Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання в розмірі ? частки від заробітку відповідача щомісячно в зв'язку із опікуванням над дитиною-інвалідом, починаючи з дня подання позову до суду, безстроково. Позов обґрунтований посиланням на положення ст.88 СК України До суду позивач не з'явилась, уповноваживши представляти свої інтереси в суді адвоката Бойченко Г.В. (а.с. 18,19). Відповідач до суду не з'явився, уповноваживши представляти свої інтереси в суді адвоката Свястіну М.О. (а.с. 15,16). Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на матеріальне становище свого довірителя, що за її обґрунтуванням унеможливлює надання [PERSON] будь-якої допомоги.. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, встановив наступне: Протягом періоду з 2007 р. до 2012 р. сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Дитина має статус інваліда (а.с. 3,4, 42) проживає з матір'ю (а.с. 43), перебуває на індивідуальній програмі реабілітації (а.с. 5-9) і потребує постійного стороннього догляду (а.с. 44), який здійснюється позивачем. Відповідно до положень ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до ст. 88 СК України, згідно з якою, якщо один із подружжя, в т.ч. і працездатний, проживає з дитиною - інвалідом, яка не може обходиться без постійного стороннього догляду і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Аліменти у відповідності до ст.80 СК України присуджуються одному з подружжя у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку другого з подружжя без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки, сина. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що відповідач, будучи зобов'язаним до сплати аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку, що становить близько 550 грн. на місяць, ухиляється від надання будь-якої допомоги їй, хоча має таку можливість з огляду на здійснювані ним щомісячні витрати по утриманню майна, які пов'язані з оплатою кредиту, орендованої ним 3-кімнатної квартири та утримання автомобілю. Розмір аліментів на особисте утримання [PERSON] просить визначити в сумі, яка могла би покрити її елементарні побутові потреби. Вирішуючи позов в межах заявлених [PERSON] вимог, суд, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, з врахуванням положень ст.88 СК України та позиції відповідача по справі, приймає до уваги найбільш вагомі обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. Матеріальне становище відповідача: Так, заперечуючи проти позову, представник відповідача послалась на розмір доходів свого довірителя (а.с. 41), наявність кредитного зобов'язання (а.с. 48-52) та грошового зобов'язання по утриманню орендованого ним житла (а.с.53), що в сукупності, за її посиланням унеможливлює надання допомоги в розмірі, який вимагає позивач. Враховуючи положення ст.88 СК України, яка право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, пов'язує з саме матеріальною можливістю іншого з подружжя її надавати, суд, прийнявши до уваги розмір доходів відповідача в сукупності із його спроможністю нести зобов'язання за кредитним договором /копія договору суду не представлена/, утримувати легковий автомобіль та орендувати трикімнатну квартиру /що не заперечується жодною із сторін провадження/, і витрати щодо утримання згаданого майна [PERSON] вочевидь визначає для себе найбільш актуальнішими, ніж обов'язок по утриманню жінки, з якою він проживав однією сім'єю і яка на разі не має можливості працювати, оскільки здійснює постійний сторонній догляд за дитиною-інвалідом, суд, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, має всі підстави дійти висновку, що відповідач, попри наведені ним мотиви, має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання дружини, з огляду на що вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо покладення на [PERSON] обов'язку по її утриманню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та враховуючи, що відповідач за рішенням суду зобов'язаний до сплати аліментів на користь дитини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (а.с. 46), суд вважає, що розмір аліментів на утримання дружини, з врахуванням положень ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2015 рік" щодо розміру прожиткового мінімуму на одну особу відповідного віку та працездатності, має бути визначений в розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, що з врахуванням матеріального становища відповідача в цілому, буде достатнім для мінімального задоволення її розумних побутових потреб. У відповідності до положень ст.76 СК України аліменти присуджені судом від дня подання позовної заяви та протягом всього часу проживання позивача з дитиною інвалідом і опікування нею. Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правову допомогу в межах, заявлених позивачем, з урахуванням граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, як він визначений Постановою КМУ № 590 від 27.04.2004 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», за відсутності відповідних даних на підтвердження тривалості часу, витраченого на підготовку та складення позову, судом стягнута сума, що не перевищує суму, яка обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України віднесені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial