Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», по якому просить стягнути з відповідача на свою користь депозитний вклад в сумі 20 000 грн., проценти за вкладом за період з 28.06.2014 року по 10.09.2014 року - 963 грн. 93 коп., 3% річних в сумі 113 грн. 42 коп., відшкодування моральної шкоди розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 487,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.05.2014 року між нею та Публічним Акціонерним Товариством «Терра Банк» в особі директора Кіровоградської дирекції (відділення №41) ПАТ «Терра Банк» було укладено договір №ВФ-142933:980 від 19.05.2014 року на строк 3 місяці з 19.05.2014 року по 19.08.2014 року. За умовами договору позивач передала, а банк прийняв на депозит грошові кошти у розмірі 20 000 грн. зі сплатою 25,50% річних. 19 квітня 2014 року закінчився строк дії договору, але відповідач в порушення умов договору грошові кошти в сумі 20 000 грн. та проценти по вкладу не повернув. 21 серпня 2014 року позивачу було надано письмову відповідь, якою вказано, що банк тимчасово не має можливості виконувати своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобов»язання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2014 року позовну заяву [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства «Терра Банк» про стягнення банківського вкладу, відсотків, відшкодування моральної шкоди і витрат на правову допомогу в частині стягнення 20 000 грн. депозитного вкладу, процентів за вкладом в сумі 688 грн. 85 коп. та 113 грн. 42 коп. - 3% річних залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» в особі директора Кіровоградської дирекції (відділення №41) ПАТ «ТЕРРА БАНК» Самойленко Тетяни Михайлівни та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №ВФ-142933:980 з виплатою процентів щомісячно Депозит «Весняні фарби» /а.с. 7-8/. За умовами п. 2.1. договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку [NUMBER] грошові кошти в сумі 20 000 грн. на строк 3 місяця з 19.05.2014 року по 19.08.2014 року на умовах та в порядку, визначених цим договором. Внесення вкладником грошових коштів підтверджується договором та квитанцією про внесення коштів на рахунок або випискою по рахунку про зарахування на нього коштів. Процентна ставка за вкладом становить 25,50 % річних /п. 2.3. договору/. Згідно п. 2.6. договору, банк зобов»язаний повернути вкладнику вклад 19.08.2014 року, за умови відсутності зобов»язань перед банком за іншими угодами, пов»язаними з цим договором. У випадку, якщо цей день припаде на святковий /неробочий/ день, банк зобов»язаний повернути вкладнику вклад в перший робочий день (банківський) день за таким святковим /неробочим/ вихідним днем. [PERSON] було внесено 20 000 грн., що підтверджується копією квитанції №247904 від 19 травня 2014 року /а.с. 9/. Судом також встановлено, що позивач звернулася до відповідача з письмовою претензією від 20 серпня 2014 року, якою вимагала негайно виконати умови договору та повернути їй кошти в сумі 20 000 грн. та проценти по вкладу згідно умов договору /а.с. 10/. Листом за вих. №170 від 21 серпня 2014 року банк повідомив позивача, що у зв»язку із складною соціальної та економічною ситуацією, яка триває в країні, банк тимчасово не має можливості виконувати своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобов»язання. Зазначено, що представники банку засобами телефонного зв»язку повідомлять позивача про дату та час отримання належних грошових коштів /а.с. 11/. Лише 06 листопада 2014 року [PERSON] отримала кошти за депозитним вкладом в сумі 20 688 грн. 85 коп., про що свідчить копія заяви на видачу готівки №11191716. Представник позивача залишив частину позовних вимог щодо стягнення 20 000 грн. депозитного вкладу, процентів за вкладом в сумі 688 грн. 85 коп. та 113 грн. 42 коп. - 3% річних без розгляду та просить стягнути з відповідача 275 грн. 08 коп. процентів за договором депозиту, відшкодування моральної шкоди розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 487,20 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо в зобов»язані встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем вказаного вище договору, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. Згідно положення ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. Згідно п. 2.3. договору процентна ставка за вкладом становить 25,50 %. Суд погоджується з розрахунком процентів та вважає, що за період з 28.06.2014 року по 10.09.2014 року до сплати позивачу належить 963 грн. 93 коп. Тому суд стягує з ПАТ «Терра Банк» проценти за вкладом у розмірі 275 грн. 08 коп., так як 06.11.2014 року банком було [PERSON] сплачено 688 грн. 85 коп. процентів. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Виходячи із встановлених судом обставин та наведеного нормативного обґрунтування, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу кошти, вкладені нею на депозитний рахунок банку. У своїй позовній заяві [PERSON] також просить стягнути з ПАТ «Терра Банк» моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зі змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що [PERSON] не надала суду належних доказів спричинення їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не довела суду за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) ПАТ «Терра Банк» вони заподіяні, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позову щодо стягнення моральної шкоди. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено при розгляді справи, 09 вересня 2014 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №05-В про надання правової допомоги /а.с. 12/. Згідно розрахункової квитанції АВБ №004005 від 09.09.2014 року позивачем була здійснена оплата правових послуг згідно договору №05-В від 09.09.2014 року у розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З урахуванням вищенаведених вимог діючого законодавства, суд вважає вимоги [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 487 грн. 20 коп. підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial