Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним позовом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивача посилався на те, що відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00009563 від 11.02.2014 року товариство передало ТОВ «Рітас» у розпорядження транспортний засіб volkswagen passat B7 2,0 TDI, 2013 року випуску, шасі № WVWZZZ3CZEP012797, двигун № [NUMBER], а останній прийняв даний транспортний засіб та зобов'язався сплатити суму коштів за договором. шляхом здійснення платежів відповідно до договору й згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. 10.10.2014 між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ТОВ «Рітас» та [PERSON], було укладеного угоду про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг. З боку товариства були повністю виконані умови договору, натомість [PERSON] не дотримався останніх, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача 45839,01 грн. основної заборгованості, плату за фактичне користування обєктом лізингу в розмірі 47173,30 грн., збитки 105904,93 грн., пеню у розмірі 5868,39 грн., 3% річних 1760,51 грн., інфляційні втрати 6545,17 грн., а також судові витрати. В судове засіданні позивач не з'явився. Від його представника надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на положення ч.4ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.806 ЦК України \~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу, лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Право лізингодавця відмовитися від договору лізингу передбачено ч.2 ст. 7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», а наслідки розірвання визначено статтею 10 цього Закону, зокрема пунктами 5 і 6, якими передбачено право лізингодавця стягнути з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону або договору. Судом встановлено, за договором про фінансовий лізинг № 00009563 від 11.02.2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало у розпорядження ТОВ «Рітас» об'єкт лізингу-транспортний засіб volkswagen passat B7 2,0 TDI, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ3CZEP012797, двигун № [NUMBER], а останній, в свою чергу, зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити відповідну суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 40155, 00 доларів США. ТОВ «Порше Лізинг Україна» виконало умови договору, надавши об'єкт лізингу в користування лізингоодержувачу. 10.10.2014р.між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ТОВ «Рітас» та [PERSON], було укладено угоду про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг. В п.1.2. вказаної угоди зазначено, що до нового лізингоодержувача, [PERSON], переходять у повному обсязі права і обов'язки, які належали лізингоодержувачу за договором про фінансовий лізинг. Права і обов'язки Лізингоодержувача за договором про фінансовий лізинг припиняються. Відповідно до п. 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно до п. 6.5 умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна, не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 12.6.1 умов договору, Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати договір у разі, якщо Лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів. Згідно п. 8.3.1. умов договору, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж на 10 робочих днів, Порше Лізинг Україна має право надіслати Лізингоодержувачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги, Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. Відповідно до п. 12.6.1. сторони погодили, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що Лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором. Позивачем на адресу відповідача, [PERSON], були направлені рахунок-фактура №00305680 від 02.11.2015 на суму 21023,77 грн., рахунок-фактура №00310591 від 04.12.2015 на суму 21060,33 грн., рахунок-фактура №00314460 від 06.01.2016 на суму 21745,59 грн., за вих.№00003563 від 18.01.2016 вимога про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору. Вказані документи отримані відповідачем 02.02.2016р., про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.41) Згідно п.13.1., 13.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкту лізингу, відповідач має право вилучити об'єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача. Вилучення об'єкта лізингу здійснюється в усіх випадках дострокового припинення дії Контракту. Пунктом 13.6. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, якщо компанія Порше Лізинг Україна не зможе здійснити свої права на вилучення, як передбачено у цьому пункті, вона матиме право конфіскувати об'єкт лізингу у Лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса. Згідно ч. 2, 3 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. 12 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 345 про сплату заборгованості за період з 16 листопада 2015 року по 18 січня 2016 року в розмірі 65134,01грн.. 23.03.2016 року ВДВС Літинського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса №345. 30.03.2016 року постановою старшого державного виконавця Гаврилюка С.В. оголошено розшук майна боржника - транспортний засіб volkswagen passat B7 2,0 TDI, 2013 року випуску, шасі № WVWZZZ3CZEP012797, реєстраційний номер АА1178ОН. 26.04.2016 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Літинського районного управління юстиції [PERSON] закінчено виконавче провадження у зв'язку з тим, що об'єкт лізингу був переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна». Станом момент звернення до суду заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Порше Лізинг Україна» по сплаті лізингових платежів становить 45839,01 грн. (за курсом ПАТ «Креді [PERSON]») і підлягає стягненню з відповідача. Також, на думку суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню плата за користування обєктом лізингу в сумі 47173,30 грн. за період з дати розірвання договору до фактичного повернення транспортного засобу ТОВ «Порше Лізинг Україна», яка відповідно до п.6.18 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, становить лізинговий платіж. За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З огляду на положення ст. 22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «юридична компанія «Тріпл Сі» 21.06.2012 року було укладено договір про надання юридично-консультаційних послуг, предметом якого є були зобов'язання з повернення обєкту лізингу Замовнику, забезпечення виконання Лізингоодержувачем грошових зобовязань перед Замовником відповідно до Договору лізингу, вжиття заходів спрямованих на представництво інтересів Замовника у виконавчому та судовому провадженні з метою вилучення майна, переданого Лізингоодержувачу за Договором Лізингу, та/або стягнення з Лізингоодержувача грошових коштів, зокрема, заборгованості зі сплати лізингових платежів. На виконання умов договору 15.03.2016 ТОВ «Порше Лізинг Україна» 15.03.2016 сплачено 10500 грн., за послуг надані за актом наданих послуг №92 зв 12.03.2016(вартість юридично-консультаційних послуг по клієнту [PERSON] становила 3500 грн..); 18.04.2016 ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплачено 76659,44 грн. за актом наданих послуг №132 від 13.04.2016, 500 грн. за актом наданих послуг №133 від 13.04.2016; 18.05.2016 800 грн. за актом наданих послуг №162 за 06.05.2016. 12.06.2012 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Кредитекспрес [PERSON]Ел.Сі» укладено договір доручення, предметом якого були зобов'язання із здійснення юридичних дій спрямованих на сприяння погашення заборгованості боржників перед Довірителем. На виконання умов договору 09.03.2016 ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплачено ТОВ «Кредитекспрес [PERSON]Ел.Сі» 43598,65 грн. за актом приймання-передачі виконаних робіт за надання юридичних послуг по стягненню дебіторських заборгованостей відповідно до Договору доручення від 12.06.2012. Також, 22.04.2016 та 11.05.2016 ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплачено на користь ТОВ «Торговий дім «Автодім Полтава» 400 грн. за послуги з відповідального зберігання предмету договору лізингу. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази понесених позивачем витрат, суд вважає, що вони були здійснені внаслідок реалізації позивачем свого права, що не тягне за собою обовязку відповідача їх відшкодувати, і свідчить про відсутність безпосереднього причинного зв'язку таких витрат з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором лізингу. Також суд зазначає, що витрати та оплату послуг ТОВ «Юридична фірма Вернер», пов'язані з наданням юридичних послуг, що полягали у підготовці процесуальних документів та участі в судових засіданнях, за своєю природою є судовими витратами та повинні відшкодовуватись в порядку, передбаченому ст.88 ЦПК України. За таких обставин, суд відмовляє ТОВ «Порше Лізинг Україна» у задоволенні вимог про стягнення збитків в сумі 105904,93грн.. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.8.2.1., 8.2.2 Комерційних умов, у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються санкції у вигляді: пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу, штрафних санкцій за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна(пункт 8.3.1 Контракту): еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (якщо Порше Лізинг Україна вирішить надіслати таку третю вимогу). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сума пені та 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5868,38 та 1760,51 грн., відповідно, що підтверджується розрахунком позивача. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат, з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Обов'язок сплачувати лізингові платежі, відповідно до умов договору визначений в іноземній валюті, а виплата проводиться в гривнях по курсу іноземної валюти на день платежу. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Порше лізинг Україна» підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті лізингових платежів в сумі 45839,01 грн., плату за користування обєктом лізингу в сумі 47173,30 грн., пеню в сумі 5868,38 та 3% річних в сумі 1760,51 грн.. Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1509,65 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат понесених ТОВ «Порше лізинг Україна» на оплату правової допомоги, яка надавалась йому ТОВ «Юридична фірма Вернер» в даній цивільній справі, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витратна оплату такої допомоги.

Outcome: partial