Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась 19.02.2018 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 16000 (п'ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, а в подальшому стягувати по 8000 гривень щомісячно на молодшу дочку до досягнення нею повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітніх дітей, котрі проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач мешкає окремо та не надає матеріальної допомоги, отримує достойну заробітну плату - працює моряком, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 22.02.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження, 03.04.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти позову та просив у вимогах відмовити повністю з тих підстав, що він повністю утримує дітей, приділяє їм належну увагу, діти отримують достатній рівень матеріального забезпечення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 19.04.2008 року шлюбі та є батьками неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач являється працездатною особою, однак з приводу надання матеріальної допомоги на утримання дітей та їх розміру виникають непорозуміння, на даний час він проживає окремо, парцює моряком та має мінливі заробітки, доказів на підтвердження розміру його доходів позивачкою не надано, клопотання про витребування доказів не заявлялись, згідно відзиву відповідача та наданої інформації, позивачка, діючи на підставі довіреності від відповідача, отримувала у 2013-2016 роках переведення грошових коштів у різних сумах. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню в розмірі по 2 000 гривень щомісячно на кожну дитину, що не перевищуватиме 50% доходів відповідача, - виходячи з наданої ним інформації про рух грошових коштів на його рахунку, пов'язаний з оплатою праці. З іншими вимогами позивачка не зверталася, заперечень на відзив та додаткових доказів, з урахуванням відзиву відповідача, не надавала. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial