Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просив із урахуванням уточнення позовних вимог поновити трудовий стаж із 08.01.2013 року по 27.02.2014 року та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи із 08.01.2013 року по 27.02.2014 року (а.с. 68, 85). В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 08.01.2013 був незаконно звільнений із посади лісничого ДП «Житомирський військовий лісгосп». Згодом рішенням Апеляційного суду Житомирської області наказ №1-к від 08.01.2013 року на підставі якого позивача звільнили із посади лісничого був визнаний незаконним, а [PERSON] поновлено на роботі із 27.02.2014 року. Зазначає, що відповідач не протабелював та не оплатив робочий день 08.01.2013 року, який позивач відпрацював. Внаслідок таких дій відносно директора відповідача [PERSON] був складений адмінпротокол та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення трудового законодавства. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із підстав зазначених в позові, просили їх задовольнити. Представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити посилаючись на те, що на час звільнення [PERSON] (04.01.2013 року) з ним був проведений повний розрахунок, і відсутні будь-які документи або свідки, які б підтвердили, що останнім робочим днем позивача було саме 08.01.2013 року, а тому відсутні підстави для стягнення із відповідача середнього заробітку. Зазначила, що в задоволенні вимог щодо поновлення трудового стажу також слід відмовити оскільки позивач вже звертався до відповідача із вимогами щодо поновлення на роботі і його рішенням суду апеляційної інстанції було поновлено на посаді лісничого із 27.02.2014 року. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з урахуванням наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 116, 117 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач працював у Державному підприємстві «Житомирський військовий лісгосп» на посаді лісничого та був звільнений за угодою сторін 08.01.2013 року на підставі наказу № 1-к від 08.01.2013 року (а.с.3). Згідно довідки відповідача від 04.06.2014 року №39 [PERSON] був звільнений з ДП «Житомирський військовий лісгосп» 04.01.2013 року, розрахунки з ним на час звільнення проведені в повному обсязі, заборгованості по заробітній плаї немає. Проте суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що останнім робочим днем [PERSON] було 04 січня 2013 року, оскільки дана обставина спростовується рядом процесуальних документів. Так, з матеріалів адміністративної справи №295/4746/13-п, що оглядалась в судовому засіданні, вбачається, що 28.01.2013 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Житомирській області відносно керівника ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку із вчиненням останнім адмінправопорушення, яке полягало у порушенні вимог ст. 116 КЗпП України в частині невиплати заробітної плати працівнику [PERSON] у день його звільнення, а саме не була виплачена заробітна плата за 08.01.2013 року. За наслідками розрядку матеріалів про адміністративне правопорушення постановою судді Богунського районного суду м. Житомира Іоннікова В.М. керівника ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ст. 41 КУпАП, при цьому [PERSON] визнав свою вину. Окрім цього, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27.02.2014 року у справі № 0604/2-4109/12 за позовом [PERSON] до ДП "Житомирський військовий лісгосп" про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі також було встановлено, що останнім робочим днем позивача було 08.01.2013 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України та не провів виплату позивачу всіх сум, що належать йому від підприємства при звільненні. Згідно вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За таких обставин, суд враховуючи положення пунктів 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України п. 20 від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та межі заявлених позовних вимог стягує із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 09.01.2013 року по 27.02.2014 року включно в сумі 37 310 грн. 00 коп. (середньоденний заробіток позивача становить 130 грн. 00 коп. х 287 робочих днів у період з 09.01.2013 року по 27.02.2014 року включно). Суд, не вбачає підстав для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку враховуючи відсутність спору саме щодо розміру належних до виплати сум. В той же час суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині поновлення трудового стажу із 08.01.2013 року по 27.02.2014 року оскільки рішенням суду апеляційної інстанції від 27.02.2014 року у справі № 0604/2-4109/12 вже були задоволені вимоги [PERSON] та поновлено на роботі на посаді лісничого із 27.02.2014 року (на момент розгляду справи №295/19171/13-ц судом першої інстанції). У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 373 грн. 10 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial