Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

В травні 2017 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає, що з 03.10.2003 р.по 31.10.2006 р.він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,сторони є батьками неповнолітнього [PERSON],[INFO],який після розлучення батьків залишився проживати з батьком. Відповідач,яка уклала інший шлюб та мешкає окремо від сина,постійної матеріальної допомоги на його утримання не надає,її участь у піклуванні про дитину обмежується разовими платежами,а саме з 2016 р.[PERSON]епізодично надавала кошти у розмірі від 500 до 1000 гр.,що припинила робити за кілька місяців до звернення позивача до суду,з посиланням на відсутність коштів. У жовтні 2015 р.син сторін отримав важку спортивну травму,з урахуванням чого позивач не може за рахунок лише власних доходів забезпечити сину належне лікування,оздоровлення,утримання. Посилаючись на те,що [PERSON]не працює,постійних доходів не має,позивач просить суд стягнути з [PERSON]на його користь аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO],у розмірі 2000 гр.щомісячно,до повнолітня дитини,покласти судові витрати на відповідача. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2017 р.позов було задоволено,з відповідача на користь позивача на утримання дитини сторін стягнуто аліменти у розмірі 2000 гр.щомісячно. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.09.2018 р.заочне рішення від 04.09.2017 р.було скасовано. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач,її представник за довіреністю [PERSON]відзив на позовну заяву не подавали. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обгрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON],[INFO],який проживає з батьком. Відповідач постійно проживає за межами України,участі у вихованні сина не бере,розмір її доходів суду невідомий. Конституцією України проголошено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. При визначені розміру аліментів суд враховує відсутність з боку відповідача систематичної постійної участі в матеріальному забезпеченні спільної з позивачем дитини,яка в силу віку потребує утримання від батьків,стан здоров'я дитини,зростання її потреб з досягненням відповідного віку. Відповідач у заяві про скасування заочного рішення від 04.09.2017 р.по цій справі висловила свою позицію по суті спору,зазначивши,що її представник [PERSON],яка є тіткою дитини сторін,від імені [PERSON]періодично надсилає кошти на утримання дитини поштовими переказами, розмір яких [PERSON]визначила на свій розсуд у сумі 1200 гр.на місяць,що,на її думку,з урахуванням коштів від батька достатньо для задоволення щоденних найнеобхідніших потреб дитини сторін. Суд погоджується з доводами відповідача у цій частині,оскільки згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» законодавчо визначений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2018 р.по 01.11.2018 р.у розмірі 1944 гр.,з 01.12.2018 р.по 31.12.2018 р.у розмірі 2024 гр.,тому аліменти у сумі 1200 гр.,які пропонує відповідач,відповідає половині цього прожиткового мінімуму та мінімальному розміру аліментів згідно приписів чинного сімейного законодавства. За таких обставин,доцільним в інтересах дитини для забезпечення їй реальної матеріальної підтримки від матері є визначення аліментів у розмірі 1200 гр.щомісячно,що,з урахуванням коштів від батька дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні. В подальшому,за наявності обставин,з якими закон пов'язує зміну розміру аліментів,позивач має право звернутись до суду з відповідним позовом. З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Позивач при зверненні до суду від попередньої сплати судового збору звільнений,при задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гр.за ставкою для сплати судового збору на час пред'явлення позову. На підставі ст.180,182,192 Сімейного Кодексу України,ст.ст.12,13,76,81,141,258,259,263,265,279,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: partial