Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати протиправною відмову фізичної особи-підприємця [PERSON] у наданні йому книги скарг та пропозицій. Визнати протиправною відмову фізичної особи-підприємця [PERSON] у наданні йому реквізитів суб'єкта господарювання, який надає послуги прокату. Визнати протиправною відсутність куточка споживача станом на 26 травня 2017 року у пункті прокату за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язати відповідача обладнати у місці своєї підприємницької діяльності з побутового прокату ([ADDRESS]) куточок споживача згідно вимог законодавства України. Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 60 000,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 25 травня 2017 року він звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] з питань прокату фото- відеотехніки за допомогою сайту https://геntal.соm.uа з наміром укласти договір прокату техніки. 26 травня 2017 року, під час відвідування пункту прокату, розташованого за адресою: [ADDRESS], в укладанні договору прокату позивачу було відмовлено без пояснення причин. На прохання надати книгу скарг та пропозицій або показати куточок споживача для отримання інформації про суб'єкта господарювання йому було відмовлено. З метою відновлення своїх прав позивач здійснив виклик поліції. Проте, по приїзду працівників правоохоронних органів отримати вказану інформацію також не вдалося можливим. Враховуючи, що відповідач діє в супереч вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить про задоволення позовних вимог. Вказує, що неправомірними діями відповідача йому також було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних хвилюваннях, зверненнях до правоохоронних органів та лікарів з метою відновлення психо-емоційного стану. Оскільки відповідач відмовився надати позивачу свої реквізити, [PERSON] згаяв багату часу та зусиль для отримання таких відомостей, вимушений був відриватись від звичного роду занять, що в своїй сукупності потягло вимушені зміни у його життєдіяльності, що тягне за собою психологічний дискомфорт і моральні переживання, появу негативних психоемоційних почуттів, що призвело до порушення душевної рівноваги та вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просив позов задовольнити. Пояснив, що відповідачем неправомірно було порушено його право передбачене Законом України «Про захист прав споживачів» на висловлення своїх скарг і пропозицій при намірі укласти договір прокату із відповідачем, а також його право на своєчасне отримання інформації про господарюючого суб'єкта послуг прокату. Внаслідок протиправних діянь відповідача йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки підприємець не лише не надав інформації про себе, а й неодноразово висміював позивача в присутності інших людей. У поясненні наряду поліції намагався подати обставини так, ніби позивач вчинив хуліганство і непристойно поводив себе, були спроби оговорити його для притягнення до адміністративної відповідальності, що спричинило додаткових хвилювань і занепокоєння. Для відновлення своїх прав як споживача, позивач звернувся Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, проте листом від 20.07.2017 року, йому було відмовлено у здійсненні позапланового заходу державного нагляду (контролю), оскільки у зверненні відсутня інформація щодо повного юридичного найменування суб'єкта господарювання, яку відповідач відмовився йому надавати, хоча за законом зобов'язаний. Для отримання таких відомостей з метою захисту його порушених, невизнаних прав він витратив час та зусилля, що також призвели до немайнових втрат. За таких обставин просив про задоволення позовних вимог. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у запереченнях та відзиві на позов. Додатково пояснив, що 25 травня 2017 року на звернення позивача працівником відповідача було повідомлено [PERSON] про неможливість надати у прокат запитувану техніку у зв'язку із тим, що дана техніка відсутня у пункті прокату. А отже, у відповідача була відсутня можливість надати послуги позивачу з незалежних від нього причин, про що було повідомлено позивачу. Проте, на відмову відповідача надати послугу прокату, позивач відреагував неналежно: почав блокувати роботу пункту прокату, шантажувати та погрожувати працівникам, в результаті чого була викликана поліція. Представник відповідача зазначив, що позивач не є споживачем послуг, оскільки в укладанні договору прокату йому було відмовлено, а тому на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши [PERSON] в якості свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 травня 2017 року [PERSON] через мережу інтернет звернувся до фізичної особи-підприємець [PERSON] з наміром укласти договір прокату фото- відеотехніки (а.с. 26-27). 