Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення юридичного факту. Позовну заяву обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , тобто на тимчасово окупованій території України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, мати позивача - [PERSON] , проте спадкових прав не оформила. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , тобто на тимчасово окупованій території України. Після смерті [PERSON] позивачу відкрилась спадщина за законом на все майно померлої. До складу спадщини входять недоотримані суми пенсії [PERSON] та [PERSON] . Позивач протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки його батьки померли на окупованій території та він через суд мав встановлювати факт їх смерті, а також через оголошений карантин у зв`язку з епідемією COVID-19. Позивачу було відмовлено нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини та ненаданням доказів прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивач не має можливості, тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в три місяці після смерті матері [PERSON] , а також встановити юридичний факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] своїми фактичними діями. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року у справі замінено неналежного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області на належного - Згурівську селищну раду. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача Згурівської селищної ради Мокронос В. позовні вимоги визнав повністю, зазначивши, що наслідки визнання позову є зрозумілими. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Обставини, викладені в позові підтверджуються наступним. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] в м. Макіївка Донецької області (копія свідоцтва про народження - а.с.7, копія свідоцтва про смерть - а.с.9, копія рішення Згурівського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року у справі № 365/622/19 - а.с.19-24). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з померлим, проте своїх спадкових прав не оформила (копія свідоцтва про одруження - а.с.8, копія будинкової книги - а.с.11-13). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області (копія свідоцтва про народження - а.с.7, копія свідоцтва про смерть - а.с.10, копія рішення Згурівського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року у справі № 365/623/19 - а.с.15-18). Після смерті [PERSON] її сину - позивачу [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить право на недоотримані пенсії. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась, заповіти нею не складались (інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.37-40). Позивач у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, на час смерті матері постійно з нею не проживав. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Позивачу було відмовлено нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв"язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини (копія нотаріальної відмови - а.с.14). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом померлої [INFO] [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої, інші спадкоємці судом не встановлені. Спадкова справа до майна померлої не заводилась. У визначений законом строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах через пропуск строку для прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, як такий що був пропущений з поважних причин після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В частині встановлення юридичного факту, суд не знаходить підстав для задоволення вказаної вимоги, виходячи з наступного. В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Батько позивача помер [INFO] , тобто до даних спадкових правовідносин мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України 2004 року. Чинний ЦК України передбачає прийняття спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини або шляхом подання заяви нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.ст. 1268, 1269 ЦК України). Прийняття спадщини фактичними діями передбачалось лише ЦК Української РСР 1963 року. Проте норми вказаного Кодексу до даних правовідносин спадкування не застосовуються. З огляду на це, в задоволенні вимоги про встановлення юридичного факту, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] своїми фактичними діями, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial