Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідачі, являючись батьками малолітньої [PERSON], не беруть участі у їх вихованні та утриманні. Дитина проживає з нею і перебуває під її опікою. Мати дитини не працює, вживає спиртні напої, батько проживає окремо та участі у вихованні дитини не приймає. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, з метою захисту її інтересів просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дочки, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі розмірі 600 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Додатково пояснила, що до листопада 2014 року [PERSON] проживала з батьком в умовах, які для неї були жахливими. Вона виявила дитину на горищі, серед купи одягу та речей, поряд з пустими пляшками з-під пива. Дитину забрала з собою до місця проживання і з того часу батько нею не цікавився. Їй повідомив, що так і краще. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, суду пояснив, що дитиною опікується бабуся і це в її інтересах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, в поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, у заяві зазначила. що позовні вимоги визнає. Представник органу опіки та піклування Миронівської міської ради Київської області пояснила, що з 2010 року сім»я відповідачів стоїть на обліку як неблагополучна, позивач періодично зверталась зі скаргами на відповідачів з приводу неналежного догляду за дитиною. На даний час дитина проживає з позивачем в належних умовах, відповідачі самоусунулись від виховання дочки, не цікавляться її життям та навчанням, не надають їй будь-якої допомоги. Представник служби у справах дітей та сім»ї Миронівської районної державної адміністрації Київської області вважає заявлений позов обґрунтованим. Вказала, що службою питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав детально вивчено, такий захід є доцільним в інтересах малолітньої дитини. Представиники третіх осіб органу опіки та піклування Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, служби у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з»явились. Сільський голова та начальник служби подали заяви про розгляд справи у відсутності представників вказаних третіх осіб. Прокурор в судовому засіданні висловила думку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх дитини, оскільки вони повністю ухиляються від виконання батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з частиною 1 статті 152 Сімейного кодексу України право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, яка встановлена законом. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27 березня 2002 року виконкомом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], має чотирьох дітей. Сім»я перебуває на обліку у Миронівському міськвиконкомі як така, що потрапила у складні життєві обставини. [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, не працює, веде аморальний спосіб життя, пиячить, не виконує обов'язків по вихованню дітей, неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків та зловживання спиртними напоями, притягувалася до адміністративної відповідальності. Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] за місцем проживання характеризується позитивно. За судовим рішенням на утримання дочки [PERSON] з батька стягнуто аліменти в розмірі ? частини його заробітку. Аліменти боржником не сплачуються, що підтверджено довідкою відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області № 7523 від 19 листопада 2014 року. Дочка [PERSON] та [PERSON] [PERSON] з батьками не проживає, з жовтня 2014 року постійно мешкає з бабусею та дідусем в [ADDRESS], виховується ними, за їх місцем проживання відвідує школу. Їй створені належні умови для проживання та навчання. Вказані обставини підтверджуються характеристиками з місця проживання відповідачів від 04 грудня 2014 року та від 13 лютого 2015 року, матеріалами Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, довідками Стеблівської селищної ради № 1415 від 02 грудня 2014 року, № 1481 та № 1482 від 18 грудня 2014 року, актом обстеження житлово-побутових умов позивача від 17 грудня 2014 року, характеристикою позивача з місця проживання від 18 грудня 2014 року. Питання невиконання відповідачами батьківських обов'язків розглядались на засіданні комісії з питань захисту прав дитини про виконавчому комітеті Миронівської міської ради Київської області. На засідання комісії відповідачі не з»являлись. Відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У висновку органу опіки та піклування Миронівської РДА Київської області № 6/27-1382 від 06 квітня 2015 року вказаний орган вважає за доцільне позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], мотивуючи такий висновок тим, що відповідачі безвідповідально відносяться до своїх батьківських обов'язків, не створили належних умов для проживання та виховання дитини, мати веде аморальний спосіб життя. Висновок є достатньо обґрунтованим. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що відповідачі не виконують батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] та її утриманню, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтують своїми обов'язками. Будучи зобов'язаними створити умови для отримання дочкою освіти, готувати її до самостійного життя, відповідачі самоусунулись від піклування та виховання [PERSON], постійного спілкування з нею. Така поведінка батьків є винною по відношенню до дочки [PERSON]. Ухилення від виконання батьківських обов'язків є навмисним, відомості, що відповідачі не розуміють наслідки своєї винної поведінки, відсутні. До прав дитини належить право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" дитині, здатній сформулювати власні погляди, забезпечується право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з положеннями статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні, у тому числі, спору про позбавлення батьківських прав. Малолітня [PERSON] була заслухана в ході розгляду даної цивільної справи та зазначила, що контактів з батьками не має, не спілкується з ними, їй вони не телефонують, проживає з бабусею, має добрі умови для проживання. З урахуванням обставин справи, думки малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON]. Вони не забезпечують її необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, байдужі до її долі, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення її батьків батьківських прав щодо неї. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав дитини з урахуванням ставлення до неї батьків, інші заходи не дали позитивних результатів. Суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав має стати засобом захисту прав дитини та заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки дитина не отримує від матері грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню. Частиною 1 статті 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З доданих до матеріалів справи письмових доказів та пояснень сторін вбачається, що відповідач не працює, не має постійного заробітку. Дані встановлені обставини вказують на те, що аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, яку суд визначає в розмірі 500 гривень. Аліменти підлягають стягненню на користь позивача, на утриманні якої перебуває дитина. За правилом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з правилами ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 166, 171, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial