Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 423 478 грн. 20 коп. Позов обґрунтований тим, що 26 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02/840 к, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 68 000 дол. США строком до 25 вересня 2037 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,45% річних за користування кредитом. В подальшому , відповідно до додаткової угоди-1, додаткової угоди-2 змінювались відсотки за користування кредитом. З 10 лютого 2010 року по 09 лютого 2015 року становили 14,46% річних, а з 10 лютого 2015 року - 12,95% річних. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору було укладено договір поруки від 26 вересня 2007 року з [PERSON] У зв'язку із змінами до кредитного договору, 20 лютого 2009 року укладалась додаткова угода по договору поруки від 26 вересня 2007 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, рішенням Рогатинського районного суду від 24 грудня 2010 року позов ПАТ «Універсал Банк» було задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно на корись банку заборгованість за кредитним договором станом на 18 серпня 2010 року в розмірі 541 837 грн. 86 коп. Рішення суду не виконано , а тому заборгованість за кредитним договором за період 19 серпня 2010 року по 11 червня 2015 року складає 45 776,99 доларів США, що по офіційному курсу НБУ ( станом на 11 червня 2015 року - 21,1533 грн. за 1 долар США) становить 968 334 грн. 43 коп, з яких: 44 538,98 доларів США заборгованість за відсотками та 1 238,01 доларів США заборгованість по підвищеним відсоткам . Крім цього, у відповідності до ст.625 ЦК України боржники зобов'язані відшкодувати інфляційні витрати на загальну суму 406 378 грн. 40 коп. та три проценти річних за весь час прострочення , які становлять 48 765 грн. 41 коп. Просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 423 478 грн. 20 коп. та 3 654 грн. 00 коп. судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала письмові заперечення протии позову. В обгрунтування заперечення зазначила, що заборгованість по процентам за користування кредитом нарахована не в межах строку позовної давності, а більше ніж за п'ять років, а тому просила в цій частині відмовити у зв'язку з спливом позовної давності. Щодо інфляційних втрат, то вони не підлягають до нарахування та не можуть стягуватись, оскільки іноземна валюта - долар, яка була предметом кредитного договору, індексації не підлягає , оскільки індексації підлягає лише грошова одиниця України - гривня. Просила в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , однак також подав письмові заперечення проти позову. В обгрунтування заперечення зазначив, що він як поручитель не може відповідати перед банком по зобов`язаннях [PERSON], оскільки порука у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України є припиненою. Просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, письмові заперечення відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02/840 к , відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 68 000 дол. США з оплатою за користування кредитними коштами 12,45% річних на строк до 25 вересня 2037 року. Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. За додатковою угодою б/н від 20 лютого 2009 року до кредитного договору № 02/840к позичальник [PERSON] зобов`язувалася з 10 лютого 2010 року по 09 лютого 2015 року включно сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 14,46% річних (п.1.1.2.додаткової угоди), а з 10 лютого 2015 року - в розмірі 12,95 % річних (п.1.1.3.додаткової угоди). Строк кредитування було продовжено до 10 жовтня 2037 року . Пунктами 1.1.2, 1.1.3 додаткової угоди передбачено, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки (16,2% річних) , збільшеної на 27,18% річних ( за період з 10 лютого 2010 року по 09 лютого 2015 року) та збільшеної на 22,65% річних ( з 10 лютого 2015 року) в порядку , на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до п.6.1 додаткової угоди за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах , встановлених чиним законодавством України та цим договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» укладено договір поруки від 26 вересня 2007 року з [PERSON] Пунктами 1,4 договору поруки передбачено, що [PERSON] поручився за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 02/840 к від 26 вересня 2007 року та несе перед кредитором солідарну відповідальність разом із боржником. За додатковою угодою №б/н від 20 лютого 2009 року до договору поруки від 26 вересня 2007 року [PERSON] поручився за виконання [PERSON] своїх зобов'язань з врахуванням внесених до кредитного договору змін на підставі додаткової угоди б/н від 20 лютого 2009 року. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2010 року з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 18 серпня 2010 року в розмірі 541 837 грн. 86 коп. 17 травня 2011 року стягувачу ПАТ «Універсал Банк» було направлено два виконавчі листи для звернення їх до виконання, на підставі яких державним виконавцем відкрите виконавче провадження. Відповідно до довідки ПАТ «Універсал Банк» від 10 листопада 2015 року за №400 , кошти на виконання рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2010 року від [PERSON] та [PERSON] на рахунок банку не поступали. З розрахунку розміру заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитом за період з 19 серпня 2010 року по 11 червня 2015 року становить 45 776,99 дол. США, що по офіційному курсу НБУ становить 968 334 грн. 43 коп. в тому числі: 44 538,98 дол. США заборгованості по процентах за користування кредитом, що по офіційному курсу НБУ становить 942 146 грн. 49 коп.та 1 238,01 дол. США заборгованості по підвищеним відсоткам , що по офіційному курсу НБУ становить 26 187 грн. 94 коп. А також інфляційні втрати за прострочення грошового зобов'язання позивачем розраховано з червня 2012 року по 11 червня 2015 року та складають суму 406 378 грн. 40 коп., яка обчислюється за такою формулою: прострочена сума x індекс інфляції - прострочена сума ( 541 837 грн.86 коп. x 1,75 - 541 837 грн. 86 коп. = 406 378 грн. 40 коп.). Також позивач обрахував три проценти річних від простроченої суми, що складають 48 765 грн. 41 коп., які обчислюється за такою формулою: прострочена сума x 3% річних : 365 x кількість днів простроченої суми з 11 червня 2012 року по 11 червня 2015 року ( 541 837 грн.86 коп. x 3% : 365 x 1095 = 48 765 грн. 41 коп.). Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім цього частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611,625 ЦК України, змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України 23 вересня 2015 року у справі за N 6-1206цс15. Однак, згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявленою стороною у спорі, є підставою відмови у позові. На підставі наведеного суд приходить до висновку про часткове стягнення з відповідачів заборгованості по відсотках за користування кредитом, а саме за період з 09 липня 2012 року до 11 червня 2015 року, що становить суму 27 546,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 582 709 грн. 11 коп. та заборгованість по підвищеним відсоткам, а саме за період з 10 липня 2012 року до 11 червня 2015 року, що становить суму 513,48 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 10 861 грн. 80 коп, оскільки позивач у межах загального строку позовної давності, який обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за останнім здійсненим платежем позичальником, не звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного інтересу, а відповідачем зроблено заяву до винесення рішення про застосування позовної давності, що у відповідності до частини 4 вимог статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в частині вимог за період, який виник до 09 липня 2012 року. Частково відповідають вимогам закону позовні вимоги позивача про те, що при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. До стягнення підлягають лише три проценти річних від простроченої суми , а інфляційні втрати не підлягають задоволенню, оскільки індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь позивача 642 336 грн. 32 коп. заборгованості за кредитним договором, з них: 582 709 грн. 11 коп. - відсотки за користування кредитом, 10 861 грн. 80 коп. - підвищені відсотки за користування кредитом, 48 765 грн. 41 коп. - три проценти річних від простроченої суми. Доводи відповідача [PERSON] про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України не відповідають вимогам закону та обставинам справи з огляду на наступне. Так, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зазначену норму роз'яснено Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 24 постанови від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", де зазначено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2010 року з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] вже стягнуто солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 18 серпня 2010 року в розмірі 541 837 грн. 86 коп. Рішення набрало законної сили. У справі відсутні будь-які докази того, що порука на підставі ч.4 ст.559 ЦК України припинилась до ухвалення вищевказаного рішення. Оскільки порука поручителя [PERSON] не припинилась до ухвалення рішення від 24 грудня 2010 року, яким з поручителя в солідарному порядку разом із боржником стягнуто заборгованість на підставі договору поруки, то відсутні будь-які правові підстави для того, щоб розглядати можливість припинення поруки після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості з поручителя. Крім цього в п.12 договору поруки від 26 вересня 2007 року зазначено, що цей договір діє до повного виконання зобов`язаннь по кредитному договору боржником чи поручителем. У кредитному договорі від 26 вересня 2007 року № 02/840 к строк виконання основного зобов'язання визначений: строком повного погашення кредиту, яким є 25 вересня 2037 року (п.1.1 кредитного договору), а додатковою угодою до кредитного договору від 20 лютого 2009 року вказаний строк продовжено до 10 жовтня 2037 року ( п.1.2. додаткової угоди). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як роз'яснено у п.35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп., отже судові витрати визначаються наступним чином: 1 423 478 грн. 20 коп. / 642 336 грн. 32 коп. = 3 654 грн. 00 коп. / Х, де Х = 1 660 грн. 91 коп. Отже , з відповідачів необхідно стягнути по 830 грн. 45 коп. судового збору на користь ПАТ «Універсал Банк».

Outcome: partial