Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Виклад позиції позивача відповідача. Виклад позиції позивача 25 вересня 2005 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 96. За час проживанні у шлюбі мають спільну дитину, дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у її свідоцтві про народження записаний відповідач. Подружні стосунки між сторонами не склалися, а тому згідно рішення Немирівського районного суду від 11.09.2018 року, шлюб було розірвано. Після розірвання сімейних стосунків дитина перебуває на утриманні позивача та потребує матеріального забезпечення з боку відповідача. [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, фізичним та духовним життям дитини не цікавиться. Відповідач є офіційно працюючим в дочірньому підприємстві «АВТО Інтернешнл» та отримує регулярний стабільний дохід, а тому на думку позивача є платоспроможним та може надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. За таких обставин позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача але не менше 50% прожиткового і до її повноліття. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог не подав не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 21.02.2019 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] заяв пов'язаних із розглядом справи не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ухвали судді від 21.02.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розяснено сторонам,що у випадку наявності клопотання провиклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у пятнадцятиденнийстрок здня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву (а.с.10). Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України розяснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення сторін, тобто у порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України, немає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем та від даного шлюбу мають дитину, дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у її свідоцтві про народження записаний відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 29.03.2006 року (а.с.17) Згідно рішення Немирівського районного суду від 11.09.2018 року, шлюб було розірвано (а.с.14-15). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Дитина знаходяться на повному утриманні матері. Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дітей, зокрема, спірні правовідносини регулюються ч. ч. 2,4 ст. 84, 150,180,181,182 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістомст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Висновки суду За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про стягнення аліментів на утримання дитини, матеріальне не забезпечення дитини з боку батька відповідача по справі та інші обставини справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову і приходить до висновку, що оскільки відповідач хоч і офіційно є працевлаштований, однак позивачем жодних доказів на підтвердження цього не було надано. Тобто розмір аліментів, які просить стягувати позивачка із відповідача, а саме 1/3 частину від його доходу щомісячно на думку суду завищений. Позивачем не доведено, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог. Тому з урахуванням вищенаведеного, положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача слід стягнути у меншому розмірі, ніж просить позивачка, а тому рішення підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а також судові витрати понесені позивачем при подані позову до суду згідно квитанції по оплаті послуг адвоката.

Outcome: partial