Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення боргу за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що 19 грудня 2013 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» відділення № 65 м. Тернопіль було укладено Договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/65/147337 «Ваш Різдвяний». Після закінчення строку дії договору 19 червня 2014 року [PERSON] звернувся до начальника відділення № 65 м. Тернопіль ПАТ «Міський комерційний банк» з усною заявою про повернення вкладу, проте в цьому йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю готівки, також йому повідомили про те, що кошти згідно п. 1.3 Договору були перекинуті на рахунок з обліку вкладу на вимогу, що є неправомірним, оскільки він звертався в банк з вимогою про повернення коштів, на що йому було відмовлено, а п. 1.3 Договору передбачає, що така операція можлива лише у випадку невитребування вкладником суми вкладу. В подальшому на його неодноразові усні заяви про повернення коштів йому було відмовлено. 04 серпня 2013 року [PERSON] звернувся в банк із письмовою заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, однак відповіді на дану заяву не отримав. Загалом сума його грошових вимог до банку становить 59807,68 гривень, з яких 54500,00 гривень сума депозитного вкладу, 2820,44 гривень - нараховані проценти за користування грошовими коштами, 417,83 гривень - інфляційні втрати, 1798,59 гривень - збитки, 270,82 гривень - 3 % річних. Крім того просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заперечення, в якому відносно задоволення позову заперечує, мотивуючи тим, що банк робить все можливе для виконання своїх зобов'язань за депозитними договорами, добровільно виконував та виконує всі обов'язки, покладені на нього відповідно до умов договору та чинного законодавства Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення, суд встановив наступні обставини. 19 грудня 2013 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» відділення № 65 м. Тернопіль було укладено Договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/65/147337 «Ваш Різдвяний», відповідно до якого внесено на депозитний рахунок в Банку кошти в сумі 54500 гривень. Відповідно до умов вищезазначеного Договору банківського вкладу, а саме п. 1.1 Банк приймає від Вкладника грошові кошти (далі - Вклад) на строковий депозитний рахунок (далі - Рахунок), в сумі та на умовах дійсного Договору, що викладені в Статті № 1 Частини № 1 цього Договору на строк з 19 грудня 2013 р. по 19 червня 2014 р. зі сплатою Банком Вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та порядку, що визначений п. 1.2 Статті № 1 Частини № 1. Згідно п. 4.2.2 Договору банківського вкладу позивач, як Вкладник, має право розпоряджатися коштами на Рахунку в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та чинним законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Договором банківського вкладу визначено, що Банк зобов'язується на вимогу Вкладника повернути Вклад та нараховані на суму Вкладу проценти на умовах, що встановлені цим Договором (п. 4.3.2. Договору). [PERSON] неодноразово в усній формі, а також 04.08.2014 року - у письмовій заяві, звертався до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» відділення №65 м. Тернопіль, та просив повернути йому банківський вклад згідно укладеного між ними Договору банківського вкладу. Однак його вимоги не були виконані та сума депозитного вкладу йому не повернуто. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу, відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає з огляду на наступне. Згідно роз'яснень, даних у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем суду не надано доказів про заподіяння йому відповідачем моральної шкоди на підтвердження душевних страждань, пов'язаних з порушенням цивільних прав, як про це зазначено у позовній заяві. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки відповідно до положень ст.1060 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача видачу вкладу або його частину, а відповідач зобов'язаний видати позивачу вклад або його частину на першу вимогу позивача (вкладника), а тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» в користь [PERSON] суми банківського вкладу № 2630/65/147337 від 19 грудня 2013 року у розмірі 54500,00 гривень, коштів в сумі 2820,44 гривень - нараховані проценти за користування грошовими коштами, 417,83 гривень - інфляційні втрати, 1798, 59 гривень - збитки, 270,82 гривень - 3 % річних. Окрім цього, з відповідача слід стягнути 598,07 судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial