Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «МегаБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 21 вересня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «МегаБанк» укладено кредитний договір № 78-604-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Згідно з п. 1.1., 1.2. кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 28026 грн. 91 коп. на строк з 21 вересня 2017 року до 18 вересня 2020 року зі сплатою 15,00% річних, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. 21 вересня 2017 року грошові кошти в розмірі 28026 грн. 91 коп., передбачені кредитним договором, були видані позивачем відповідачу. Починаючи з 01 листопада 2017 року, [PERSON] порушує строки сплати ануїтетних платежів за кредитом. З 30 січня 2018 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. Станом на 15 квітня 2019 року загальна заборгованість за кредитом складає 44887 грн. 88 коп., з яких 28026 грн. 91 коп. сума залишку заборгованості за кредитом, 1446 грн. 18 коп. проценти за користування кредитом за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року, 2802 грн. 08 коп. комісійна винагорода за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року, 12612 грн. 11 коп. штраф. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору банк 05 травня 2018 року звертався до відповідача з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач до цього часу заборгованість за договором не сплатив. Позивач просив стягнути з відповідача розмір боргу за кредитним договором разом із сплаченими судовими витратами. Позиція позивача, відповідача по даній справі Представник позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі їх представника, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, повторно у судове засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 травня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 04 червня 2019 року о 14 год. 50 хв. 04 червня 2019 року протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 25 червня 2019 року у зв`язку з неявкою відповідача. 25 червня 2019 року за згодою позивача суд перейшов до заочного розгляду справи, ухваливши рішення суду по суті спору. Установлені судом обставини даної справи 21 вересня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «МегаБанк» укладено кредитний договір № 78-604-850 -2-17-Г (з ануїтетними платежами) (а.с.7-8). Згідно з п. 1.2., 2.3., 2.4. та 3.2.1. Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 28026 грн. 91 коп. на строк з 21 вересня 2017 року до 18 вересня 2020 року зі сплатою 15,00% річних, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з Договором. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором. Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати відповідачем та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобов`язання відповідачем заборгованість його повністю погашається. 21 вересня 2017 року грошові кошти в розмірі 28026 грн. 91 коп., передбачені кредитним договором, були видані позивачем відповідачу, що підтверджується заявою про видачу готівки № ТR.1670381.1699.46 від 21 вересня 2017 року (а.с.5 зворот). Згідно з п. 3.2.3. Кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Відповідно до п.2.9. Кредитного договору, розмір щомісячного платежу який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди складає 1677 грн. (а.с.7). Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору (а.с.7-8). Станом на 15 квітня 2019 року загальна заборгованість за кредитом складає 44887 грн. 88 коп., що підтверджується випискою з рахунку 2203226664 за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року, а також розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 15 квітня 2019 року (а.с.9-15). Також, відповідно до п. 4.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Згідно з п.6.3 Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів. Позичальник сплачує Кредитодавцеві штраф у розмірі 45 % від суми Кредиту. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору ПАТ «МегаБанк» було направлено вимогу (вих. №08-449 від 05 травня 2018 року) щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.18). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Висновки суду по суті заявленої вимоги За встановлених обставин справи, суд уважає, що внаслідок порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов договору, у [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору, яку на підставі ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України має право відповідач в повному обсязі стягнути з боржника на його користь стягнення суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 28026 грн. 91 коп. та суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року в розмірі 1446 грн. 18 коп. та штрафу в розмірі 12612 грн. 11 коп. 21 вересня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «МегаБанк» укладено кредитний договір № № 78-604-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 28026,91 гривень на строк з 21 вересня 2017 року до 18 вересня 2020 року зі сплатою 15,00% річних. Починаючи з 01 листопада 2017 року [PERSON] порушує строки сплати ануїтетних платежів за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 15 квітня 2019 року загальна сума заборгованості за кредитом складає 28026,91 гривень. У порушення п. 3.2.3., 4.1. Кредитного договору відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року у розмірі 1446,18 грн. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору ПАТ «Мегабанк» було направлено вимогу (вих. №08-449 від 05 травня 2018 року) щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідач до цього часу заборгованість за договором не сплатив. Згідно з випискою по рахунку № [NUMBER] [PERSON] здійснював останній платіж в розмірі 817 грн. 45 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором 21 вересня 2017 року. На підставі п. 6.3. Кредитного договору 30 січня 2018 року банк нараховував [PERSON] штраф у сумі 12424,27 гривень у зв`язку з порушенням ним строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору, у суду є достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 28026,91 грн. та суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року в розмірі 1446,18 грн. та штрафу в розмірі 12612 грн. 11 коп. Між тим, судом критично оцінені доводи позивача щодо стягнення комісійної винагороди за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року у розмірі 2805,68 грн. на підставі п.2.8, 3.2.3, 4.4 Кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку(прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо) (пункти 3.1., 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції чинній на момент укладення договору). Відповідно до Глави 3.3. Правил обслуговування клієнтів у АТ «Мегабанк», «Комісійна винагорода Банку» за надані послуги при відкритті та обслуговуванні поточного рахунку Клієнт сплачує банку комісійну винагороду, розмір якої визначається у Тарифах (https://www.megabank.ua/articles/rules/rules_of_service.pdf). З досліджених матеріалів справи, включаючи письмовий договір з додатками до нього, розрахунки-калькуляції, не вбачається саме за які чітко визначені послуги при відкритті та обслуговуванні поточного рахунку відповідач повинен щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду в розмірі 2,5% від суми кредиту. На думку суду, умови договору покладають на відповідача обов`язок оплачувати послуги, які супроводжують кредит. При цьому, суд виходить з того, що вищенаведені умови кредитного договору, укладеного між сторонами спору, не відповідають вимогам справедливості та суперечать ч.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому суд уважає, що стягнення коштів за обслуговування кредитної заборгованості не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 28026,91 грн. та суми залишку нарахованих і несплачених відсотків за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року у розмірі 1446,18 грн. та штрафу в розмірі 12612 грн. 11 коп. підлягають задоволенню повністю, правові підстави щодо стягнення суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з 21 вересня 2017 року по 14 квітня 2019 року у розмірі 2802,68 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити у зв`язку з безпідставністю заявленої вимоги. Розподіл судових витрат Оскільки позовні вимоги АТ «Мегабанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 94 % від заявленого розміру, тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачені АТ «Мегабанк» судові витрати у сумі 1805 грн. 74 коп. судового збору (94 % від 1921 грн. 00 коп.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial