Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що [INFO] в позивачки народився син - [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.04.2015 року відповідача визнано батьком [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень , до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення,аналогічні,викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. [INFO] народився [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.04.2015 року відповідача визнано батьком [PERSON], [INFO]. ( а.с.6-7). На підставі рішення суду були внесені відомості про батька в актовий запис про народження дитини (а.с.8) та видано свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідно до якого батьками вказані сторони по справі (а.с. 5). Неповнолітній син проживає разом з матір'ю і знаходиться на її вихованні та утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ у м.Івано-Франківську як фізична особа-підприємець з 01.04.2008 року, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року звітності не подавав (а.с.39). Інших дітей на утриманні не має. З урахуванням наведених положень та того факту, що дохід від підприємницької діяльності не може вважатися постійним, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, слід визначити в твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи,що обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.183 СК України в розмірі 800 гривень, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 грудня 2015 року. Суд не приймає до уваги посилання позивача та надані на підтвердження даних обставин докази про те,що дитина часто хворіє та відвідує заняття з англійської мови, що потребує значних коштів, оскільки захворювання дитини не є хронічним. Крім того, обставини, зазначені позивачем, віднесені законом до особливих обставин (розвитком здібностей дитини, її хворобою), а тому відповідно до ст.185 СК України розцінюються судом,як додаткові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 487,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10,11,60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial