Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просила розірвати шлюб укладений 27.10.2012 року між нею та [PERSON] , який зареєстровано Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 31; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Більше року сторони не проживають разом, між ними було припинено будь - які сімейні та шлюбні відносини. Позивач разом з дітьми проживає окремо з відповідачем, різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок до фактичного припинення шлюбних стосунків між ним та відповідачем. З липня 2017 року сторони припинили будь - яке спілкування та з цього часу відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання їх синів, однак не згодний із запропонованим позивачем розміром аліментів, оскільки з 2010 року з нього стягуються аліменти на утримання двох синів від іншого шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами дійсно 27.10.2012 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,у свідоцтві про народження дітей, сторони записані її батьками. З довідки про доходи від 05.04.2019 року № 49, яка видана Національним інститутом раку вбачається, що [PERSON] працює у Національному інституті раку на посаді сестри медичного стаціонару та загальним розміром її доходу за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року є 27 859, 95 грн. З довідки від 19.04.2019 року № 23, яка видана ТОВ «Димерське автотранспортне підприємство» вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «Димерське автотранспортне підприємство» з 19.09.2018 року та на даний момент займає посаду водія 3-го класу та загальним розміром його доходу за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року є 21 471, 23 грн. з яких також проводиться утримання на сплату аліментів. З виконавчого листа № 2-1129-2010 р. виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 22.07.2010 року видно, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24.06.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Під час розгляду справи з`ясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із роз`ясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином суд, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, причини розпаду сім`ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв`язку з чим вважає, що укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ч.3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 визначено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, при визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти на дітей, суд, беручи до уваги, що відповідач є працездатним, позов визнав частково, офіційно працевлаштований, на утриманні відповідача є двоє неповнолітніх дітей на утримання яких з [PERSON] стягуються аліменти згідно виконавчого листа № 2-1129-2010 р. виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 22.07.2010 року а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2018 року і до повноліття дітей. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768,40 гривень в частині вимог про стягнення аліментів та на користь позивача у розмірі 704, 80 грн. в частині вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: partial