Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 05.09.2017 року між ним та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, він був прийнятий на роботу на посаду молодшого приймальника товарів у магазин «Продукти 908». Наказом від 12.03.2020 року йому була надана додаткова оплачувана відпустка як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи на 16 календарних дні з 23.03.2020 року по 07.04.2020 року. В період відпустки з 27.03.2020 року по 05.04.2020 року він знаходився на лікарняному. Відповідачем було відмовлено в призначенні допомоги з тимчасової втрати працездатності. З такими діями відповідача він не згоден, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, обгрунтування позову, просив позов задовольнити. Зазначив, що він був звільнений з роботи у квітні 2020 року, при розрахунку кошти за лікарняний не отримував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно вимог ЦПК України. До справи надано відзив на позов та додатково документи з інформацією, яку витребував суд. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вказана позовна заява зареєстрована в суді 12.05.2020 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.05.2020 року визначено головуючого суддю. Ухвалою суду від 14.05.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Встановлено, що позивач працював у відповідача з 05.09.2017 року на посаді молодшого приймальника товарів (наказ №146-к від 05.09.2017 року). Звільнений з займаної посади у відповідача з 08.04.2020 року (наказ №72-к від 07.04.2020 року). Згідно витягу з наказу ТОВ «АТБ-маркет» №45-от від 12 березня 2020 року [PERSON] , молодшому приймальнику товарів підрозділу магазину Продукти 908 надано додаткову оплачувану відпустку громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на 16 календарних дні з 23 березня 2020 року по 07 квітня 2020 року. З копії листка непрацездатності (серія АДШ № 426126), оформленого на ім`я [PERSON] , останній звільнений від роботи у зв`язку з хворобою на період з 27.03.2020 року по 04.04.2020 року. Лікарняний листок був наданий позивачем відповідачу для здійснення оплати. З наданих до справи розрахункових листів та наданого відповідачем відзиву до позовної заяви слідує, що відповідач не здійснював врахування, виплату за лікарняним листком непрацездатності як при його отриманні, так і на час розрахунку при звільненні. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, вставленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 253, 254 КЗпП України встановлено, що особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Основними джерелами коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичної особи, працівників. Бюджетні та інші джерела коштів, необхідні для здійснення загальнообов`язкового державного соціального страхування, передбачаються відповідними законами з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання страхового випадку, серед переліку якого - тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. У разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, під час перебування у щорічній (основній чи додатковій) відпустці допомога надається у порядку та розмірах, установлених цим Законом. Підставами для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, згідно статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є наступне: 1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею кримінального правопорушення; 2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби; 3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; 4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; 5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням; 6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності. Період тимчасової непрацездатності під час перебування працівника у щорічній відпустці оплачують у порядку: перші 5 днів - за рахунок роботодавця; решта днів - за рахунок Фонду соціального страхування. Статтею 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, що передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20. В п.22 ст.20 зазначена гарантована державою компенсація та пільга - використання чергової відпустки у зручний час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік. По даній справі встановлено, що позивачу була надана додаткова оплачувана відпустка як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дана відпустка є одним із видів відпусток, яка згідно законодавства України має надаватися певним категоріям працівників, з визначеною кількістю днів. Дана відпустка не може розбиватися частинами днів та переноситися, як невикористана, за невикористану таку відпустку не виплачується компенсація. Листок непрацездатності, отриманий працівником, підлягає його прийняттю роботодавцем та оплаті. Встановлено, що підстав для відмови в наданні позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності (прийнятті та оплаті лікарняного листка), визначених статтею 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не виявлено. Ні зазначеними вище Законами, що регулюють порядок надання відпусток, оплату листків непрацездатності, не встановлено, що при перебуванні працівника у додатковій оплачуваній відпустці (як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи) роботодавець не приймає та відмовляє у виплаті листка непрацездатності, що виданий за період, в який працівник перебуває у додатковій відпустці. На думку суду, саме працівник, який має згідно законодавства України право на вказаний вид додаткової відпустки, право на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності за лікарняним листком, має визначитися з підставами його відсутності на роботі (перебування у відпустці чи перебування на лікарняному), після чого роботодавець може здійснити відповідне корегування кадрової документації та нарахувань грошових коштів. З матеріалів справи, наданих відзиву та листів відповідача не вбачається, що відповідач з`ясовував дане питання з позивачем чи надавав відповідні роз`яснення. Викладене дає підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме - в частині визнання протиправним рішення про відмову в призначенні допомоги з тимчасової працездатності. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату по лікарняному листку непрацездатності, суд приходить до наступного. Дана вимога не може бути задоволена, оскільки дві соціальні виплати працівнику за один і той же період не можуть бути здійснені. Крім того, виплати по лікарняному листку непрацездатності здійснюють в певних частинах роботодавець та фонд соціального страхування. При даній ситуації, враховуючи визнання судом протиправним рішення про відмову в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, відповідач має вчинити дії пов`язані з даним питанням. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та з урахуванням рішення суду, на відповідача мають бути покладені судові витрати в сумі 1 681,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial