Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач, банк) звернулося до суду з цим позовом до [PERSON] (далі - відповідач) , за яким просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № МФ-1011800000979 від 04 листопада 2018 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (далі - ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», первісний кредитор), в розмірі 12800 грн 00 к., з яких: 5000 грн 00 к. - борг за сумою кредиту (тіло кредиту); 4650 грн 00 к. - проценти; 700 грн 00 к. - комісія; 2450 грн 00 к. - пеня. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 листопада 2018 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» було укладено кредитний договір № МФ-1011800000979. 01 березня 2019 року ТОВ «ЄАПБ» уклало з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» договір факторингу № 01032019, за яким придбало права грошової вимоги, зокрема за кредитним договором № МФ-1011800000979 від 04 листопада 2018 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», в сумі 12800 грн, про що повідомлено божника, утім у добровільному порядку останній заборгованість не погашав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 01.03.2019 позивачем не здійснювались будь - які нарахування за вказаним кредитним договором, отож станом на 01 березня 2019 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ» як новим кредитором за договором № МФ-1011800000979 від 4 листопада 2018 р. в сумі 12800 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4650 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700 грн. - сума заборгованості за комісією; 2450 грн. - сума заборгованості за пенею, які у добровільному порядку не погашає, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 04 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» із наміром на отримання кредиту, про що подав заяву відповідного змісту (а.с.4) 04 листопада 2018 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір № МФ-1011800000979, за яким відповідач отримав 5000 грн 00 к., на строк 7 днів (пункт 1.3 кредитного договору). За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити кредитору 365 % річних (пункт 1.5 кредитного договору). Ця ставка застосовується у разі відсутності прострочення позичальника за зобов`язаннями про сплаті кредиту, а саме з 8 по 21 день користування кредитними коштами, зокрема як додаткове забезпечення виконання зобов`язання (пункт 1.6 кредитного договору). У разі прострочення зобов`язань за кредитом з 22 по 37 день процентна ставка становити 4,5 %, або 1642,5 % річних (пункт 1.7 договору). Договором також встановлено комісію за супровід кредиту в розмірі 14 % або 700 грн 00 к., що сплачується в момент повернення кредиту (пункт 1.8). Пунктом 4.1 договору установлена пеня за прострочення виконання зобов`язань зі сплати тіла кредиту та процентів з 8 по 21 день користування кредитними коштами в розмірі 3,5 % за кожен день прострочення, як у будь-якому разі не повинна перевищувати 50 % суми основного боргу. 01 березня 2019 року ТОВ «ЄАПБ» уклало з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» договір факторингу № 01032019, за яким придбало права грошової вимоги, зокрема за кредитним договором № МФ-1011800000979 від 04 листопада 2018 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (а.с.11-13. Згідно із додатком №1 до Договору факторингу (а.с.14), прізвище [PERSON] вказано у додатку боржників та вказано заборгованість за договором 12 800 грн. 00 коп.. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, що підписаний ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ЄАПБ» (а.с.8) позичальник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № МФ-1011800000979 від 04 листопада 2018 року в сумі 12800 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4650 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700 грн. - сума заборгованості за комісією; 2450 грн. - сума заборгованості за пенею. Повідомлення про відступлення права грошової вимоги за вказаним кредитним договором було направлено в адресу позичальника [PERSON] , в підтвердження чого надано докази (а.с.9, 10) Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Отже, внаслідок укладення договору факторингу ТОВ «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитним договором від 04 листопада 2018 року № МФ-1011800000979, укладеним між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у розмірі та на умовах, що існували на момент укладення договору факторингу - 01 березня 2019 року. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування - 7 днів з 04 листопада 2018 року по 11 листопада 2018 року. Отже, виходячи зі змісту цих норм матеріального права та умов кредитного договору, зокрема пунктів 1.5, 1.6, 1.7 можна дійти висновку, що сторони погодили, що протягом строку кредитування - з 04 по 11 листопада 2018 року проценти на суму кредиту не нараховуються, з 8 по 21 день користування кредитними коштами проценти нараховуються в розмірі 1 % на день або 365 % річних, а з 22 дня по 37 день - 4,5 % на день або 1642,5 % річних. Після закінчення цього строку розмір процентів сторонами у кредитному договорі не обумовлювався. За таких обставин, суд вважає, що починаючи із 38 дня і до моменту відступлення права вимоги від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», тобто до 01 березня 2019 року проценти мають бути нараховані у встановленому частиною другою статті 625 ЦК Україні розмірі - 3 % річних. Суд враховує усталені позиції ВСУ відповідно до яких якщо ж використано прийменник «по», то останнім днем строку є саме вказаний день. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, утім суд, ураховуючи наступні розрахунки з ним не погоджується: Проценти з 04 по 11 листопада 2018 року на суму кредиту не нараховуються; проценти згідно з пунктом 1.6 кредитного договору з 8 по 21 день - з 12 листопада по 25 листопада 2018 року користування кредитними коштами: 5000 грн 00 к. Х 1 % Х 14 днів = 700 грн 00 к.; проценти з 22 по 37 день - з 26 листопада по 11.12.2018 року : (5000 грн 00 к. + 700 грн 00 к.) Х 4,5 % Х 16 днів = 4104 грн 00 к. грн 00 к.; проценти з 38 дня - 12 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року відповідно до ст.625 ЦК України: (5000 грн 00 к. + 700 грн 00 к. + 4104 грн 00 к.) Х 3 % x 80 днів : 365 днів = 64,46 грн. Здійснивши перерахунок пені, яка згідно з п. 4.1 договору нараховується лише з 8 по 21 день прострочення становить, суд дійшов висновку, що її розмір становить: 5000 грн 00 к. Х 3,5 % Х 14 днів = 245 грн 00 к., а не 2450, 00 грн., як просив позивач. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд. При цьому, суд враховує, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, про що свідчать додані до матеріалів справи докази, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості за кредитним договором, укладення договору, отримання кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин, у банку наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми тіла кредиту у сумі 5000 грн, процентів, що узгоджувався сторонами з 04 листопада 2018 року по 11.12.2021 за кредитним договором, а з 12.12.2018 у порядку ст.625 ЦК України, відтак суд приходить до висновку, що розмір відсотків які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача становлять 4 865, 46 грн. При цьому, суд вважає, що підлягає до стягнення сума заборгованості за пенею в розмірі 245 грн 00 к., що узгоджено було умовами укладеного кредитного договору. Що стосується вимог про стягнення комісії у розмірі 700 грн 00 к., то суд виходить із такого. Згідно з частиною першою статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Встановлення невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, а відтак є нікчемними. До таких по суті висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2020 року, справа № 641/11984/15-ц. З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним доручення від 28 січня 2021 року позивачем було сплачено 2270 грн 00 к. судового збору, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1793,00 грн.: 2270 грн 00 к. Х 10110.46 грн. (сума вимог, яка підлягає до задоволення) /12800 грн. (сума до стягнення, яку просив позивач). На підставі викладеного та

Outcome: partial