Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 2/6 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.1995 року згідно з Законом України „Про приватизацію державного житлового фонду" [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер та спадщину після його смерті прийняла [PERSON], яка була зареєстрована і проживала у спірній квартирі та фактично вступила в управління спадковим майном. [INFO] року померла інший співвласник квартири [PERSON], яка доводилась йому рідною сестрою а [INFO] року померла і його мати [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/6 частки квартири [ADDRESS]. В шестимісячний строк після смерті [PERSON] він звернувся до Першої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім нього спадкоємцями 1-ї черги смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлої [PERSON], яка в свою чергу була донькою [PERSON] Однак після спливу шестимісячного терміну свідоцтво про право на спадщину нотаріус йому не надав через те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, а саме оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та технічний паспорт. Зазначені документи знаходяться у [PERSON] та він відмовляється їх йому надати, так як між ними виникли непорозуміння з приводу прийняття спадщини. 06.09.2014 року державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. В зв'язку з викладеним просить задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав, не погоджується з розміром частки квартири, яку хоче успадкувати позивач, оскільки після смерті [PERSON] спадкоємцями 1-ї черги також є [PERSON] та [PERSON] Вважає, що у позивача були відсутні підстави звернення з позовом, оскільки на час звернення до суду державним нотаріусом не була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того зазначає, що позивачем не надано жодних доказів щодо порушення його прав відповідачем, а тому [PERSON] є неналежним відповідачем по справі. Треті особи в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 20.01.1995 року згідно з Законом України „Про приватизацію державного житлового фонду" [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 41). Зі змісту ч.2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України вбачається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Сторонами не надано обґрунтувань та доказів відносно того, що особи, зазначені в свідоцтві про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], мали домовленість про розмір часток, а тому їх частки слід вважати рівними, тобто 1/6 за кожним. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 7), відомості про те, що після його смерті заводилася спадкова справа, відсутні. Після смерті [PERSON] спадщину у виді 1/6 частини спірної квартири згідно з вимогами ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) прийняла [PERSON], яка була зареєстрована і проживала у спірній квартирі та фактично вступила в управління спадковим майном (а.с. 28). [INFO] року померла інший співвласник квартири [PERSON] (а.с. 8), яка доводилась рідною сестрою позивачу та донькою [PERSON] Відомості про те, що спадкова справа заводилася після її смерті також відсутні. [PERSON] та [PERSON] були синами [PERSON], що також підтверджується копіями спадкової справи (а.с.26-37) та визнається сторонами. [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її 2/6 частки квартири [ADDRESS]. В шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звертався до Першої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім нього спадкоємцями 1-ї черги смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлої [PERSON], яка в свою чергу була донькою [PERSON] [PERSON] звертався з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] Вказані обставини підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи (а.с.26-37). Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, якби вони були живі на час відкриття спадщини. Якщо б [PERSON] була жива на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], вона успадкувала б частку у спадковому майні нарівні з часткою позивача, тобто 1/6 частину, а іншу 1/6 успадкував би позивач. Тобто на підставі ч.1 ст. 1266 ЦК України позивач має право на 1/6 частину спадкового майна а також [PERSON] разом з [PERSON] мали право на 1/6 частину спадкового майна, при цьому [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] Враховуючи викладене позивач має право лише на 1/6 частину спадкового майна, а тому в задоволенні позову частині визнання права власності на іншу частину слід відмовити. Твердження представника відповідача, що [PERSON] не є належним відповідачем суд не може взяти до уваги, оскільки позивач хоче визнати право власності на частину спадкового майна, на яку в свою чергу претендує [PERSON], тобто між сторонами виник спір з приводу права власності в порядку спадкування. В провадженні Зарічного районного суду вже знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 2/6 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] та рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.12.2013 року в задоволенні позову було відмовлено за необгрунтованістю (а.с. 42-43). З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови в задоволенні позову слугувало те, що позивачем не доведено відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, за час розгляду зазначеної справи позивачем не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що свідчить про відсутність спору, який би підлягав вирішенню в судовому порядку і вирішення питання про визнання права на спадкове майно судом було б передчасним. Після ухвалення зазначеного рішення судом виникли інші обставини, зокрема позивач та його представник зверталися до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини та отримували відповіді, зокрема згідно листа нотаріуса від 22.03.2014 року через те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, а саме оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та технічний паспорт, неможливо видати йому свідоцтво про право на спадщину (а.с. 12-14). Згодом 06.09.2014 року державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка була також мотивована тим, що позивач не надав правовстановлюючих документів на квартиру, що підтверджується копією вказаної постанови. Тому суд вважає, що позивач вдруге звернувся до суду вже з іншими підставами, а тому рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10.12.2013 року суттєвого значення для розгляду справи не має. Пояснення позивача в частині, що відповідач порушує його права так як не надає оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], суд вважає небезпідставними, оскільки [PERSON] проживає в цій квартирі та спадкодавець на момент смерті також проживала в цій квартирі. Правовідносини, що склалися між сторонами, також врегульовані ст.ст. 1258, 1261, 1267-1270 ЦК України. Тому позов підлягає частковому задоволенню, за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування в розмірі 1/6 частини. На підставі викладеного,

Outcome: partial