Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що на підставі заяви № б/н від 16.02.2015 року відповідач отримав кредит в сумі 10\~000,00\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 15.11.2017\~року має перед Банком заборгованість у розмірі 23\~206,08 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6\~967,12 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 11\~875,50 грн., заборгованість за пенею 2\~782,22 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~081,24\~грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ\~КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 23\~206,08 грн. за кредитним договором №\~б/н від 16.02.2015\~року та судові витрати в сумі 1 600,00 грн. 04 січня 2018 року ухвалою суду у справі відкрито провадження. Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документам та ухвалу про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, а також розяснено право подати відзив на позовну заяву. Однак поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 42). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення судової кореспонденції. Враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, зі згоди позивача та на підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі підписаної відповідачем заяви № б/н від 16.02.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В свою чергу, відповідач зобовязався відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплатити комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 20). Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», відповідач погодився, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а. с9). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 параграфа 1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідач свої зобовязання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 15.11.2017\~року має перед Банком заборгованість у розмірі 23\~206,08 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6\~967,12\~грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 11\~875,50 грн., заборгованість за пенею 2\~782,22 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~081,24\~грн. Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ст.\~549\~ЦК\~України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Положеннями пунктів 1.1.5.20, 1.1.5.21, 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг визначена відповідальність позичальника за неналежне виконання обовязків відповідно до законодавства України та умов договору, зокрема, у вигляді штрафу та пені (а.с. 16, 20, 22). Крім того, розрахунок розміру штрафу та пені наведений у Витязі із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 10). Так, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням відсотків та комісій, нарахованих на суму заборгованості. За несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів клієнт сплачує пеню у розмірі 0,24% від суми заборгованості + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. (другий місяць поспіль і більше). Враховуючи вищевикладене та норми статті 549 ЦК України,\~штраф і пеня є одним видом\~\~цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання\~\~положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України,\~щодо заборони подвійної\~\~цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова\~\~ ВСУ від 21 жовтня 2015 року\~\~ № 6-2003-цс15).\~\~ Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. та його процентної складової в розмірі 1\~081,24\~грн.задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.02.2015 року в сумі 21\~624,84 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6\~967,12 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 11\~875,50 грн., заборгованість за пенею 2\~782,22 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1\~600,00 грн. Будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідача інших судових витрат позивачем не заявлено. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 21\~624,84 грн., що складає 93,2 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1\~491, 20\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial