Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду 16.11.2018 року з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та скасування державної реєстрації прав власності на автомобіль, просили суд: визнати недійсною довіреність № 4 від 29.01.2015 року видану від імені Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ім`я [PERSON] з моменту її вчинення, також визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , оформлений довідкою-рахунком, серії № [NUMBER] 26.02.2015 року на ім`я [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, адреса Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чкалова, 52), а також скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] та визнати недійсним Свідоцтво серії СХХ № 767691 від 26.02.2015 року , видане МРЕВ № 6 м. Київ про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] видане 26.02.2015 року на ім`я [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, адреса Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чкалова, 52), також позивач просить скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] та визнати недійсним Свідоцтво серії [NUMBER] № 283158 від 30.07.2015 року , видане ДАІ м. Київ про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] видане 30.07.2015 року на ім`я [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий 29.10.2008 року Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області, адреса Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 17/10), крім того просили витребувати у [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий 29.10.2008 року Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області, адреса Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 17/10) транспортний засіб автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] та передати транспортний засіб автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] представникам Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (код ЄДРПОУ 14360080, юридична адреса 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11), крім того просили зареєструвати транспортний засіб автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] за Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (код ЄДРПОУ 14360080, юридична адреса 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) надавши повноваження представникам Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] та стягнути з відповідачів судові витрати. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № АВ00А+00732469 від 29.01.2015 року [PERSON] висловив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг, що розміщені на веб-сайті. Відповідно до умов Договору отримав від ПАТ «А-Банк» у платне користування автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ «А-Банк». 26.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки рахунку № АА013259 від 26.02.2015 року перереєстрували ТЗ автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , яким відповідач [PERSON] від імені позивача продав (відчужив) ТЗ - автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] відповідачеві [PERSON] . Вказану довідку рахунок № [NUMBER] від 26.02.2015 року було завірено МРЕВ №6 м. Києва. Перереєстрація спірного автомобіля є недійсною , у зв`язку з тим, що [PERSON] ніколи не працював в банку позивача та не був наділений необхідними повноваженнями щодо відчуження майна банку, а саме вказаного автомобіля. Хто підписав [PERSON] . довіреність від банку невідомо, так як підпис в довіреності не співпадає з підписом голови правління АТ «Акцент-Банк». Позивач , як власник спірного автомобіля відчуженого [PERSON] від імені банку на користь [PERSON] не мав жодного відношення до самого правочину, не мав волі до укладення довідки-рахунку № ААЕ013259 від 26.02.2015 року та жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб. Крім того, позивач як власник автомобіля не отримав вартості майна та й не погоджується з його вартістю згідно довідки-рахунку № ААЕ013259 від 26.02.2015 року. Отже продаж ТЗ недійсний, довіреність видана ніби то банком незаконна, волевиявлення дійсного власника на відчуження автомобіля не було, тому договір купівлі-продажу є недійсний. Більше того встановлений факт вибуття спірного автомобіля з володіння власника позивача по справі не з його волі, фактичного користування автомобілем [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] [NUMBER] від 30.07.2015 року виданого на ім`я відповідача [PERSON] , а тому позивач вважає, що майно необхідно витребувати з чужого незаконного володіння спірного майна у відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 18.12.2018 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 26.02.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, заяв не надав, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, заяв не надав, причини неявки суду не відомі. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив згідно якого, вона заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, позов не визнає, вказує, що вона добросовісний власник набувач ТЗ марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , так як вона його придбала 30.07.2017 року та перереєструвала на себе як на власника. Далі маючи намір вчинити правочин з належним їй автомобілем вона звернулася до нотаріуса, щоб дізнатися який необхідно готувати пакет документів, нотаріус їй повідомив, що відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56099471 від 21.06.2018 року, вона не може вчинити будь-який дій з належним їй на праві власності автомобілем, так як по даному ТЗ є обтяження: застава рухомого майна, зареєстроване 08.08.2016 року за № 15925884 реєстратором Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», підстава обтяження: договір застави АВ00А+00732469 від 30.01.2015 року, обтяжувач АТ «Акцент-Банк», боржник [PERSON] . Коли відповідач звернулася до [PERSON] та повідомила про існуюче обтяження, просила вирішити дане питання він відмовився вчиняти будь-які дії щодо зняття обтяження з автомобіля. На даний час єдиним власником автомобіля марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є відповідач по справі [PERSON] . На момент набуття нею права власності на автомобіль будь-якого обтяження на майні не було, застава рухомого майна за зобов`язанням колишнього власника зареєстрована лише 08.08.2016 року. [PERSON] придбала автомобіль на законних підставах, під час придбання не було обтяження на ТЗ, і їй не було відомо дані обставини, а тому вона є добросовісним набувачем спірного автомобіля, і у банку немає законних підстав витребувати його у неї. Крім того відповідач посилається на пропущення позивачем строків позовної давності. Представником відповідача [PERSON] .О. Кафтасьєвою [PERSON] . надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали, просили задовольнити в повному обсязі, надали суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач не заперечує, що на даний час власником спірного автомобіля є відповідач [PERSON] , але разом з тим, позивач заперечує що вона є добросовісним набувачем так як майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння , вибуло з володіння власника або особи , якій він передав майно у володіння , не з їхньої волі іншим шляхом. Вказують, що обтяження на автомобіль раніше не було так як автомобіль належав Банку і не було підстав для накладення обтяження на власне майно, жодний власник не накладає обтяження на власне майно. Крім того позивачем не порушено строки позовної давності так як Банк дізнався про порушення своїх прав лише 22.08.2016 року при розгляді справи № 175/3299/16-ц та до подання уточненого позову 21.09.2016 року, але не раніше ніж 22.08.2016 року. Дослідивши\~письмові докази по справі, надавши оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, дотримуючись принципів змагальності, диспозитивності, об`єктивності цивільного судочинства, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № АВ00А+00732469 від 29.01.2015 року [PERSON] висловив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг, що розміщені на веб-сайті. Відповідно до умов Договору отримав від ПАТ «А-Банк» у платне користування автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ «А-Банк». 26.02.2015 року [PERSON] та відповідач [PERSON] на підставі довідки рахунку № АА013259 від 26.02.2015 року перереєстрували ТЗ автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , яким відповідач [PERSON] від імені позивача продав (відчужив) ТЗ - автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] відповідачеві [PERSON] . Вказану довідку рахунок № [NUMBER] від 26.02.2015 року було завірено МРЕВ №6 м. Києва. Перереєстрація спірного автомобіля є недійсною , у зв`язку з тим, що [PERSON] ніколи не працював в банку позивача та не був наділений необхідними повноваженнями щодо відчуження майна банку, а саме вказаного автомобіля. Хто підписав [PERSON] . довіреність від банку невідомо, так як підпис в довіреності не співпадає з підписом голови правління АТ «Акцент-Банк». Позивач , як власник спірного автомобіля відчуженого [PERSON] від імені банку на користь [PERSON] не мав жодного відношення до самого правочину, не мав волі до укладення довідки-рахунку № ААЕ013259 від 26.02.2015 року та жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб. Крім того, позивач як власник автомобіля не отримав вартості майна та й не погоджується з його вартістю згідно довідки-рахунку № ААЕ013259 від 26.02.2015 року. Оспорюючи такі правочини, представник позивача зазначав, що вони укладені всупереч інтересам АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та поза волею Банку позивача на підставі фіктивної довіреності, що стало причиною пред`явлення позову. Надаючи оцінку таким доводам сторони позивача, суд виходить з такого. Судом встановлено, що відчуження спірного транспортного засобу здійснено [PERSON] ., діючим від імені та в інтересах Банку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» як власника рухомого майна. У підтвердження повноважень на укладення правочину щодо відчуження належного товариству транспортного засобу марки надав довіреність № 4 від 29.01.2015 року (а. с. 8). Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регламентована положеннями\~глави 17 ЦК України. Так, відповідно до ч.1\~ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. За ч. 3\~ст.244 ЦК України, довіреність\~це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність є одностороннім правочином, оскільки для виникнення, припинення або зміни цивільних прав і обов`язків достатньо волевиявлення однієї сторони. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, представницьких правовідносин, та в силу\~ст. 1003 ЦК України\~підтверджує укладення договору доручення. Вольова спрямованість правочину характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи, що реалізується через відповідну об`єктивно виражену форму виявлення (складання заповіту, прийняття спадщини, складання довіреності, підписання договору тощо). У правочині зовнішнє волевиявлення має бути адекватним внутрішній волі особи. Воля особи має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку. Тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії (вчинки) особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.2\~ст.207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Дослідженням змісту довіреності встановлено, що довіреність видана без зазначення даних про довірителя:\~який банк видав довіреність, прізвище, ім`я, та по батькові голови правління банку, який підписав довіреність. Під час розгляду справи судом не встановлено, щоб [PERSON] Банк позивача уповноважував на вирішення питань, пов`язаних з відчуженням належного Банку рухомого майна шляхом видачі окремих доручень. Таким чином суд приходить до висновку про доведеність факту, що волевиявлення уповноважених осіб АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на видачу довіреності на ім`я [PERSON] для здійснення продажу майна банку не було. Ця обставина відповідачами в ході розгляду справи жодними доказами не спростована. Відповідно до ч.3\~ст. 215 ЦК України, одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Як слідує з вимог частин 2,3\~ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. З огляду на те, що згідно із ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України\~головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору. Оскільки згідно діючого в Україні цивільного законодавства право продажу товару належить власникові товару, який у спірних правовідносинах свою волю на вчинення договору купівлі-продажу не виражав і [PERSON] на укладення правочину від імені Банку не уповноважував і в наступному відчуження автомобіля не схвалював, тому суд приходить до висновку, що довіреність слід визнати недійсною на підставі\~ст.203 ЦК України. Щодо оспорювання договору купівлі-продажу автомобіля, необхідно зазначити таке. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. За змістом п.8 наведеного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться\~на підставі\~заяв власників, поданих\~особисто,\~і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів,\~їх\~складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є\~засвідчені\~підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів\~та\~їх\~складових\~частин, що мають ідентифікаційні номери. Таким чином,\~довідка-рахунок серії № ААЕ013259 від 26.02.2015 року, на підставі якої [PERSON] було продано автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] за формою є підставою для реєстрації права власності на автомобіль за покупцем. Тобто, довідка-рахунок підтверджує обставини укладення договору купівлі-продажу автомобіля. Договір купівлі-продажу належного позивачу автомобіля вчинявся без волі власника автомобіля АТ «АКЦЕНТ-БАНК» , суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку № ААЕ013259 від 26.02.2015 року, укладений між [PERSON] , який ніби то уповноважений на продаж автомобіля довіреністю виданою Банком позивача та [PERSON] , внаслідок чого автомобіль було перереєстровано на нового власника [PERSON] , належить визнати недійсним. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Згідно з ч.1\~ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право позивача як неволодіючого власника на витребування спірного майна у вододіючого невласника визначено нормами матеріального права, зокрема ст. ст.\~387,\~388 ЦК України. Згідно з ч.1\~ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже витребування майна від добросовісного набувача можливо при наявності таких умов, як вибуття майна від власника або особи, якій він передав майно, не з їх волі; набуття майна володільцем з незаконних підстав, зокрема, придбане в особи, яка не мала права на його відчуження; фактичне знаходження майна у володінні відповідача. У таких випадках витребування майна може мати місце незалежно від добросовісності набувача. У пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388\~ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі (п.26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав»). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України). Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 та від 25.01.2017 у справі № 916/2131/15 про те, що "у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК. У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, права відчужувати це майно. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів". Захист порушених прав власника майна, що було неодноразово відчужене, здійснюється шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього володільця (добросовісного набувача) цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387,\~388 ЦК України. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє\~майно\~від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України, право власника на витребування майна від добросовісного набувача: 1. Якщо\~майно\~за відплатним\~договором\~придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2.\~Майно\~не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ч.1 ст. 397, ст. ст. 398 , 400 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Встановлено, що між власником АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та володільцем майна\~ [PERSON] не існує жодних юридичних відносин. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] 283158 від 30.07.2015 року , виданого ДАІ м. Київ про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Hyundai, модель: Accent, рік випуску 2014, тип ТЗ - седан-В, код кольору-колір: 8-сірий, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] видане 30.07.2015 року зареєстровано на ім`я [PERSON] . Оскільки з матеріалів справи вбачається, що останнім володільцем (користувачем) спірного автомобіля є [PERSON] , тому вона є належним відповідачем (співвідповідачем) за віндикаційними вимогами. Суд зауважує, що у випадках вчинення декількох правочинів щодо майна, яке вибуло з володіння власника, незаконність набуття майна останнім володільцем, як правило, обґрунтовується незаконністю передачі права на майно першим власником, тобто першого правочину у цьому ланцюгу. З питань належних способів захисту прав власника при укладенні декількох правочинів щодо спірного майна судова практика є неоднаковою. Проте суд вважає більш прийнятною позицію, за якою якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то захист прав власника здійснюється шляхом визнання недійсним першого правочину (учасником якого був позивач або від імені якого його укладено) та витребування майна у останнього набувача. Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 12.02.2014 року (справа №6-165цс13). Необхідність оцінки чинності першого правочину (визнання його недійсним) для належного висновку про незаконність володіння майном останнім набувачем також випливає з презумпції правомірності набуття права власності за ч.2\~ст.328 ЦК України, за якою право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановлено, що АТ «АКЦЕНТ-БАНК» як позивач не мали наміру відчужувати належний їм спірний транспортний засіб, повноваженнями щодо його відчуження [PERSON] як представника не наділяли, дії останнього не відповідали волі Банку позивача, яке не схвалило в подальшому вчинений від його імені правочин. Оскільки як довіреність, так і перший договір купівлі-продажу транспортного засобу [PERSON] , були фактично укладені без волевиявлення власника, то їх визнано судом недійсними, у зв`язку із чим право позивача підлягає захисту шляхом витребування спірного рухомого майна із чужого володіння [PERSON] як останнього власника. Щодо позовних вимог Банку про реєстрацію транспортного засобу та надання представникові банку повноважень щодо реєстрації транспортного засобу, суд вважає, сам факт визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та витребування від покупця одержаного за недійсним правочином майна свідчить про повернення до первісного власника (позивача) усіх встановлених законом повноважень власника (володіння, користування, розпорядження майном), що виключає необхідність окремого визнання за позивачем права на реєстрацію чи відновлення реєстрації на автомобіль у судовому порядку. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~Банку підлягають частковому задоволенню. Твердження відповідача [PERSON] щодо дійсності довіреності та договору купівлі-продажу, судом не беруться до уваги, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами. Доказів передання виручених від продажу автомобіля коштів АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в ході судового розгляду не встановлено. Питання про розподіл судових витрат судом вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial