Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся 23.07.2018 року до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха балка», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та просила суд стягнути з кожного з відповідачів 30000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову, посилався на те, що під час виконання трудових обов'язків у Приватного акціонерного товариства «Суха балка» ( далі - ПрАТ «Суха балка») з ним стався нещасний випадок, у зв'язку з чим 17.12.2013 встановлено 15% втрати професійної працездатності, переоглядом 12.12.2017 залишено 15% втрати працездатності. В результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він змушений терпіти фізичну біль, проходити численні курси лікування; відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги тощо. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач - ПрАТ «Суха балка» надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у нещасному випадку, що стався є вина позивача; висновком МСЕК не заборонена будь-яка робота, тому позивач маючи часткову втрату працездатності,може працювати; докази щодо його травмування, знаходження на лікуванні в медичних закладах та інш. не свідчать про наявність у нього моральних страждань: стресу, депресії та інших негативних проявів психічного стану та не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки належним відповідачем є підприємство. Встановлення розміру відшкодування моральної шкоди можливе лише після встановлення факту заподіяння моральної шкоди. Крім того, з 01.01.2015 року набрав законної сили Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого відшкодування моральної шкоди не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави звернення до Фонду з позовом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] працював у ПрАТ «Євраз Суха балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха балка», підземним електрослюсарем , що підтверджується записом в трудовій книжці/а.с.16,17/. Згідно з актом розслідування нещасного випадку, що стався 27.09.2013 року об 11.15 год. від 01.10.2013 року, [PERSON], отримав травму першого пальця лівої стопи. Встановлено причину нещасного випадку, основна - технічна: незадовільний стан засобів виробництва; порушення вимог п.3.1 «Посадової інструкції механіка виробничої ділянки шахт ПАТ «Євраз Суха балка»; супутні - невиконання вимог інструкції з охорони праці, «Інструкції з охорони праці №5 для електрослюсаря підземного», невиконання посадових обов'язків, порушення вимог п.2.1 «Посадової інструкції механіка виробничої ділянки шахт ПАТ «Євраз Суха балка». Психофізіологічні причини відсутні /а.с.8/. За наслідками розслідування нещасного випадку роботодавцем складено Акт №14 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 02.10.2013 року, винною особою визнано [PERSON]/а.с.10/. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 17.12.2013 року позивачу первинно встановлено відсоток втрати професійної працездатності 15% /а.с.6/. Наступним переоглядом 12.12.2017 р. підтверджено втрату професійної працездатності 15% повторно з 01.01.2018 р. по 01.01.2020 р. /а.с.5/, інвалідність не встановлена, потреба у додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування і ВМП по висновку ЛКК ЛПЗ. У зв'язку з отриманою травмою позивач проходив кури стаціонарного лікування з 27.09.2013 по 25.10.2013, з 03.01.2018 по 16.01.2018 /а.с.14,15/. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( ч.1 ст.1167 ЦК України). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів ( ч.1 ст.1168 ЦК України). Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя . У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Суд вважає, що в даному випадку відповідач ПрАТ «Суха балка» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки за наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-1 , яким встановлено вину підприємства у нещасному випадку. У задоволенні позову до відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області слід відмовити, оскільки моральна шкода відшкодовується винною особою, якою відповідно є ПрАТ «Суха балка». Крім того, згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» , який набрав законної сили з 01.01.2015 року, відшкодування моральної шкоди не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави звернення до Фонду з позовом. Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв'язку з професійним захворюванням встановлений судом. Позивач зазнала зменшення обсягу трудової діяльності, змушений проходити численні обстеження, переносить фізичні страждання, позбавлених нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя . При цьому, спори про відшкодування шкоди вирішуються за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди, а право на відшкодування шкоди виникає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати працездатності. У даному випадку право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з 17.12.2013 року, - тобто від дня, коли позивачу вперше встановлено 15 % втрати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням вказаних фактичних даних у справі, правових норм, які підлягають застосуванню, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: тяжкість тілесних ушкоджень, ступінь втрати працездатності - 15%, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, після отриманої травми змушений був прикладати значні зусилля для продовження активного життя, проте причиною нещасного випадку є, порушення позивачем вимог інструкції з охорони праці, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «Суха балка» на користь позивача 15000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача ПрАТ «Суха балка» в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial