Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь завдані матеріальні збитки у розмірі 72800,65 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля після ДТП, збитки у розмірі 550 грн. - витрати на проведення автоекспертизи, збитки у розмірі 3100 грн. - витрати пов'язані із зберіганням автомобіля на штрафмайданчику, збитки у розмірі 3000 грн. - витрати на перевезення автомобіля евакуатором, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та сплачений судовий збір у сумі 844,65 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 липня 2013 року о 21.20 годині в м. Бердянськ, на проспекті Пролетарському, в районі перехрестя з вул. Свободи сталася дорожньо-транспортна пригода: [PERSON] - відповідач по справі, керуючи автомобілем Мерседес Бенц н/з [NUMBER], що належить позивачу на праві власності згідно технічного паспорту ТЗ, копію якого додано до позову, перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ 21112 н/з [NUMBER], який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок чого автомобілю Мерседес Бенц н/з [NUMBER]. було завдано технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Позивачем було передано належний йому транспортний засіб відповідачу для поїздки до м. Бердянськ на його прохання, але [PERSON] проявив недбалість, що призвела до пошкодження майна позивача. Відповідач обіцяв добровільно відшкодувати збитки, але до теперішнього часу взагалі нічого не відшкодував. В результаті вказаної ДТП автомобіль Мерседес Бенц н/з [NUMBER], отримав значні механічні пошкодження, а саме було розбито переднє лобове скло, деформовано: передній капот, праве переднє крило, розбито праву фару, деформовано передню панель. Позивачем була замовлена та проведена автотоварознавча експертиза для з'ясування розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок вказаної ДТП - вартість матеріальних збитків, завданих Мерседес Бенц н/з [NUMBER],який належить позивачу, на дату оцінки, склала 72800,65 грн. Також позивачем було понесено збитки у вигляді витрат на проведення автоекспертизи автомобіля, витрат пов'язаних зі зберіганням автомобіля на штрафмайданчику та витрат на перевезення автомобіля евакуатором з м. Бердянська до м. Токмака та з м. Токмак до м. Запоріжжя. В результаті вказаної ДТП йому було заподіяно ще й моральну шкоду, яка полягає у такому: ДТП та його наслідки, привели до фізичних страждань, порушили нормальні життєві зв'язки і вимагали матеріального забезпечення та додаткових зусиль для організації його життя: переживання та хвилювання були пов'язані з тим, що через пошкодження автомобіля він не міг протягом тривалого часу користуватися ним. З моменту ДТП і до сьогоднішнього часу характер душевних переживань постійно посилюється у зв'язку з тим, що відповідач не проявив наміру добровільно відшкодувати заподіяну позивачу шкоду, та хоча би поцікавитися розміром завданих збитків, така байдужість дуже принизила позивача. В результаті ДТП позивач втратив можливість користування власним автомобілем, що створило йому та членам його родини значні незручності та клопіт, а також морально пригнічувало його, На тривалий час після ДТП йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликано суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, та просив стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві підтримав та просив їх задовольнити. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 29 липня 2013 року [PERSON] вмовив його поїхати до м. Бердянська, оскільки він був дуже втомлений [PERSON] виявив ініціативу сісти за кермо автомобіля на що [PERSON] погодився. В м. Бердянськ відбувалася ДТП з вини [PERSON], в результаті чого автомобіль позивача механічно пошкоджений, і відповідач відмовляється відшкодувати завдану шкоду. В результаті того, що не має достатніх коштів на ремонт автомобіля, то в квітні місяці 2014 року змушений був його продати. Ремонт автомобіля не здійснював. Продав пошкоджений автомобіль за 30 000,00 грн. Крім того, пояснив, що з 29 липня 2013 року по 05 серпня 2013 року автомобіль перебував на штраф майданчику в м. Бердянськ. Страхова компанія нічого не відшкодувала, оскільки в ДТП винним є [PERSON] У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Представник відповідача позов не визнав, про що надав до суду письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовано наступним: 29.07.2013 року, громадянин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, попрохав відповідача, щоб він сів за кермо його автомобіля Мерседес Бенц д/н [NUMBER]. Приблизно о 21 год. 20 хв., на проспекті Пролетарському, в районі перехрестя з вул. Свободи в м. Бердянську, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль гр. [PERSON] зазнав технічних пошкоджень. Вважає, що вартість пошкодженого автомобіля (72 800,00 грн.,) з урахуванням витрат на проведення автотоварознавчого дослідження (550,00 грн.), повинно відшкодовуватися безпосередньо страховиком, у якого гр. [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність. Вважають доводи позовної заяви, стосовно того, що відповідач повинен відшкодувати позивачу вартість відновлюваного ремонту його автомобіля після ДТП - надуманими та безпідставними. Крім того, не погоджуються з витратами, які пов'язані зі збереженням автомобіля на штраф майданчику, з витратами за послуги евакуатора та моральною шкодою. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 липня 2013 року о 21.20 годині в м. Бердянськ, на проспекті Пролетарському, в районі перехрестя з вулиці Свободи сталася дорожньо-транспортна пригода, [PERSON] (відповідач по справі), керуючи автомобілем Мерседес Бенц н/з [NUMBER], що належав позивачу на праві власності згідно технічного паспорту ТЗ, копію якого додано до позову, перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ 21112 н/з [NUMBER], який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль Мерседес Бенц державний номер [NUMBER], який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу, [PERSON], отримав в результаті ДПТ 29 липня 2013 року механічні пошкодження, а саме розбито переднє лобове скло, деформовано: передній капот, праве переднє крило, розбита права фара, деформована передня панель, що підтверджується відповідною довідкою ВДАІ наявною в матеріалах справи (а.с. 6). Відповідно до звіту № 94 від 11.02.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, Мерседес Бенц державний номер [NUMBER], [PERSON], станом на 05 вересня 2013 року, складає 72800,65 грн. (а.с. 7-20). Вартість послуг експерта склала 550 грн., що підтверджується квитанцією про сплату за авто товарознавче дослідження автомобіля (а.с. 21). Згідно постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2013 року у справі № 328/3514/13, встановлено, що 29 липня 2013 року о 21.20 годині в м. Бердянськ, на проспекті Пролетарському, в районі перехрестя з вулиці Свободи, [PERSON] (відповідач по справі), керуючи автомобілем Мерседес Бенц н/з [NUMBER], перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ 21112 н/з [NUMBER], який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій автомобілю ВАЗ постраждав, після чого місце ДТП залишив. Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON], закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягненя (а.с. 5). Вказану справу про адміністративне правопорушення закрито з нереабілітуючих обставин. Постанова Токмацького районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2013 року оскаржена не була. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою суду по адміністративній справі встановлено порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Закриття адміністративної справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України не виключає цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду. Судом встановлено, що власником автомобілю MERCEDES-BENZ Vito 115 CDI державний номер [NUMBER] був [PERSON]. Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник. Загалом, позивачами у справах про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, можуть бути фізичні та юридичні особи, яким завдано майнової шкоди, у тому числі власники та володільці майна, фізичні особи, яким заподіяно моральну шкоду. Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 - власником транспортного засобу визнається фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи. Згідно ч. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року N 6 зазначається, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, частиною другою статті 1166 ЦК України передбачено, що відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. В даному випадку відповідачем не доведено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Доводи представника відповідача проте, що шкоду повинен відшкодувати страховик у якого [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність є неспроможними, оскільки страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що 29 липня 2013 року о 21.20 годині в м. Бердянськ, на проспекті Пролетарському, в районі перехрестя з вулиці Свободи, [PERSON], керуючи автомобілем Мерседес Бенц н/з [NUMBER], перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу ВАЗ 21112 н/з [NUMBER], який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що шкода завдана позивачеві має бути відшкодована саме відповідачем - [PERSON] на загальних підставах. Як встановлено судом, згідно звіту № 94 від 11.02.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес Бенц державний номер [NUMBER], складає 72800,65 грн. Ринкова вартість автомобіля Мерседес Бенц державний номер [NUMBER] в неушкодженому вигляді на дату огляду, 05 вересня 2013 року становить 94765,82 грн. Вартість відновлювального ремонту є меншою ніж ринкова вартість автомобілю. Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Крім того, у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року (з відповідними змінами) вказано, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Право вибору способу відшкодування шкоди належить потерпілому. Саме за його заявою суд виносить рішення про покладення на відповідальну особу обов'язку відшкодувати шкоду в натурі або відшкодувати завдані збитки в грошовій формі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки. Так, матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 72800,65 грн. Крім цього, до стягнення підлягають вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в розмірі 550,00 грн. Будь-яких доказів, якими спростовуються доводи позивача, відповідач не надав. Позивачем також було понесено збитки у вигляді витрат пов'язаних зі зберіганням автомобіля на штрафмайданчику, а саме оплачено послуги за збереження тимчасово затриманих засобів, що підтверджується квитанцією № ПН 25542 від 05.08.2013 року в розмірі 1400,00 грн. та оплачено за послуги евакуатора, що підтверджується квитанцією № ПН 25492 від 05.08.2013 року в розмірі 1710,00 грн., ці витрати безпосередньо пов'язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 22). У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з евакуацією транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Крім того, позивачем понесено витрати на перевезення автомобіля евакуатором з м. Бердянська до м. Токмака та з м. Токмак до м. Запоріжжя в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується розписками наявними в матеріалах справи (а.с. 23, 24). Позивачу можуть бути відшкодовані витрати пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В даному випадку позивачем надана розписка проте, що 05 серпня 2013 року його автомобіль MERCEDES Vito державний номер [NUMBER], зі штрафмайданчика після ДТП, було перевезено на автомобілі Рено Мастер державний номер [NUMBER] (евакуатор) із м. Бердянськ до м. Токмак. За роботу сплачено 1500,00 грн. (а.с. 24). Ці витрати безпосередньо пов'язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а тому вони підлягають стягненню з відповідача. Однак, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат понесених на перевезення автомобіля евакуатором з м. Токмак до м. Запоріжжя 04 грудня 2013 року в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 23), оскільки позивачем не наведено підстав, які мали підтвердити, що ці витрати безпосередньо пов'язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, сам факт порушення права позивача вже свідчить про завдання йому моральної шкоди. Така шкода виражена в хвилюваннях внаслідок пошкодження майна, необхідності додатково витрачатися задля приведення в належний стан своєї власності, а також витрачали час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується грошима, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням, які мають істотне значення. Частинами 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування і відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статтею 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду суд враховує обставини її завдання ступень вини відповідача у її завданні, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричиняється. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, та пов'язана з розладом нормального життя позивача, нервової напруги та переживань щодо втрачених якостей автомобіля, в порушенні його права нормально користуватись автомобілем, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода, яку суд визначає в розмірі 5000,00 грн., така компенсація буде відповідати принципу справедливості та зрозумілості. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Зі змісту ч. 1 ст. 60 ЦПК України вбачається, що доказування тих обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, є обов'язком цієї сторони. Позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту спричинення йому відповідачем матеріальної і моральної шкоди. Таким чином, проаналізував встановлені обставини, перевірив їх допустимими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у заявлених межах є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі 72800,65 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 550,00 грн., витрати пов'язані зі зберіганням автомобілю на штрафмайданчику в розмірі 3100,00 грн., витрати на перевезення автомобілю евакуатором в розмірі 1 500,00 грн., та моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Обставини, за якими би відповідач звільнявся від відповідальності за завдану шкоду - не встановлені. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В даному випадку на користь позивача з відповідача необхідно стягнути відшкодування обґрунтовано сплачених, документально підтверджених судових витрат пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 829,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial