Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду, за наступними підставами: [PERSON] на праві спільної, сумісної власності разом з сином [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON], є дружиною позивача, але вже більше чотирьох років вони разом не проживають. В квартирі [PERSON], за зазначеною адресою, [PERSON] прописана, але фактично не проживає понад 10 років, ніякого майна, що їй належить, в квартирі немає, у добровільному порядку відповідач не виписується, комунальні платежі не сплачує. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, шляхом зняття її з реєстрації, тому що він несе витрати на утримання квартири з у рахуванням реєстрації квартирі відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що він разом з сином [PERSON] на праві сумісної власності володіють спірною квартирою. Відповідач, яка є дружиною позивача, не є співвласницею квартири, а лише в ній зареєстрована. В 2006 році він з дружиною та сином із спірної квартири переїхали в будинок дядька відповідача, де тривалий час разом проживали,а квартиру здавали в найом. Останні 4 роки сторони разом не проживають. Син проживає і навчається в іншому місті і враховуючи, що свого доходу не має, в утриманні спільної квартири участі не приймає. Всі витрати по комунальним платежам та по утриманню квартири несе позивач. Деякі комунальні платежі залежать від кількості зареєстрованих осіб, а тому він вимушений нести додаткові витрати. Квартира потребує ремонту. Відповідач, яка відмовляється знятися з реєстрації в квартирі добровільно, не приймає участі у витратах по утриманню квартири і придомової території та ремонті. Речей відповідача в квартирі не має. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та суду пояснила, що квартира належить позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] Вона зареєстрована в половині сина. В квартирі не проживає понад 10 років, так як з відповідачем з 2006 року по 2011 рік проживали в будинку її дяді, а вже понад чотири роки фактично сімейні відносини припинились і вони разом не проживають. Квартиру залишила добровільно. Зараз проживає в будинку своїх батьків. Їй відомо, що спірна квартира здавалась в найом, а тому відповідач не ніс витрати на утримання квартири. Син навчається і проживає в м. Бердянську. Квартира та абонентські рахунки по квартплаті не поділені між власниками. Комунальні платежі вона та син не сплачують тому що там не проживають. Просить суд відмовити в задоволенні позову, так як вона також має право на проживання у спірній квартирі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що він не заперечує, щоб його мати [PERSON] була прописана в квартирі. Просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню із наступних підстав. Ст. 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.04.2001 року власниками квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] та його син , третя особа по справі -[PERSON] Відповідно до довідки Володарської селищної ради Донецької області № 1986 від 23.07.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На підставі ст.61 ЦПК України суд вважає доведеним із пояснень сторін , що вони є подружжям, але ж понад 4 роки подружні стосунки не підтримують та проживають окремо один він одного. Відповідач залишила квартиру добровільно, не проживає в квартирі більше одного року та участі в утриманні квартири не приймає. Спірна квартира є об»єктом спільної сумісної власності позивача і їх сина, без виділення часток в натурі і без розподілу абонентських рахунків по утриманню квартири. Відповідно до акту, складеного депутатом Володарської селищної ради [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], від 20.08.2015 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але за даною адресою не проживає з 2005 року. Фактично проживає за адресою: [INFO]. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. [PERSON]. в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членом сім'ї позивача, як власника квартири, в якому відповідач зареєстрована. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Ст. 156 ЖК України кореспондується з ст.. 405 ЦК України , яка передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка в розумінні ст.64,156 ЖК України є членом сім»ї позивача, зареєстрована, але фактично, понад встановлений законом строк- 1 рік , без поважних причин, не проживає в квартирі, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо її реєстрації в квартирі. Витрати по утриманню квартири [PERSON] не несе, що спричиняє незручності власнику квартири і збільшує витрати по утриманню квартири, а тому порушує право [PERSON] користуватись та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про те що вона зареєстрована в половині квартири свого сина, та заяву третьої особи [PERSON], який є співвласником квартири, про те що він не заперечує, щоб його мати була зареєстрована в спірній квартирі, тому що судом встановлено, що квартира є об»єктом спільної сумісної власності, без виділення часток в натурі і без розподілу абонентських рахунків по утриманню квартири , [PERSON] , як співвласник квартири, не приймає участі в її утриманні, а тому позивач як співвласник житла, який несе витрати по її утриманню, має право на підставі статті 405 ЦК України, визнати відповідача як члена сім'ї таким, що втратив право користуватись спірною квартирою. На думку суду не підлягають задоволенню вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, тому що само по собі судове рішення про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в спірній квартирі є підставою в розумінні ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV для зняття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином, [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою № 5 в будинку № 17 по вул. Куйбишева в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області. В решті позову слід відмовити. Судові витрати по справі складають 243.60 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% понесених судових витрат, а саме 121.80грн.

Outcome: partial