Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову посилався на те, що 01 червня 2018 року о 08-00 годині, на перехресті вулиці Олімпійської та вулиці 130ї Таганрозької дивізії у Лівобережному районі міста Маріуполя водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , не була уважною, здійснила рух на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ 2112 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Шкода Октавіа» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки та громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 24 вересня 2018 року [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП. Посилаючись на норми діючого законодавства, просить стягнути з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди - 35 664,33 гривень, вартості експертної оцінки - 2500 грн., витрат на правову допомогу - 5600 гривень та у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги у зв`язку з тим, що відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована, просив стягнути з [PERSON] , з СТ «Домінанта» та Моторного (транспортного) страхового бюро вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля у розмірі 35664,33 гривень, вартість експертної оцінки авто біля у розмірі 2500 гривень, послуги адвоката з надання правової допомоги у розмірі 5600 гривень. Також просив стягнути з СТ «Домінанта» солідарно з Моторного(транспортного) страхового бюро України та з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, та з [PERSON] франшизу у розмірі 1000 гривень. 27 травня 2019 року до суду надійшов відзив Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі представника [PERSON] ., в якому зазначено наступне. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0572442, укладеним з ТДВ «СТ «Домінанта». Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТДВ «СТ «Домінанта» не ліквідовано. При цьому відповідно до Закону МТСБУ приймає на себе зобов`язання у разі ліквідації страховика та у разі недостатності коштів страховика, що ліквідується. Крім того, позивач всупереч положенням закону взагалі не повідомив ні СТ «Домінанта», ні Моторне (транспортне) страхове бюро України про ДТП, яка може бути підставою для здійснення виплати страхового відшкодування або регламентної виплати. Також позивачем не надано заяву до страхової компанії про здійснення страхового відшкодування, яка повинна бути подана протягом року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Отже, у позивача відсутні будь-які підстави для стягнення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди. 09 січня 2019 року від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання без його участі у зв`язку з неявкою відповідачки. 22 січня 2019 року представником позивача надана заява про постановлення заочного рішення без його участі та без участі позивача. 21 березня 2019 року ним же подана заява про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю в апеляційного суді Донецької області. 13 травня 2019 року позивачем надана уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року відкрите спрощене позовне провадження по справі та призначене відкрите судове засідання. Позивач та його представник адвокат Федай О.М., діючий на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] , представник відповідача Страхового товариства «Домінанта» та представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явилися за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2018 року о 08-00 годині, на перехресті вулиці Олімпійської та вулиці 130-ої Таганрозької дивізії у Лівобережному районі міста Маріуполя сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіля ВАЗ 2112, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шкода Октавіа», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, та громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2018 року у вказаному ДТП визнано винною [PERSON] , внаслідок чого її визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, провадження по справі закрите у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.14). Частина 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, позивачем доведено, що саме через дії відповідачки [PERSON] сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої йому була завдана матеріальна шкода. Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] (а.с. 20). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER] , [PERSON] , яка знаходилася за кермом вказаного автомобіля на момент ДТП була застрахована в СК «Домінанта» згідно з полісом № АМ/0572442 (а.с. 63). Розглядаючи вимоги [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 20 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Отже, оскільки ТДВ «СТ «Домінанта» не ліквідовано, МТСБУ не повинно відповідати за зобов`язаннями даної страхової компанії, а тому підстав для відшкодування з МТСБУ шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП, що сталося 01 червня 2018 року за участю застрахованого в СТ «Домінанта» автомобіля, немає. Щодо вимог позивача про відшкодування шкоди з ТДВ «СТ «Домінанта», суд зазначає наступне. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Разом з цим, відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, відповідно до п. 35.1 ст. 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Як вбачається зі ст. 37 зазначеного Закону, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Суду не надано сторонами доказів звернення до ТДВ «СТ «Домінанта» ні з повідомленням про ДТП, ні з заявою про страхове відшкодування у встановлений законом строк, причин, які б унеможливлювали вчинення ними таких дій, судом не встановлено. Отже, підстави для відшкодування шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП, що сталося 01 червня 2018 року за участю застрахованого в СТ «Домінанта» автомобіля ВАЗ 21063 під керуванням [PERSON] , з ТДВ «СТ «Домінанта» відсутні. Таким чином, відповідати за шкоду, спричинену позивачу внаслідок вказаної ДТП, повинна відповідачка [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №318 від 20.10.2018, який було складено СПД « [PERSON] », сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля ВАЗ 21121 д.н. [NUMBER] складає 35 664,33 грн. (а.с.17-22). Не з`явившись у судове засідання, відповідачка [PERSON] не оспорила зазначену суму матеріальної шкоди. Згідно п.4 Постанови ВССУ від 1 березня 2013 року N 4, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). З огляду на наведе, суд дійшов висновку, що на користь позивача з відповідачки, як винної особи, підлягає стягненню сума матеріальних збитків у розмірі 35 664,33 грн., а також вартість експертної оцінки в сумі 2500 грн., яка підтверджена квитанцією № 26626478 від 18.10.2018р. (а.с.39). Обговорюючи питання про компенсацію моральної шкоди, заявленої позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 9 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ч. 2 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема за пунктом 3 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд, вважаючи доведеним факт спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] знаходить переконливими його доводи щодо зміну звичного укладу життя через пошкодження власного транспортного засобу. При цьому суд враховує, що позивач разом із дружиною проживають в селі Калиновка, є пенсіонерами та отримують невелику пенсію, тому займаються вирощуванням овочів. Окрім того, позивач є інвалідом 2 групи з 2011 року безстроково та йому в силу захворювання заборонено виконувати роботу з підняттям тяжкості. Пошкоджений автомобіль був для нього та його сім`ї засобом пересування до міста Маріуполя та засобом для перевезення овочів для продажу, а також придбання необхідних ліків. Протягом тривалого часу позивач був позбавлений можливості пересування до міста у зв`язку з відсутністю коштів для ремонту автомобіля. Отже, суд в даному випадку враховує тривалість, обсяг і характер спричиненої шкоди, суб`єктивну оцінку самим позивачем його порушених благ, і, зважаючи на положення ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає за адекватне відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Таким чином, відшкодуванню підлягає сума 5000 гривень шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що повноваження адвоката підтверджено договором від 12.11.2018 року та ним було видано позивачу прибутковий касовий ордер від 15.11.2018р. та довідка про отримання від [PERSON] 5600 гривень в якості оплати за договором про надання правової допомоги за позовом. Проте, суду не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку з викладеним, вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial