Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 31063,66 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати, а також 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, вказавши на їх обґрунтування, що по 31 грудня 2013 р. він працював на підприємстві відповідача на посаді провідного геофізика, звільнився з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте до сьогоднішнього дня йому не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 31063,66 грн. Стверджує, що внаслідок несвоєчасної виплати йому заробітної плати він сильно переживав, був порушений звичний ритм його життя, звички, він не міг повноцінно відпочивати і вчасно приймати профілактичні процедури для підтримки стану здоров»я, тому вказує на існування підстав для стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відповідної судової кореспонденції, про причини неявки до суду не сповістив, заяви про розгляд справи без його присутності не надав. За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи також, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача і вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні встановлено, що позивач по 31 грудня 2013 р. працював на підприємстві відповідача на посаді провідного геофізика, звільнився з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте до сьогоднішнього дня йому не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 31063,66 грн. Викладені обставин підтверджені трудовою книжкою позивача, наказом про його звільнення, довідкою підприємства про заборгованість по виплаті заробітної плати, а тому вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З урахуванням викладеного, оскільки в судовому засіданні встановлено наявність заборгованості підприємства відповідача перед позивачем по виплаті 32 063,66грн. заробітної плати, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача. При вирішенні заявленої позовної вимоги про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди суд відзначає, що в судовому засіданні позивачем не надано належних доказів того, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати позивачеві було завдано моральних страждань, відбулась зміна звичайного ритму його життя і мала місце неможливість повноцінно відпочивати і вчасно приймати профілактичні процедури для підтримки стану здоров»я. Загальні твердження позивача на існування вказаних обставин не свідчить про наявність передбачених законом підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди, в зв"язку з чим у задоволенні відповідної позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають також 310,63 грн. судового збору. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 94,116 КЗпП України і

Outcome: partial