Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу з відповідача витрат, понесених в зв»язку зі сплатою страхового відшкодування, в сумі 33798,70 гривень, а також суми судового збору та витрат на юридичні послуги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.09.2012 р. в [PERSON], керуючи автомобілем «Форд» д.н. [NUMBER] по вул..Червоноармійська-Саксаганського в м.Києві не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Ніссан» д.н. [NUMBER]. Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована в зв»язку з чим МТСБУ на підставі ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату власнику автомобіля «Ніссан» д.н. [NUMBER], в розмірі 33798,70 гривень. Позивач, посилаючись на норми ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача шкоду, пов»язану з виплатою страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника МТСБУ та надав свою згоду на постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про місце і час судового розгляду за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2012 р. в [PERSON], керуючи автомобілем «Форд» д.н. [NUMBER] по вул..Червоноармійська-Саксаганського в м.Києві не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Ніссан» д.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 12.10.2012 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Ніссан» д.н. [NUMBER]. З матеріалів цивільної справи вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, звернувся до Моторно (транспортного) бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Ніссан» д.н. [NUMBER], складеного ТОВ «ЕАК «Довіра» за № 5982, розмір матеріальних збитків становить 40558,44 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що МТСБУ було виплачено 14.11.2012 р. власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 33798,70 гривень. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у справі. Вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень не підлягають задоволенню з наступних підстав. В обгрунтування вимог про стягнення витрат на отримання правової допомоги позивач посилається на те, що МТСБУ понесло додаткові витрати, пов»язані із замовленням правової допомоги і укладенням Контракту з ФОП [PERSON] та Додаткової угоди до нього, для юридичного супроводження даного страхового випадку в розмірі 2000 гривень. Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судовий розгляд справи проводився без участі представника позивача, а також позивачем надано доказів на підтвердження зазначених вимог (розрахунку витрат, акту прийому передачі робіт, понесення витрат саме у цій справі і безпосередньо самого контракту, де визначені права і обов»язки сторін). Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу, понесені позивачем, пов»язані з розглядом даної справи, в даному випадку, не підлягають компенсації відповідачем.

Outcome: partial