Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача у вигляді твердої грошової суми 2000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. На утриманні у позивачки перебуває неповнолітня донька, тоді як відповідач жодної участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим ставить її у скрутне положення. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, та пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу з ними не проживає, не виконує батьківського обов'язку по утриманню доньки, матеріально дитину не забезпечує. Дитина потребує морального та духовного розвитку, часто хворіє вимагає додаткових витрат на лікування та розвиток. Дитина проживає разом з матір'ю, проте отримуваних нею коштів не вистачає для належного забезпечення дитини. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки, але не в такій сумі, оскільки офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, проте щомісячно перераховує доньці [PERSON] в добровільному порядку кошти, має інших дітей на своєму утриманні, зокрема у новому шлюбі у нього народився син [PERSON], [INFO], який також потребує матеріального забезпечення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 13 грудня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 13 грудня 2003 року серії [NUMBER] актовий запис № 1371, видане відділом реєстрації актів громадського стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року шлюб між сторонами було розірвано ( а.с.2). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 2008 року (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір"ю, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, на утриманні має двох дітей ( окрім дочки [PERSON] неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]). При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних батьків, та матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, та дохід якої перевищує дохід відповідача, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину, та розмір доходу батька дитини, приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 12.10.2017 р. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial