Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. У своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 73 661,84 грн. У своєму позові представник позивача посилався на те, що 07 січня 2012 p. між позивачем в особі ТОВ «Розетка УА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 120382268, відповідно до якого відповідачу надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання: телефон мобільний Nokia С3-01.5 Touch and Type Warm Grey, карта памяті Goodram MicroSDHC 4GB Class 4. Договором передбачено, що відповідач сплачує вартість обладнання щомісячними платежами починаючи з дня передачі йому обладнання, а у випадку невиконання грошових зобов'язань йому нараховується плата за прострочення платежу, передбачена п.14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT та 5.4.2 Договору. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснював, решту заборгованості не повертає. Згідно структури відповідач сплатив лише 699,98 грн. В результаті розрахунку заборгованості відповідач станом на день подання заяви не погашена і становить 73 661,84 грн., що складається 1 399,92 грн. компенсація вартості наданого обладнання 72 112,88 грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 149,04 грн. компенсація понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання. У судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» надав суду клопотання, у якому просить суд розглядати справи у його відсутність, в задоволені позовних вимог просить суд відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Позивач наполягає розглядати справу в порядку заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 січня 2012 p. між позивачем в особі ТОВ «Розетка УА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 120382268, відповідно до якого відповідачу надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання: телефон мобільний Nokia С3-01.5 Touch and Type Warm Grey, карта памяті Goodram MicroSDHC 4GB Class 4, що вбачається з наданого договору. Договором передбачено, що відповідач сплачує вартість обладнання щомісячними платежами починаючи з дня передачі йому обладнання, а у випадку невиконання грошових зобов'язань йому нараховується плата за прострочення платежу, передбачена п.14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT та 5.4.2 Договору. Відповідно до Акту приймання-передачі майна № 120382268 від 10 січня 2012 року, вбачається, що відповідачу надано телефон мобільний Nokia С3-01.5 Touch and Type Warm Grey, карта памяті Goodram MicroSDHC 4GB Class 4 на суму у розмірі 2 099,90 грн. при цьому в Акті, зокрема зазначено: «Клієнт [PERSON]К.», «Особовий рахунок Lease IT - 20381». Пунктом 8.7. Договору відповідач підтвердив, що з Правилами ознайомлений, їх зміст йому зрозумілий і він погоджується їх дотримуватися і виконувати. Згідно п. 1.1. Договору Клієнт (відповідач) бере участь в системі LeaseIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseIT, а Оператор LeaseIT (позивач),зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT. На першому аркуші договору міститься конкретна інформація про клієнта, місце його роботи, посада, вид обладнання, загальна вартість платежів 2 099, 90 грн., пакет фінансування (LeaselT Шістка1), кількість щомісячних платежів (крім першого 5), розмір щомісячних платежів (щомісяця рівними частинами), вид договору (фінансовий лізинг), перехід права власності клієнту (виплата повної вартості обладнання). Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього договору (Правила додаються). Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ "Лізинг ІТ" від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на сайті і є незмінним з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT. Правила є доступними для всіх Клієнтів на сайті w.w.w. leaseit.ua/pravila.aspx. На підставі п. 2.2. Договору, а також п. 4.9. Правил, позивач надав відповідачу а оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом Lease IT строку. Відповідно до умов пакету LeaseIT: платіж при отримання обладнання складає 16,67%, складається з 5 платежів в рівних частинах та перехід права власності на дане обладнання відбувається при повній виплаті його вартості. З договору про отримання обладнання в системі LeaselT вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Як вбачається зі змісту договору, у ньому передбачено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Таким чином, на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2, Договору, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів. Якщо розраховувати кількість щомісячних платежів з дати укладення договору, то відповідно відповідач мав провести повну оплату вартості обладнання у червні 2012 р. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, що підтверджується Актом приймання-передачі майна на загальну суму 2 099,90 грн., на якому містяться підписи сторін, в тому числі відповідача. Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого йому нараховувались штрафні санкції передбачені п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 Договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком - Структурою грошових нарахувань. Виходячи з положень п.8.1 Договору та п.6.2. Правил укладений між сторонами договір був строковим і строк його дії закінчився в останній день останнього календарного місяця, встановленого Пакетом, строку. В даному випадку 5 платежів. Окрім першого, який сплачено при отриманні майна, мали бути сплачені у червні 2012р. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно зі ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна. В силу ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд може застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої ст. 551 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі від 03 вересня 2014 року. Строк позовної давності до вимог по неустойці (штрафу, пені) за ст.258 ЦК України становить 1 рік. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач розрахунок штрафних санкцій на суму 72 112,88 грн., а також з урахуванням вимог ст. 550 ЦК та 551 ЦК України сума за прострочення щомісячних платежів підлягає зменшенню з 72 112,88 грн., яка нарахована позивачем, до розміру суми основної заборгованості, а саме до 1 399,92 грн. Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України та те, що позивача було звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial