Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.11.2019 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05.11.2019 р. і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 20.05.2005 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 396. У шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають разом в одному будинку, однак з літа 2018 р. у них почалися постійні конфлікти, фактичні шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вказує позивач, відповідач з червня 2018 р. не бере участі у вихованні та утриманні спільного неповнолітнього сина, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання неповнолітнього сина між ними не досягнуто, через постійні конфліктні ситуації. Позивач вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач одна не має можливості повністю забезпечити гідний рівень життя їхньої дитини. При цьому, відповідач є здоровим та працездатним, зареєстрований як ФОП, отримує середньомісячний дохід в розмірі 150000 грн., інших утриманців немає, має нерухоме майно на праві власності, також має транспортний засіб, який зареєстровано на [PERSON] - доньку відповідача від першого шлюбу, але фактичним володільцем і користувачем являється [PERSON] . При таких обставинах, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у визначеному нею розмірі - в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 грн. щомісячно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.11.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 20.11.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.02.2020 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково та просить ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів відповідач вважає таким, що відповідає засадам розумності та справедливості. Визначений позивачем розмір аліментів в сумі 25000 грн., відповідач вважає завищеним та не підтвердженим жодним доказом. При цьому, відповідач виконує свої обов`язки по утриманню дитини. Також у відзиві на позовну заяву відповідач вказує та просить суд звернути увагу на хворобливий стан здоров`я та наявність ряду хронічних захворювань, що унеможливлює повноцінно працювати та лікування яких потребує постійних витрат для уникнення загрози їх загострення. 06.03.2020 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій позивач повністю підтримує заявлені позовні вимоги, а заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає такими, що не відповідають дійсності. 30.03.2020 р. до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача підтримує позицію відповідача щодо позовних вимог, викладену у відзиві на позовну заяву, просить позовні вимоги задовольнити частково. Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05.11.2019 р. і до повноліття дитини, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Позивач [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають разом в одному будинку. Разом з тим, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, часто виникають конфліктні ситуації, підтвердженням чого є її звернення до Солом`янського УП ГУНП України в м. Києві. Позивач вказала, що витрачає на неповнолітнього сина в місяць приблизно 10000 грн. При цьому, вона отримає мінімальну заробітну плату. Крім того, позивач зазначила, що після звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, відповідач почав перерахувати щомісячно кошти на утримання сина в розмірі 3000 грн. Представники відповідача [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представники вказали на те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково та просить ухвалити рішення, яким стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначену позивачем суму аліментів в розмірі 25000 грн. вважають необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами, оскільки позивач не наводить жодного розрахунку коштів, які вона витрачає на дитину, а також не надано доказів, що підтверджували б дійсні потреби неповнолітнього сина саме на таку суму. Такий розмір аліментів вважають завищеним. Також просили звернути увагу на те, що відповідач має хворобливий стан здоров`я та ряд хронічних захворювань, в підтвердження чого надано відповідні докази, які містяться в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення представників відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 20.05.2005 р. зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №396, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 14.07.2006 р. Встановлено, що сторони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , підтвердженням чого є довідка №43/87 від 16.10.2019, видана Органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Жуляни». Дані обставини не заперечуються сторонами. Даний будинок належить відповідачу [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 29.05.1998 р. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, позивач [PERSON] посилається на те, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися, у них виникають конфліктні ситуації, підтвердженням чого є її неодноразові звернення до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з відповідними заявами. Як вказує позивач, відповідач з червня 2018 р. не бере участі у вихованні та утриманні спільного неповнолітнього сина, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання неповнолітнього сина між ними не досягнуто, через постійні конфліктні ситуації. Позивач вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач одна не має можливості повністю забезпечити гідний рівень життя їхньої дитини. При цьому, відповідач є працездатним, зареєстрований як ФОП, отримує середньомісячний дохід в розмірі 150000 грн., інших утриманців немає, має нерухоме майно на праві власності, також має транспортний засіб, який зареєстровано на [PERSON] - доньку відповідача від першого шлюбу, але фактичним володільцем і користувачем являється [PERSON] . При таких обставинах, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у визначеному нею розмірі - в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 грн. щомісячно. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3---2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів відповідач вважає таким, що відповідає засадам розумності та справедливості. Визначений позивачем розмір аліментів в сумі 25000 грн., відповідач вважає завищеним та не підтвердженим жодним доказом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець. Загальний обсяг його доходу за 2019 р. склав - 436433,00 грн., за І-й квартал 2020 р. - 40899,00 грн., що підтверджується даними податкових декларацій. Відповідач має захворювання, що підтверджується наданими суду виписками з історії хвороби стаціонарного хворого, медичними довідками, даними консультативного висновку, які містяться в матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлені обставини, що дають підстави для часткового задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану, позивачем [PERSON] до суду не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем існують конфліктні ситуації, про що свідчать неодноразові звернення позивача до поліції, Служби у справах дітей, що підтверджується копіями заяв до Служби у Справах дітей та сім`ї, заяв до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, даними Акту обстеження житлово-комунальних умов мешканців від 16.10.2019 р., копією рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 14.04.2020 р., які містяться в матеріалах справи. При цьому, судом встановлено, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпечення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими суду копіями квитанцій, з яких вбачається перерахування коштів [PERSON] на картковий рахунок в розмірі 3000 грн. (період січень-травень 2020 р.). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітнього сина сторін, з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 25000,00 грн. щомісячно, є завищеним. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів в твердій грошовій сумі, суд враховує також ту обставину, що відповідач працює та отримує дохід, що підтверджується даними наданих суду податкових декларацій, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що лежить на обох батьках. Судом також враховується відсутність будь-яких доказів та обґрунтування позовних вимог позивачем з приводу необхідності стягнення аліментів в сумі 25000,00 грн., зокрема жодного розрахунку витрат позивача на утримання дитини в розмірі, про який зазначає позивач суду не надано протягом всього часу розгляду справи, також позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану. При цьому, судом береться до уваги стан здоров`я відповідача. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial