Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 01.04.2002 року по 15.05.2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», працюючи слюсарем-ремонтником. 15.05.2014 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. на підставі ст. 38 КЗпП України. Рівень виробничого шуму, загазованості на робочому місці, де він працював, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи з підвищеним рівнем виробничого шуму та загазованості на робочому місці позивач отримав професійне захворювання у вигляді: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 11.02.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 11.02.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, що підтверджується п. 7 акту № 23 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.03.2015року. Відповідно до акту огляду МСЕК від 23.04.2015 року ступінь втрати професійної працездатності становить 40% первинно. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. У зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні сердечні та легеневі болі. Позивач не може знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим виникають проблеми при переїзді в транспорті. У зв'язку з профзахворюванням він постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, спостерігається підвищена пітливість, шум у вухах та голові. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила його неповноцінною людиною, а саме: він втратив можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, працювати за професією. Він змушений постійно приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки. Через дратівливість погіршилися особисті взаємини з рідними, сусідами, позивач змушений вести досить замкнутий спосіб життя, що не властиво його характеру і сильно пригнічує. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним позивачем в позовній заяві. Наполягала на задоволенні позовних вимог позивача. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею у запереченні на позовну заяву. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв'язку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представниці позивача, пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивач з з 01.04.2002 року по 15.05.2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», працюючи слюсарем-ремонтником. 15.05.2014 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.5-8). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 23 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 10.03.2015 року (а.с.9) у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 23.04.2015 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 40%. (а.с.10) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представника відповідача, що ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 23 від 10.03.2015 року, складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON], не встановлено порушень нормативних актів про охорону праці та не визначені посадові особи, які допустили такі порушення. Оскільки даний акт розслідування професійного захворювання [PERSON] не оскаржив, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством його прав. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 8000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial