Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] з урахуванням уточнень від 15 травня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], зазначивши на обґрунтування, що 03 серпня 2011 року на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області нею було набуто право власності на 1/4 частину цього будинку, а інші 3/4 частини цього ж будинку на підставі договору купівлі-продажу від 04 лютого 2008 року належить на праві власності [PERSON], яка перешкоджає їй користуватися належною їй частиною будинку, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду про визнання порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами. Прохала з урахуванням її частки в домоволодінні виділити їй в володіння та користування по зазначеному в висновку судової будівельно-технічної експертизи №1876/1877-13 від 28 лютого 2014 року першому варіанту визначення порядку володіння та користування зазначеним спірним нерухомим майном в житловому будинку приміщення 1-4 та господарську споруду у вигляді гаража літ «Д», а відповідачеві [PERSON] згідно її частки в спільному майні виділити в володіння та користування в житловому будинку приміщення 1-5 та господарські будівлі у вигляді літньої кухні літ.«Б», сараю літ.«В», погребу літ. «Г», гаража літ.«И», сараю літ.«Е», душу літ.«Ж», залишивши всі інші приміщення в житловому будинку: кухню, сіни, кладову та господарські будівлі та споруди: туалет, колодязь, огорожу та замощення в спільному користуванні співвласників. Відповідачка [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення порядку користування спільним майном, зазначивши на обґрунтування, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 лютого 2008 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року вона є власником 3/4 частини житлового будинку по [ADDRESS], а ? частина цього ж будинку належить на праві власності [PERSON] Оскільки виділити в натурі належну на праві власності позивачеві [PERSON] 1/4 частину житлового будинку не можливо, просила визначити порядок володіння та користування їх спільним майном по зазначеному в висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року третьому варіанту визначення порядку володіння та користування зазначеним спірним нерухомим майном, виділивши їй в особисте володіння та користування в житловому будинку приміщення 1-5, господарські будівлі у вигляді літньої кухні літ.«Б-1», сараю літ.«В», погребу літ. «Г», гаража літ.«И», гаража літ.»Д», душу літ.«Ж», а приміщення в житловому будинку: кухню, сіни, кладову та господарські будівлі та споруди: туалет, колодязь, огорожу та замощення виділити в спільне користування обом співвласникам по 1/2 частині кожному із стягненням на її користь із [PERSON] грошової компенсації в сумі 1452 гривні, оскільки їй належить у даному домоволодінні більша частка, вона фактично з сім'єю з п'яти чоловік, яка складається юридично з двох сімей, проживає в цьому житловому будинку, де їй в користування залишається лише одна житлова кімната, при цьому літню кухню, яка її може перейти за третім варіантом визначення порядку користування житловим будинком, може бути переобладнано в житлове приміщення для проживання другої сім'ї, в той час як позивачка [PERSON] має на праві власності і інше житло. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2014 року зустрічний позов було прийнято до спільного провадження з первісним позовом (а.с.70-71 т.1). Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через свого представника (а.с.72 т.2), в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за її відсутності, оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє її представник [PERSON] з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.19-21 т.1). Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги від 15 травня 2014 року підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі, оскільки розділити в натурі даний житловий будинок не можливо, визначивши між співвласниками порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами відповідно по зазначеного в висновку судової експертизи від 28 лютого 2014 року першому варіанту визначення порядку володіння та користування зазначеним спірним нерухомим майном, так як даний варіант надає можливість співвласникам користуватися майном відповідно їх часткам в спільному майна, при цьому саме за даним варіантом є найменша різниця в грошовій вартості майна, яка переходить в володіння та користування кожного з співвласників і фактично на 95% відповідає і зустрічним позовним вимогам відповідача [PERSON] Проти визначення між співвласниками порядку володіння та користування спільним майном за третім варіантом, про який зазначає відповідачка [PERSON] в зустрічній позовній заяві, заперечував, оскільки за цим варіантом є найбільш значна різниця в грошовому виразі вартості майна, яке виділяється в користування кожному із співвласників, з урахуванням їх часток в спільному майні, а наявність у позивачки [PERSON] іншого житла не позбавляє її права користуватися своїм майном в спірному житловому будинку. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.73 т.2), у судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомила, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за її відсутності, оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє її представник з усіма повноваження сторони у справі (а.с.38-39 т.1). В судових засіданнях 24 січня та 14 липня 2013 року позов [PERSON] не визнавала та проти його задоволення заперечувала, оскільки між ними складися неприязні стосунки, внаслідок яких вони не можуть спільно користуватися зазначеним житловим будинком, так як в будинку фактично проживає її сім'я, а позивачка [PERSON] та члени її сім'ї періодично приходять до будинку та влаштовують сварки. Визначити порядок користування чи розділу будинку за спільною згодою вони як співвласники не можуть, оскільки [PERSON] не бажає такої домовленості досягати. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні, первісний позов з врахуванням уточнень від 15 травня 2014 року не визнав, а зустрічний позов відповідача [PERSON] підтримав, прохав визначити між сторонами як співвласниками порядок володіння та користування спільним майном по зазначеному в висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року третьому варіанту визначення порядку володіння та користування спірним домоволодінням, виділивши [PERSON] як власнику більшої частки в особисте володіння та користування в житловому будинку приміщення 1-5, господарські будівлі у вигляді літньої кухні літ.«Б-1», сараю літ.«В», погребу літ. «Г», гаража літ.«И», гаража літ. «Д», душу літ. «Ж» та стягнувши на її користь із [PERSON] грошової компенсації в сумі 1452 гривні як різницю в вартості кожної з часток в спірному домоволодінні. В задоволені первісного позову прохав відмовити, оскільки визначення порядку володіння та користування спільним майном по першому варіанту проведеної судової експертизи не відповідає інтересам відповідача [PERSON], яка фактично проживає з сім'єю в даному домоволодінні і іншого житлового приміщення не має, а позивачка [PERSON] має на праві власності інше житлове приміщення, де може проживати, при цьому є ініціатором сварок з приводу користування спірним домоволодінням, внаслідок чого між співвласниками склалися неприязні стосунки, внаслідок яких спільне володіння та користування домоволодінням є проблемним, але позивачка [PERSON] не бажає вирішити спір мирним шляхом і не згодна на жодний з запропонованих відповідачем [PERSON] варіантів вирішення спору, щоб домоволодіння, яке не може бути розділене в натурі на дві ізольовані квартири, перейшло у власність одного з співвласників. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що сторони є її родичами, в зв'язку з чим їй відомо, що [PERSON], який є батьком позивачки [PERSON] та дідом відповідачки [PERSON], продав останній належний йому житловий будинок по [ADDRESS] і з того часу [PERSON] з сім'єю проживає в цьому будинку, в складі якого є гараж, яким тривалий час користувався чоловік [PERSON], яка з 2007 року знаходиться на заробітках в Італії, а потім її син [PERSON], при цьому [PERSON] як власник не користувалась даним гаража, оскільки її до нього не допускали, хоча вона і повідомляла влітку 2009 року [PERSON], щоб він звільнив гараж. Між сторонами на протязі декількох років існує спір щодо користування спільним майном. Аналогічні покази дали в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідок [PERSON], який є сином позивача [PERSON], від дачі показів в судовому засіданні відмовився. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), при цьому майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ч.1 ст.356 цього Кодексу власність двох або більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю . Положеннями ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори за реєстровим №494 договором купівлі-продажу від 04 лютого 2008 року стала власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] (Т.1 а.с. 5-6,34,85-86). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року зазначений договір визнано недійсним в частині 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину зазначеного будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] (Т.1 а.с. 9-10,17-18,32-33). Згідно витягів з реєстрації прав власності на нерухоме майно від 21 березня 2008 року та 03 серпня 2011 року сторони зареєстрували своє право приватної власності на спірну нерухомість відповідно до своїх часток (Т.1 а.с. 11, 87) та отримали технічні паспорта на зазначене домоволодіння (а.с.13-16,35-37,147-163 т.1), яке розташоване по [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 0.25 га, на яку рішенням сесії Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 09 лютого 2012 року надано [PERSON] дозвіл на розроблення технічної документації для передачі земельної ділянки у власність (а.с.83-88,89), при цьому у даній цивільній справі сторонами позов щодо користування зазначеною земельною ділянкою не заявлено, а відповідно питання користування земельною ділянкою співвласниками домоволодіння судом не вирішується, оскільки суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає справи лише в межах заявлених сторонами позовних вимог. Згідно технічних паспортів (а.с.13-16,35-37, 147-163 т.1) домоволодіння по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. А-1, сіней літ.а, господарських будівель та споруд: гараж літ. Д, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, погріб літ. Г, гараж літ. И, сарай літ. Е, душ літ. Ж. Туалет літ. З, колодязь літ. К, споруди1-2, замощення - І. Житловий будинок літ.А складається з двох житлових кімнат, кухні, кладової та сіней літ.а. В спірному домоволодінні по [ADDRESS] згідно довідки виконкому Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 30 квітня 2014 року зареєстровані та проживають відповідачка [PERSON], її чоловік [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] та внук [PERSON] (а.с.79 т.2). Судом в судовому засіданні поясненнями сторін та їх представників, показами свідків встановлено, що сторони дійти згоди щодо порядку користування спільним майном вони не можуть і з приводу цього в них постійно виникають конфліктні ситуації та суперечки (Т.2 а.с.80, 81), при цьому судом неодноразово роз'яснялось сторонам право на врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, але на будь-які пропозиції відповідача [PERSON] та її представника щодо врегулювання спору в поза судовому порядку представник позивача [PERSON], яка особисто відсутня на день розгляду справи судом на території України, згоди не надав. Згідно положень ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим (ч.1 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Положеннями ст.365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 594-595-13 від 01 березня 2013 року (Т.1 а.с.106-117), яка була призначена за клопотанням представника позивача [PERSON], враховуючи планування житлового будинку, вимоги нормативної літератури, що пред'являються до окремих ізольованих квартир, розділ житлового будинку № [ADDRESS], з виділом в натурі 1/4 частини - неможливий, а ніким із співвласників не заявлено позов на отримання грошової компенсації від інших співвласників або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, як не заявлено і позов про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, оскільки як первісний позов, так і зустрічний позов подано співвласниками про визначення порядку володіння та користування належним їм на праві часткової спільної власності відповідно до їх часток у майні. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" зазначив, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги сторін як по первісному позову, так і по зустрічному позову про визначення порядку користування спільним майном є обґрунтованими, оскільки виділити частку в натурі згідно висновку судової експертизи є технічно неможливим. Згідно висновку додаткової судової будівельної-технічної експертизи № 1876/1877-13 від 28 лютого 2014 року вартість домоволодіння по [ADDRESS] визначена в розмірі 134 482 гривні 00 копійок, при цьому вартість ? частини домоволодіння становить 33 620 гривень 50 копійок, а вартість ? частин домоволодіння відповідно 100 861 гривня 50 копійок, при цьому спору між сторонами щодо визначеної за даним експертним висновком вартості домоволодіння не має. Згідно даного експертного висновку експертом запропоновано варіанти визначення порядку володіння та користування належним сторонам на справі спільної часткової власності нерухомим майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами відповідно до їх часток в праві спільної часткової власності (Т.2 а.с. 15-41), при цьому запропоновано лише один варіант визначення порядку володіння та користування приміщеннями в житловому будинку, за яким власнику ? частини домоволодіння можливо передати в користування приміщення 1-5 - житлову кімнату площею 21.4 кв. м, а власнику 14 частини домоволодіння [PERSON] - приміщення 1-4 - житлову кімнату площею 9.3 кв.м, а інші приміщення в житловому будинку: 1-1 - сіни площею 5.4 кв.м, 1-2 - кладову площею 2.9 кв.м, 1-3 - кухню площею 10.8 кв.м залишити в спільному користуванні по 12 частині кожному з співвласників, в той час як щодо господарських будівель та споруд експертом запропоновано 4 варіанти визначення порядку володіння та користування ними. Судом встановлено, що в складі спірного домоволодіння мається дві господарські будівлі одного цільового призначення - це гараж літ. И та гараж літ.Д, в той час як за іншим цільовим призначенням маються лише по одній господарській будівлі, при цьому за запропонованим експертом першим варіантом визначення порядку володіння та користування спірним домоволодінням в частині господарських будівель та споруд кожному зі співвласників може бути виділено в користування господарську будівлю у вигляді гаража. В судовому засіданні встановлено, що сім'я [PERSON] має автомобіль і на період розгляду справи фактично користується одним із гаражів, що було встановлено в судовому засіданні як поясненнями сторін, так і показами свідків. Також суд враховує, що при визначені між співвласниками порядку володіння та користування спірним домоволодінням за першим варіантом це фактично буде відповідати ідеальним часткам кожного із співвласників в спірному нерухомому майні, оскільки буде найменша різниця в вартості майна, яка припадає кожному із співвласників в грошовому виразі відповідно до ідеальних часток та складатиме лише 163 гривні 00 копійок (а.с.24,36-37 т.2). В той же час, по запропонованому відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом третім варіантом порядку володіння та користування спірним домоволодінням (а.с.28,344,39), одному із співвласників в користування перейдуть два гаражі, а різниця в грошовому виразі не буде відповідати ідеальним часткам кожного із співвласників в спірному нерухомому майні, так як буде значно більшою та складатиме 1452 гривні 00 копійок. Відповідачка [PERSON] в своїй зустрічній позовній заяві наполягала на визначенні порядку користування запропонованому експертом у висновках додаткової експертизи третьому варіанті, який відрізняється від першого варіанту лише тим, що гараж літ.Д передається в користування [PERSON], а [PERSON] передається сарай літ. В, а, крім того, розмір вартості частки майна, яка передавалась би [PERSON] в володіння та користування була б більшою від вартості ідеальної частки на 1452 гривень(Т.2 а.с.34, 39, 66-67). З урахуванням зазначеного, оцінивши доводи сторін та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки перший варіант згідно висновку судової будівельної-технічної експертизи № 1876/1877-13 від 28 лютого 2014 року визначення порядку володіння та користування спірним домоволодіння допускає саме найменший відхил від ідеальних часток сторін, що в свою чергу не призводитиме до порушення права власності кожного з співвласників, тому саме такий варіант порядку володіння та користування спірним житловим будинком з надвірними будівлями повинен бути визначений для сторін, при цьому необхідно виділити в володіння та користування в житловому будинку літ. А-1 позивачеві [PERSON] приміщення 1-4 площею 9,3 кв.м (позначене в додатку 2 до висновку експертизи зеленим кольором - а.с.37 т.2), а відповідачеві [PERSON] - приміщення 1-5 площею 21,4 кв.м (позначене в додатку 2 до висновку експертизи жовтим кольором - а.с.37 т.2), а приміщення кухні 1-3 площею 10,8 кв.м, сіней 1-1 площею 5,4 кв.м та кладової 1-2 площею 2,9 кв.м виділити в спільне користування сторін по ?? частині кожному з співвласників (позначені в додатку 2 до висновку експертизи червоним кольором - а.с.37 т.2). З господарських будівель та споруд позивачеві [PERSON] необхідно виділити в володіння та користування гараж літ.Д (позначене в додатку 2 до висновку експертизи зеленим кольором - а.с.37 т.2), а відповідачеві [PERSON] - літня кухня літ.Б, сарай літ.В, погріб літ.Г, гараж літ.И, сарай літ.Е, душ літ.Ж. (позначені в додатку 2 до висновку експертизи жовтим кольором - а.с.37 т.2), залишивши в спільному користуванні туалет літ. З, колодязь літ. К, огорожа 1-2, замощення літ. І (позначені в додатку 2 до висновку експертизи червоним кольором - а.с.37 т.2) виділяються в спільне користування по ? частині кожному з співвласників. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають повному задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, при цьому суд вважає необхідним відмовити в задоволені зустрічного позову про стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації як різниці в вартість ідеальних часток, які належать на праві власності кожному із співвласників, оскільки домоволодіння не підлягає розділу в натурі, а за судовим рішенням визначається лише порядок володіння та користування ним. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що оскільки сторонами як по первісному, так і зустрічному позову були заявлені аналогічні позовні вимоги, а судові експертизи проводились за клопотаннями кожної з сторін, при цьому висновки судових експертиз стосувались інтересів як позивача, так і відповідача, суд приходить до висновку про те, що судові витрати у справі кожна зі сторін несе самостійно з урахуванням прийнятого судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial