overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З відповідачем позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.02.2017 року по 30.11.2012 року. В жовтні 2012 року відповідачзабрав свої речі та виїхав з квартири, але залишився зареєстрованим в квартирі позивача. Пртягом всього часу позивач сплачує комунальні платежі за відповідача, хоча сама відчуває фінансові труднощі. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила вимоги позову задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, про день розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, на час розгляду клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. 3-тя особа у судове засідання не зявилась, попередньо надавши заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2003 року. Право власності зареєстроване КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у книзі: № 136П, номер запису: 36, що підтверджено витягом прореєстраціюправа власності. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу України повнолітні члени сімї власника житлового будинку користуються ним лише за умови , якщо вони проживають разом з ним у будинку. Відповідно до ч.3 ст.156 Житлового кодексу України повнолітні члени сімї власника будинку зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку. Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік., якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки № 29 від 24.04.2015 року, виданою Криворізькою об'єднаною міською ДІС у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON]. Згідно акту від 24.04.2015 року, посвідченого начальником участку № 2 ТОВ "Уют-2011", відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з березня 2012 року по теперешній час не проживає. Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік., якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що Відповідач не мешкає у житловому приміщенні понад один рік, позов підлягає задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п.1 ст.7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

В травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., починаючи з дня подачі даного позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що у шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням суду від 11.01.2018 року, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, добровільно матеріальної допомоги не надає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав. Представник відповідача заперечував проти позову посилаючись на те, що відповідач добровільно сплачує аліменти в розмірі 1000 гривень на місяць. Крім того, має на утримання мати похилого віку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.09.2017 року (а.с. 5). Між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів з батька, який проживає окремо від дитини. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2100 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2018р. року і до досягнення дитиною повноліття. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що на його утриманні перебуває мати похилого віку, оскільки доказів даної обставини суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В червні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Згідно Довідки неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно Довідки Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3", де працює позивачка [PERSON], її дохід за період з травня 2013 р. по квітнень 2014 р. склав 18 525 грн. 66 коп. Відповідач [PERSON].в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В червні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ТОВ Керуюча компанія "ДСК - Сервіс" від 16.06.2014 р. за вих. № 119 неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що відповідач має регулярний дохід, батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в її та в інтересах малолітнього [PERSON] та Олешинської сільської ради про визнання такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації, посилаючись на те, останні, зареєстровані в будинку по [ADDRESS], проте з січня 2011року там не проживають. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову та пояснив, що [PERSON] його знайома, якій він дозволив проживати у своєму будинку. З січня 2011 року відповідач в будинку не проживає, при цьому в 2012 році сільська рада, без відома та згоди власника, зареєструвала у будинку ще і сина [PERSON]-[PERSON], який народився в 2012 році. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом оголошення в пресі, оскільки за останнім відомим позивачу місцем її проживання в Автономній республіці Крим, поштова кореспонденція не приймається, тому відповідно до вимог ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Представник Олешинської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] з 15.04.2005 року. У вказаному будинку в 2007 році зареєстрована [PERSON], але з січня 2011 року не проживає там. При цьому в 2012 році в будинку зареєстровано сина [PERSON]- [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: довідками Олешинської сільської ради від 26.12.2013 року та 29.05.2013 року, поясненнями позивача. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] не проживають понад шість місяців в будинку по [ADDRESS], їх слід визнати такими, що втратили право користування житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням). Враховуючи викладе, необхідності зобов'язувати Олешинську сільську раду знімати відповідачів з реєстрації немає. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Італійської Республіки малолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON] Віталійовичу, [INFO], у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] в період з 20 серпня 2015 року по 20 грудня 2015 року. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Відповідач та його представник проти позову заперечували. Суду пояснили, що у такий спосіб, як надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон, та з урахуванням строку, на який позивач просить надати такий дозвіл, [PERSON] намагається разом з дітьми виїхати на постійне місце проживання до Республіки [PERSON], а саме до свого чоловіка від другого шлюбу Маркантоніо Массіміліано. Зазначене буде чинити перешкоди у праві батька займатися вихованням та спілкуватися з дітьми. Представник органу опіки та піклування при вирішенні справи покладалась на розсуд суду, пояснивши, що, як на її думку, суд має звернути увагу на питання невідривності навчального процесу стосовно [PERSON]. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2005 року по 16 липня 2012 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON] Віталійовича, [INFO]. Як вбачається з довідки форми № 3, виданої ТОВ "Центральний 1" 02 квітня 2015 року за вихідним № 751, діти проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. 05 листопада 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] Маркантоніо Массіміліано. Позивач має намір виїхати разом з дітьми за межі України, а саме до Італійської Республіки строком з 20 серпня 2015 року до 20 грудня 2015 року, проте відповідач не дає своєї згоди на їх виїзд за кордон. Будь-яких обєктивних підстав, повязаних з фізичним або психічним розвитком дітей, які б перешкоджали виїзду [PERSON] та [PERSON] разом із матірю за кордон судом не встановлено. Разом з цим, суд погоджується з думкою представника органу опіки та піклування про необхідність урахування тієї обставини, що малолітній [PERSON], [INFO], є учнем 2-Б класу Миколаївської спеціалізованої школи І ступеня № 59, та в інтересах дитини є продовження навчання в зазначеному навчальному закладі. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей разом з матірю без згоди батька на строк не пізніше закінчення терміну літніх канікул, тобто з 20 серпня 2015 року до 31 серпня 2015 року включно. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 березня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на спільне сімейне проживання та виховання дитини. Тривалий час проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Відповідач не надає коштів на утримання сина, який проживає разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 16 березня 2013 року перебувають в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) та актом депутата Бородянської селищної ради (а.с.11). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений на рівні 1228,00 гривень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 614,00 грн. (1/2 частина прожиткового мінімуму), починаючи з 24 червня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 551,20 гривень та в дохід бюджету судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1228,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). З довідки № 826 від 08 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с.11). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений на рівні 1228,00 гривень. Враховуючи викладене, суд частково задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 614,00 грн. (1/2 частина прожиткового мінімуму), починаючи з 10 червня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Дана справа є складною у зв"язку з чим суду необхідно давати оцінку багатьом доказам, що займе тривалий час. Ці обставини суд вважає винятковими і тому приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України складення рішення у повному обсязі необхідно відкласти на строк п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Дана справа є складною у зв"язку з чим суду необхідно давати оцінку багатьом доказам, що займе тривалий час. Ці обставини суд вважає винятковими і тому приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України складення рішення у повному обсязі необхідно відкласти на строк п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Дана справа є складною у зв"язку з чим суду необхідно давати оцінку багатьом доказам, що займе тривалий час. Ці обставини суд вважає винятковими і тому приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України складення рішення у повному обсязі необхідно відкласти на строк п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Дана справа є складною у зв"язку з чим суду необхідно давати оцінку багатьом доказам, що займе тривалий час. Ці обставини суд вважає винятковими і тому приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України складення рішення у повному обсязі необхідно відкласти на строк п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Дана справа є складною у зв"язку з чим суду необхідно давати оцінку багатьом доказам, що займе тривалий час. Ці обставини суд вважає винятковими і тому приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. 209 ч. 3 ЦПК України складення рішення у повному обсязі необхідно відкласти на строк п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: partial