Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу між сторонами, народилась [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1212, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві 12.11.1999 року. Наразі, донька з 2018 року навчається в Київському національному торговельно-економічному університеті денної форми навчання. Вартість навчання за один семестр складає 9 535,00 грн., загальна вартість навчання складає 88 520,00 грн. До вступу на навчання до Київського національного торговельно-економічного університету донька проходила навчання на підготовчих курсах, про що свідчить договір про надання освітніх послуг з підготовки слухачів до ЗНО та квитанції про оплату. Так як донька навчається на денній формі, не може поєднувати навчання з роботою, проживає разом з позивачем, а тому всі витрати по оплаті навчання несе позивач, яка працює неофіційно. Зважаючи на це, донька [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги. При цьому, позивач просить взяти до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та погребує матеріальної допомоги. У зв`язку з чим, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.07.2019 року і по 20.06.2022 року включно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути аліменти на оплату навчання доньки [PERSON] , в Київському національному торговельно-економічному університеті, що складають: у 2019 році - 10 490,00 грн., у 2020 році - 11 540,00 грн., у 2021-2022 роках- 12 695,00 грн. за кожний семестр навчання та підлягають до сплати не пізніше 20 серпня та 20 січня кожного року. А також, с стягнути додаткові витрати у вигляді одноразової виплати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з навчанням в розмірі 9 400,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2019 позов залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків, вказаних в ухвалі, 17.02.2020 відкрито провадження у справі (а.с. 41). 09.10.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заву відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що отримує заробітну плату в розмірі 8000,00 грн., має на утриманні матір [PERSON] , 1949 р.н., на потреби якої та медичні препарати витрачає щомісячно 4000,00 грн. У зв`язку з чим не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, оскільки на проживання, харчування, лікування у відповідача залишається 4000,00 грн. Також відповідач наполягає, що він за власним бажанням перераховує щомісячно на карту доньки грошові кошти в розмірі 2500,00 грн., протягом 2018 року перерахував 24 300,00 грн., протягом січня-жовтня 2019 перерахував 25 000,00 грн. Крім цього, на прохання дочки 28.12.2018 сплатив за 2 семестр навчання 9 535,00 грн. Факт оплати позивачем власними коштами за 1 семестр 1 курсу навчання не доведено. Не надано доказів відвідування підготовчих курсів, вартість яких складає 18800,00 грн. Відповідач вважає позовні вимоги надуманими та безпідставними, тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2020 у якості третьої особи було залучено [PERSON] . Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2020 справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 131). В подальшому, згідно з ухвалою від 18.12.2020, постановлено здійснювати розгляд цивільної справи з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, починаючи з 03 липня 2019 року і по 30.06.2022 року включно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання доньки - [PERSON] , [INFO] в Київському національному Торгівельно-економічному університеті, що складають: 490,00 грн - залишок суми витрат за навчання у 2019 році; 1 500,00 грн - залишок суми витрат за навчання у 2020 році; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у вигляді разової виплати на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з навчанням в розмірі 9 400,00 грн. Позивач та її представник в судовому засідання наполягали на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач надавав матеріальну допомогу, проте, такі його дії розпочались лише після звернення до суду, допомога не носить систематичного характеру, окрім того, вважають, що загальний рівень доходів відповідача не відповідає наданій ним інформації про доходи. Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що відповідач готовий надавати матеріальну допомоги своїй доньці і регулярно це робить, проте, вважає за необхідне передавати кошти особисто донці, а не її матері. При цьому представник зазначив, що такі кошти сплачувались і до пред`явлення позову до суду, проте особисто, після звернення позивача до суду, відповідачу було рекомендовано здійснювати таку допомогу шляхом сплати коштів на банківський рахунок доньки. Вважав, що, фактично, на даний час, між сторонами взагалі немає спору про виплату аліментів. Наголошував, що відповідачем надані квитанції, що підтверджують сплати ним у 2019 році по 2500,00 грн аліментів щомісяця, з грудня 2019 до 02.03.2020 він сплачував 2500,00 грн аліментів та 500,00 грн коштів на інші витрати, з 2.04.2020 сплачував 3000,00 грн аліментів та 1000,00 грн коштів на інші витрати, у грудні сплатив 10 000,00 грн, у січні та лютому 2021 сплачував по 3000,00 грн аліментів та 1000,00 грн коштів на інші витрати. Окрім того, просив врахувати, що на утриманні позивача перебуває матір. Також вказував, що матеріалами справи не доведено понесення додаткових витрат саме позивачем. Висловив сумніви щодо того, що донька підтримує заявлений позов. Представник третьої особи зазначив, що [PERSON] позов підтримує, при цьому, повідомив особисто до суду з`явитись не може, оскільки між сторонами наявні складні взаємовідносини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу 04.07.1992 року між сторонами був зареєстрований шлюб у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених, а.з. 1635 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1212, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві 12.11.1999 (а.с.8). 11.09.2018 року між [PERSON] та Київським національним торговельно-економічним університетом був укладений договір № 4103д/6к-2018 про навчання (підготовку), згідно якого [PERSON] за власний рахунок навчається на денній формі навчання спеціальності «Право» факультету Міжнародної торгівлі та праці. Термін навчання 3 роки 10 місяців. При цьому загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 88 520,00 грн (а.с. 18-20). Згідно з копією квитанції від 03.08.2018 [PERSON] сплачено завдаток в розмірі 9 535,00 грн. у рахунок належних з неї платежів до оплати за основним договором (а.с. 23). Згідно з довідкою від 31.05.2018 № 169/1 [PERSON] дійсно відвідувала підготовчі курси Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова. Форма навчання вечірня. Термін навчання 02.10.2017-31.05.2018 (а.с. 27). Як вбачається з довідки про оподаткування від 07.10.2019 № 999 [PERSON] дійсно працює в Національному військово-медичному клінічному центрі «ГВКІ», загальна сума оподаткованого доходу за 9 місяців становить 93 903,78 грн. (а.с. 66). На підтвердження факту утримання матері, позивачем були надані відомості про те, що [PERSON] , 1949 р.н., є пенсіонером з [INFO] довічно, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] (а.с.67), з січня 2018 по грудень 2018 загальна сума отриманої пенсії 20 265,24 грн. (а.с. 68). Також, на підтвердження необхідності стягнення додаткових витрат, позивачем було надано медичні документи, на підтвердження наявності у [PERSON] хронічних захворювань (а.с.24-26). При розгляді даної справи суд бере до уваги, що за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Судом встановлено, що дійсно відповідачем в добровільному порядку на картковий рахунок повнолітньої [PERSON] сплачувались кошти, починаючи з жовтня 2018 року, що підтверджується відповідними квитанціями. Проте, позовні вимоги обґрунтовуються несистематичністю здійснення добровільних виплат позивачем, належних та допустимих доказів того, що між сторонами узгоджено порядок та розмір матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з позивачем, матеріали справи не містять. Окрім того, суд бере до уваги той факт, що донька була залучена до розгляду вказаної справи у якості третьої особи та, як було повідомлено в судовому засіданні її представником, повністю підтримує поданий позов. При цьому судом враховано, що у разі спору суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір, а тому спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Відтак, посилання відповідача на те, що він добровільно бере участь в утриманні доньки є безпідставними. Заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання доньки. Добровільні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, при цьому, можуть бути в подальшому враховані на стадії виконання рішення суду. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. В ході судового розгляду об`єктивно встановлено, що матеріальний стан позивачки не дозволяє їй у повній мірі задовольнити усі необхідні потреби. За наданими на розгляд суду матеріалами, відповідач працює, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має та повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. При цьому, судом не беруться до уваги посилання представника відповідача на утримання своєї матері, оскільки як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає разом з матір`ю, інформацію про наявність /відсутність інших братів/сестер у відповідача не надано, так само як і підтвердження документальних витрат на утримання матері пенсійного віку. Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо визначення в судовому рішенні мінімального гарантованого розмір аліментів на підставі ч. 2 ст. 182 СК України, на чому наголошував позивач, судом взято до уваги, що відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що виключає можливість застосування до вказаних правовідносин ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно, з урахуванням вимог п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, вартісної величини, достатньої для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб, розміру вартості освітніх послуг, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.07.2019 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років підлягають задоволенню. Щодо стягнення додаткових витрат, слід зазначити, що як вже було зазначено, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат. В цій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: partial