Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2009 у розмірі 12368,37 грн., з яких заборгованість за кредитом 287,70 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1434,44 грн., заборгованість за пенею 9581,07 грн., а також штрафи 500,00 грн. - фіксована частина, та 565,16 грн. процентна складова. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 11.11.2009 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 13900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Посилаючись на цю обставину, позивач зазначає, що таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позивальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в договорі. Пунктом 1.1.2.1.5 Умов та правил надання банківських послуг отримання виписок про стан карткового рахунку та про здійснення операцій в картрахунком є обовязком позичальника. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, та інших витрат за договором (п.2.1.1.5.5). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми позову. Позивач зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але, в порушення умов договору, відповідач не надавав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами згідно договору, тобто свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 16.12.2018 має заборгованість у розмірі 12368,37 грн., яка складається з наступного: 287,70 грн. заборгованість за кредитом; 1434,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9581,07 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи 500,00 грн. фіксована частина, 565,16 грн. процентна складова. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 5/. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, але відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Судом ухвалено про розгляд справи без участі сторін, в заочному порядку на підставі ст.ст.280-282 ЦІПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 11.11.2009 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (на даний час АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК") і [PERSON] укладено договір б/н про надання банківських послуг, який складається із заяви, довідки про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та Тарифів. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування, у розмірі 3,0 %, з обовязковим місячним платіжем 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості /а.с.12/. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 16.12.2018 становить 12368,37 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 287,70 грн.; -заборгованість за процентами 1434,44 грн.; -заборгованість за пенею 9581,07 грн.; -штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору 1065,16 грн. /а.с.6-10/. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобовязань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Таким чином, судом встановлено порушення права позивача на своєчасно отримання грошових коштів внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим заборгованість підлягає стягненню. Разом з тим, суд враховує, що згідно з положеннями ст.549 ЦК України, неустойкою (пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За приписами ч.3 цієї статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Водночас, положеннями ч.3 ст.551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, суд прийшов до наступного. Сума пені у даному позові більш ніж в 33 рази перевищує суму основного боргу за кредитом, що суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру пені. Одночасно суд враховує, що в позові не зазначено про будь-які збитки, які змушений був понести відповідач внаслідок невиконання зобовязань відповідачем. Отже суд приходить до висновку, що наведені обставини мають істотне значення, тому вважає за необхідне, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки у вигляді пені по цій справі до 300,00 грн. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014, згідно з якою частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів суд дійшов таких висновків. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача у звязку з порушенням кредитного зобовязання одночасно пеню та штраф. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування при порушенні строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам, а тому вони задоволенню не підлягають, а отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 2022,14 грн., з яких: заборгованість за кредитом 287,70 грн.; заборгованість по процентам 1434,44 грн.; пеня 300,00 грн. У стягненні штрафів у розмірі 1065,16 грн. необхідно відмовити. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобовязання відповідачем, іншого відповідач не довів, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial