Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні батьківського права на спілкування з дитиною, посилаючись на ті обставини, що вони з відповідачкою мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою, що перешкоджає позивачу бачитись та спілкуватися з дитиною, створюючи певні перешкоди та мотивуючи це частим хворобливим станом дитини та іншими причинами, або просто ігноруючи будь-які звернення позивача на спілкуванні з дитиною. Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, виконувати свої батьківські обов'язки, у зв'язку з чим змушений звертатись до суду з вказаним позовом та просить суд зобов'язати відповідача - [PERSON] не чинити перешкод та надавати побачення з сином, згідно з визначеним ним графіком, а саме в три дні на тиждень: у суботу - з 18.00 до 21.00 год., у вівторок з 18.00 до 21.00 год., та кожний другий та четвертий тиждень місяця у неділю з 17.00 до 21.00 години. А також просив суд надати можливість відпочивати з сином на курортах або оздоровчо-профілактичних закладах двічі на рік, а саме 24 дні з 26 квітня по 19 травня кожного року та 22 днів в будь-який літній місяць кожного року за домовленості сторін, та можливості проводити з сином час на його день народження - 07 серпня та інші святкові дні щороку, окремо від відповідачки, з 10.00 год. до 15.00 години. У судовому засіданні Позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з тих підстав, що позовні вимоги позивача носять абсурдний характер та розглядатися судом на даному етапі не можуть, оскільки на даний час дитині сторін по справі лише півтори року. Крім того, зазначив, що загалом вирішувати такий спір про виховання дитини у майбутньому немає сенсу у зв'язку із відсутністю інформації про стан здоров'я дитини та співвідношення його саме до вимог викладених у позовній заяві із зазначенням дат та часу. Представник 3-особи Органу опіки та піклування Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації у судове засіданні повторно не з'явився, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, про що свідчать копії листів та відмітка адресата про отримання листа (а.с.11, 18, 23, 34, 38, 39, 42). За таких обставин суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності повторно не з'явившогося представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача та його представника - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.02.2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що Відділом РАЦС Деснянського РУЮ в м.Києві зроблено відповідний актовий запис №70 (а.с.7). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 03.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.29-30). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з вимогами ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до пояснень позивача та його представника, що конфлікти з приводу того, що відповідачка перешкоджає йому бачитись з дитиною почалися ще до розлучення сторін по справі. На даний час позивач не може побачитися з дитиною, оскільки відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з малолітнім сином, при цьому повністю ігноруючи його дзвінки та візити. Заперечуючи проти позову, представник відповідачки вказував суду на те, що з огляду на вік дитини, яка потребує харчування через нетривалий часовий період протягом дня, встановити графік, визначений позивачем без присутності матері, загалом суперечуватиме нормам сімейного законодавства, зокрема ч.2 ст. 150 СК України, яка гласить, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно акту №506 обстеження житлово-побутових умов [PERSON], затвердженого Начальником служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, та проведеного за місцем проживання позивача, житло має задовільні санітарно-гігієнічні умови проживання, для дитини створені всі необхідні умови (а.с.43). Зі змісту висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, вбачається, що Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити наступний графік спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON]., [INFO], а саме щосуботи з 16.00 до 17.00 год., в присутності матері (а.с.44). У межах останнього судового засідання, представники сторін зазначили, що вказаний висновок носить рекомендований характер, однак представник позивача - [PERSON] всеодно не погоджувалась із даним висновком та зазначала про подальші наміри його оскарження, а тому просили суд про задоволення позовної заяви та встановлення графіку зустрічей з дитиною, що в ній визначений. При цьому, представник відповідача заперечував проти позову у цілому, навіть не запропонувавши іншого, зручного для відповідачки графіку побачень позивача із дитиною. Відповідно до статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами 2, 3 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися є дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина 2 статті 159). Відтак, враховуючи, положення наведених правових норм, враховуючи інтереси дитини, а також те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, а також заслухавши пояснення позивача та представників сторін по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову і визначення [PERSON] порядку спілкування та участі у вихованні сина [PERSON]. З огляду на зміст положення частини 3 статті 157 СК України, суд зобов'язує відповідача [PERSON] не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною - сином [PERSON], [INFO], та у його вихованні. При цьому, приймаючи рішення про часткове задоволення вимог позивача, суд не приймає як доказ твердження представника відповідача про те, що на даний час дитина за віком потребує постійного перебування з матір'ю і дана обставина перешкоджає задоволенню вимог позивача з тих підстав, що на час розгляду справи судом, вік дитини становить 1 рік і 4 місяці, оскільки дане спілкування буде відповідати інтересам дитини та вимогам закону щодо права батька на участь у спілкуванні та вихованні сина, доказів підтверджуючих невідповідність даного спілкування у вигляді побачень, в першу чергу, інтересам неповнолітньої дитини сторін по справі, представником відповідачки суду не надано. На підставі викладеного і

Outcome: partial