Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 грудня 2002 року працювала на посаді економіста в Житлово-комунальному підприємстві «Пісківське», а з 12 липня 2007 року на посаді провідного бухгалтера цього ж підприємства. 13 березня 2017 року була звільнена з посади провідного бухгалтера, в зв'язку з скороченням штату, відповідно до наказу №34-к від 13 березня 2017 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2017 року її з 13 березня 2017 року поновлено на роботі на посаді провідного бухгалтера. 15 листопада 2017 року вона звільнилася із займаної посади за згодою сторін. При розрахунку в день звільнення їй не виплачена заробітна плата за період з 09 по 15 листопада 2017 року та грошова компенсація за 22 календарні дні невикористаної відпустки за період з 13 березня 2017 року по 15 листопада 2017 року включно. Також вона повинна була отримати заробітну плату за період з 09 по 15 листопада 2017 року в сумі 1355,30 грн. (5 робочих днів х 271,06 грн. середньоденна заробітна плата = 1355,30 гривень) та грошову компенсацію в сумі 5963,32 грн. за всі невикористані дні щорічної відпустки, а саме за 22 календарні дні. Оскільки заходи досудового врегулювання спору та подана нею заява щодо виплати їй заробітної плати та всіх належних сум при звільненні залишились без задоволення просила стягнути з Житлово-комунального підприємства «Пісківське» на її користь заробітну плату за період з 09 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року в сумі 1355,30 грн., грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 5963,32 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення в сумі 18432,08 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила, зазначивши, що її позовні вимоги про сплату компенсації за невикористану відпустку та про виплату заробітної плати за чотири дні відповідачем задоволені. Представники відповідача - Житлово-комунального підприємства "Пісківське" [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, пояснили, що оскільки комунальне підприємство входить до структури Пісківської територіальної громади, то штатний розпис затверджується селищним головою, тому для виконання рішення Апеляційного суду директор ЖКП звернувся до Пісківської територіальної громади для затвердження нового штатного розпису з введенням посади провідного бухгалтера, який був затверджений 15 листопада 2017 року. 15 листопада 2017 року позивачка звільнена за згодою сторін. 26 лютого 2018 року позивачці виплачена компенсація за невикористану відпустку та середній заробіток за час вимушеного прогулу за чотири дні з дня винесення рішення про поновлення на роботі по день винесення наказу про поновлення. Вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13 березня 2017 року позивачка звільнена з посади провідного бухгалтера ЖКП «Пісківське» у зв'язку зі скороченням штату, а рішенням Апеляційного суду Київської області поновлена на посаді провідного бухгалтера ЖКП «Пісківське», що підтверджується копіями трудової книжки та рішення Апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2017 року (а.с.10-15, 16-20). Наказом №117 від 15 листопада 2017 року [PERSON] поновлено на посаді провідного бухгалтера з 13 березня 2017 року (а.с.21). 15 листопада 2017 року [PERSON] звільнена з посади провідного бухгалтера з 15 листопада 2017 року за згодою сторін (п.1 стаття 36 КЗпП України), що підтверджується копією наказу №118 від 15 листопада 2017 року (а.с.22). 16 листопада 2017 року позивачка звернулася з письмовою заявою до директора ЖКП «Пісківське» про виплату їй компенсації за невикористану відпустку та проведення повного розрахунку по заробітній платі на день звільнення 15 листопада 2017 року, що підтверджується копією заяви (а.с.23). З копії довідки №11 виданої ЖКП «Пісківське» 22 січня 2018 року вбачається, що при звільненні 13 березня 2017 року [PERSON] була виплачена компенсація за основну та додаткову щорічні відпустки 10 календарних днів (3 календарні дні щорічної відпустки за 2016 рік та 7 календарних днів додаткової відпустки за ненормований робочий день за 2017 рік), а також за 10 календарних днів соціальної відпустки, як матері, яка має двох дітей віком до 15 років за 2017 рік (а.с.34). Відповідно до розрахункового листка та зведеної відомості (а.с.60-61) відповідачем нараховані компенсацію за невикористану відпустку та оклад за чотири дні листопада 2017 року виплачені позивачці 26 лютого 2018 року. Враховуючи, що рішенням Апеляційного суду Київської області стягнуто на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу по 08 листопада 2017 року, а наказ про поновлення на роботі винесено 15 листопада 2017 року, то відповідач повинен був нарахувати та виплатити в день звільнення середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 листопада по 14 листопада 2017 року за чотири робочі дні в сумі 1084,24 (271,06 грн. х 4 робочі дні). 15 листопада 2017 року судом не приймається до уваги як день за який повинно бути нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки 15 листопада 2017 року позивачку було поновлено на роботі і вона мала можливість приступити до виконання своїх трудових обов'язків, однак за угодою сторін була звільнена. Оскільки позивачка в судовому засіданні зазначила, що її позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку та заробітної плати за 4 дні відповідачем задоволені, то підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається. Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у цій статті відшкодування в тому разі коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З копії довідки №28 від 12 грудня 2017 року (а.с.24) вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 271,06 грн. Оскільки кошти за час вимушеного прогулу та компенсація за невикористану відпустку були виплачені 26 лютого 2018 року, тобто з дня звільнення по день розрахунку минуло 102 дні (15 днів листопада 2017 року, 31 день грудня 2017 року, 31 день січня 2018 року, 25 днів лютого 2018 року), то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 27648,12 грн. (102 дні х 271,06 грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно\~стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial