Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, ухвалити рішення про розірвання шлюбу, між [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], укладеного 13.11.1983 року виконавчим комітетом Зеленецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області актовий запис № 20 від 13.11.1983 року. Ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO] уродженого у с. Медвежа Бричанська району Республіки Молдова, на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення дитиною навчання - 30 червня 2021 року. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що просить стягнути аліменти, оскільки [PERSON] сама не може утримувати сина, який навчається. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково та пояснив, що визнає вимогу про розірвання шлюбу та не визнає вимогу про стягнення аліментів. [PERSON] пояснив, що спілкується із своїми дітьми. Всі зароблені гроші він вкладав у сім'ю. [PERSON] був проти розірвання шлюбу, але [PERSON] з Італії підбурює дочку. В даний час [PERSON] доглядає за хворою матір'ю і не може заробляти кошти. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] видане 13 листопада 1983 року на бланку серії [NUMBER] копію перекладу з молдавської на українську мову свідоцтва про народження [PERSON], довідки видані Зеленецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області № 475 від 25 липня 2017 року, № 493 від 08 серпня 2017 року, довідку № 1848 видану Чернівецьким національним університетом імені [PERSON] 04 серпня 2017 року, копію розписки № 2016-11581, копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], зареєстрували шлюб 13 листопада 1983 року у Зеленецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за № 20. Позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], який в даний час навчається на першому курсі Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича, денної форми навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав суду доказів, які б стверджували, що він є непрацездатним і не може надавати матеріальну допомогу своєму сину, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] Відповідач [PERSON] з моменту досягнення сином повноліття матеріальної допомоги позивачці в добровільну порядку не надає. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 травня складає 1684 гривні. Враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я відповідача, суд вважає, що з нього на користь позивачки [PERSON] на утримання [PERSON] необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 421 гривні, тобто ? від прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісяця, до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, у тому випадку, якщо він буде продовжувати навчання. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в розмірі 421 гривні. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 15 серпня 2017 року. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує, що у даному випадку позивачка сплатила судовий збір за одну позовну вимогу - про розірвання шлюбу, за іншу позовну вимогу -стягнення аліментів - позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Мінімальний розмір судового збору за позовами майнового характеру згідно закону України „Про судовий збір" визначено в сумі 640 гривень. На підставі п. 4 ч. 2 ст.18, ст.ст. 24, 55, 56, 84, 105, 110, 112 ,180 - 183, ст. ст. 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial