Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В червні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 70383 грн. 23 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500477670 від 16.04.2014 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 48640 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних з кінцевим терміном повернення до 17.04.2017 року Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 44430 грн. 45 коп., заборгованість по процентам у сумі 8644 грн. 66 коп., заборгованість по комісії в сумі 17308 грн. 12 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Відповідач, його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали частково, не погодившись із нарахованою сумою заборгованості, представили свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Просили суд зменшити суму заборгованості за кредитним договором відповідно до представленого ними розрахунку. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № 500477670 від 16.04.2014 року (а.с. 3-5; 6-7), [PERSON] отримав кредит у сумі 48640 грн., із зобов'язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99% річних з кінцевим терміном повернення до 17.04.2017 року. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. В той же час суд, перевіривши розрахунок сум заборгованості, прийшов до висновку, що позивачем невірно розрахована заборгованість за кредитним договором. Для всебічного і повного з'ясування всіх обставин по справі за клопотанням представника відповідача суд неодноразово намагався викликати в судові засідання представника позивача для дачі пояснень з приводу порядку нарахування та списання в рахунок погашення сум за кредитом, а саме сум за тілом кредиту, відсотків та комісії, а також визначення заборгованості в окремості по кожній з цих категорій. Однак, представник позивача до суду не з'явився, подавши заяву розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Представник відповідача, заперечуючи проти розміру заборгованості надав суду свій розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевіривши який суд погоджується з тим, що у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у сумі 24168 грн. 26 коп., заборгованість по процентам у сумі 7314 грн. 35 коп., заборгованість за комісією в сумі 15167 грн. 96 коп. (а.с. ). З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, у відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором, представленому відповідачем по справі, його представником за довіреністю. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial