Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договорами позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.09.2014 року, відповідно до договорів про відступлення права вимоги № 1 та № 2, укладених між [PERSON] та [PERSON], позивач одержав право замість [PERSON] вимагати належного виконання зобов'язань від боржника [PERSON] за договорами позики від 01.12.2012 року та від 21.12.2012 року укладених між [PERSON] та [PERSON]. 01.12.2012 року відповідач, отримав у [PERSON] в борг на строк до 01.06.2013 року гроші у сумі 5000 доларів США, що станом на 02.10.2014 року становить 64750 грн.. За взаємною згодою сторін кінцевий строк повернення позики встановлений 01.06.2013 року. Станом на момент подання позовної заяви кошти не повернуто і тому відлік часу прострочення зобов'язання слід відраховувати з 01.06.2013 року. 21.12.2012 року відповідач, отримав у [PERSON] в борг на строк до 21.04.2013 року гроші у сумі 1206 доларів США та 600 євро, що станом на 02.10.2014 року становить 25397,70 грн.. За взаємною згодою сторін кінцевий строк повернення позики встановлений 21.04.2013 року. Станом на момент подання позовної заяви кошти не повернуто і тому відлік часу прострочення зобов'язання слід відраховувати з 21.04.2013 року. Внаслідок істотного порушення виконання зобов'язання, позивач вважає, що у кредитора виникає право на отримання неустойки у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних за користування чужими грошовими коштами та втрат від інфляції в порядку ст.ст. 549, 550, 625 ЦК України. Загальна сума боргу за договорами позики від 01.12.2012 року та від 21.12.2012 року становить 104841 грн. 27 коп.. Позивач просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість за договорами позики від 01.12.2012 року та від 21.12.2012 року на загальну суму 104841 грн. 27 коп.. 18.12.2014 року позивач надав суду позовну заяву збільшену. Відповідно до якої, у зв'язку з суттєвою зміною курсу обігу валюти, а також тим, що з моменту подачі позовної заяви до розгляду справи по суті пройшов певний період, що суттєво знецінило грошову одиницю гривню, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики від 01.12.2012 року та від 21.12.2012 року станом на 18.12.2014 року на загальну суму 141107 грн. 63 коп., та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач в останнє судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. В попередніх судових засіданнях позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В попередніх судових засіданнях позов підтримав та просив суд його задовольнити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі через стан здоров'я. В попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила отримання коштів по вказаних договорах позики у відповідача та не заперечила проти задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Пояснив, що частково сплатив суму боргу по вказаних договорах позики. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримав в борг у [PERSON] відповідно до розписок від 01.12.2012 року - 5000 доларів США на строк до 01.06.2013 року, від 21.12.2012 року - 1206 доларів США та 600 євро на строк до 21.04.2013 року (а.с. 5-6), та зобов'язується їх повернути у зазначені строки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договори позики між [PERSON] та відповідачем було укладено в усній формі. Враховуючи те, що хоча відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а сума договорів між [PERSON] та відповідачем перевищує вказаний у статті розмір, проте відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Таким доказом, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, є власноручно написані відповідачем розписки від 01.12.2012 року та 21.12.2012 року (а.с. 5-6). У відповідності до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до договорів про відступлення права вимоги № 1 від 29.09.2014 року та № 2 від 29.09.2014 року укладених між [PERSON] та [PERSON], позивач є кредитором за двома борговими розписками отриманими [PERSON] від [PERSON], а саме: від 01.12.2012 року - 5000 доларів США на строк до 01.06.2013 року, від 21.12.2012 року - 1206 доларів США та 600 євро на строк до 21.04.2013 року (а.с. 5-6). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення зазначених відсотків не залежить від того, чи передбачено це в договорі чи ні. По своїй суті вказані відсотки є штрафними санкціями за невиконання грошового зобов'язання. З приводу стягнення із відповідача по договорах позики від 01.12.2012 року та від 21.12.2012 року, в яких не зазначено розмір і порядок отримання відсотків за користування позикою суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із приводу стягнення суми боргу із відповідача на користь позивача із урахуванням інфляції суд вважає, що у даному випадку інфляційні показники не підлягають застосуванню до основної суми боргового зобов'язання, оскільки кошти згідно договорів позики надавались у іноземній валюті. Розрахунок суми боргу здійснюється судом згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Таким чином, проаналізувавши ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. У відповідності до договорів позики: - від 01.12.2012 року крім основного боргу 5000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року 15,78 грн. за 1 долар США, становить 78900 грн., відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві на рівні облікової ставки Національного банку України за 24 місяці 17 днів відсотки за користування позикою, а саме 13491 грн. 90 коп. (за період з 01.12.2012 року по 09.06.2013 року облікова ставка НБУ = 7,50 %, сума відсотків за 6 м. 8 днів = 3,86 %, відсотки за користування 78900 грн. х 3,86 % = 3045 грн. 54 коп.; за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року облікова ставка НБУ = 7,0 %, сума відсотків за 2 м. 2 дні = 1,20 %, відсотки за користування 78900 грн. х 1,20 %= 946 грн. 80 коп.; за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року облікова ставка НБУ = 6,50 %, сума відсотків за 8 м. 1 день = 4,33 %, відсотки за користування 78900 грн. х 4,33 %= 3416 грн. 37 коп.; за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року облікова ставка НБУ = 9,50 %, сума відсотків за 3 м. 1 день = 2,40 %, відсотки за користування 78900 грн. х 2,40 % = 1893 грн. 60 коп.; за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року облікова ставка НБУ = 12,50 %, сума відсотків за 3 м. 26 днів = 3,97 %, відсотки за користування 78900 грн. х 3,97 %= 3132 грн. 33 коп.; за період з 13.11.2014 року по 18.12.2014 року облікова ставка НБУ = 14,0 %, сума відсотків за 1 м. 5 днів = 1,34 %, відсотки за користування 78900 грн. х 1,34 %= 1057 грн. 26 коп.), та зобов'язаний сплатити позивачеві 3 % річних від простроченої суми за 18 місяців, а саме 3550 грн. 50 коп. (3 % від 78900 грн. = 2367 грн.; 2367 грн. : 12 місяців = 197 грн. 25 коп. за місяць; 18 місяців х 197 грн. 25 коп. = 3550 грн. 50 коп.). Разом борг становить 95942 грн. 40 коп.; - від 21.12.2012 року крім основного боргу 1206 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року 15,78 грн. за 1 долар США, становить 19030 грн. 68 коп. та 600 євро, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року 19,78 грн. за 1 євро, становить 11868 грн. та разом становить 30898 грн. 68 коп., відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві на рівні облікової ставки Національного банку України за 23 місяці 27 днів відсотки за користування позикою, а саме 5163 грн. 16 коп. (за період з 21.12.2012 року по 09.06.2013 року облікова ставка НБУ = 7,50 %, сума відсотків за 5 м. 19 днів = 3,47 %, відсотки за користування 30898 грн. 68 коп. х 3,47 % = 1072 грн. 18 коп.; за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року облікова ставка НБУ = 7,0 %, сума відсотків за 2 м. 2 дні = 1,20 %, відсотки за користування 30898 грн. 68 коп. х 1,20 %= 370 грн. 78 коп.; за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року облікова ставка НБУ = 6,50 %, сума відсотків за 8 м. 1 день = 4,33 %, відсотки за користування 30898 грн. 68 коп. х 4,33 %= 1337 грн. 91 коп.; за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року облікова ставка НБУ = 9,50 %, сума відсотків за 3 м. 1 день = 2,40 %, відсотки за користування 30898 грн. 68 коп. х 2,40 % = 741 грн. 57 коп.; за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року облікова ставка НБУ = 12,50 %, сума відсотків за 3 м. 26 днів = 3,97 %, відсотки за користування 30898 грн. 68 коп. х 3,97 %= 1226 грн. 68 коп.; за період з 13.11.2014 року по 18.12.2014 року облікова ставка НБУ = 14,0 %, сума відсотків за 1 м. 5 днів = 1,34 %, відсотки за користування 30898 грн. 68 коп. х 1,34 %= 414 грн. 04 коп.), та зобов'язаний сплатити позивачеві 3 % річних від простроченої суми за 19 місяців, а саме 1951 грн. 75 коп. (3 % від 30898 грн. 68 коп. = 926 грн. 96 коп.; 926 грн. 96 коп. : 12 місяців = 77 грн. 25 коп. за місяць; 19 місяців х 77 грн. 25 коп. = 1467 грн. 69 коп.). Разом борг становить 37529 грн. 53 коп.. Суд не приймає як належний доказ надані відповідачем копії банківських квитанцій та письмову розписку, як часткову сплату боргу по вказаних договорах, оскільки як пояснила в судовому засіданні [PERSON] вказані кошти отримувала за інші договори позики, які були укладені між нею та відповідачем. Вказані договори були укладені у гривнях, а тому вона і отримувала кошти у гривнях. По договорам позики, які є предметом розгляду даної справи, кошти позичались у іноземній валюті, а тому і мають повертатись у такій же валюті. Пояснила що жодних коштів по договорах позики, що є предметом розгляду справи, вона від відповідача не отримувала. Крім того, існування інших фінансових домовленостей між [PERSON] та відповідачем, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити частково із вищенаведених підстав. Згідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, відповідно до квитанції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" № 16PS83497 від 04.12.2014 року, у розмірі 5000 грн.. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial