Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути на її користь 2882 гривень в рахунок покриття фактично понесених нею додаткових витрат на неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 14 листопада 1998 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 січня 2013 року, хоча фактично подружжя припинило спільне проживання з 13 липня 2008 року. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою. За рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на дітей, проте позивачка несе додаткові витрати на дітей, які обумовлені особливими обставинами. Вказує про те, що понесла додаткові витрати, серед яких витрати на лікування, витрати, пов'язані з розвитком їх здібностей, а саме зайняттям танцями, а також витрати на шкільне приладдя та оздоровлення дітей влітку. Відповідач в добровільному порядку відмовився сплатити частину понесених позивачкою додаткових витрат, крім сплати аліментів додаткових витрат на дітей не несе. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, крім того, пояснила, що відповідач сплачує на її користь аліменти на двох дітей, проте вказаних коштів не вистачає. Позивачка вказує про те, що понесла додаткові витрати на доньку [PERSON], а саме: на оздоровчі путівки, придбання ліків в зв'язку з сезонними хворобами, лікування в стоматолога, придбання ліків в зв'язку з отриманою травмою, придбання шкільного рюкзака, а також понесені додаткові витрати пов'язані з навчанням в спеціальному навчальному закладі, а саме відвідуванням танцювального гуртка, що потребує оплати навчання, пошиття та ремонту танцювальних костюмів та придбання спеціального одягу, оскільки донька їздить на відповідні конкурси. Щодо понесених додаткових витрат на неповнолітнього сина, позивачка вказує про придбання оздоровчої путівка, придбання ліків, лікування зубів та придбання шкільних зошитів. В ході судового розгляду позивачка [PERSON] відмовилася від стягнення на її користь витрат в розмірі 75 гривень, витрачених на придбання доньці велосипедок та балеток, сплачених згідно квитанції № 26 від 10 серпня 2013 року. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, в частині понесених витрат в розмірі 238,77 гривень. В решті заявлених позовних вимог просять відмовити, вказуючи на те, що позивачкою надані неналежні докази, якими не можуть підтверджуватися понесені витрати. Зокрема, зазначають, що позивачкою не надано доказів, які б вказували про те, що донька має виняткові танцювальні здібності, що потребує необхідності сплати коштів та придбання та ремонт танцювальних костюмів, відсутні заключення лікарів про необхідність оздоровлення дітей, відсутні лікарняні довідки про те, що діти мають важкі захворювання та потребують дорогого лікування, а придбання зошитів до школи не пов'язане з особливими здібностями дитини. Крім того, вказують на те, що відповідач має низьку заробітну плату, на його утримання знаходяться батьки, які потребують стороннього догляду, а тому відповідач не має можливості сплачувати додаткові витрати на дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 листопада 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у подружжя народилося двоє дітей : донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 грудня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на доньку у розмірі 250 гривень та на сина у розмірі 200 гривень. На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 серпня 2012 року збільшено розмір стягуваних аліментів, а саме присуджено до стягнення з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку до досягнення донькою повноліття. Шлюб між сторонами було розірвано 14 січня 2013 року, хоча подружжя спільно не проживає з 13 липня 2008 року, що встановлено рішенням суду. Після розірвання шлюбу між сторонами діти проживають разом з матір'ю [PERSON] в місті Бердянськ Запорізької області. Вказані обставини у судовому засіданні визнаються сторонами та підтверджуються даними копій свідоцтва про одруження, судових рішень та свідоцтв про народження дітей. Неповнолітня донька [PERSON] навчається в зразковому ансамблі танцю «Дивертисмент» і за період серпня 2013 року та вересня 2013 року здійснено оплату за заняття хореографією в розмірі 145 гривень, що підтверджується квитанціями та корінцями квитанцій № 3652 та № 3686 від 19 вересня 2013 року. Крім того, на пошиття танцювальних костюмів «Єгипет», «Північне сяйво» та «Флеш-Моб», а також на ремонт танцювального костюму «Україна», позивачкою витрачено 1410 гривень, що підтверджується даними інформаційної довідки № 84 від 10 березня 2015 року, виданої начальником відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, а також даними накладних приватного підприємця [PERSON] № 12 від 08 липня 2013 року, та № 15 від 04 серпня 2013 року. В зв'язку з відвідуванням донькою занять з хореографії позивачкою було витрачено грошові кошти в розмірі 75 гривень на придбання тренувальної блузи, згідно товарного чеку № 1 від 15 лютого 2013 року. Фактично, у судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнаючи позовні вимоги, фактично визнав факт відвідування його неповнолітньою донькою [PERSON] занять з хореографії та прийняття участі в танцювальних конкурсах. Крім того, [PERSON] здійснено оплату членських внесків за оздоровчі путівки на двох дітей до дитячого оздоровчого центру «Весна» в розмірі 2084 гривень, що підтверджується даними довідок профспілки № 118 від 19 червня 2013 року та № 140 від 16 червня 2014 року про виділення путівок, а також даними копій квитанцій до прибуткового касового ордеру № 54 та № 55 від 30 травня 2013 року та № 59 від 01 липня 2014 року. Діти сторін періодично хворіли, що підтверджується даними інформаційної довідки № 292 від 11 березня 2015 року лікарняної установи, та згідно призначень лікарів, позивачкою на лікування дітей, а саме: на придбання ліків на лікування доньки [PERSON] було витрачено 307,41 гривень, та на придбання ліків для лікування сина [PERSON] було витрачено 219,61 гривень, що підтверджується лікарняними виписками та призначеннями, фіскальними чеками. Крім того, позивачкою [PERSON] понесено додаткові витрати на дітей, пов'язані з лікуванням в Бердянській міській стоматологічній поліклініці, а саме на лікування доньки [PERSON] було витрачено 292 гривні, а на лікування сина [PERSON] було витрачено 296 гривень, що підтверджується даними виписок з амбулаторних карток дітей від 04 березня 2015 року та даними копій гарантійних талонів. Разом з тим, суд не враховує як додаткові витрати на дітей - витрати позивачки на придбання шкільного рюкзака та шкільних зошитів, оскільки такі витрати є звичайними витратами на утримання дітей. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дітей, які здійснила [PERSON] становить 4829,02 гривень (145+1410+75+2084+307,41+219,61+292+296). Статтею ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати на дітей не є аліментними платежами. Аліменти необхідні, щоб той з батьків, з ким проживає дитина мав можливість утримувати її, забезпечити нормальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 року (п. 18) "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання участі одного із батьків (сторін по справі) у додаткових витратах на дітей, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище батьків, зокрема, суд бере до уваги розмір заробітної плати [PERSON] Виходячи із загальних засад регулювання сімейних відносин - справедливості, добросовісності та розумності, максимально можливого урахування інтересів дітей відповідно до ч.ч. 8-9 ст. 7 СК України, враховуючи, що сторони мають рівні права та обов'язки щодо неповнолітніх дітей, з врахуванням матеріального становища сторін, суд вважає, що додаткові витрати на дітей, викликані особливими обставинами і сторони повинні нести їх в рівних частках. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2414,51 гривень (4829,02 гривень : 2) в рахунок покриття фактично понесених додаткових витрат на дітей, що є 1/2 частиною вказаних витрат. Суд виключив з переліку понесених додаткових витрат, витрати, пов'язані з придбання доньці [PERSON] велосипедок та балеток в розмірі 75 гривень в зв'язку з відмовою позивачки. Дослідивши подані відповідачем письмові докази, суд не враховує доводи [PERSON] про фінансову неспроможність нести додаткові витрати на дітей, обґрунтовуючи це перебуванням на його утриманні батьків пенсіонерів, оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, судом встановлено, що дійсно батьки відповідача є особами пенсійного віку та мають хронічні захворювання, проте виписки з медичних документів не містять вказівок на потребу в сторонньому догляді та утриманні, в передбаченому законом порядку, на непрацездатних батьків з відповідача не стягується, він не має статусу опікуна чи піклувальника. Судові витрати покласти на позивача. На підставі ст. 185 СК України,

Outcome: partial