Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що 30.12.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який не розірвано. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Вона самостійно забезпечує дитину всіма необхідними речами. І на момент звернення до суду між нею та відповідачем згоди з приводу надання матеріальної допомоги на утримання сина не досягнуто. Відповідач за своїм матеріальним станом має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина. А тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачці надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав викладених в позові. Також пояснила, що в неї є син від першого шлюбу. Вказує, що вона з дітьми прописані в квартирі її матері. Однак там не проживають, бо в неї не складаються дружні відносини з братом. І задля підтримання нормального здорового психологічного виховання своїх дітей вона змушена винаймати житло. За що треба сплачувати значні кошти. Вказує, що син займається панкратіоном, за ці заняття теж треба платити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме аліменти на утримання дитини згідний сплачувати в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В більшому розмірі аліменти сплачувати не в змозі, оскільки є єдиним працюючим членом сім`ї. Вказав, що окрім аліментів готовий надавати матеріальну допомогу, по мірі виникнення такої необхідності. Також зазначив, що у позивачки є син від першого шлюбу і на його утримання позивачка отримує аліменти від його батька. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність наданих суду доказів для вирішення справи. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 30.12.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.8). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.9) Як вбачається з довідки №308 від 01.02.2021 року, позивачка з сином прописані в квартирі яка належить матері позивачки [PERSON] ( а.с.5). Згідно відповіді на адвокатський запит [PERSON] на даний час працює в ЧППІ « Опора» на посаді технік - протезист а.с. (6) Відповідно до довідки № 23 від 12.01.2021 року, дитина - [PERSON] відвідує ДНЗ № 52 комбінованого типу в м. Чернівці з 2017 року ( а.с.10). Відповідно до довідки № 1 від 20.01.2021 року, дитина - [PERSON] відвідує тренувальні заняття з панкратіону ( а.с. 4) Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та не заперечувалися відповідачем. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний час мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), враховуючи, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, суд вважає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільної дитини аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 03 лютого 2020 року. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд вважає, що відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні не має, атому з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з 03.02.2021 до повноліття дитини. Згідно ч.6ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial