4-8). Відповідно до п.4.1.23 договору за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, сплати процентів, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту [PERSON] зобов'язалась сплачувати пеню у розмірі 1.6% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17.07.2013 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 120913,73 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 3840,91 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 239,65 грн., простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 1289,94 грн., пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 114953,16 грн. та трьох процентів річних за користування грошовими коштами у розмірі 590,07 грн. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором. На підставі статей 526, 527, 530, 612 Цивільного кодексу України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок Договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений Договором або Законом. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд приймає розрахунок заборгованості позивача, як належний по справі доказ. Як передбачено п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. В п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Крім того, виходячи зі змісту ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.257, ч.2 ст.258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами про погашення боргу слід вираховувати окремо стосовно кожного платежу. Таким чином, з урахуванням графіку здійснення платежів (а.с.7) та того, що позивач звернувся до суду із позовом 22.07.2013 року, встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення платежів до 22.07.2010 року та щодо вимог про стягнення пені до 22.07.2012 року, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Позовні вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 246,83 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 3,79 грн. та плати за обслуговування кредиту в розмірі 289,08 грн., які підлягали сплаті до 23.07.2010 року підлягають задоволенню. Також слід підрахувати розмір пені та трьох відсотків річних за користування грошовими коштами, що підлягають стягненню. Оскільки позивач звернувся до суду із позовом 22.07.2013 року, стягненню підлягає пеня та 3% річних, нараховані на суму заборгованості (246,83+3,79+289,08=539,7 грн.) за період з 22.07.2012 року по 17.07.2013 року (в межах позовних вимог). За зазначений період нараховується 360 днів. Отже, сума пені за зазначений період складає: 539,7*1,6% (ставка пені за умовами договору)*360=3108,67 грн., а сума 3% річних: 539,7*3%/365*360=15,97 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором кредиту, яка складається з основної суми боргу 246,83 грн., процентів за користування кредитом в сумі 3,79 грн., плати за обслуговування кредиту в розмірі 289,08 грн., пені за прострочення виконання зобов'язань в сумі 3108,67 грн., 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 15,97 грн., а всього 3664,34 грн. Згідно з вимогами частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволення вимог, а саме сплачений судовий збір в розмірі 36,64 грн. На підставі статей 257, 258, 261, 267, 526, 527, 530, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial