Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що вона є 1965 р. н.. 29.04.97 р. її бабусею [PERSON] було складено заповіт, що посвідчений нотаріально 29.04.97 р., на [ADDRESS]. Її бабуся померла 02.05.15 р.. Після смерті останньої відкрилась спадщина, що, зокрема, складається з частки у праві спільної сумісної власності на згадану квартиру. Вона прийняла спадщину після смерті бабусі, так як постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини. Вказана вище квартира була набута у спільну сумісну власність як спадкодавиці, так і спадкоємиці відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно з Розпорядженням органу приватизації від 09.08.93 р. № 663, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло від 09.08.93 р. на вказану вище квартиру. Вона на момент приватизації квартири разом із бабусею проживала у вказаній вище квартирі, одночасно подавала з останньою заяву на приватизацію, однак, у свідоцтві про право власності на житло було зазначено лише [PERSON]. Після смерті бабусі вона займалась документальним оформленням спадку. Звернулась у нотконтору для оформлення спадкових прав на вказану вище квартиру. Однак, нотаріус відмовив її у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так яку правовстановлюючих документах на квартиру вона вказаною не була. У 2015 р. вона звернулась у відділ обліку, розподілу та приватизації житла виконкому Ковельської міськради Волинської області за отриманням свідоцтва про право власності на житло. Розпорядженням відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконкому Ковельської міськради Волинської області від 11.11.15 р № 24 «Про внесення часткових змін у розпорядження органу приватизації», було внесено часткові зміни до розпорядження органу приватизації від 09.08.93 р. № 663 та у свідоцтво про право власності на житло від 09.08.93 р. щодо вказаної вище квартири, у тексті якого зазначено, що як [PERSON], так і вона є співвласниками житла і вказана вище квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. 03.12.15 р. вона із усіма документами із письмовою завою звернулась до нот контори, просила видати їй свідоцтво про права на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Однак, нотаріус відмовив її у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як свідоцтво про право власності на жило видане неналежним чином та не зареєстроване у держреєстрі нерухомого майна, не може бути предметом спадкування. 26.11.15 р. вона звернулась із заявою до відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконкому Ковельської міськради Волинської області з приводу надання інформації стосовно приватизації квартири. На таку заяву отримала копії матеріалів приватизаційної справи на спірне житло. З останніх вбачає, що приватизація квартири здійснена за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у будинку. На момент приватизації такими були: вона та її бабуся. Проте, свідоцтво про право власності на житло було видано лише на [PERSON]. Вона зареєстрована у згаданій квартирі ще з 1993 р., у розрахунках площі квартири при приватизації вказано двоє мешканців вона і бабуся. До органу приватизації із заявою звернулась її бабуся [PERSON], та вона. Приватизація квартири була проведена за заявою [PERSON] як наймача та її, так як вони проживали у квартирі, мали право на житло, приватизацію. Вона разом із бабусею проживала у квартирі та виявила бажання приватизувати її. Її та бабусі частки у квартирі є рівними. Її бабуся померла у віці 91 р., залишила заповіт. Вона виявила бажання оформити спадщину у встановленому законом порядку. У свідоцтві про право власності на житло зазначено, що квартира належить їй та бабусі на праві спільної сумісної власності. Вважає, що їй належить ? частка квартири. Після смерті бабусі вона успадкувала майно за заповітом. Просить позов задовольнити, визнати за нею право власності на ? частку квартири як набуту нею в порядку приватизації; визнати за нею право власності на ? частку квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі - [PERSON]. За ухвалою суду від 04.02.16 р. до участі у розгляді справи було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, виконком Ковельської міськради Волинської області. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтувавши їх вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що з приводу оформлення за нею права власності на 1/2 частку казаної вище квартири як належної їй в порядку приватизації вона у відповідні державні органи не зверталась. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча відповідач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав. Попередньо відповідач подав до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності його представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, в судове засідання також не з»явився, хоча третя особа належно оповіщена. Про причини неявки свого представника суду не повідомила. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з копією заповіту спадкодавиці від 29.04.97 р., посвідченого нотаріально, зазначену вище квартиру вона заповіла позивачеві. Та обставина, що [PERSON] померла 02.05.15 р. у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 171 121, виданого 05.05.15 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області. Суд також враховує, що, як слідує з листа Ковельської держнотконтори № 94/01 16 від 29.01.16 р., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно з копією техпаспорта на вказану квартиру, виготовленого у 1993 р., 11.02.16 р., зазначена вище квартира розташована у буд. № 7 по вул. Грушевського у м. Ковелі Волинської області, не містить самочинного будівництва. Та обставина, що частки позивача і [PERSON] як співвласників вказаної вище квартири, є рівними відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», випливає із змісту самого Закону та стверджується копіями свідоцтв про право власності на житло від: 09.08.93 р., виданого Фондом комунального майна Ковельської міськради н/д на ім»я [PERSON]; 11.11.15 р., виданого Фондом комунального майна Ковельської міськради н/д на ім»я [PERSON] та [PERSON] позивача у справі; копією розпорядження № 24 від 11.11.15 р. органу приватизації виконкому Ковельської міськради Волинської області «Про внесення часткових змін у розпорядження органу приватизації», за яким у розпорядження органу приватизації від 09.08.93 р. № 663 було внесено часткові зміни і у свідоцтво про право власності на житло було внесено позивача як члена сім»ї [PERSON]. Відповідно до змісту ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у редакції, чинній за станом на 09.08.93 р., приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в т. ч. тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Передача квартир у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру. Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється КМ України. Дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Як слідує з листа КП «Волинське облбюро техінвентаризації» № 1\~717 від 04.12.15 р., право власності на вказану вище квартиру було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.93 р. за № 7\~250 від 25.08.93 р., виданого Фондом комунального майна Ковельської міськради н/д на ім»я [PERSON]. З огляду на вказане вище та те, що позивач пояснила суду, що вона не зверталась до відповідного державного органу з приводу реєстрації за нею її частки у квартирі відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.11.15 р., виданого Фондом комунального майна Ковельської міськради н/д на імена [PERSON] та [PERSON], право власності на вказану вище квартиру на даний час є зареєстрованим саме за спадкодавицею на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.93 р., виданого Фондом комунального майна Ковельської міськради н/д на ім»я [PERSON]. Вимоги про скасування такої реєстрації позивач не ставить. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою КМ України від 25.12.15 р. N 1\~127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Порядок). Згідно з п. 1 Порядку, він визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав. Згідно з п. 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За змістом п. п. 53, 54 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об'єкта, також подається технічний паспорт на такий об'єкт. За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об'єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об'єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об'єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об'єкт. Разом з тим, з огляду на відомості, що містяться у копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у [INFO], позивач на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці проживала разом з останньою, а тому є такою, що вчасно та у встановленому законодавством порядку прийняла спадщину, зокрема, за згаданим вище заповітом. Як стверджується листом № 72/02 14 від 08.02.16 р., нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на нього на ім»я спадкодавиці. Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач та [PERSON] приватизували вказану вище квартиру відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та їх частки у спільній власності є рівними. [PERSON] зареєструвала за собою право власності на квартиру відповідно до чинного на 1993 р. законодавства. Однак, у подальшому у свідоцтво про право власності на житло, що було видано лише на ім»я спадкодавиці 09.08.93 р., та на підставі якого [PERSON] зареєструвала квартиру як свою власність, розпорядженням органу приватизації № 24 від 11.11.15 р. було внесено зміни та було видано позивачеві свідоцтво про право власності на житло від 11.11.15 р. № 24 на імена [PERSON] та [PERSON]. Остання не тільки не ставить вимоги про скасування попередньої реєстрації квартири, а й не вживала заходів, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для реєстрації свого права на ? частку у квартирі в порядку приватизації. Будь - яких доказів того, що таке її право оспорюється чи не визнається будь - якими особами, позивач суду не подала. А тому суд вважаю, що у цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим, оскільки позивач, дійсно, прийняла спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці у встановленому законом порядку. Але у такий правовстановлюючий документ як свідоцтво про право власності на житло, що було видано лише на ім»я спадкодавиці 09.08.93 р., розпорядженням органу приватизації № 24 від 11.11.15 р., тобто, до звернення позивача до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті спадкодавиці, було внесено зміни та було видано позивачеві свідоцтво про право власності на житло від 11.11.15 р. № 24 на імена [PERSON] та [PERSON], а реєстрація останнього свідоцтва про право власності на житло на ім»я [PERSON] об»єктивно є неможливою, вимога позивача про визнання за нею права власності на ? частку квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці є підставною та підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: partial