Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.03.2014 року між відповідачем та позивачем укладений договір строкового банківського вкладу №298600 строком на 270 днів в сумі 19000 гривень. Відповідно до п.1.4.Договору, процентна ставка по Вкладу з 31.03.2014 року по 26.09.2014 року встановлюється у розмірі 28,5 процентів річних. Додатковим договором №1 від 04.04.2014 року до вказаного договору позивач поповнила вклад на суму 11000 гривень. Таким чином сума вкладу з 04.04.2014 року склала 30000 гривень. Також позивач зазначає, що 29.09.2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про дострокове розірвання Договору №298600 та повернення суми вкладу у розмірі 30000 гривень. Однак до цього часу заяву позивача не задоволено, а кошти не виплачені, у зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу. В ході судового розгляду справи позивач надала до суду заяву, якою збільшила заявлені позовні вимоги та просила суд окрім заявленої суми вкладу стягнути на свою користь з відповідача збитки у розмірі 20761,06 гривень; інфляційні витрати у розмірі 4206,00 гривень та 3% річних у розмірі 387,12 гривень. В судовому засідання представник заявлені та збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, згідно поштових повідомлень, згідно яких судове повідомлення вручено особам за довіреністю 28.01.2015 року та 16.02.2015 року. Причину неявки суду не повідомлено. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним, однак таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2014 року між позивачем - [PERSON] та публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі заступника начальника Херсонського відділення №2 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір банківського вкладу №298600 (вклад «Лояльний») строком на 270 днів з 31.03.2014 року по 26.12.2014 року в сумі 19000 гривень. Згідно Додаткового договору №1 до договору банківського вкладу №298600 від 31 березня 2014 року укладеного 04.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі економіста Херсонського відділення №2 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та [PERSON], вкладник поповнив вклад на суму 11000,00 гривень. Сума вкладу по Договору з дати підписання цього Додаткового Договору становить 30000,00 гривень. Згідно умов Договору процентна ставка з дати 31.03.2014 року складає 28,5% річних, з дати 27.09.2014 року складає 3% річних. Згідно заяви вх.№107549 від 29.09.2014 року [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» із вимогою дострокового повернення - 30.08.2014 року суми вкладу у розмірі 30000,00 гривень згідно з Договором №298600 від 31.03.2014 року. Згідно заяви вх.№29-в-06/187 від 03.10.2014 року [PERSON] повторно звернулась до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з вимогою повернення суми вкладу. Згідно ч.1 ст.1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.2 ст.1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно п.3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення на її користь з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» вкладу, інфляційних витрат та трьох процентів річних є обґрунтованою та законною, а тому підлягає задоволенню. Крім цього згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 345,93 гривень. Крім цього заявлена позивачем вимога про стягнення на її користь збитків у розмірі 20761,06 гривень задоволенню не підлягає, оскільки позивачем та її представником в судовому засіданні не доведена вина відповідача - ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» у їх спричиненні. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial