Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] «Страхова група «ТАС» про стягнення моральної шкоди, матеріальної шкоди, відшкодування втраченого заробітку в наслідок ушкодження здоровя, стягнення упущеної вигоди, що повязана із вимушеним звільненням з місця роботи за станом здоровя. В листопаді 2015 року позивачем надано на адресу суду остаточну заяву про збільшення суми заявлених позовних вимог в яких [PERSON] просить: стягнути солідарно 300000 гривень та 2000 гривень витрат на правову допомогу з відповідачів, стягнути з [PERSON] «Страхова група «ТАС» матеріальну шкоду з урахуванням інфляції, у розмірі 31596 грн. 32 коп., страхове відшкодування за шкоду у вигляді одноразової компенсації у звязку із стійкою втратою працездатності у сумі 34465 грн. 23 коп., стягнути з [PERSON] О. упущену вигоду, що повязана з вимушеним звільненням з місяця роботи за станом здоровя у розмірі 201047 грн. 00 коп. Обґрунтовує позов тим, що 16 травня 2014 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки «Nissan», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода у місті Одесі по вул. Чорноморського козацтва. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі геморагічного забою головного мозку, гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливів під мякі мозкові та лінійного перелому лівої тімяної кістки. [PERSON] висновку судово-медичної експертизи №1536 від 17 липня 2014 року вказані травми віднесені до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя потерпілого, перелам 6-7 ребер. Висновком ВСЕК №242 від 16.09.2014 року [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності. У наслідок заподіяння шкоди здоровю, як зазначив позивач, він поніс витрати на лікування на загальну суму 19848 грн. 05 коп., що з урахуванням інфляції складає 31596 грн. 32 коп. [PERSON] до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» №284/к від 08.10.2014 р. на підставі ч.2 ст. 40 КЗпП України 13.10.2014 р. в наслідок стану здоровя, після отриманих тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] було звільнено з ДП «Одеський морський порт». Відповідно до довідки про доходи від 09.04.2015 р. його середньомісячний заробіток складав 5744,20 грн. (68930,46:12=5744,20). Упущена вигода [PERSON] повязана із вимушеним звільненням потерпілого з місця роботи за станом здоровя, тобто за 35 місяців до досягнення пенсійного віку 60 років, складає 201047 грн. 00 коп. (5744, 20 х 35), які позивач просить стягнути з [PERSON] О. Також позивач просив стягнути з [PERSON] «Страхова група «ТАС» 34465 грн. 23 коп. страхового відшкодування за шкоду у вигляді одноразової компенсації у звязку з стійкою втратою працездатності, мотивував вказані позовні вимоги ч.1 ч.2 ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Жодних виплат позивач від відповідачів у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, чи страхової виплати, не отримав, що і стало причиною для звернення до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача підтримав підстави та предмет позову, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Страхова група «ТАС», [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині, що стосуються стягнення з [PERSON] «Страхова група «ТАС», підтримав подані раніше заперечення на позов. Відповідач [PERSON] О. в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, [PERSON] О., що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Зясував обставини справи, вислухав представників сторін, котрі зявились в судове засідання, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2014 року [PERSON], [INFO], засуджений за ст. 286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Також в рамках кримінального провадження розглянуто цивільний позов, котрий ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.12.2014 року було залишено без розгляду у звязку з неявкою в судове засідання позивача - [PERSON] (а.с. 28-31). Як слідує з зазначеного вище вироку, та ухвали апеляційного суду Одеської області, 16.05.2014 року, близько 17:35 год., [PERSON] О., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Nissan», р.н. 728-160К, рухаючись зі швидкістю 42-44 км/год. по односторонній трирядній проїжджій частині вул. Чорноморського козацтва в м, [PERSON], в напрямку від вул. Кравцова до вул. Гефта, в порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п.2.3«б», 12.1, 8.7.3«е» Правил дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху, завчасно не зупинив автомобіль на червоний сигнал світлофора, чим допустив наїзд на пішохода [PERSON]- який біля будинку №93 перетинав дорогу зліва направо по ходу руху транспортного засобу по регульованому пішохідному переходу на дозвільний зелений сигнал світлофора, внаслідок чого, згідно судово-медичної експертизи №1536 від 17 липня 2014 року, [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. [PERSON] з ч. 4\~ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України,\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої 16 травня 2014 року близько 17 години 35 хвилин [PERSON] О., керуючи технічно справним автомобілем марки марки «Nissan», державний реєстраційний номерний знак 728-160К, допустив наїзд на пішохода [PERSON], дійсно мала місце і трапилася вона з вини [PERSON] О. [PERSON] обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/3463091 цивільно-правова відповідальність [PERSON] О. була застрахована [PERSON] «Страхова група «ТАС». 06.11.2013 року. Страхова сума згідно зазначеного полісу 100000 гривень. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON] із\~ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~, у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати. повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. [PERSON] з наданими [PERSON] документів, обґрунтовані та документально-підтвердженими медичним закладом витратами на лікування є витрати у розмірі 9325 грн. 09 коп., які суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] «Страхова група «ТАС». Щодо стягнення вказаних витрат на придбання ліків з урахуванням інфляції суд зазначає наступне. 24.04.2015 року [PERSON] була подана до [PERSON] «Страхова група «ТАС» заява про страхове відшкодування. (а.с. 52). Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на отримання страхового відшкодування надає страховику відповідну письмову заяву згідно Закону та додати до неї документи зазначені п. 35.2 цього ж Закону. Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській чи кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Оскільки питання про виплату страхового відшкодування розглядалося в судовому порядку та позивачем подана заява про страхове відшкодування лише 24.04.2015 року, з боку [PERSON] «Страхова група «ТАС» відсутній факт порушення строків виплати страхового відшкодування, а отже вимога про стягнення інфляційний витрат є безпідставною, необґрунтованою, тому суд відмовляє у її задоволенні. Згідно до норм ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до\~Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності. (а.с. 5). А відтак дані виплати підлягають стягненню зі страховика, однак доказів того, що позивач звертався до [PERSON] «Страхова група «ТАС» із вказаною вимогою та йому було відмовлено у виплаті даного виду відшкодування, суду в порушення вимог ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, ані позивачем, ані його представником не надано. У зв'язку з чим і в задоволенні цієї частини позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити. Щодо вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] «Страхова група «ТАС» моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхова компанія відшкодовує потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя\~\~під\~\~час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Суд рахує вимогу позивача про стягнення моральної шкоди з [PERSON] «Страхова група «ТАС» у зазначеному в позові розмірі, такою що не підлягає задоволенню, оскільки ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлює розмір шкоди, котрий може бути стягнуто с страхової компанії, після звернення позивача із вказаною вимогою в передбаченому законом порядку. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] О. моральної шкоди, суд зазначає наступне. Частина 1\~ст. 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено факт завдання йому моральної шкоди в результаті протиправних дій [PERSON] О., що доводиться вироком Суворовського районного суду м. Одеси від від 12 вересня 2014 року. Відповідно до змісту\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. [PERSON] з ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги фізичний біль та страждання, яких зазнав позивач у звязку з ушкодженням здоров,я, ступінь тяжкості отриманих ушкоджень, тривалість лікування, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] О. на його користь завдану моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 60000 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] О. упущеної вигоди, котра повязана з вимушеним звільненням з місця роботи за станом здоровя, у розмірі 201047 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. [PERSON] до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» №284/к від 08.10.2014 р. на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України 13.10.2014 р. в наслідок стану здоровя, після отриманих тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] було звільнено з ДП «Одеський морський порт». Відповідно до довідки про доходи від 09.04.2015 р. його середньомісячний заробіток складав 5744,20 грн. (68930,46:12=5744,20). (а.с. 57, 84). [PERSON] з пунктом 2 частини 2\~статті 22 Цивільного кодексу України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Протиправна поведінка, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина [PERSON] О. позивачем доведена, збитки розраховані у встановленому порядку (розрахунок підтверджено належними доказами 5744, 20 гривень середнього заробітку Х 35 місяців = 201047 грн. 00 коп.), тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] О. 201047 грн. 00 коп. упущеної вигоди, повязаної з вимушеним звільненням з місця роботи за станом здоровя. Щодо позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу з цивільних та адміністративних справ», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Суд залишає вказану вимогу позивача без задоволення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження оплати вказаних витрат, на правову допомогу, не надано розрахунку відповідно до норм Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу з цивільних та адміністративних справ». Відповідно до\~вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, відповідно до пропорційно задоволених позовних вимог на користь держави підлягає стягненню з [PERSON] «Страхова Група «ТАС» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та з [PERSON] - 2610,04 грн.

Outcome: partial