Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азалія Нова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилалася на те, що вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Азалія Нова», з 15.09.2014 року по 23.04.2015 року. У порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні їй не була виплачена нарахована заробітна плата за період з 01 квітня 2015р. по 23 квітня 2016р. у розмірі 1497,98грн., та відповідач у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України має сплатити їй середній заробіток під час затримки розрахунку при звільненні з 24.04.2015р. по 16.05.2016 року, в кількості 387 днів, із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка склала 38 грн. 39 коп.\~ В зв'язку з викладеним просила стягнути на її користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 1497,98грн. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 14856,93 грн. В ході слухання справи позивачкою було уточнено позовні вимоги, згідно яких просить суд стягнути на свою користь з ТОВ «Азалія Нова» заборгованості по заробітній платі в розмірі 1497,98грн. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 23072,39 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, до суду надав письмові заперечення, позов не визнав, пояснив, що позивачка дійсно працювала у ТОВ «Азалія Нова» з 15.09.2014 року по 23.04.2015 року, при звільненні їй було нарахована до виплати 1296,32 грн., в тому числі: заробітна плата 879,36 грн., компенсація за невикористану відпустку 416,96 грн. Однак, невиплата належних позивачці сум при звільненні сталася через її неявку до бухгалтерії підприємства. В подальшому на телефонні запрошення для отримання розрахунку позивачка не реагувала. Також, позивачкою не вірно розрахований період середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, який складає 248 дні, за період з 24.04.2015 року по 19.04.2016 року, а тому, при відсутності спору щодо виплати сум, нарахованих позивачці при звільненні та вини власника у несвоєчасному проведенні розрахунку вимоги позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку задоволенню не підлягають. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що позивачка у період з 15 вересня 2014 року по 23 квітня 2015 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Азалія Нова», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-8). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом також встановлено, що заборгованість ТОВ «Азалія Нова» перед позивачкою по заробітній платі при звільненні складає 1296,32 грн., з яких: заробітна плата 879,36 грн., компенсація за невикористану відпустку 416,96 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Азалія Нова» № 63 від 19 квітня 2016 року (а.с. 46). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. ст. 115, 116 КЗпП України, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов в цій частині задовольнити\~\~частково, з урахуванням вірної довідки наданої відповідачем, та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 1296 гривень 32 коп.\~\~ На спростування даного розміру заборгованості позивачкою доказів не надано, тому вказану суму суд бере за основу при прийнятті рішення. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно із рекомендованим повідомленням, відправленим 19.04.2016 року, позивачка отримала 20.04.2016 року лист ТОВ «Азалія Нова» про розмір та порядок отримання недоотриманих при звільненні сум (а.с. 46-47), але не звернулась до відповідача після 20.04.2016 року для отримання заробітної плати, а звернулась у травні 2015 року до суду . Крім того, не зважаючи на запрошення до підприємства для отримання заробітної плати, до ТОВ "Азалія Нова" не звернулась, а навпаки, звернулася до суду із позовною заявою про збільшення позовних вимог, зазначивши більший період, за який просить стягнути середній заробіток за затримку його виплати. Таким чином, на думку суду, починаючи з 20.04.2016 року вини відповідача у затриманні розрахунку по заробітній платі не має, тому підлягає стягненню середня заробітна плата за час затримки до 19.04.2016 року включно. Відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Розмір середньоденної заробітної плати становить 38,39 грн., а розмір середньої заробітної плати за весь час затримки заробітної плати, тобто з 23.04.2015 року по 19.04.2016 року становить 9520,72 грн. (248 робочих днів х 38,39. При таких обставинах та вимог закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповаідача задоволенню складає 9520,72 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж на один місяць.\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: partial