Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Скаржник звернувся з скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На виконанні в ВДВС Марганецького МУЮ перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-750 від 30.11.2007 року Томаківського районного суду про стягнення аліментів з - [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ([INFO].), починаючи з 11.10.2007 року і до повноліття дитини, на користь [PERSON], у розмірі 25 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В зв'язку з існуванням боргу по сплаті аліментів, [PERSON] в той час не міг знайти роботу, з метою реального виконання рішення суду, 23.10.2013 р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт його майна та оголошення заборони на його відчуження, та копії постанови за вихідним № 02-26/15693 було направлено до Нікопольського МРЕВ УДАІ та до реєстраційної служби Марганецького МУЮ, оскільки на [PERSON] був зареєстрований автотранспорт. На теперішній час [PERSON] працевлаштований до ПАТ МГЗК. І 09.10.2015р. державним виконавцем проведено перерахування заборгованості по аліментним платежам, та встановлено, що на 28.09.2015 р. заборгованість відсутня. 08.10.2015р. за вих.. № 02-40/13060 до бухгалтерії ПАТ МГЗК було направлено постанову про стягнення аліментів з [PERSON], відповідно виконавчому листу. Стягнення аліментів з його заробітку розпочато з 29.09.2015 р. і на сьогодняшній час заборгованості по сплаті аліментів в нього відсутня. Оскільки в [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а арешт на його автомобіль накладений в зв'язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів, тому, в липні 2016 року скаржник звернувся до виконавчої служби м. Марганця, з проханням зняти арешт з його майна, в тому числі і з його автомобіля, який належить йому на праві власності. 25.07.2015 року, скаржник отримав відмову від державного виконавця Бурлака Н.О. де вона зазначає що хоч в нього і відсутня заборгованість по аліментам, але вона не може винести постанову про зняття арешту з його майна, оскільки виконавче провадження на даний час не завершене (дитина не досягла повноліття), у зв'язку з чим, скаржник звернувся до суду та просить зняти арешт з майна, яке належить йому на праві власності. [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити скаргу в повному обсязі. Представник ВДВС Марганецького МУЮ в судовому засіданні просила задовольнити скаргу частково. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні в ВДВС Марганецького МУЮ перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-750 від 30.11.2007 року Томаківського районного суду про стягнення аліментів з - [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ([INFO].), починаючи з 11.10.2007 року і до повноліття дитини, на користь [PERSON], у розмірі 25 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В зв'язку з існуванням боргу по сплаті аліментів, [PERSON] в той час не міг знайти роботу, з метою реального виконання рішення суду, 23.10.2013 р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт його майна та оголошення заборони на його відчуження, та копії постанови за вихідним № 02-26/15693 було направлено до Нікопольського МРЕВ УДАІ та до реєстраційної служби Марганецького МУЮ, оскільки на [PERSON] був зареєстрований автотранспорт. На теперішній час [PERSON] працевлаштований до ПАТ МГЗК. І 09.10.2015р. державним виконавцем проведено перерахування заборгованості по аліментним платежам, та встановлено, що на 28.09.2015 р. заборгованість відсутня. 08.10.2015р. за вих.. № 02-40/13060 до бухгалтерії ПАТ МГЗК було направлено постанову про стягнення аліментів з [PERSON], відповідно виконавчому листу. Стягнення аліментів з його заробітку розпочато з 29.09.2015 р. і на сьогодняшній час заборгованості по сплаті аліментів в нього відсутня. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, державним виконавцем, виконавче провадження не завершене (дитина не досягла повноліття), тому у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково.

Outcome: partial