Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Представник позивача - Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області Крупко Л.А. подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просить розглядати справу в її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просить розглядати справу в його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Суд ухвалив розгляд справи проводити заочно та ухвалити заочне рішення. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про народження є матір`ю дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] . Мати позивача [PERSON] проживає у Республіці Молдова. Дитина [PERSON] проживає в сім`ї баби - [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачка не займається та не займалася вихованням своєї дитини - [PERSON] , не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний стан, матеріально дитину не підтримує, а також ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, актом обстеження житлово-побутових умов від 02.02.2021 року, довідкою № 84 від 05 лютого 2021 року, виданою Лівинецькою сільською радою Дністровського району Чернівецької області, характеристикою загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Лівинці № 13 від 05.02.2021 року, висновком органу опіки та піклування - Дністровської районної державної адміністрації Чернівецької області від 29.03.2021 року № 01-33/234. Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства", якою сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до ст. 18 Конвенції , батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Своєю бездіяльністю відповідач порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, які б підтверджували ту обставину, що вона на належному рівні виконує свої батьківські обов`язки та матеріально утримує дитину, забезпечує його відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов Дністровської районної державної адміністрації Чернівецької області, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити частково - позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дитини - [PERSON] , [INFO] та відповідача на користь [PERSON] , [INFO] слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) щомісячно. Згідно частини 3 статті 193 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. В зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що аліменти, стягнуті із відповідача [PERSON] , [INFO] та перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, відсутність на її утриманні інших дітей, дружини, непрацездатних батьків. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 8 квітня 2021 року. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували розмір заробітної плати відповідача, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави 1816 гривень судового збору. На підставі Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 150, 164-166,171,180-183,191,193СКУкраїни,

Outcome: partial