Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Представник позивача ЛКП «Вулецьке» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 6911,62 грн. та судових витрат у виді судового збору в розмірі 1762 гривні. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що на балансі ЛКП «Вулецьке» знаходиться будинок [ADDRESS] . Споживачами послуг є мешканці будинку, які здійснюють оплату наданих послуг на рахунок ЛКП «Вулецьке». Для здійснення оплати за житлово-комунальні послуги мешканцям квартири [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № 203166077. Боржники не в повному обсязі сплачують вартість отриманих комунальних послуг, внаслідок чого станом на 12 вересня 2018 року виникла заборгованість загальною сумою - 6911, 62 грн.: утримання будинку та прибудинкової території на суму - 3617, 16 грн., холодна вода- 81, 09 грн., центральне опалення- 3213, 37 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.11.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а. с. 39). У судове засідання представник позивача не прибула, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного рішення, у випадку неприбуття відповідача, не заперечує, просить позов задовольнити. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] - адвокат Судомляк І. К. у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомили та не подали до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, п. 7, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з статті 18 та 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за надані комунальні послуги нараховується на підставі діючих тарифів. Оплату за комунальні послуги нараховують органи місцевого самоврядування та створені ними комунальні підприємства на основі діючих тарифів. У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Відповідно до п.10Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється, зокрема, за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Згідно Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Встановлено також, що квартира загальною площею 31,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та що у вказаній квартирі зареєстрована ще одна особа- [PERSON] /а. с. 6/. Будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ЛКП «Вулецьке» та ним обслуговується. Судом встановлено, що станом на 01.09.2015 заборгованість відповідачів за центральне опалення становить 3 213, 37 грн., у жовті 2015 року сплачена сума заборгованості у розмірі 300 грн. (а. с. 7); заборгованість відповідачів за утримання будинку та прибудинкової території становить- 3617, 16 грн., жовті 2015 року сплачена сума заборгованості у розмірі 1700 грн., квітні 2016 у розмірі 500 грн., у квітні 2018 у розмірі 2870, 76 грн. (а. с. 8); за холодну воду заборгованість становить- 81, 09 грн., у жовті 2015 року сплачена сума заборгованості у розмірі 123 грн. (а. с. 9), тобто відповідачами оплата за вказані комунальні послуги здійснювала не в повному обсязі, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 6 9141, 62 гривні. Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 5ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 253 ЦК України, передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Статтею 257 ЦК України, передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Отже, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Судом достовірно встановлено, що заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з центрального опалення та холодну воду в розмірі 3294, 46 гривні утворилась по вересень 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що у 2017 році ЛКП „Вулецьке» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 4883, 21 гривні. 14 серпня 2017 року Франківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь ЛКП Вулецьке» заборгованості та 4883, 21 грн. судового збору у розмірі 800 грн, однак ухвалою суду від 22 грудня 2017 року судовий наказ було скасовано. З даними позовними вимогами позивач звернувся до суду у вересні 2018 року, а тому суд дійшов висновку, що вимоги в розмірі 3294, 46 грн. заявлені позивачем з пропуском строків позовної давності. Заяви про поновлення строків позовної давності позивачем не подано. Інших доказів, що вказували б на переривання строків позовної давності справа не містить. Згідно з ч. 4ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки ЛКП «Вулецьке» пропустило строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом в частині стягнення суми заборгованості за холодну воду та центральне опалення, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, у задоволенні позову ЛКП „Вулецьке» до [PERSON] та [PERSON] , то у цій частині слід відмовити. Що стосується утримання будинку та прибудинкової території на суму - 3617, 16 грн., у цій частині, позовні вимоги слід задовольнити, оскільки рішенням виконавчого комітету ЛМР № 1431 від 26.12.2008 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» та визначено для кожного будинку м. Львова окремо. Тарифи та перелік обов`язкових послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцями розроблені у відповідності до вищевказаної постанови та затверджені Рішенням виконавчого комітету ЛМР № 561 від 31.05.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» (зі змінами) та визначено для кожного будинку м. Львова окремо. Відтак у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 3617, 16 гривень. При частковому задоволенні позовних вимог підлягає стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 881 гривню . На підставі наведеного,

Outcome: partial