Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має професійне захворювання, що підтверджується актом П-4 від 30.11.2011 р. Висновком МСЕК йому було встановлено 55 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з ДП «Селидіввугілля» на його користь суму моральної шкоди у розмірі 55000,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Курахівська» - у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, просив розглянути справу у його відсутності. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав і зазнає потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Відділення ВД ФССНВВ та ПЗ в м.Селидове - в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що документи, на які посилається позивач, а саме - довідка МСЕК та акт розслідування професійного захворювання є документами, що підтверджують тільки факт професійного захворювання і встановлення зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Відділення вважає, що посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди є безпідставним. Заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Акту від 30.11.2011 р. про розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.5-6), [PERSON] поставлений діагноз основний: хронічне обструктивне захворювання легенів пилевої етиології ІІ стадія, фаза затихаючого загострення. Легенева недостатність І-ІІ ступенів. Вібраційна хвороба ІІ ступеня, синдром вегето-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з вираженою дегенеративно-дистрофічною зміною у кістях рук. Захворювання професійне, встановлене вперше. Супутній діагноз - ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз із гіпертензією. Згідно виписки з акту огляду МСЕК (а.с.11), [PERSON] встановлено 55 % втрати професійної працездатності первинно. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, згідно ЗУ «Про внесення змін і доповнень, що стосуються охорони праці, до Кодексу законів про працю України» від 15 грудня 1993 року N 3694-XII, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що внаслідок отриманого професійного захворювання було порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Це заподіює йому моральні страждання, тому що він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе і своєї родини, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі внаслідок професійного захворювання він зіткнувся з труднощами побутового плану. В теперішній час відчуває негативні наслідки захворювання. Він продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. Виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи те, що згідно первинного огляду МСЕК [PERSON] встановлено 55 % втрати професійної працездатності, задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 55000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 16500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі, що передбачений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial