Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла заява [PERSON] в інтересах [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Новоайдарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області. Обґрунтовуючи свої вимоги, представник заявника посилається на те, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . Після її смерті заявник звернулась до Щастинської державної нотаріальної контори із заявою про спадкування, до якої були надані копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] та свідоцтво про народження [PERSON] . За результатами розгляду заяви державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори усно повідомила, що оформити спадщину не може та видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки дата народження [PERSON] 1937 рік, вказана в Державному реєстрі актів цивільного стану (номер запису 00058691419), до якого нотаріуси мають електронний доступ, не співпадає з датою, вказаною в свідоцтві про народження та копії паспорта матері, відповідно до якого датою народження [INFO] . Через існування розбіжностей між датою народження матері у Державному реєстрі актів цивільного стану, зокрема актовому записі про шлюб № 83 від 23.07.1957 року та документами, на підставі яких здійснюється оформлення спадщини, заявник не може реалізувати своє право на спадкування майна. Оскільки мати заявника померла, виправити помилку у позасудовому порядку, шляхом подання відповідної заяви до реєстратора неможливо. Таким чином, в судовому порядку необхідно виправити дату народження [PERSON] у актовому записі № 83 від 23 липня 1957 року та встановити факт родинних відносин, а саме перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне [PERSON] для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим представник заявника вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання представник заявника не з`явилась, згідно поданої заяви просила суд розглядати справу без її участі та участі заявника (а.с. 75). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду (а.с.60) З огляду на неявку учасників процесу в судове засідання, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. За результатами дослідження матеріалів справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч .1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що відповідно до скороченої копії свідоцтва про народження, виданого органом реєстрації актів цивільного стану в Млинах (Польша) [PERSON] народилася [INFO] у селі Хотинець, що підтверджується свідоцтвом про народження № 37/32 та перекладом тексту скороченого свідоцтва про народження (а.с.27-28). Відповідно до копії архівної довідки №В-2020 від 12.07.2019 року Державного архіву Львівської області, родина у складі [PERSON] , 1893 року голови родини та членів родини [PERSON] , [PERSON] , 1932 року та інших була переселена у Львівську область у 1946 році з села Хотинець Ярославського повіту Жешувського воєводства на підставі угоди від 09.09.1944 року між УРСР та Польшею (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 травня 1973 року заповненому на російській мові «[INFO] в селе Хотинец Ярославского района Жешувского воеводства Польской народной республики родилась [PERSON] » її батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] заповненого на російській мові « [PERSON] , 1931 года » та « [PERSON] , 1937 года» уклали шлюб (а.с.14) Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області від 24 листопада 1999 року, дата народження [PERSON] зазначена як [INFO] (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] заповненого на російській мові [INFO] народилась « [PERSON] » її батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] заповненого на російській мові « [PERSON] » та « [PERSON] » уклали шлюб (а.с.11). Закон України від 01 липня 2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI) регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 2 Закону № 2398-VI визначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті та проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (стаття 6 Закону № 2389-VI). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (стаття 22 Закону № 2398-VI). Відповідно до вимог частин першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, встановлення факту неправильності запису у свідоцтві про шлюб в порядку окремого провадження не передбачено. Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду. Відповідно до діючого законодавства, оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис до суду проводиться у порядку адміністративного судочинства. Проаналізувавши зміст вищенаведених статтей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язане з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що звернення заявника до суду викликане з мотивів встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, тобто судом встановлено, що факт, який просить встановити заявник, породжує юридичні наслідки для нього, суд приходить до висновку, що факт встановлення дати народження та родинних відносин підлягає встановленню у порядку визначеному ст. ст. 315 ЦПК України, а внесення змін підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства тому заяву представника [PERSON] повинно бути задоволено частково.

Outcome: partial