Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає (за змістом) стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у зв'язку із його навчанням. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, їх з відповідачем повнолітній син, [PERSON], навчається у Запорізькому промисловому ліцеї, у зв'язку з чим потребує аліментів, виплата яких була припинена з досягненням дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка уточнила, що просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень. Під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] підтримала позов, пояснивши суду, що відповідач має певний заробіток, до досягнення дитиною 18-річного віку сплачував аліменти, розмір яких складав приблизно 600 гривень; синові необхідні кошти у зв'язку із навчанням, оскільки її коштів та стипендії (275 гривень) не вистачає. Третя особа [PERSON] підтвердив, що навчається у Запорізькому професійному промисловому ліцеї, просить стягувати аліменти на його користь особисто; пояснив, що несе витрати у зв'язку із проїздом до місця навчання, купівлею канцелярських товарів, книг тощо. Відповідач [PERSON] позов визнав частково; не заперечуючи проти необхідності надання сину утримання, просить зменшити розмір аліментів приблизно до 400-500 гривень, врахувавши, що постійної роботи він знайти тривалий час не може, щомісячний дохід його сім'ї є мінливим, складає не більше 2000 гривень. Крім того, у нього н утриманні також знаходиться його власний батько віком 74 роки, який проживає в с.Матвіївка. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково; при цьому суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З наданої суду довідки (а.с.6, 11) вбачається, що син відповідача [PERSON], який є повнолітнім навчається у ДНЗ "Запорізький професійний промисловий ліцей". При цьому навчається не за місцем свого проживання на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки змушена нести додаткові витрати на проїзд до місця навчання, придбання навчальної літератури, канцелярських приладь тощо. Відповідач у справі визнав можливість надавати сину певне утримання. Він має постійне місце проживання та є працездатною особою, проте його заробіток є мінливим та непостійним через складну економічну ситуацію та відсутності постійного місця роботи. Доказів щодо наявності у відповідача значних стабільних джерел доходу суду не надано. Суд також враховує, що відповідач утримує батька, який досяг пенсійного віку, а його син [PERSON] отримує стипендію (а.с.11) та проживає разом із матір'ю, яка також є працездатною. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] має змогу надавати матеріальну допомогу своєму синові [PERSON], але зважаючи на обставини, встановлені судом, зокрема, розмір та нестабільний характер його заробітку, наявність іншого утриманця, а також отримання сином стипендії та можливість отримання певних доходів самою позивачкою, ця допомога визначається у розмірі, який є меншим, ніж той, що вимагає позивачка, а саме у розмірі 400 гривень щомісячно. Таким чином, позов має бути задоволений частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial