Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про зобовязання відповідача вчинити дії щодо вирішення питання по приватизації житла, в якому він мешкає разом з сімєю з 1998 року. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем вимог ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», всупереч вимогам якої відповідач відмовляє йому в приватизації житла з мотивів ненадання ним копії ордеру на згадане жиле приміщення. До суду позивач не зявися, направивши відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності . На задоволенні вимог наполягає з підстав, наведених у позові. Представник відповідача до суду не зявився, вирішення спору залишає на розсуд суду. Визначаючи юрисдикційність згаданого спору, суд наголошує про наступне: У відповідності до розяснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень. Отже, вирішуючи цивільний спір по суті заявлених позивачем вимог, суд, дослідивши представлені у справі письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів: Судом встановлено, що позивач з 06 травня 1998 року значиться зареєстрованим та постійно проживає в м. Горішні Плавні за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду Комсомольської міської ради № 13-в від 23 травня 2016 року в задоволенні заяви [PERSON] щодо приватизації займаного ним житлового приміщення було відмовлено в звязку з відсутністю ордера на згадане житлове приміщення. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на безпідставність прийнятого органом приватизації рішення про відмову в наданні дозволу на приватизацію, оскільки житлове приміщення, в якому він на даний час проживає, було отримане ним в порядку обміну житлових приміщень с гр. [PERSON] (а.с. 22) - на підставі рішення виконкому Комсомольської міської ради № 85 від 28 квітня 1998 року (а.с. 7), в т.ч. за наявності ордеру, виданого тим же виконкомом Комсомольської міської ради, який після вселення був переданий ним до адміністрації відповідного КЖЕП і на даний час, попри те, що є документом суворої звітності, є відсутнім в КЖЕП не з його вини, з огляду на що просить суд винести рішення, яким визнати його право на приватизацію житлового приміщення та зобовязати відповідача вирішити питання щодо надання дозволу на приватизацію житла за відсутності ордера на нього. Порядок приватизації квартир визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затв. Наказом Міністерства ЖКХ України № 396 від 16.12.09 року. Згідно із п.п. 17,18 Положення, які визначають перелік документів, що мають бути обовязково подані громадянами до органу приватизації, одним з таких документів є копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання цивільного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ст.ст.1,2 ЦПК України, суд виходить з наступного: Завдання цивільного судочинства полягає в гарантуванні справедливого вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних, юридичних осіб та інтересів держави. В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України. Положення ст. 8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду , та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, які регулюють організацію проведення приватизації та оформлення права власності, зокрема з визначенням механізму оформлення та складу документів з приватизації житлового фонду громадянами України, які мешкають в багатоквартирних і одноквартирних будинках та гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальних громад, зазначають, що передача житлових приміщень здійснюється відповідно до закону, на підставі документів, що мають бути обовязково подані громадянами до органу приватизації, одним з яких є копія ордеру. Враховуючи правовий режим зберігання ордерів, як він визначений Правилами обміну житлових приміщень, затв. постановою РМ УРСР від 31 січня 1986 року № 31, приймаючи до уваги також ту обставину, що ордер на імя [PERSON] свого часу видавався виконкомом Комсомольської міської ради, і у відповідності до Правил був переданий ним до КЖЕП №5, що не заперечується стороною відповідача та надання оригіналу якого на даний час, згідно з повідомленням директора КЖЕП №5 є неможливим, «оскільки ордер більш всього не був повернутий з паспортного столу міліції» (а.с. 24), суд має всі підстави наголосити на тому, що відмовляючи [PERSON] у наданні дозволу на приватизацію житла з причини ненадання ним копії ордеру, орган приватизації не врахував дійсних обставин справи зокрема тієї обставини, що надання копії ордеру є похідним моментом і насамперед залежить від наявності його оригіналу, тобто дотримання відповідальними посадовими особами встановленого Законом порядку зберігання документів суворої звітності, а відтак діяв всупереч положенням ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду , з огляду на що вимога позивача щодо визнання за ним права на приватизацію житлового приміщення за відсутності ордеру на згадане жиле приміщення підлягає до задоволення і ґрунтується на нормі прямої дії зокрема ст.8 Коституції України, якою задекларований принцип верховенства права. Втім, захист порушеного права у спосіб, як його вимагає позивач, суперечить принципу законності здійснення цивільного судочинства, як він передбачений ст. 2 ЦПК України, згідно із якою суд розглядає і вирішує справи відповідно до Конституції та законів України. Не є такою, що ґрунтується на вимогах Закону вимога позивача щодо зобовязання Комсомольської міської ради вчинити дії щодо вирішення питання приватизації спірної квартири, а відтак, не може бути задоволена судом в такій редакції через очевидність порушення /за умови задоволення вимог/ регламентованої Законом процедури прийняття рішень органом приватизації, як колегіальним органом. На підставі викладеного та

Outcome: partial