Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Правекс-банк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] та [PERSON] , яким просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 633849,08 гривень, а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 9507,74 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позичальником [PERSON] та АТ «Правекс-банк» 07 листопада 2007 року був укладений кредитний договір №3056-032/07Р, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договром, а позивальник зобов`язався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному обсязі у строк, визнаений кредитним договором. Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 99000 дол. США строком до 07.11.2030 року зі сплатою 11,3% річних. В якості забезпечення належного виконання позивчальником своїх зобов`язань за даним кредитним договором між банком та [PERSON] уклали договір поруки №3056-032/07Р від 07 листопада 2007 року, за умовами якого поручитель забов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2014 року з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1208224,90 гривень. Станом на дату звернення з позовоною заявою до суду рішення суду виконано не було. У зв`язку з чим, у порядку ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів станом на 12 серпня 2020 року 3% річних в сумі 108877,72 гривень; подвійну облікову ставку НБУ в сумі 284293,14 гривень та інфляційні втрати в сумі 240678,22 гривень, що загалом складає - 633849,08 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник позивача Хоміч А.А. , у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2014 року по справі 635/10111/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс-банк» задоволені; з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс-банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №3056-032/07Р від 07 листопада 2007 року, яка станом на 23 вересня 2013 року становить 1208224,90 гривень, а також стягнуто по 1720,50 гривень відповідно з кожного. Рішення набрало законної сили. Як вбачається зі змісту вказаного рішення та наданих в обґрунтування позову документів, 07 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Правекс Банк", назва якого змінена на Акціонерне товариство «Правекс-банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір за № 3056-032/07Р, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в сумі 99000,00 доларів США для споживчих цілей строком до 07.11.2030 року зі сплатою 11,3% річних, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договором страхування нерухомого майна. Згідно з п.п. 4.1, 4.2 даного договору [PERSON] зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 359 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , [INFO] між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки за № 3056-032/07Р, яким остання зобов`язувалася нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати відсотків, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу . Відповідно до п. 2.1 вказаного вище договору поруки [PERSON] зобов`язується у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитними договором виконати за нього зобов`язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором за № 3056-032/07Р від 07.11.2007 року між Банком та [PERSON] 08.11.2007 року було укладеного договір іпотеки за № 3056/032/07Р, яким останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . У порушення договору та діючого законодавства [PERSON] та [PERSON] не виконали належним чином свої зобов`язання за вищевказаними кредитним договором та договором поруки. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже за змістом наведеної норми закону нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З наданої інформації про виконавче провадження від 22.06.2021 року вбачається, що на підставі виконавчого листа по справі №635/10111/13-ц, виданого 20.11.2014 Харківським райооним судом Харківської області, приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. 28.01.2021 відкрито виконавче провадження №64316020 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором №3056-032/07Р від 07 листопада 2007 року, яка станом на 23 вересня 2013 року становить 1208224,90 гривень. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо сплати відповідачами заборгованості за кредитним договором №3056-032/07Р від 07 листопада 2007 року та виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2014 року. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо сплати відповідачем суми основного боргу та виконання ним рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2014 року та, виходячи з вимог ст. 625 ЦК України, суд вважає, що позивач має право на нарахування інфляційнийх витрат та трьох процентів річних на суму боргу. Суд погоджується з розрахунком інфляційних витрат та трьох процентів річних на суму заборгованості, здійсненим позивачем у позові та проведеним за період з 12 серпня 2017 року по 12 серпня 2020 року, що складає 240678,22 гривень та 108877,72 гривень відповідно, а разом 349555,94 гривень та вважає необхідним стягнути вказану суму з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Правекс-банк». Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з відповідачів подвійну облікову ставку НБУ в сумі 284293,14 гривень, надаючи розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 12.08.2017 року по 12.08.2020 року. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені, суд виходить з наступного. Пунктом 3 ч. 1 ст.611 ЦК України передбачено сплату неустойки за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 624 ЦК України передбачено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В той час право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку було припинене пред`явленням позивачем позову, який був розглянутий судом 11.06.2014 року. Відтак у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, і не передбачає підстав для нарахування пені за подвійною обліковою ставкою НБУ. Враховуючи зміст кредитного договору та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що після пред`явлення позову до суду по справі 635/10111/13-ц і стягнення судовим рішенням з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором №3056-032/07Р від 07 листопада 2007 року, кредитор не вправі нараховувати боржнику пеню за невиконання грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Проте, враховуючи, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, стосується коштів, одержаних в іноземній валюті, до нього неможливе застосування облікової ставки Національного банку України для розрахунку розміру пені. За змістом статті 1 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-ХІУ «Про Національний банк України» (далі - Закон № 679-Х1V) облікова ставка НБУ - один із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів. НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (стаття 2 Закону № 679-ХІУ). Пунктом 1 частини першої статті 15 цього Закону передбачено, що правління НБУ приймає рішення, зокрема про встановлення та зміну облікової та інших процентних ставок Національного банку. Відповідно до статті 27 Закону № 679-ХІУ НБУ встановлює порядок визначення облікової ставки та інших процентних ставок за своїми операціями. Частиною другою статті 46 вказаного Закону НБУ здійснює дисконтну валютну політику, змінюючи облікову ставку НБУ для регулювання руху капіталу та балансування платіжних зобов`язань, а також коригування курсу грошової одиниці України до іноземних валют. Можна зробити висновок, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні. Зазначений висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 755/17078/15-ц, провадження № 61-7224св18. Крім того, висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти міститься у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6- 2667цс16. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума трьох процентів річних, нарахованих за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, у розмірі 108877,72 гривень та інфляційні втрати у розмірі 240678,22 гривень, а разом 349555,94 гривень.. Згідно платіжного доручення №10565 від 16 жовтня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 9507,74 гривень. Враховуючи те, що позов АТ «Правекс-банк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме по 2621,76 грн. відповідно з кожного відповідача, виходячи з розрахунку 349555,94 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 100% / 633849,08 гривень (розмір заявлених позовних вимог) = 55,15%; 9507,74 грн. (сума сплаченого судового збору) х 55,15% / 100% /2 (кількість відповідачів) = 2621,76 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial