Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 90494,50 грн., з яких три відсотка річних за останні роки в розмірі 12285,00 грн., що еквівалентно 450 дол.США за курсом НБУ та інфляційні збитки в розмірі 78209,50 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, щорішенням Оболонського районного суд м. Києва від 29 липня 2014 року стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 58290,50 грн. та проценти в розмірі 6108,52 грн. Рішення набрало законної сили, проте відповідач не виконує його, у зв`язку із чим, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3% річних. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2021 року визначено головуючим - суддю Шролик І.С. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року відкрито спрощене провадження, справу призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. 04 жовтня 2021 року надав до канцелярії суд заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 04 жовтня 2021 року та 01 листопада 2021 року не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу останнього відомого місця проживання відповідача: [ADDRESS] . Проте повернута без вручення, із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою. Окрім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення про виклик на сайті Оболонського районного суду м. Києва. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що заочним рішеннямОболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року (справа 756/3743/14-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 58290,50 грн. та проценти в розмірі 6108 грн. 52 коп. (а.с. 9-11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 08 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65076490 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/2388/14 виданого Оболонським районним судом м. Києва. (а.с. 12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 14 травня 2021 року оголошено в розшук транспортний засіб марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] . (а.с. 13). Спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем [PERSON] рішення суду про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. З огляду на досліджені судом, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених вимог, оскільки рішення суду від 29 липня 2014 року про стягнення з відповідача суми боргу в загальному розмірі 58290,50 грн. не виконано, отже є підстави для стягнення інфляційних збитків та 3 % річних. За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Отже, виходячи з суми боргу 58290,00 грн. інфляційні витрати, за період з серпня 2018 року по липень 2021 року, становить 13521,73 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. За таких обставин, вимогисуд вважає за необхідне стягнути з відповідача три відсотків річних в розмірі 5251,00 грн., за період з 30 липня 2018 року по 30 липня 2021 року, виходячи з суми боргу 58290,00 грн. Суд не погоджується з розрахунком вимог позивача, оскільки позивач вираховує інфляційні витрати та три відсотка річних виходячи не з суми боргу стягнутої за рішенням суду, а з суму боргу в розмірі 5000 доларів США, наданої при укладанні договору позики. Проте, як зазначалося вище, інфляційні витрати можуть бути нараховані виключно на заборгованість визначену у гривні. До заборгованості визначеної у валюті інфляційне знецінення не застосовується. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат, три відсотка річних підлягають частковому задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] три відсоткарічних в розмірі 5251,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 13521,73 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 188,36 грн. (виходячи з розрахунку 18772,73?908,00 ? 90494,50 = 188,36).

Outcome: partial