Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, до трьох років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 6 місяців; [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, із застосування ст.ст.75,76 КК України, до трьох років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 6 місяців. Цивільний позов потерпілої [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 (одну тисячу) гривень. В іншій частині позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року вирок Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року відносно [PERSON] , [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано, призначено новий розгляд цивільного позову в порядку цивільного судочинства. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи, 04 грудня 2018 року цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування майнової шкоди, пред`явлений у кримінальному провадженні в редакції від 13.06.2018 року, передано для розгляду судді Сидоренко Ю.В. (а.с.1,15). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.20). 31.01.2019 року до Василівського районного суду від представника позивача [PERSON] в особі адвоката Дерев"янко І.О. надійшла уточнена позовна заява в редакції від 25.01.2019 року (а.с.27-28,33). 15.03.2019 року до Василівського районного суду Запорізької області від представника позивача [PERSON] в особі адвоката Жовніренко І.В. надійшла заява від 14.03.2019 року про виклик та допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.45-46). 28.03.2019 року до Василівського районного суду Запорізької області від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява в редакції від 21.03.2019 (а.с.52-56). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.65). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2019 року відмовлено у прийнятті та повернуто позивачу [PERSON] уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, в редакції від 01.08.2019 року, разом з додатками до даного позову у зв`язку з пред`явленням уточненого позову в порушення вимог п.2 ч.2 ст.49, ч.5 ст.49 ЦПК України та пропуском процесуального строку, встановленого законом (а.с.99-101). На обґрунтування заявлених та в подальшому уточнених позовних вимог за останньою редакцією від 21.03.2019 року (а.с.52-56), пред`явлених до [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, позивачка [PERSON] зазначає, що 31 липня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області було винесено вирок по кримінальному провадженню відносно [PERSON] , [PERSON] , згідно якого: визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання строком на 1 рік 6 місяців; визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання строком на 1 рік 6 місяців. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.11.2018 року вирок Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року у відношенні [PERSON] , [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд цивільного позову в порядку цивільного судочинства. Так, згідно вироку Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України при наступних обставинах: 01 квітня 2018 року в період часу з 19-00 години до 19 години 40 хвилин, [PERSON] діючи за попередньою змовою групою осіб із [PERSON] , з прямим умислом з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи на території половини домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом переміщення шиферного листа, що слугував частиною огорожі, незаконно проникли на огороджену територію домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , де виявили на території двору металобрухт та металеві вироби. Реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел [PERSON] та [PERSON] перенесли металобрухт та металеві вироби, тим самим незаконно заволоділи чужим майном, чим завдали потерпілій [PERSON] майнову шкоду. В результаті протиправних дій [PERSON] та [PERSON] було викрадене наступне майно на загальну суму 4250,50 гривень: металевий бак, квадратної форми, товщина металу 1,5 см, об`ємом 150 л часів СРСР, вартістю 1100,00 гривень; два металеві ліжка з нікельованими бильцями на суму 433,33 гривень; металева садова тачка на двох колесах, вартістю 610 гривень 17 копійок; побутовий металолом, загальною вагою 100 кг, вартістю 607,00 гривень; дві металеві труби довжиною по 2,5м кожна, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартістю 200,00 гривень; дві металеві труби довжиною по 2,5м кожна, діаметром 10 см, товщина металу 3 мм, вартістю 400,00 гривень; металеву драбину довжиною 1,5 м, вартістю 400 гривень; нижню частину металевого пресу для вичавлювання соку, вартістю 500,00 гривень. Загальна сума вказаного вище матеріального збитку потерпілої [PERSON] складає 4250,50 гривень. Як зазначено у позові, вказані вище речі, які були викрадені, мають важливе значення для потерпілої. Будинок є спадковим майном від батьків. Його [PERSON] використовує як дачу в літній період, оскільки сама проживає в м.Запоріжжі. Взимку відвідує будинок епізодично. Викрадені речі /прес для соку/ мають для неї важливе значення, адже вона їх отримала у спадок від батька, що складає для неї спогади про нього. Труби та інші речі - [PERSON] набувала тривалий час, своєю працею та за власні кошти, з метою облаштування домоволодіння. Частину майна повернуто - тачку на колесах. Однак не зважаючи на це, установлений порядок облаштування домоволодіння порушено. [PERSON] є особою похилого віку, їй доводиться одній відновлювати паркан. Крім того, у зв`язку із викраденням речей, наразі в неї розвалена баня, яку теж необхідно відновити. Крадіжка речей змусила її постійно хвилюватися та нервувати, переживати за свої речі, вона пережила дуже сильний стрес, моральні та душевні страждання, та до сих пір не можу прийти в себе, перебуває в сильній депресії. [PERSON] не може наразі користуватися всіма благами та перевагами викрадених речей. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 6000,00 гривень. Також у позові вказує, що [PERSON] частково здійснив відшкодування завданого матеріального збитку у сумі 1500,00 гривень та [PERSON] частково здійснив відшкодування завданого матеріального збитку у сумі 500,00 гривень. Оскільки в результаті вчинення обвинуваченими суспільно-небезпечних дій, потерпілій [PERSON] завдано майнову та моральну шкоду, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з даним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 2125,25 гривень та моральну шкоду у сумі 3000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 2125,25 гривень та моральну шкоду у сумі 3000,00 гривень (а.с.52-56). В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними в уточненій позовній заяві в редакції від 21.03.2019 року. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Представник позивача адвокат Жовніренко І.В. в судовому засіданні підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними в уточненій позовній заяві в редакції від 21.03.2019 року, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає в м.Запоріжжі, позивачка [PERSON] являється його тещою, яка на праві власності має домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в якому вона періодично мешкає та використовує як дачу. 30.03.2018 року він приїхав за вказаною адресою на прохання [PERSON] вивезти з території домоволодіння цінне майно, оскільки, як вона пояснила, напередодні були зламані замки та здійснені крадіжки, тому вирішили рятувати майно та вивезти його з дачі, з метою уникнення крадіжок металевих виробів. В цей день, у п`ятницю 30.03.2018 року він з двома чоловіками завантажили з території двору наступні металеві вироби: ванну, труби, два металевих ящика, водонапірний бак, клітки для кролів, ємність для збору води, чавунний котел паровий. У дворі залишилося 4 труби та основа для преса, більше нічого там не знаходилося. Перед виходом зачинили всі будівлі на замки та поїхали з двору. На території двору нічого не залишалося, все майно було в будинку, а також у господарських будівлях. Допомагав завантажувати металеві вироби і водій на ім`я [PERSON] . В цей же день у двір заходив якийсь чоловік, який представився сусідом, запитував, що вони у дворі роблять, обличчя його не запам`ятав, оскільки був зайнятий. На наступний день було виявлено крадіжку 4 труб, також з господарської споруди було викрадено металеві вироби, інструменти. Також, 22.04.2018 року він повторно приїжджав за вказаною адресою із сином позивачки, також з ними був той же водій і вантажник на ім`я [PERSON] . В подальшому, протягом року, на дачу він вже не приїздив. Також суду пояснив свідок, що його дружина, яка є донькою позивачки [PERSON] , працює лікарем та іноді надає своїй матері медичну допомогу, постійно її консультує. Дружина рекомендувала своїй матері [PERSON] лягти у лікарню у зв`язку з підвищенням артеріального тиску, однак остання відмовляється. Також йому відомо, що стан здоров`я [PERSON] погіршився після крадіжок з території дачі, та з цього приводу вона дуже переживає, оскільки цей будинок та майно у ньому є залишеним від батька спадком. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що з [PERSON] раніше знайомим не був, на адресу [ADDRESS] він приїжджав 30.03.2018 року із м.Запоріжжя на прохання її сина, та надавав фізичну допомогу у завантаженні металевих виробів з двору, за певну фінансову винагороду. Погрузку металу він здійснював разом з водієм та чоловіком на ім`я [PERSON] . Також в цей день на дачу заходив сусід, який привітався, подивився та пішов. Після завантаження металевих виробів, у дворі залишився лише станок для вичавлювання соку, та чотири труби, а все інше майно було зачинено в будинку та господарських спорудах. Металеві ліжка знаходилися в жилому будинку, в спальні, одна дробина в підвалі, а інша дробина - у літньому душі, де також знаходився металевий бак. Де стояла металева тачка, не пригадує. Металеві вироби, які погрузили у той день, а саме: ванну, чавунну батарею, чисельні металеві баки для збирання рідини, побутовий метал вони відвезли на пункт прийому металобрухту, що розташований в Шевченківському районі м.Запоріжжя. Також з ними знаходилася [PERSON] , яка і отримувала кошти за здачу цього майна на пункт металобрухту. [PERSON] пояснювала, що відвозити метал вона вимушена у зв`язку з тим, що на дачі відбуваються крадіжки. Пізніше, десь через 20 днів він повторно приїхав на дачу [PERSON] з її сином [PERSON] , який взяв для себе інструменти, олово, болгарку, лампу. На території двору бачив [PERSON] , яка казала, що з території її домоволодіння вчиняються крадіжки металевих виробів, була у пригніченому емоційному стані, скаржилася на стан свого здоров`я, підвищений артеріальний тиск. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідача, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки особисто 17.05.2019 року (а.с.81), поштовими повідомленнями про отримання судової повістки особисто 20.06.2019 року та 01.08.2019 року (а.с.88,98), проте жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідачкою на адресу суду не подано, відзив на позов, заперечення проти заявлених позовних вимог суду не надано, заяв про застосування строків позовної давності суду не представлено. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідача, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової повістки особисто 03.04.2019 року, 24.04.2019 року, 22.05.2019 року, 01.08.2019 року (а.с.59,70,82,97), поштовими конвертами, що повернулися на адресу суду з відміткою «не запит» та «інші причини» (а.с.71,90), проте жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідачкою на адресу суду не подано, відзив на позов, заперечення проти заявлених позовних вимог суду не надано, заяв про застосування строків позовної давності суду не представлено. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача та представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача [PERSON] , представника позивача в особі адвоката Жовніренко І.В., показання свідків [PERSON] , [PERSON] , ретельно дослідивши матеріали даної цивільної справи № 311/4278/18, матеріалами об`єднаного кримінального провадження №1-кп/311/215/2018 по обвинуваченню [PERSON] , [PERSON] за ч.3 ст.185 КК України (у двох томах), повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду даної цивільної справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦК України кожна особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що вироком Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, до трьох років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 6 місяців; [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, із застосування ст.ст.75,76 КК України, до трьох років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 6 місяців. Цивільний позов потерпілої [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 (одну тисячу) гривень. У іншій частині позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено (а.с.9-10). Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року вирок Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року відносно [PERSON] , [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд цивільного позову в порядку цивільного судочинства (а.с.11-14). В касаційному порядку дане кримінальне провадження не переглядалося. Вказаним вироком Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року встановлені наступні фактичні обставини, а саме: 01 квітня 2018 року в період часу з 19-00 години до 19 години 40 хвилин, [PERSON] , діючи за попередньою змовою групою осіб із [PERSON] , з прямим умислом з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи на території половини домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом переміщення шиферного листа, що слугував частиною огорожі, незаконно проникли на огороджену територію домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , де виявили на території двору металобрухт та металеві вироби. Реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, [PERSON] та [PERSON] перенесли металеву садову тачку на двох колесах, вартістю 610 гривень 17 копійок, побутовий металолом, загальною вагою 100 кг, вартістю 607 гривень, металеву драбину довжиною 2,5 м, вартістю 433 гривні 33 копійки, дві металеві труби довжиною по 2,5 м кожна, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартість яких не встановлена, металеву драбину довжиною 1,5 м, вартістю 400 гривень, нижню частину металевого пресу для вичавлювання соку, вартість якого не встановлена, на територію половини домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , тим самим незаконно заволоділи чужим майном, чим завдали потерпілій [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 2050 гривень 50 копійок. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] та [PERSON] завдали потерпілій [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 2050 гривень 50 копійок. Таким чином, обвинуваченим було інкриміновано викрадення лише того майна, яке підтверджувалось зібраними на стадії досудового розслідування доказами. Та як зазначено в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року доводи апеляційної скарги представника потерпілої [PERSON] - адвоката Дерев`янко І.О. про те, що суд першої інстанції не врахував викрадення іншого майна та пошкодження лазні, не вирішив заяви та клопотання потерпілої з цього приводу, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні у відповідності до меж судового розгляду, визначених у ст. 337 КПК України, тим більше, що потерпіла та її представник не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, тобто не оспорювали викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, час та місце вчинення злочину, перелік та кількість викраденого майна. З положень, викладених в ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, який кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до приписів ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Згідно положень ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо ) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у п.п.2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин об`єднаного кримінального провадження, дослідивши матеріали цивільної справи № 311/4278/18, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до наступних висновків. Вирішуючи пред`явлений [PERSON] позов до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступного. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що внаслідок злочинних дій обвинувачених [PERSON] та [PERSON] потерпілій [PERSON] завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4250,50 гривень. На підтвердження матеріальної шкоди потерпілою [PERSON] до позову долучено копію вироку Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року, копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, розписку [PERSON] від 31.07.2018 року про отримання від [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди по кримінальному провадженню - 500 гривень (а.с.6), розписку [PERSON] від 31.07.2018 року про отримання від [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди по кримінальному провадженню - 1500 гривень (а.с.7), розписку [PERSON] від 31.07.2018 року про зобов`язання [PERSON] виплатити на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної по кримінальному провадженню № 12018080190000405 грошові кошти в сумі - 1000 гривень, в строк до 31.08.2018 року (а.с.8). Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] викрадено металеві вироби, а саме: металеву садову тачку на двох колесах, вартістю 610 гривень 17 копійок, побутовий металолом, загальною вагою 100 кг, вартістю 607 гривень, металеву драбину довжиною 2,5 м, вартістю 433 гривні 33 копійки, дві металеві труби довжиною по 2,5 м кожна, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартість яких не встановлена, металеву драбину довжиною 1,5 м, вартістю 400 гривень, нижню частину металевого пресу для вичавлювання соку, вартість якого не встановлена, чим завдали потерпілій [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 2050 гривень 50 копійок. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачкою [PERSON] , що з переліченого вище майна, потерпілій [PERSON] під час досудового розслідування повернуто частину викраденого майна, а саме: дві металеві труби довжиною по 2,5 м кожна, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартість яких не встановлена та металеву тачку на двох колесах, вартістю 610 гривень 17 копійок. Тобто, потерпілій [PERSON] відшкодовано матеріальний збиток на суму 610,17 грн. шляхом повернення частини викраденого майна. Проте, у пред`явленому та в подальшому уточненому позові в редакції від 21.03.2019 року (а.с.52-56) позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в загальній сумі 4250,50 гривень, яка складається з вартості металевого баку в сумі 1100,00 гривень; двох металевих ліжків з нікельованими бильцями на суму 433,33 гривень; металевої садової тачки на двох колесах, вартістю 610 гривень 17 копійок; побутового металолому, загальною вагою 100 кг, вартістю 607,00 гривень; двох металевих труб довжиною по 2,5м кожна, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартістю 200,00 гривень; двох металевих труб довжиною по 2,5м кожна, діаметром 10 см, товщина металу 3 мм, вартістю 400,00 гривень; металевої драбини довжиною 1,5 м, вартістю 400 гривень; нижньої частини металевого пресу для вичавлювання соку, вартістю 500,00 гривень. Враховуючи те, що під час досудового розслідування потерпілій [PERSON] було повернуто дві металеві труби довжиною по 2,5 м кожна, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартість яких не встановлена та металеву тачку на двох колесах, вартістю 610 гривень 17 копійок та приймаючи до уваги ті обставини, що заявлений [PERSON] позов суд вирішує лише в межах пред`явленого [PERSON] та [PERSON] обвинувачення по епізоду крадіжки від 01.04.2018 року, та викрадення металевого баку в сумі 1100,00 гривень; двох металевих труб довжиною по 2,5м кожна, діаметром 10 см, товщина металу 3 мм, вартістю 400,00 гривень, не було предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні, та, крім того, жодних доказів на підтвердження вартості нижньої частини металевого пресу для вичавлювання соку, позивачкою [PERSON] в ході судового розгляду даної цивільної справи не надано та в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено, а тому заявлені [PERSON] позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 1440 гривень 33 копійки, яка складається з: вартості металевої драбини довжиною 1,5 м, вартістю 400 гривень, металевої драбини довжиною 2,5 м, вартістю 433 гривні 33 копійки, побутового металолому, загальною вагою 100 кг, вартістю 607 гривень (400,00 + 433,33 + 607,00 = 1440,33 грн.). Таким чином, підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна кримінальним правопорушення, в сумі по 720,16 грн. в дольовому порядку, з кожного відповідача (1440,33 : 2 = 720,16 грн.). При вирішенні заявлених [PERSON] позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На обґрунтування заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди, позивачка [PERSON] зазначає, що викрадене майно має важливе значення для неї як спадок від батька, що складає для неї спогади про нього. Труби та інші речі нею набуті протягом тривалого часу своєю працею та за власні кошти, з метою облаштування домоволодіння. Вона є особою похилого віку, та у зв`язку з викраденням речей, їй доводиться одній відновлювати паркан та баню. Крадіжка майна змушує її постійно хвилюватися та нервувати, переживати за свої речі, нею пережито сильний стрес, відчутні моральні та душевні страждання, перебування в сильній депресії. Наразі вона не може користуватися всіма благами та перевагами викрадених речей. Моральну шкоду потерпіла [PERSON] оцінює в розмірі 6000,00 гривень. Суд вважає, що внаслідок протиправних злочинних дій [PERSON] та [PERSON] потерпілій [PERSON] дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок викрадення майна, яка належить їй на праві власності, потерпіла вимушена на даний час приймати додаткові заходи для нормалізації свого життя, що безумовно змінило звичайний спосіб її життя. Отже, вимоги про відшкодування моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню частково. Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, враховує вимоги розумності та справедливості, а також ступінь доведеності та обґрунтованості позивачем розміру моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь душевних страждань потерпілої [PERSON] , обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість злочину, за який було засуджені [PERSON] та [PERSON] , глибину та тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілої, порушення її нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність звернення за правовою допомогою, витрачання особистого часу для прийняття участі в судових засіданнях у кримінальному провадженні за пред"явленим позовом та у цивільній справі за уточненими позовними вимогами, також приймаючи до уваги похилий вік, стан здоров`я потерпілої [PERSON] та наявні на теперішній час медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб її життя та виходячи з засад законності, об`єктивності, розумності, справедливості і виваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, в сумі 2000 гривень, що на думку суду відповідає характеру та глибині перенесених потерпілою душевних страждань. Таким чином, стягненню підлягає моральна шкода, заподіяна потерпілій [PERSON] вчиненим кримінальним правопорушення, в сумі по 1000 гривень, в дольовому порядку, з кожного відповідача (2000,00 : 2 = 1000,00 грн.). Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду даної справи, потерпілою [PERSON] від обвинуваченого [PERSON] отримано в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином - 500 гривень, що підтверджується відповідною розпискою від 31.07.2018 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.6) та позивачкою [PERSON] не оспорюється. Та, крім того, від обвинуваченого [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином, потерпілою [PERSON] отримано 1500 гривень, що підтверджується розпискою від 31.07.2018 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.7) та позивачкою [PERSON] не оспорюється. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги часткове відшкодування у добровільному порядку обвинуваченим [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження заподіяної шкоди в загальній сумі 500,00 грн., суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , пред`явлених до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, частково, та суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] залишок невідшкодованої до теперішнього часу матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 220 гривень 16 копійок (720,16 - 500,00 = 220,16), виходячи з наступного розрахунку: 720,16 грн. матеріальна шкода за відрахуванням 500,00 грн., які відшкодовані у добровільному порядку, також суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 1000 гривень, за наведеними вище підставами, а всього стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 1220,16 грн. Також, приймаючи до уваги часткове відшкодування у добровільному порядку обвинуваченим [PERSON] в сумі 1500,00 грн., суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , пред`явлених до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, частково, та суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] залишок невідшкодованої до теперішнього часу моральної шкоди, завданої злочином - в сумі 220,00 гривень. (720,16 + 1000,00 - 1500,00 = 220,00), виходячи з наступного розрахунку, а саме: 720,16 грн. матеріальна шкода + 1000,00 грн. моральна шкода - 1500,00 грн. відшкодовано у добровільному порядку. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати у вигляді сплати судового збору за даною категорією справи, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial