Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 жовтня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 850,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На даний час у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів. З дня прийняття рішення про стягнення аліментів по теперішній час збільшився розмір мінімальної заробітної плати та прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей відповідного віку, тому на даний час існує об'єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів, оскільки визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб дитини. У зв'язку з чим просить змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року, з твердої грошової суми у розмірі 850 грн. на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням строків зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 20 квітня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 30 липня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Сторони є батьками малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с.8). 17 жовтня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 850,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 9-11). Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася збільшення розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму на неповнолітніх дітей відповідного віку. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 03 січня 2018 року строк, а також доказів, які могли бути враховані при зміні розміру аліментів, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів погіршення його матеріального стану та зміну сімейного стану, які могли бути враховані при зміні розміру аліментів. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, дитина потребує достатньої матеріальної допомоги, необхідної для гармонійного розвитку. Суд також бере до уваги, що з моменту винесення рішення Дніпровським районним судом м. Києва від 13 жовтня 2013 року про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 850 грн. на утримання малолітньої дитини збільшився розмір мінімальної заробітної плати та прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей відповідного віку, внаслідок чого збільшилися витрати на утримання дитини. Так, на підставі Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки розмір мінімальної заробітної плати за період з 1 січня 2013 року по 1 січня 2018 року збільшився з 1147 грн. до 3723, 00 грн. та прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей віком від 6 до 18 років за період з 01 січня 2013 року з 01 липня 2018 року - з 1210 грн. до 1944 грн. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За встановлених обставин з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України та Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» суд вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню частково: змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року, з [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: 02090, [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючої за адресою: 02090, [ADDRESS], на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 850 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначив у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial