Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про зобовязання видати грошові кошти по Договору банківського вкладу «Класік» № 300131/135085/5-14 від 20.11.2014 року у розмірі 1107,66 доларів США, 13% річних, 10000 грн. моральної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2014 року між нею та Банком було укладено договір № 300131/135085/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в доларах США, згідно якою позивачем внесено 1107,06 доларів США з виплатою 13,00 % річних. Після закінчення строку дії вкладу, 20.04.2015 р. позивачем було подано вимогу про повернення залишку коштів по депозитному договору з усіма відсотками, проте відповідачем кошти повернуті не були. Тому позивач вважає, що відповідач не виконує умови укладеного між ними депозитного договору, а дії банку суперечать чинному законодавству України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просить суд ухвалити рішення про його задоволення у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 20.11.2014 року між позивачем та банком було укладено договори № 300131/135085/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в доларах США. Згідно умов вказаного вище договору, позивач вніс, а Банк прийняв від нього на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 1107,66 доларів СШАна строк з 20.11.2014 р. по 20.04.2015 р. з виплатою 13,00 % річних. (а. с. 7). Відповідно до меморіального валютного ордеру № 32896 від 20.11.2014 року (а. с.8) позивачем перераховано кошти на депозитний рахунок. Позивачем 20.04.2015 р., після закінчення терміну договорів, було подано заяву до Банку про видачу залишку суми по депозиту разом з відсотками, але Банком вказана вимога виконана не була.(а. с. 9). Відповідно до ч.1,\~ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч.ч. 1,2\~ст.1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань позивачка [PERSON] була поставлена у скрутне матеріальне становище, вимушена була докладати додаткових зусиль для подолання несприятливої ситуації, що викликало у неї душевний дискомфорт, призвело до сильного нервового навантаження. Таким чином суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, проте сума у грошовому виразі у яку позивач оцінила моральну шкоду є завищеною, а тому суд вважає, що достатньою компенсацією її моральних страждань є сума у 500 грн. Згідно з ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачка не надала суду доказів на підтвердження понесення нею витрат на оплату правової допомоги адвоката [PERSON] А, як то квитанції, платіжного доручення, тощо. А тому суд вважає, що підстав для відшкодування витрат на правову допомогу немає. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до інформації яка міститися на офіційному сайті НБУ України (www.bank.gov.ua), вартість одного долара США станом на момент подачі позову 05.06.2015 р. становить 21,01 грн., ціна даного позову становить 23271,93 грн. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подачу позову майнового характеру, у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та ст.ст.\~15,16,525,\~526,\~610,\~612,\~1058,\~1060,\~1061 ЦК України,

Outcome: partial