Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Весь цей час дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. 16 вересня 2020 року судом видано наказ, відповідно до якого з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 і відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Станом на сьогоднішній день визначена вище сума складає - 1976 гривень, оскільки відомостей щодо його офіційного працевлаштування виконавчій службі не надано, а відповідач добровільно її також не надає та укриває свій офіційний дохід. Зазначила, що вказаної суми недостатньо для повноцінного розвитку та виховання сина, Просила змінити спосіб стягнення аліментів на стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 19 500 ,00 гривень щомісячно, перерахувати аліменти з часу видачі судового наказу про стягнення аліментів, визначити розмір додаткових витрат на дитину - 5 000,00 грн., які стягувати 1 раз на три місяці. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 28.05.2021 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 29.06.2021 року від Відповідача надійшов відзив, в якому він зазначає, що він зареєстрований та проживає разом з батьками пенсіонерами, ніде не працює, переніс операцію з видалення злоякісної пухлини на лівій нирці, продовжує стаціонарне лікування. Зазначає, що у нього не відбулося покращення матеріального стану або зміни його сімейного стану, тобто ене має підстав для збільшення стягнутої суми аліментів, надані позивачем докази про перетин ним кордону жодним чином не підтверджують отримання приблизної заробітної плати в 2 000 (дві тисячі) євро та будь-якого доходу, в будь -якому розмірі. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити, з викладених в відзиві підстав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 03 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Олешківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблено актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] . Рішенням Цюрупинського районного суду від 29 жовтня 2020 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу з [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] - [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Цюрупинським районним судом Херсонської області видано наказ від 16 вересня 2020 року, відповідно до якого з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 і відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач проживає з батьком - [PERSON] , [INFO] та матір`ю - [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №5141/08-10 від 16.06.202І року, батьки непрацездатного віку, є пенсіонерами що підтверджується пенсійними посвідченнями. Згідно виписки медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 17.06.2021 року [PERSON] має діагноз: злоякісне новоутворення нирки. Відповідачем сплачуються аліменти на утримання сина згідно судового наказу від 16.09.2020 року, що підтверджуєтьсчя копіями квитанцій. Згідно довідки державного виконавця заборгованість станом на 01.02.2021 року становить 499,70 грн. Додатково Відповідачем надані копії квитанцій про сплату аліментів з лютого 2021 року по квітень 2021 року включно. Ухвалою суду від 19.07.2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Державного Підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» інформацію (документи) стосовно отримання, заміни картки тахографа (причини звернення, заміни, копії документів, які подаються задля цього, інформації яка фіксується на картці) [PERSON] . На виконання ухвали суду надано інформацію, що 08.10.2020 року [PERSON] видано картку водія терміном дії з 22.02.2021 р. по 21.02.2026 р. Відомостей про отримання [PERSON] будь яких доходів вказані документи не містять. Позивачем на підтвердження наявності у відповідача постійного місця роботи та доходу надано наступні докази: відповідь на запит №99170654 від 18.03.2021року про перетин кордону 11.03.202І року [PERSON] ; лист Державного підприємства «Державний автотранспортний науково - дослідний і проектний інститут» в якому вказано, що [PERSON] отримав картку тахографа та нову картку тахографа; лист Регіонального сервісного центру ГСЦ в Херсонській області (філія ГСЦ МВС) ТСЦ МВС №6541 від 14 квітня 2021 року про отримання [PERSON] посвідчення водія 15 січня 2016 року . Вказані документи не містять інформації про працевлаштування відповідача та отримання ним доходу. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181 СК України). Частиною 1статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом в розмірі ј частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 і відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає разом з батьками пенсіонерами, офіційно не працевлаштований, не має заробітку або доходу, хворіє на онкологічне захворювання, аліменти сплачує відповідно до рішення суду. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не навів суду переконливих та обґрунтованих обставин з підтвердженням їх відповідними належними і допустимими доказами стосовно покращення матеріального становища або зміни сімейного стану відповідача, що має наслідком можливість сплати ним аліментів у визначеному позивачем розмірі. Доводи позивача, що відповідач працює на посаді водія вищої категорії на підприємстві, яке розташоване на території Польщі з приблизною заробітною платою в 2000 (дві тисячі) євро не знайшли свого підтвердження. Таким чином, оскільки заявлені вимоги про збільшення розміру аліментів до 19 500,00 грн. щомісячно є необґрунтованими, оскільки позивачем у судовому засіданні не доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 5000,00 грн раз на тримісяці суд зазначає наступне. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Позивачем у ході судового розгляду справи не доведено необхідність додаткових витрат на дитину : лікування, спеціального харчування тощо, оскільки дитина відвідує дитячий садочок на загальних підставах, без дієтичного харчування чи інших обмежень, отже позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, зазначених у позові, а також те, що вони пов`язані із розвитком здібностей дитини, тощо. Необхідність занять для загального розвитку дитини не є обов`язковими, не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень ст. 185 СК України, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Також витрати оплату комунальних послуг та придбання іграшок не є додатковими витратами на дитину. Вказані витрати підлягають покриттю за рахунок стягнутих з відповідача аліментів. Суд критично відноситься до посилань позивача про необхідність здійснювати плату за житло та дитячий садок, придбання одягу та іграшок, оскільки мати дитини зобов`язана також утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а не покладати вказаний обов`язок виключно на батька. Тому суд вважає, що витрати позивача не зумовлені особливими обставинами, не пов`язані з розвитком здібностей дитини, а є звичайними витратами і які покриваються у звичайному порядку, як за рахунок сплачених батьком аліментів, так і витратами матері. Тому позов в цій частині не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених нею позовних вимог. Разом з тим, згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує також і матеріальний стан позивача, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру визначених раніше судом аліментів, а саме - визначити аліменти у твердій грошовій сумі - 2050,00 грн., починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішення суду. Щодо вимоги позивача здійснити перерахунок розміру аліментів з дня видачі судового наказу суд зазначає наступне: згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином в задоволення вимоги щодо перерахунку розміру аліментів з дня видачі судового наказу тобто з 12.08.2020 року слід відмовити. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в межах, що були заявлені відповідачем, тобто в розмірі 2050, 00 грн. з часу набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial