Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із вказаним позовом, в якому його представник просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором б/н від 02.03.2011 у загальному розмірі 23 459,02 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до зазначеного укладеного договору, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] своєчасно позивачу грошові кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, внаслідок чого станом на 10.03.2016 у неї утворилась заборгованість перед позивачем. Досудове врегулювання спору виявилось неможливим і це змушує позивача звернутися з даним позов до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала та не повідомила про поважні причини неявки. За викладених обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі заяви від 02.03.2011 отримала у Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ст.599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самого та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк повністю виконав свої зобов'язання перед позичальником за вказаним кредитним договором. Кредитні кошти були надані на умовах забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування. Однак, належним чином відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не погашає кредит та відсотки по ньому. У зв'язку чим, станом на 10.03.2016 має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 23 459,02 грн., що складається із заборгованості за кредитом 6 372,02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 13 200,99 грн., заборгованості за пенею та комісією 2 292,72 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) і 1 093,29 грн. - штрафу (процентна складова). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 549 ЦК України, визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань, у вигляді пені та штрафів (фіксована частина, процентна складова). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. А також, передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов'язань, передбачених договором. Отже, одночасне застосування штрафу і пені за одне й теж саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж саме порушення Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом та штрафів такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 284, 41 грн. (1 378,00 грн. х 21 865,73 грн. / 23 459,02 грн.).

Outcome: partial