Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь суму не донарахованої стипендії та індексації. В обґрунтовування позовних вимог зазначив, що у 2017 році він закінчив Донецький державний університету управління в місті Маріуполі та отримав диплом бакалавра. З 2014 року він не отримував стипендію. У звязку з викладеним вимушений був звернутися до суду. Просив\~ стягнути з відповідача суму не донарахованої стипендії у розмірі 4115,41 грн. та суму індексації у розмірі 1136,80 грн. Позивач та його представник адвокат\~ [PERSON] у судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Крім того позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача\~ суму не донарахованої стипендії в розмірі 4202,61 грн. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. В матеріалах справи містяться заперечення, в яких представником позивача вказано, що ДонДУУ\~ не здійснювало виплату\~ по стипендії\~ [PERSON] за липень-грудень 2014 року, у звязку з тим, що з липня 2014 року по 18 листопада 2014 року ДонДУУ знаходився на тимчасово непідконтрольній території України в місті Донецьк. Вказана позивачем заборгованість утворилась в минулому бюджетному періоді у 2014 році, а законом не затверджено Порядок виплати бюджетними організаціями боргів за минулий час. Представник третьої особи - Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 3 ст.53 ЦПК України суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз'яснює її право заявити про свою участь у справі. Копія заяви надсилається особам, які беруть участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому\~ задоволенню з наступних підстав. У відповідності до копії диплома бакалавра серії В17 № 229295 виданого 30.06.2017 року, [PERSON] закінчив у 2017 році Донецький державний університет управління та здобув кваліфікації: ступінь вищої освіти бакалавр напрям підготовки «Інформатика» професійна кваліфікація фахівець інформаційних технологій. Згідно із довідкою № 11-96 від 07.09.2017 року виданою Донецьким державним університетом управління, [PERSON] з 01.08.2014 року по 31.12.2014 рік не отримував стипендію, розмір нарахованої стипендії за серпень 2014 рік становить 815,41 грн. З відповіді про надання довідки № 09-11/578 від 07.09.2017 року вбачається, що\~ підстави для погашення заборгованості по заробітній плати, стипендії та іншим виплатам, яка утворилась в 2014 році у звязку з початком збройного конфлікту на території м. Донецька, на даний час відсутні. У відповідності до розрахунку стипендії\~\~ та індексації [PERSON]\~ за період з вересня по грудень 2014 року становить: 2920 грн. стипендія за період з вересня 2014 року по грудень 2014 рік та\~ 467,20\~ грн. - індексація за період з вересня 2014 року по грудень 2014 рік. 28.08.2017 року позивач звернувся до Донецького державного університету управління з приводу отримання інформації внаслідок яких обставин не була виплачена заборгованість по стипендії, проте 07.09.2017 року ним було отримано відмову у задоволенні його вимог, що підтверджується копією листа № 09-11/578. З липня 2014 року по 18 листопада 2014 року ДонДУУ знаходився на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Донецьку. відповідно до наказу Міністерства освіти та науки України від 18.11.2014 року № 1348 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому державному університеті управління», враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту та території м. Донецьк, до завершення збройного конфлікту на території м.Донецьк ДонДДУ розміщується та проводить діяльність у м. Маріуполі Донецької області. Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом: надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Відповідно з ч.2, 5 ст. 62 цього Закону особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. 5. Розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 2 п. 1 Порядку призначення та виплати стипендій, затвердженого постановою КМУ № 882 від 12.07.2004 року дія цього Порядку поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах та наукових установах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у навчальних закладах, що перебувають у власності Автономної Республіки Крим, та комунальних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних бюджетів: студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації, крім осіб, які навчаються за освітньо-професійними програмами підготовки магістрів державного управління. Відповідно до розрахунку стипендії та індексації за період з серпня по грудень 2014 року [PERSON] становить розмір стипендії ординарної 730,00 грн., а розмір базового місяця проведення індексації 96,36 грн. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, на те, що по теперішній момент ані Міністерство освіти і науки України, ані Кабінет Міністрів України, ані Верховна Рада України не затвердили порядок виплати бюджетними організаціями боргів по виплатам стипендій, заробітних плат, інших виплат за минулий час, бо це є порушенням прав позивача. Крім того, відсутність спеціального підзаконного акту або бюджетного фінансування, на яке посилається відповідач як на підставу невиплати стипендії, не може бути законною причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, з огляду на наступне положення та практику Європейського суду з прав людини. Так згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права. При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини дійшов до висновків, що в межах свободи дій держави визначати, які виплати здійснювати з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних соціальних виплат і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлені відповідні доплати та пільги з бюджету і які є діючими. Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії"). Тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача на отримання грошового забезпечення не залежить від наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Крім того, суд керується принципом верховенства права та враховує судову практику Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань (недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, в даному випадку це нарахування та виплата заробітної плати, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки, а в даному випадку виконання Закону. З урахуванням викладених норм національного законодавства та висновків Європейського суду з прав людини, які застосовуються, як джерело права, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не проводить виплату стипендії позивачу в заявленому розмірі. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача варто стягнути на користь позивача невиплачену стипендію у період з серпня 2014 року по грудень 2014 рік у розмірі 3735,41 грн. та індексацію за період серпня 2014 року по грудень 2014 рік у розмірі 563,56 грн. У решті позовних вимог відмовити, у звязку з тим, що вони не знайшли свого підтвердження у суді. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial