Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просив стягнути солідарно з [PERSON] Туєн, [PERSON] Вуй заборгованість за договором про надання траншу на загальну суму 6\~625\~538,24 гривень, судовий збір, а також звернути стягнення на квартиру, що перебуває в іпотеці, зобовязати передати ключі від квартири та інформацію про неї, надати банку право на вчинення всіх дій та отримання документів, необхідних для відчуження предмету іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.08.2008 року між банком та [PERSON] Туєн була укладена рамкова угода № 6686, згідно якої встановлений ліміт суми кредитування 110\~000 доларів США та ліміт строку кредитування 120 календарних місяців. На підставі рамкової угоди був укладений договір про надання траншу № 2.28389/6686, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 110\~000 доларів США під 14% річних на строк 120 місяців. Додатком до договору був складений графік повернення кредиту та сплати відсотків. [PERSON] були порушені умови рамкової угоди, договору траншу та закону, він не забезпечив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого утворився борг з тривалою затримкою у погашенні. Згідно з рамковою угодою, при порушенні строків погашення грошових зобовязань тривалістю більше, ніж три банківських дні, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, а позичальник зобовязаний протягом пяти банківських днів погасити залишок кредиту, якщо інша сума чи строк не будуть вказані у вимозі. Станом на 06.08.2015 року борг [PERSON] перед банком становить 6\~625\~538 гривень 24 копійки, з яких: борг за капіталом 1\~368\~988,64 гривень, борг за відсотками за неправомірне користування кредитом 672\~364,05 гривень, борг за пенею 4\~584\~185,55 гривень. На забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між банком та [PERSON] Вуй був укладений договір поруки № 2.28389/6686 від 12.08.2008 року, яким не було передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, тобто обидва відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем в разі порушення зобовязань [PERSON] На вимогу позивача від 01.04.2013 року про виконання зобовязань відповідач [PERSON], як поручитель не відреагував. Крім того, у забезпечення виконання зобовязань між банком і [PERSON] був укладений договір іпотеки № 6686-ІД-01 від 12.08.2008 року, яким в іпотеку була передана квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] 04.04.2013 року [PERSON] банком була направлена вимога про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки № 599/7/13, де попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі непогашення заборгованості у 30-денний термін. Після спливу цього терміну банком було прийняте рішення про звернення стягнення на квартиру, про що був попереджений відповідач, та позивач звернувся до суду із цим позовом. Відповідач [PERSON] Вуй в особі представника [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд визнати договір поруки № 2.28389/6686 від 12.08.2008 року припиненим, обґрунтовуючи це наступним. Порука є строковим зобовязанням, умова договору про дію поруки протягом усього строку користування кредитом не може розглядатися як встановлення строку дії поруки. Оскільки банком був змінений строк виконання основного зобовязання, а строк поруки договором не був визначений, то для врегулювання відносин між ним та банком повинні застосовуватися положення ч. 4 ст. 559 ЦК України. Ця норма закону передбачає, що порука припиняється в разі, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Згідно п. 8.6 договору про надання ПАТ «ПроКредит Банк» траншу [PERSON] Туєн, новим строком виконання зобовязання божником є 13.09.2012 року. Згідно розрахунку заборгованості право вимоги на повернення кредиту в повному обсязі достроково у банка виникло 17.08.2012 року, обовязок боржника, як зазначено вище, повернути кошти достроково виник 13.09.2012 року. Проте протягом наступних шести місяців банк не звернувся до нього як до поручителя з вимогою виконати зобовязання, тобто договір поруки, на його думку, припинив свою дію 13.03.2013 року. Лише 01.04.2013 року, як вбачається з чеку відділення звязку, банком йому була направлена така вимога, але вручена так і не була. Крім того, відсутність опису вкладення листа не дає підстав достеменно стверджувати, що банком йому надсилалася саме вимога про виконання зобовязання, а не будь-які інші документи. З огляду на викладене, вимоги банка до нього як до поручителя про виконання зобовязання є безпідставними та необґрунтованими. У судовому засіданні представник позивача за основним позовом [PERSON] підтримав вимоги позовної заяви, дав пояснення, аналогічні викладеним в ній, та просив задовольнити позов у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнав, мотивуючи тим, що п. 4.1. договору поруки прямо передбачено, що непредявлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги первісного позову не визнала, зустрічний позов підтримала у повному обсязі. Пояснила, що банк втратив право предявлення вимоги про виконання зобовязання за договором поруки відносно [PERSON], оскільки не предявив такої вимоги у встановлений законом шестимісячний строк. Тому договір поруки має бути визнаний судом припиненим. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні повністю підтвердив позицію [PERSON] та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог банку до [PERSON] та задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.08.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» (найменування якого змінено на ПАТ «ПроКредит Банк») та фізичною особою [PERSON] Туєн укладено рамкову угоду № 6686, відповідно до якої позивач за первісним позовом на підставі договору про надання траншу № 2.28389/6686 від 12.08.2008 року надав позичальнику фізичній особі [PERSON] кредитні кошти в сумі 110\~000 доларів США на строк 120 календарних місяців від дати видачі кредиту включно зі сплатою 14% річних за користування кредитом для придбання квартири [ADDRESS] шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника № 2620201141154 у позичальника. Додатком № 1 до кредитного договору був складений графік повернення кредиту та сплати відсотків, додатком № 2 розрахунок сукупної вартості кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] Вуй 12.08.2008 року укладено договір поруки № 2.28389/6686, за умовами якого [PERSON] поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник (п. 2.1. договору поруки). Також у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем за первісним позовом та [PERSON] Туєн 12.08.2008 року був укладений договір іпотеки № 6686-ІД-01, який 12.08.2008 року був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 409. Відповідно до договору іпотеки [PERSON] в забезпечення зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,8 кв.м. Згідно виписки з рахунку № 2620201141154.840, належного [PERSON], 12.08.2008 року АТ «ПроКредит Банк» на цей рахунок були перераховані кошти в сумі 110\~000 доларів США відповідно до договору про надання траншу № 2.28389/6686 від 12.08.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, [PERSON] не були виконані зобовязання перед банком з повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними. Так, згідно розрахунку заборгованості, останній регулярний платіж за кредитом та відсотками був здійснений [PERSON] 16.07.2012 року. Загальна сума заборгованості [PERSON] Туєн перед ПАТ «ПроКредит Банк» станом на 06.08.2015 року складає 6\~625\~538 гривень 24 копійки, з яких: борг за капіталом 1\~368\~988 гривень 64 копійки, борг за відсотками за неправомірне користування кредитом 672\~364 гривні 05 копійок, борг за пенею 4\~584\~185 гривень 55 копійок. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~\~зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому\~\~відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідачем [PERSON] не виконані його зобов'язання за укладеними з позивачем договорами. Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; 3.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; 5.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; 6.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Також п. 7.1.2 Договору іпотеки встановлює право продажу предмета іпотеки за вартістю, що визначена на підставі оцінки предмета іпотеки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, вибір якого здійснюється на розсуд іпотекодержателя. Тобто ціна продажу іпотекодержателем предмету іпотеки в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» може бути визначена суб'єктом оціночної діяльності. Згідно статті 39 Закону України "Про іпотеку" у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а також початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України\~\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд оцінюючи зібрані докази в їхній сукупності, вважає, що маються всі підстави для задоволення позову ПАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості. Розглянувши вимоги зустрічного позову [PERSON] Вуй до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки припиненим, суд дійшов висновку про правомірність таких вимог виходячи з наступного. Як передбачено ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Таким чином, умова договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.\~251 ЦК України, ч. 4 ст.\~559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми саме ч. 4 ст. 559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що право вимагати дострокового погашення кредиту виникло у позивача за первісним позовом 17.08.2012 року, тобто по спливу трьох банківських днів з моменту, коли [PERSON] мав здійснити черговий платіж, але не здійснив його 13.08.2012 року. За п. 8.6 рамкової угоди, у разі існування заборгованості позичальника тривалістю понад 30 календарних днів позичальник зобовязаний здійснити повне дострокове погашення кредиту не пізніше, ніж через три банківські дні з моменту настання тридцятого календарного дня прострочення. Тобто боржник вже порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків, за що банком фактично був змінений строк виконання основного зобовязання, а також була нарахована пеня і до обсягу заборгованості були включені всі нарахування за кредитним договором, в т.ч. і строк сплати по яких ще не настав, тобто мало місце дострокове стягнення всієї заборгованості. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14. Таким чином, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України\~строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України\~порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Аналіз ч. 4 ст. 559\~ЦПК України\~дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. У ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають кредитних правовідносин» зазначено, що предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (в залежності від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. У матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували саме вручення [PERSON] Вуй вимоги банку про виконання зобовязання за договором поруки. Більш того, вимога, датована 26.03.2013 року, згідно квитанції УДППЗ «Укрпошта» була направлена позивачу за зустрічним позовом тільки 01.04.2013 року, що вже є поза межею 6-місячного строку, що надається законом кредиторові для предявлення вимоги. Таким чином, суд вважає, що договір поруки № 2.28389/6686 від 12.08.2008 року має бути визнаний припиненим за вищезазначених обставин. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial