Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 23.852,86 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 09.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач ухилявся від сплати аліментів та мав заборгованість по сплаті аліментів. Позивач до судового засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги позову підтримала, та просила розглянути справу в заочному порядку. Крім того, до вказаної заяви додано уточнений розрахунок пені. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. У зв'язку з зазначеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження/а.с.6-7/. На підставі виконавчого листа від 04.10.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO],в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 09.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Суду надано довідку-розрахунок про заборгованість по сплаті аліментів від 01.12.2015 року № 140/5, складену державним виконавцем. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"передбаченастаттею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів поважності причин несплати відповідачем аліментів на користь позивача суду не надано. Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справу докази, та враховуючи правову позицію,висловлену Верховним Судом Українив постанові від 16 грудня 2015 року у справі№ 6-2696цс15, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим в частині уточненого розрахунку пені, поданого стороною позивача. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача є обґрунтованими в частині стягнення пені в сумі в розмірі 10.013,60 грн., відповідно в задоволенні позовних вимог в іншій сумі слід відмовити.

Outcome: partial