Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що в ході звірки земель сільськогосподарського призначення селищною радою було виявлено, що громадянка [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0081655 (зберігається в архіві відділу Держгеокадастру в Херсонській області), після чого вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ХС № 020466 (кадастровий номер 6521255100:02:001:0342) виданий на підставі рішення Великолепетиської селищної ради від 30.05.2001 року із земель колишнього КСП імені «Петровського» на території Великолепетиської селищної ради. Після смерті [PERSON] за вищевказаним державним актом було переоформлено спадщину на [PERSON] від 04.06.2015 року. На цей самий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0081655 20 січня 2004 року [PERSON] було незаконно видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХС № 052185 (кадастровий номер 6521255100:08:028:0417) площею 7,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП імені «Петровського» на території Великолепетиської селищної ради на підставі розпорядження голови Великолепетиської державної адміністрації Херсонської області від 08 серпня 2003 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)». Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, що пов`язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. До того ж, видача Державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної ч. 1 ст. 116 ЗК України підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116, 118 ЗК України, - недійсним. Форма державного акта на право власності, затверджена постановою Кабінету Міністрів України ( в редакції від 02.04.2002 року № 449 чинній на час прийняття розпорядження голови Великолепетиської державної адміністрації Херсонської області від 08 серпня 2003 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)», передбачало посвідчення права власності лише на одну земельну ділянку (межі однієї ділянки, її суміжні користувачі, кадастровий номер, площа, адреса). Відповідач відповідно до ст. 1254 ЦК України прийняв спадщину, яка належить йому з дня відкриття, а тому він є належним відповідачем по даній справі. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. На підставі ст. 16, ст. 392 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст.ст. 19, 175-177 ЦПК України просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХС № 052185 (кадастровий номер 6521255100:08:028:0417) площею 7,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП імені «Петровського» виданий на ім`я померлої [PERSON] на території Великолепетиської селищної ради на підставі розпорядження голови Великолепетиської державної адміністрації Херсонської області від 08 серпня 2003 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)», скасувати його державну реєстрацію та визнати право комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою Великолепетиської селищної ради площею 7,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП імені «Петровського» (кадастровий номер 6521255100:08:028:0417). Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 березня 2019 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 05 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач просить суд відмовити Великолепетиській селищній раді у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та пропуском строків позовної давності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що в ході\~звірки земель\~сільськогосподарського призначення\~селищною радою\~було виявлено,\~що громадянка\~ [PERSON] отримала\~сертифікат на\~право на\~земельну частку\~серія ХС\~№ 0081655,\~який \~зберігається в\~архіві відділу\~Держгеокадастру в\~Херсонській області,\~після чого\~вона отримала\~Державний акт\~на право\~приватної власності\~на землю\~ІІ-ХС\~№ 020466\~(кадастровий\~номер 6521255100:02:001:0342)\~виданий на\~підставі рішення\~Великолепетиської селищної\~ради від\~30.05.2001\~року із\~земель колишнього\~КСП імені\~«Петровського» на\~території Великолепетиської\~селищної ради.\~Після смерті\~ [PERSON] \~за вищевказаним\~державним актом\~було переоформлено\~спадщину на\~ [PERSON] від\~04.06.2015\~року,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~право на\~спадщину на\~цей сертифікат\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~6521255100:02:001:0342.\~На цей\~самий сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серія ХС\~№ 0081655\~20\~січня 2004\~року [PERSON] \~було незаконно\~видано державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серія\~ХС №\~052185\~(кадастровий\~номер 6521255100:08:028:0417)\~площею 7,50\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~із земель\~колишнього КСП\~імені «Петровського»\~на території\~Великолепетиської селищної\~ради на\~підставі розпорядження\~голови Великолепетиської\~державної адміністрації\~Херсонської області\~від 08\~серпня 2003\~року №\~364\~«Про затвердження\~технічної документації\~зі складання\~Державних актів\~на право\~власності на\~земельну частку\~(пай)».\~Державні акти\~на право\~власності на\~земельні ділянки\~є документами,\~що посвідчують\~право власності\~й видаються\~на підставі\~відповідних \~рішень органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування\~в межах\~їх повноважень.\~У спорах,\~що пов`язані\~з правом\~власності на\~земельні ділянки,\~недійсними можуть\~визнаватись як\~зазначені рішення,\~на підставі\~яких видано\~відповідні державні\~акти,\~так і\~самі акти\~на право\~власності на\~земельні ділянки.\~До того\~ж,\~видача Державного\~акта на\~право власності\~на земельну\~ділянку без\~визначеної ч.\~1\~ст.\~116\~ЗК України\~підстави є\~неправомірною,\~а державний\~акт,\~виданий з\~порушеннями вимог\~статей 116,\~118\~ЗК України,\~-\~недійсним.\~Форма державного\~акта на\~право власності,\~затверджена постановою\~Кабінету Міністрів\~України (\~в редакції\~від 02.04.2002\~року №\~449\~чинній на\~час прийняття\~розпорядження голови\~Великолепетиської державної\~адміністрації Херсонської\~області від\~08\~серпня 2003\~року №\~364\~«Про затвердження\~технічної документації\~зі складання\~Державних актів\~на право\~власності на\~земельну частку\~(пай)»,\~передбачало посвідчення\~права власності\~лише на\~одну земельну\~ділянку (межі\~однієї ділянки,\~її суміжні\~користувачі,\~кадастровий номер,\~площа,\~адреса). Стосовно\~відзиву відповідача\~на позовну\~заяву,\~то відповідно\~до п.\~5.1\~Постанови Пленуму\~Вищого господарського\~суду України\~від 29.05.2013\~року №\~10\~«Про деякі\~питання практики\~застосування позовної\~давності у\~вирішенні господарських\~спорів» у статті 268\~ЦК України\~наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391\~ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник земельної ділянки, яким є Великолепетиська селищна рада, може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.\~Просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХС № 052185 (кадастровий номер 6521255100:08:028:0417) площею 7,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП імені «Петровського» виданий на ім`я померлої [PERSON] на території Великолепетиської селищної ради на підставі розпорядження голови Великолепетиської державної адміністрації Херсонської області від 08 серпня 2003 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)», скасувати його державну реєстрацію та визнати право комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою Великолепетиської селищної ради площею 7,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП імені «Петровського» (кадастровий номер 6521255100:08:028:0417). У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він про спірний державний акт взагалі нічого не знав і йому не відомо хто на даний час користується цією земельною ділянкою. Про існування іншого державного акту, виданого на ім`я його померлої матері [PERSON] він дізнався у минулому році, коли його Великолепетиська селищна рада сповістила про нього та прохала принести державний акт на землю, нащо він їм відповів, що такого акту в нього не має. Після цього в селищній раді йому сказали написати заяву про розгляд справи у його відсутність. Він написав заяву та прийшов у суд самостійно. Вважає, що якщо дійсно є земельна ділянка державний акт на яку видано на його померлу матір [PERSON] він не хоче її втрачати і бажає оформити в спадщину. Відзив на позовну заяву підтримує. Просить суд відмовити Великолепетиській селищній раді у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та пропуском строків позовної давності. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до абзацу 2 п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391\~ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.\~ На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства вимога відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Згідно ст.\~131\~ЗК України громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 125, ч. 1 ст. 126\~ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 4 ст.\~334\~ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.\~15\~ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно зі ст.\~152\~ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Абзацом 2 п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» за\~№7\~від 16\~квітня 2004\~року передбачено, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87, 90, 97,\~100,\~102,\~118,\~123,\~128, 143, 146,\~149,\~151,\~153-158,\~161,\~210,\~212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,\~статті 12\~Господарського процесуального\~кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) зазначено висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Статтею 155\~ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним способом поновлення порушених прав у судовому порядку (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15). Згідно ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Частиною 2 ст.\~26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» визначено, що уразі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 08.08.03 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)» затверджено технічну документацію зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай) у натурі за рахунок земель колишнього КСП імені Петровського загальною площею 966,81 га, у тому числі рілля богарна 809,34 га, рілля зрошувана 157,47 га. Та відведено в натурі (на місцевості) земельні ділянки громадянам згідно з додатком. Згідно додатку вищезазначеного розпорядження, затверджено Список власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім.. Петровського, затвердженого розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 08.08.2003 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)», під номером 117 зазначена [PERSON] , якій виділено земельну ділянку площею 7,50 га на підставі сертифікату серія ХС № 0081655. Відповідно до розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 28.08.2018 року № 254 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 08 серпня 2003 року № 364» внесено зміни до розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 08.08.03 року № 364 «Про затвердження технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну частку (пай)», а саме: пункт 117 додатка виключено. Згідно Архівного витягу з рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради Херсонської області від 22 червня 2001 року № 140 «Про передачу у приватну власність земельних часток (паїв)» затверджено технічну документацію про передачу у приватну власність земельних часток (паїв) в натурі громадян, видано державні акти на право приватної власності на землю громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) згідно з додатком та надано земельні частки (паї) в натурі. Згідно додатку розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 22 червня 2001 року № 140 «Про передачу у приватну власність земельних часток (паїв)», затверджено Список громадян - власників земельних часток (паїв), де під номером 30 зазначена [PERSON] , якій виділено земельну ділянку площею 7,64 га на підставі сертифікату серія ХС № 0081655. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 09.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби, [PERSON] померла [INFO] в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39593825 від 11.02.2015 року зареєстровано спадкову справу номер у Спадковому реєстрі 57093292 (номер у нотаріуса 16/2015) після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38528548 від 04.06.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,6386 га, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, кадастровий номер 6521255100:02:001:0342. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Великолепетиської державної нотаріальної контори Херсонської області Жолуденко О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 473, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 7,640 га, у межах згідно з планом, що розташована на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі одного сертифікату серія [NUMBER] помилково було видано два Державних акти на право власності на земельну ділянку згідно розпоряджень голови Великолепетиського районної державної адміністрації від 22 червня 2001 року № 140 та від 08.08.2003 року № 364. При встановлених обставинах, позовні вимоги Великолепетиської селищної про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Позивачем до\~суду не\~надано доказів\~про те,\~що на\~момент розгляду\~справи,\~спірну земельну\~ділянку площею 7,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, нікому не було надано в користування і що у випадку визнання судом права комунальної власності на спірну земельну ділянку не відбудеться порушення права користування. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання права комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою Великолепетиської селищної ради. За заявою позивача Великолепетиської селищної ради у справі судові витрати не стягуються (не відшкодовуються) на її користь з другої сторони.

Outcome: partial