Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Сєргєєва О.І., 17.02.2020 р., звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в його користь 32\~144,75 грн. заборгованості за договором позики, з яких: 28\~114,05 грн. основна сума боргу; 2\~633,70 грн. відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції; 1\~375 грн. відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми. Окрім цього, просить стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 квітня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого була представлена власноручно написана позичальником [PERSON] розписка. Відповідно до вказаної розписки відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 3\~300 доларів США та зобов`язувався повернути такі до 01 липня 2018 року. Станом на день подання позову борг відповідача перед ним становить 1\~150 доларів США, оскільки борг в сумі 2\~150 доларів США він частинами повернув, проте решту боргу відмовляєтеся повертати. Окрім цього, з покликанням на ст. 625 ЦК України\~просить стягнути інфляційні збитки та 3% річних. Розрахунок заборгованості проведений станом на 17.02.2020 р. за курсом НБУ з розрахунку 1 долар США є еквівалентним 24,447 грн. Ухвалою від 02.03.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 22.06.2020 р. від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача, яка у заяві від 22.06.2020 р. вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України\~\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей\~526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з\~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до письмової розписки від 27.04.2018 р., відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 3\~300 доларів США та зобов`язувався повернути такі до 01 липня 2018 року. На даний час борг відповідача перед позивачем становить 1\~150 доларів США, оскільки борг в сумі 2\~150 доларів США він частинами повернув. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак, заборгованість у розмірі 1\~150 доларів США, що згідно із розрахунками позивача станом на 17.02.2020 р. в еквіваленті до національної валюти становить 28\~114,05 грн., підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] , як позичальника. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення 3% річних слід зазначити таке. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року N 6-49цс12. У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 56,24 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день розрахунку (17.02.2020 р.) становить 1\~375 грн. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача втрат, заподіяних інфляцією, суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає з таких підстав. Індекс інфляції застосовується лише до гривневих зобов`язань. Так, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 р. у справі №61-790св17. Із врахуванням наведеного, оскільки предметом договору позики у даному випадку є іноземна валюта долар, відтак витрати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2\~633,70 грн. є такими, що не підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 771,34 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial