Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до вимог якої просила ухвалити рішення на підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 6, 141, 180-184 СК України про: - стягнення щомісячно із [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття; - розподіл судових витрат за надану правову допомогу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що від спільного життя з відповідачем має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільно не проживає, веде різні бюджети. Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Добровільно допомагати утримувати дитину відповідач припинив, хоча може та повинен надавати відповідну допомогу. Відповідач є працездатною особою, працює в ТОВ «Баярд-9». Позивачці відомо про наявність у власності відповідача частини будинку в с. Жоравка Київської області. Щодо наявності у відповідача рухомого майна відомості відсутні. На цей час позивачка не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за сином від іншого шлюбу ( [PERSON] , [INFO] ) до досягнення ним трьохрічного віку. Також, позивачка має у власності 1/3 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 3,37 га, яка розташована на території Сулимівської сільської ради Київської області. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 01.09.2021 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. У відзиві на позов відповідач зазначив, що розуміє свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини та не має наміру від нього ухилятися, проте визначений позивачкою розмір аліментів в сумі 5 000 грн. щомісячно вважає для себе непосильним. Відповідач надавав та продовжує добровільно виконувати свої батьківські обов`язки - купує одяг, необхідні для дитини речі, передає продукти харчування. Зазначений позивачкою розмір аліментів відповідає фактично загальному розміру доходу відповідача за місяць, оскільки розмір доходу відповідача є офіційним, незначним та становить 6 020 грн. на місяць. Відповідач наголошує, що посильним для нього розміром аліментів є 1 300 грн. щомісячно, який відповідатиме законодавству та є достатнім, враховуючи вік дитини, її стан здоров`я, а також доход відповідача, який повинен нести обов`язок в утриманні дитини в рівній мірі з матір`ю. Тож просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1 300 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. У відповіді на відзив позивачка послалася на те, що зазначений відповідачем дохід не відповідає дійсності, оскільки насправді є значно більшим. Відповідач щомісячно отримує грошові перекази у більшому розмірі ніж вказаної в його довідці про доходи. Тож майновий стан [PERSON] дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відсутність у батька можливості надавати дитині відповідне утримання не визначена в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших дітей на своєму утриманні не має, тому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Необхідно врахувати загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Саме на батьків покладається забезпечення таких умов дітям до досягнення ними віку вісімнадцяти років, що в умовах значного росту споживчих цін, є значно більшим, ніж визначений розмір відповідачем. Пропонований відповідачем розмір не забезпечить навіть четвертої частини тих витрат, які позивачка несу щомісячно у зв`язку із вихованням та утриманням доньки. Відповідач подав заперечення, в яких стверджував, що доводи позивачки про наявність у нього більшого доходу не підтверджені та спростовуються випискою з АТ «Альфа-Банк». Відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та надає періодичну посильну допомогу на її утримання: купує одяг, мобільний телефон та продукти харчування. Крім того, в період хвороби доньки займався її лікуванням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зазначивши, що дитина потребує відповідного харчування, одягу, вщуття, витрати присутні щоб добратись дитині до школи та її забрати з неї, а також необхідні кошти для комфортного та належного проживання дитини, в тому числі наявність водопостачання та газопостачання. Вона має на праві власності будинок та пай, і даного факту не заперечував відповідач по даній справі. Перебуває у декретиній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, зазначивши, що не заперечує сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, проте у меншому розмірі, а ніж зазначено позивачкою у позовних вимогах та погоджується додатково здіснювати витрати на одяг дитині. Має на праві власності 1/4 частину будинку, мотоцикл, інших утриманців не має, працездатний. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормою ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, в судовому засіданні встановлено, що від спільного сімейного життя сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, є здоровою та перебуває на її утриманні, проте хворіла (а. с. 4-9, 55). Позивачка на цей час не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за сином від іншого шлюбу, а відповідач працює в ТОВ «Баярд 9» начальником охорони. За своїм місцем роботи відповідач отримав дохід в розмірі 30 597,70 грн. (за період вересень 2020 - березень 2021) та 23 823,14 грн. (за період квітень - серпень 2021), що підтверджується довідкою ТОВ «Баярд 9» від 15.09.2021 № 531/2021 (а. с. 26-31) та випискою АТ «Альфа-Банк» від 06.10.2021 (а. с. 56). Твердження позивачки про отримання відповідачем доходу в більшому розмірі, ніж зазначив відповідач, не знайшли свого документального підтвердження в процесі розгляду справи, тобто позивачка не довела ці обставини належними засобами доказування. Відповідач надав копію касового чеку на придбання в 2014 році мобільного телефону, а також копії касових чеків на придбання товарів, що містять відповідні дати видачі після звернення позивачки з позовом у цій справі (а. с. 57-58). Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та ті обставини, що відповідач має дохід та не має інших утриманців, а також те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2021 року, згідно Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік", що становить 2 395 грн. (з 01.07.2021 - 2 510 грн.), при цьому приймаючи до уваги вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти і надавати матеріальну допомогу дитині, враховуючи, що сторони визначились щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та жодна із сторін не заперечувала проти цього, суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти в розмірі 2 200 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн. судового збору, а на користь позивачки - 1350 грн. витрат на професійну правову допомогу. В силу норми п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial