Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона була прийнята на роботу в Державний навчальний заклад «Уманський професійний ліцей»\~\~\~з 10.11.1992 року на посаду бухгалтера, а з 01.07.2000 року - головного бухгалтера, де працювала до 06.03.2017 року. Наказом №23-к від 06.03.2017 року її було звільнено з посади головного бухгалтера з наступним формулюванням: «за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України та порушення чинного законодавства щодо неналежного ведення бухгалтерського обліку». Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 2 лютого 2018 року визнано незаконним і скасовано наказ № 23-к від 06.03.2017 року «Про звільнення з посади головного бухгалтера» та поновлено її на посаді головного бухгалтера Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей», стягнуто з відповідача на її користь середньомісячний заробіток 48067,24 грн. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 19.04.2018 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2018 року залишено без змін. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Наведений перебіг обставин розгляду справи про її поновлення на роботі дає підстави вважати, що її заява про поновлення на роботі розглядалась в судових інстанціях більше одного року не з її вини. З цих підстав та згідно до ч.2 ст.235 КЗпП України вважає, що відповідач повинен виплатити їй кошти середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 24.11.2017 року по 19.04.2018 року. Цей період не входить до часу вимушеного прогулу, який врахував Уманський міськрайонний суд в рішенні від 02.02.2018 року. Відповідно до довідки № 153 від 24.04.2017 року ДНЗ «Уманський професійний ліцей» її середня заробітна плата становить 5606,74 грн. за січень-лютий 2017 року. Ці вихідні дані взято до розрахунку в судовому рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2018 року, що вступило в законну силу. Розрахунок суми за час вимушеного прогулу з 23.11.2017 року по 20.04.2018 року становить 27286,13 грн. Просила стягнути з відповідача - Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» на її користь: середньомісячний заробіток 27286,13 грн.; судові витрати по справі 1500 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали судді та примірник позовної заяви 08 червня 2018 року. 21.06.2018 року представником відповідача ДНЗ «Уманський ПЛ» подано до суду відзив проти позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відзиві зазначено, що в своєму рішенні від 02.02.2018 року, яке вступило в законну силу 19.04.2018 року у справі № 705/1395/17 Уманський міськрайонний суд прийняв рішення про стягнення з ДНЗ «Уманський ПЛ» на користь [PERSON] М,В. середньомісячний заробіток в сумі 48067,24 грн. Зазначена сума включала період починаючи з 07.03.2017 року по 02.02.2018 року (час прийняття рішення). В судових засіданнях неодноразово заявлялись клопотання про збільшення позовних вимог щодо розміру середнього заробітку і станом на 02.02.2018 року [PERSON] визначилась з розміром компенсації і не заявляла жодних претензій щодо невірної суми виплати. В подальшому позивач не оскаржувала рішення Уманського міськрайонного суду до апеляційного суду, щодо невірного розрахунку середньомісячного заробітку, а тому можна прийти до висновку, що вона погодилася з розміром компенсації за період з 07.03.2017 року по 02.02.2018 року. Вважають, що вимога про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.11.2017 року по 02.02.2018 року задоволенню не підлягає, а з 03.02.2017 року по 19.04.2018 року задоволенню підлягає, але в меншому розмірі. В своєму позові позивач посилається на довідку № 153 від 24.04.2017 року, видану ДНЗ «Уманський професійний ліцей» про середню заробітну плату за січень-лютий 2017 року, яка становить 5606,74 грн. та просить суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 24.11.2017 року по 19.04.2018 року. Проте з таким розрахунком, який зазначений в довідці погодитися теж не можна, виходячи з того, що відповідно до штатного розпису ДНЗ «Уманський ПЛ» заробітна плата головного бухгалтера станом на 01.01.2018 року складає 4424,00 грн. Надбавка за складність та напруженість роботи керівним працівникам ліцею в розмірі 50% посадового окладу [PERSON] з 01.01.2018 року не встановлювалася. Тому розрахунок середньомісячної заробітної плати має розраховуватися з посадового окладу, який складає 4424,00 грн. На цих підставах просили позовні вимоги задовольнити частково. 22.06.2018 року позивачем [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив, в якій вона просила суд визнати доводи відповідача у відзиві до позовної заяви необґрунтованими та ухвалити рішення, яким задовольнити позов повністю. Свою позицію мотивувала тим, що у відзиві відповідачем зазначено про часткове визнання позову, але не зазначено ні конкретної суми, ні альтернативного розрахунку відповідно до якого необхідно вважати прийнятну для відповідача суму її вимоги. Наведену обставину вважає необхідно розцінювати як доказ того, що сам відповідач не переконаний в обґрунтованості та правомірності свого відзиву. Заперечення відповідача, що стосуються часу охоплення попереднім судовим рішенням періоду з 06.03.2017 року по 02.02.2018 року є неправомірними, оскільки вона була позбавлена можливості 02.02.2018 року заявляти клопотання про збільшення позовних вимог за період з 06.03.2017 року по 02.02.2018 року на стадії розгляду справи судові дебати. На думку відповідача необхідно застосувати нову ставку заробітної плати введену ним згідно штатного розпису з 01.01.2018 року, яка складає 4424,00 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Оскільки розмір середньомісячної зарплати нею використаний той самий, що визнаний в рішенні Уманського міськрайонного суду від 02.02.2018 року в цивільній справі № 705/1395/17, а сторони у справі є тими самими, то застосований нею доказ не потребує доведення. Вважає посилання відповідача на встановлення нових умов оплати праці згідно штатного розпису з 01.01.2018 року також не правомірними. Відповідач не враховує, що оплата праці і її розмір є істотними умовами трудового договору. При зміні умов праці відповідач зобовязаний дотримуватися вимог ст.103 КЗпП, повідомивши її про це за два місяці. Наказом № 25-к від 19.04.2018 року відповідач поновив її на роботі та скасував попередній наказ № 23-к від 06.03.2017 року про його звільнення. В даному наказі не має будь-яких застережень про зміну умов праці. Наведене дає підстави до висновку про необхідність визнання неналежними і недопустимими доказами довідки відповідача № 201 від 08.06.2018 року про її заробітну плату станом на 01.01.2018 року в розмірі 4424,00 та відхилення доводів відзиву відповідача. 04.07.2018 року представником відповідача ДНЗ «Уманський ПЛ» було надіслано до суду заперечення на відповідь на відзив в якому просили суд визнати доводи позивача у запереченні на відзив до позовної заяви необґрунтованими та ухвалити рішення, яким відмовити у позові повністю. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач не була позбавлена можливості повернутися до попереднього засідання та заявити клопотання про збільшення позовних вимог за період з 06.03.2017 року по час прийняття рішення, тобто до 02.02.2018 року. Наказом № 34 від 23.01.2017 року «Про встановлення надбавки» 50% посадового окладу головному бухгалтеру [PERSON] була встановлена надбавка до 31.12.2017 року, про що позивачу було відомо, так як з зазначеним наказом вона була ознайомлена під підпис. Надбавка за складність та напруженість роботи керівним працівникам ліцею в розмірі 50 % посадового окладу [PERSON] чи головному бухгалтеру з 01.01.2018 року не встановлювалися, що підтверджується наказом № 36 від 24.01.2018 року «Про встановлення надбавки». Тому сума, яка підлягає до стягнення має складати 8903,50 грн.. за період з 03.02.2018 року по 19.04.2018 року, яка їй була виплачена 26.06.2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 251, 252, 253, 254 та відомістю розподілу виплат ДНЗ «Уманський ПЛ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2018 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» про поновлення на роботі: визнано незаконним і скасовано наказ № 23-к від 06.03.2017 року «Про звільнення з посади головного бухгалтера [PERSON]В.», виданий Державним навчальним закладом «Уманський професійний ліцей»; поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей»; стягнуто з відповідача Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» на користь [PERSON]: середньомісячний заробіток 48067,24 грн.; моральну шкоду 8000,00 грн.; судові витрати по справі 1500,00 грн. витрат на правову допомогу; стягнуто з відповідача Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» в державний бюджет України судовий збір 640 гривень. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 19.04.2018 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2018 року залишено без змін. Наказом Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» № 25-к від 19.04.2018 року про поновлення на роботі [PERSON], на виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області - скасовано наказ № 23-к від 06.03.2017 року «Про звільнення з посади головного бухгалтера [PERSON]В.» та поновлено на роботі на посаді головного бухгалтера [PERSON] з 07.03.2017 року. За правилами частини другої\~статті 235 КЗпП України\~при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України "Про оплату праці"\~за правилами, передбаченими Порядком. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до довідки ДНЗ «Уманський професійний ліцей» № 153 середня заробітна плата [PERSON] за січень-лютий 2017 року складала 5606, 74 грн. Ці дані були взято для розрахунку суми за час вимушеного прогулу в рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 19.04.2018 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене вище, та те, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2018 року було стягнуто з відповідача Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» на користь [PERSON]: середньомісячний заробіток з 06.03.2017 року по 23.11.2017 року в розмірі 48067,24 грн., позивач була поновлена на роботі наказом № 25-к від 19.04.2018 року, тому відповідно до наданого позивачем розрахунку з відповідача підлягає стягненню на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.11.2017 року по 18.04.2018 року в розмірі 27099, 24 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей» на користь [PERSON] середньомісячного заробітку за 19.04.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки наказом № 25-к від 19.04.2018 року [PERSON] було поновлено на роботі з 07.03.2017 року, тому з 19.04.2018 року [PERSON] знову рахується на посаді головного бухгалтера Державного навчального закладу «Уманський професійний ліцей». Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що відповідачем вже сплачено заборгованість по виплаті заробітної плати і тому у задоволенні позову слід відмовити. В даному випадку такою виплатою не усунуто спір щодо суми, яка підлягає стягненню, та порядку її обрахування. Тому, в разі набрання рішенням законної сили, відповідач лише може ставити питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в певній частині у звязку з частковим погашення боргу. Крім того, відповідачем до суду надано копії, а не оригінали, платіжних документів, автентичність яких суд позбавлений можливості перевірити, і, як наслідок, взяти до уваги як доказ. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, тому судовий збір у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704 грн 80 коп. Витрати позивача на правову допомогу в розмірі 1500 гривень, які позивач просила стягнути з відповідача на її користь, стягненню не підлягають. У відповідності до вимог статті 137 ЦПК України \~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем до позовної заяви додано копію (не оригінал) квитанції (без номера), з якої вбачається, що позивач звернулася до адвоката [PERSON] для підготовки та складання протягом квітня 2018 року позовної заяви. Сплачено 1500 гривень. Вказана квитанція подана до суду в копії, а не в оригіналі. Крім того, позивачем не додано договору про надання правничої допомоги, з якого б вбачався обсяг узгоджених послуг і порядок виконання робіт, їх вартості. З поданої до суду квитанції не вбачається, що оплата була проведена саме за підготовку позовної заяви, яка розглядається на даний час судом. Крім того, квитанція містить посилання на складання позовної заяви протягом квітня 2018 року, а позовна заява, яка розглядається, складена у травні, що також дає підстави сумніватись у наявності взаємозвязку між вказаними документами. На підставі викладеного,

Outcome: partial