26 травня 2017 року під час відвідування пункту прокату, розташованого за адресою: [ADDRESS], в укладанні договору прокату позивачу було відмовлено, з причин відсутності техніки у пункті прокату, яку мав намір замовити позивач. За викликом «102» 26.05.2017 року було здійснено виїзд наряду поліції. По приїзду представників правоохоронних органів було зафіксовано відсутність куточка споживача, книги відгуків і пропозицій, та у присутності представників поліції позивачу було запропоновано ознайомитись із відомостями про суб'єкта господарювання, який надає послуги прокату у даному пункті. Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а також визнаються сторонами, а тому у розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки у суду не має сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. А тому, суд не погоджується із твердженням відповідача, що [PERSON] не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки [PERSON] мав намір замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно із п. 10 Порядку здійснення торгової діяльності і правил торгового обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833 передбачено, що суб'єкти господарювання повинні забезпечити зокрема: наявність на видному та доступному місці куточка покупця, в якому розміщується інформація про найменування власника або уповноваженого ним органу, книга відгуків та пропозицій, адреси і номери телефонів органів, що забезпечують захист прав споживачів. На вимогу споживача (покупця) відповідальний працівник суб'єкта господарювання повинен надати йому цей Порядок, Закон України "Про захист прав споживачів", санітарні норми, правила продажу окремих видів товарів відповідно до спеціалізації суб'єкта господарювання. Під час судового розгляду встановлено, що позивачу було відмовлено відповідальним працівником суб'єкта господарювання у наданні книги скарг і пропозицій. За місцезнаходженням пункту прокату був відсутній куточок споживача, який зокрема має містити відомостіщодо повного юридичного найменування суб'єкта господарювання, що підтверджується листом Управління патрульної поліції м. Києва від 09 червня 2017 року (а.с. 80,82), дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, показами в якості свідка [PERSON] та поясненнями учасників. Для відновлення своїх невизнаних прав, позивач звернувся із заявою до Держпродспоживслужби в м. Києві для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Проте, листом від 20.07.2017 року [PERSON] було відмовлено у зв'язку із ненаданням ним інформації щодо повного юридичного найменування суб'єкта господарювання. (а.с. 56-57). Відповідно до ст. 4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку про доведеність обставин того, що 26.05.2017 року на вимогу позивача, який мав намір замовити відео-техніку для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, йому було неправомірно відмовлено у наданні книги відгуків і пропозицій фізичної особи-підприємця [PERSON] та реквізитів суб'єкта господарювання, який надає послуги прокату. А також відсутній куточок споживача у пункті прокату за адресою: [ADDRESS], а тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача обладнати у місці своєї підприємницької діяльності з побутового прокату ([ADDRESS]) куточок споживача, суд вважає її необгрунтованою, оскільки позивачем на надано доказів, що станом на момент ухвалення судового рішення такий куточок позивача не обладнаний ФОП [PERSON] За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до виписки із картки амбулаторного хворого, 30 червня 2017 року [PERSON] звернувся із скаргою на підвищену нервозність, внаслідок чого поставлено діагноз - астено-неврологічний синдром та призначено медикаментозне лікування (а.с. 52-55). Суд знаходить доведеною протиправність дій відповідача, яка знаходиться в причинному зв'язку із заподіяною позивачу немайновою шкодою. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок неправомірної відмови відповідача у наданні йому книги відгуків і пропозицій фізичної особи-підприємця [PERSON] та реквізитів суб'єкта господарювання, який надає послуги прокату, під час наміру [PERSON] укласти договір прокату відео-техніки для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю,він витратив багато часу, зусиль для отримання таких відомостей, вимушений був звертатись за захистом своїх порушених і невизнаних прав до правоохоронних органів, Держпродспоживслужби в м. Києві та суду, відриватись від звичного роду занять. Крім того, був змушений звертатися до лікарів, так як зазнав душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього. Переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності і появу негативних психоемоційних почуттів, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань [PERSON], яких він зазнав, характеру немайнових втрат, враховуючи стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи з засад розумності, об'єктивності, виваженості і справедливості моральна шкода підлягає частковому задоволенню, яку суд оцінює у 1 000,00 грн. що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн., так як позивач звільнений від його сплати при зверненні із позовом до суду відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial