Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Прокурор Житомирського району (правонаступником якої є [PERSON] місцева прокуратура) звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2013 році прокуратурою проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками лісового фонду. За результатами проведення перевірки прокуратурою району встановленні порушення вимог Земельного кодексу України в частині протиправного вилучення земельних ділянок лісового фонду з постійного користування ДП «[PERSON] військовий лісгосп» та передачі останніх з перевищенням повноважень головою райдержадміністрації у приватну власність 23 громадянам загальною площею 2,4238 га. для ведення садівництва на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області за межами населеного пункту. В ході судового розгляду за заявою від 22.10.2014 року прокурором зміненні підстави позовних вимог по відношенню щодо відповідача [PERSON] з приводу порушення райдержадміністрацією вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, які полягають у безкоштовній передачі земельної ділянки у приватну власність зазначеній особі повторно. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки райдержадміністрацією спірні земельні ділянки передані у приватну власність громадян за рахунок земель запасу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області для ведення садівництва, які у постійному користуванні ДП «[PERSON] військовий лісгосп» не перебували, спірні земельні ділянки державному підприємству для ведення лісового господарства не надавались. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову з огляду на безпідставність позовних вимог та вказала на відсутність доказів про порушення громадянами порядку безоплатної приватизації земельних ділянок, ДП «[PERSON] військовий лісгосп», який не є користувачем спірної земельної ділянки площею 2,4238 га. Факт зміни цільового призначення із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення також прокурором не доведено. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що позов прокурора предявлений безпідставно і ґрунтується на припущеннях. Представники третіх осіб ДП «[PERSON] військовий лісгосп», Міністерства оборони України та КЕВ м.Житомира позов прокурора підтримали в повному обсязі. Суду пояснили, що [PERSON] РДА оскаржуваним розпорядженням розпорядилася земельною ділянкою зі спеціальним статусом земель оборони з перевищенням своїх повноважень, передавши землі державної власності у приватну власність громадянам. Спірні земельні ділянки у 1982 році були передані виконавчим комітетом [PERSON] районної ради у безстрокове безоплатне користування [PERSON] КЕЧ району, якій видано державний акт на право користування землею серії Б №021477 на площу 325,8 га. в межах згідно з планом користування. Акт було зареєстровано у Книзі записів державних актів на право користування землею за №32. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області у судовому засіданні надав пояснення відповідно до яких контролюючим органом проводилась перевірка дотримання вимог земельного законодавства при розпорядженні спірними землями. Будь-яких порушень при передачі у приватну власність земель Держсільгоспінспекцією у Житомирській області не встановлено. Представник [PERSON] обласної державної адміністрації направив до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу у їх відсутність, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, однак будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, тому суд розглянув справу без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 26.04.2010 року №478 громадянам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі їх у власність для ведення садівництва за рахунок земель запасу Новогуйвинської селищної ради. Розпорядженням голови тієї ж адміністрації від 07.05.2010 року №556 затверджено проект із землеустрою щодо відведення 23 громадянам земельних ділянок загальною площею 2,4238 га. з метою передачі їх у власність для ведення садівництва за рахунок земель запасу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. В подальшому громадянами отримано державні акти на право власності на земельні ділянки. Державні акти на право власності на земельні ділянки отримали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]Т.О., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як доказ перебування у постійному користуванні ДП «[PERSON] військовий лісгосп» спірних земельних ділянок загальною площею 2,4238 га., прокурор обґрунтовує матеріалами лісовпорядкування Шепетівського військового лісництва 2001 року, а також таксаційним описом, відповідно до яких, спірні земельні входили до 19 кварталу Шепетівського військового лісництва. Разом з тим, указані матеріали лісовпорядкування не можуть слугувати доказами перебування у 2010 році спірних земельних ділянок у постійному користуванні ДП «[PERSON] військовий лісгосп» виходячи з наступного. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, право постійного користування ДП «[PERSON] військовий лісгосп» на спірні земельні ділянки на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області повинно підтверджуватися державним актом на право постійного користування. Виключенням із даного правила є норми, п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, згідно якого, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. По справі була проведена земельно-технічна експертиза. За результатами якої експерт не дійшов до категоричного висновку про юридичну зміну цільового призначення (категорії земель) вказаних земельних ділянок. У звязку з чим, експерт висловив припущення, що дані лісові угіддя могли б бути віднесенні до категорії земель лісового фонду. Аналогічно експертом здійснено припущення про «накладання» земельних ділянок відповідачів на землі, що входять до матеріалів лісовпорядкування Шепетівського військового лісництва 2001 року та зміни цільового призначення останніх на землі сільськогосподарського призначення. При наданні оцінці висновку експерта суд враховує, що в порушення вимог ст.ст. 19, 20, 125 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про землеустрій», відсутні відомості про прийняті рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень яких, здійснюється віднесення земель до тієї чи іншої категорії та про виготовлення і затвердження відповідної документації із землеустрою до передачі земель громадянам у 2010 році у приватну власність, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність зміни цільового призначення (категорії земель) спірних земельних ділянок. Крім того, прокурором при предявленні позову не враховано, що ДП «Івано-Франківський лісокомбінат» МО України (Шепетівський військовий лісгосп) отримав 21.09.2005 року державний акт серії ЯЯ №073508, згідно якого лісгоспу передано у постійне користування земельні ділянки лісового фонду на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Згідно технічної документації по встановленню меж та складанню державного акту на право постійного користування землею Шепетівському військовому лісгоспу МО України в межах Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області лісгоспу надавалась у постійне користування земельна ділянка площею 186,3180 га. єдиним масивом. Спірні земельні ділянки перебувають окремо від наданого у постійне користування масиву земель і не перебували у користуванні лісгоспу. Відповідно до вказаного державного акту та технічної документації із землеустрою, спірні земельні ділянки, надані відповідачам, до земель що ДП «Івано-Франківський лісокомбінат» МО України не входили. Вищевикладене підтверджується поясненнями експерта, наданих у судовому засіданні, який окрім іншого наголосив щодо неможливості категоричного ствердження про накладення земельних ділянок відповідачів на землі лісового фонду. Відповідно до наказу МО України №123 від 20.03.2009 року ДП «Івано-Франківський ліспромкобінат» МО України реорганізовано та створено ДП «[PERSON] військовий лісгосп», якому передано всі земельні ділянки, які знаходяться у користуванні лісгоспу (а.с.1 т.2). Таким чином, до ДП «[PERSON] військовий лісгосп» перейшло право постійного користування на земельні ділянки, що посвідчено державним актом від 21.09.2005 року серії ЯЯ №073508, у звязку з чим, посилання на матеріали лісовпорядкування 2001 року, як на правовстановлюючий документ, є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам земельного законодавства, а саме ст.126 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища. Пункт 3.6.2.1 Інструкції з проведення лісовпорядкування, затверджена постановою Держкомлісу СРСР від 12.09.1985 року №4, встановлює перелік планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, оригінали яких мають зберігатися в лісогосподарських підприємствах і які лісогосподарське підприємство зобов'язане надати лісовпорядкувальній експедиції в тимчасове користування для виготовлення робочих копій (при здійсненні робіт з лісовпорядкування): планшети попереднього лісовпорядкування з нанесеними на них змінами в лісовому фонді за попередній ревізійний період; плани лісонасаджень; карту-схему об'єкту впорядкування; відомості координат або геодезичні журнали окружних меж і планшетних рамок, складені попереднім лісовпорядкуванням; викопіювання з планових матеріалів меж лісництв, технічних ділянок, обходів, лісосировинних і споживчих баз, лісосічного фонду довгострокового користування земель, переданих в тимчасове користування іншим підприємствам, організаціям і установам, районів наземної і авіаційної охорони лісів на території об'єкта. Відповідно до пункту 3.6.3 Інструкції всі виписки, а також викопіювання із планово-картографічних матеріалів завіряються відповідальними особами відповідних установ і організацій. Ділянки суміжних землекористувань, які не мають геодезичних даних, і спірні межі мають бути перераховані в спеціальному акті, який підписується головним (старшим) районним землевпорядником. В цих випадках порядок встановлення меж визначається органами землеустрою за участю органів лісового господарства. Спірні земельні ділянки межують із землями запасу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області геодезичні дані щодо яких не надані позивачем, як не надано і спеціального акта , затвердженого органами землевпорядкування району, як того вимагає Інструкція, щодо спірних земель і узгодження меж. Відповідно до вимог ст.48 Лісового кодексу України у матеріалах лісовпорядкування має бути якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об'єкта лісовпорядкування. Частина 4 ст.48 Лісового кодексу України встановлює, що матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Належним чином оформлених планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, які б підтверджували доводи позивача щодо належності станом на 2010 рік та після прийняття оскаржуваного розпорядження спірних земельних ділянок до земель лісового фонду суду не надано. Твердження позивача, про наявність на спірній земельній ділянці зелених насаджень на спірних земельних ділянках не є доказом того, що ці земельні ділянки входять до складу земель лісового фонду. Аналогічно не встановлено факту протиправного вилучення земель з постійного користування ДП «[PERSON] військовий лісгосп» контролюючим органом у сфері використанні земель Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області. Актом обстеження земельної ділянки та багаторічних зелених насаджень на землях запасу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області підтверджено факт розміщення зелених насаджень на землях сільськогосподарського призначення загальною площею 2,4238 га. Комісією, за участю представника ДП «[PERSON] військовий лісгосп», на зазначеній земельній ділянці встановлено наявність багаторічних насаджень(сосни) та зроблено висновок про можливе відведення спірних земельних ділянок для ведення садівництва із наявними багаторічними зеленими насадженнями (а.с.18 т.1). Доводи позивача про належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду спростовуються також протоколами погодження меж спірних земельних ділянок, що перебувають у приватній власності відповідачів, відповідно до яких межі земельних ділянок погодженого ДП «[PERSON] військовий лісгосп» та підтверджені печаткою підприємства. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК Україні кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним розпорядження голови [PERSON] РДА, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, як похідних, про визнання недійсними державних актів та скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки. Окрім того у рішенні Європейський суд з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року зазначив, що «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Враховуючи зазначене, а також з огляду на ту обставину, що в судовому засіданні не доведений факт накладення спірних земельних ділянок на землі ДП «[PERSON] військовий лісгосп», позовні вимоги не підлягають до задоволення. Окрім того, прокурор порушуючи питання про визнання недійсним розпорядження голови РДА від 07.05.2010 року №56 «Про затвердження проекту і землеустрою щодо відведення громадянам земельних ділянок загальною площею 2,4238 га. у власність для ведення садівництва із земель запасу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області» та державних актів на право приватної власності на спірні земельні ділянки не оскаржує законність розпорядження голови РДА від 26.04.2010 року за №478 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою на спірні земельні ділянки для передачі останніх у приватну власність, яке стало підставою для розроблення документації, її затвердження та передачі у власність спірних земель відповідачам. Одночасно суд вважає обґрунтованою вимогу прокурора про визнання недійсним розпорядження голови [PERSON] РДА від 07.05.2010 року №556 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. При отриманні у власність [PERSON] земельної ділянки на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, для ведення садівництва, порушено вимоги ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, відповідно до якої передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Розпорядженням голови [PERSON] РДА від 01.04.2010 року №390 затверджено проект із землеустрою щодо відведення громадянам, зокрема [PERSON], у власність земельних ділянок загальної площею 6,60 га. для ведення садівництва на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. В подальшому, [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №690676, який було зареєстровано 28.05.2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011020900147 (а.с.87-88 т.4). Частиною 4 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Приватизація земельної ділянки можлива лише один раз по кожному виду цільового використання, передбаченого cт.121 Земельного кодексу України. Одноразовість приватизації означає і те, що особа, котра скористалась своїм правом і приватизувала земельну ділянку меншої від граничної, передбаченої ст.121 Земельного кодексу України, площі, не може приватизувати земельну ділянку цього цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає "різницю" між гранично можливою та раніше приватизованою. Незважаючи на вищевказані обмеження встановлені Земельним кодексом України, розпорядженням голови РДА від 07.05.2010 року №556 вдруге передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення садівництва, у звязку з чим, отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №021788 від 19.08.2010 року та оскаржуване розпорядження підлягають визнанню недійсними у судовому порядку. При цьому суд вважає вимогу прокурора про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, що перебуває у власності [PERSON] такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки після набрання судовим рішенням законної сили воно є обовязковим для виконання (ст.124 Конституції України). Крім того, відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Таким чином, наявність рішення суду про визнання недійсним правовстановлюючого документа на земельну ділянку є підставою для скасування права власності на нерухоме майно.

Outcome: partial