Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2009 у розмірі 11446,66 грн., та судових витрати у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг 29.12.2009 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 29.12.2009 року Відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці Відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 80000 грн. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 14.06.2021 становить 11446,66 грн. та складається з: 9250,40 грн. заборгованості за тілом кредиту , в т.ч. - простроченим тілом кредиту - 9250,40 грн. та 2196,26 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору, позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також судові витратив. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просив позов розглядати без участі представника банку. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, будь-які клопотання та заяви з боку банку відсутні. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду у разі виникнення обставин, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України ( а.с.47). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалась, тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд дійшов наступних висновків. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статтях 525,526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом статті 634ЦК України договором приєднання є договір,умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може за пропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ч. 2ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.ст. 1046-1053 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. ІV. Обставини, встановлені судом, норми права, застосовані судом, оцінка доказів, мотиви та висновки суду Судом установлено, 29.12.2009 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Умови та Правила банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. В анкеті-заяві [PERSON] дала свою згоду на те, що вона зобов`язується виконувати вимоги та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. (а.с.14). Також, 29.12.2009 року відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно з якою, зокрема, базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, становить 2,5 %. Розмір щомісячного платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа, наступного за звітним (а.с.15). З огляду на викладене, на підставі ст.ст.633,634,1054,1055 ЦК України суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав до позовної заяви розрахунки заборгованості за договором № б/н, станом на 31.10.2016 (а.с.4-6), станом на 30.09.2019 (а.с.7-9), станом на 14.06.2021 (а.с.10-11). Відповідно до останнього розрахунку станом на 14.06.2021 року у відповідача виникла заборгованість перед банком, яка становить 11446,66 грн. та складається з: 9250,40 грн. заборгованості за тілом кредиту та 2196,26 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Як видно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] , станом на момент підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» 29.12.2009 кредитний ліміт становив 0,00 грн., однак у подальшому кредитний ліміт збільшувався та 28.04.2015 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000,00 грн. та 22.07.2018 кредитний ліміт зменшено до нуля (а.с. 13). В довідці, виданій АТ КБ "ПриватБанк", зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н [PERSON] було видано кредитні картки із зазначенням номерів, дат відкриття та терміну дії, остання зі строком дії до січня 2024 (а.с. 12). Також позивачем долучено до позову довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якому споживач [PERSON] 13.10.2020 поставила підпис про те, що вона ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. У вказаному паспорті споживчого кредиту зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки, порядку повернення кредиту, наслідки прострочення або невиконання зобов`язань у вигляді штрафів. Дата надання інформації: 13.10.2020, вказана інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.10.2020 (а.с.16-18). Як вбачається з матеріалів справи, позивач, обґрунтовуючи право вимоги на стягнення заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору (далі - Договір). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Так, зі змісту довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] кредитний ліміт (тіло кредиту) найбільше становив 8 000,00 грн. (а.с.13). При цьому, у позовній заяві та в розрахунку заборгованості позивач визначив розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 9250,40 грн., тобто який перевищує найвищий кредитний ліміт встановлений банком. Матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до вказаної суми. Крім того, як вбачається з виписки за договором, банк штучно створював заборгованість за тілом кредиту, списуючи автоматично відсотки за використання кредитного ліміту, і показуючи їх як тіло кредиту, якого відповідач не отримував. Отже, на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими лише у межах наданого кредитного ліміту, тобто у сумі 8 000,00 грн. Щодо вимоги позивача про нарахування відсотків, суд зазначає, що нарахування позивачем відсотків, які підлягають стягненню, проведено з порушенням умов договору, з огляду на наступне. Судом встановлено, що при підписанні договору сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.15). Із розрахунків заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.09.2014 року банк в односторонньому порядку збільшив розмір відсотків за користування кредитом до 34,8% та у подальшому в розмір 42 % річних, при цьому відсоткова ставка постійно змінювалась ( зменшувалась, збільшувалась). Разом з тим, на підтвердження заявлених вимог позивач не надав суду докази, які б свідчили про те, що умови укладеного між ними кредитного договору містять умови щодо встановлення відсотків у розмірах, вказаних в розрахунках та у виписці за договором. Таким чином, перевірити правильність розрахунку заборгованості за узгодженими ставками є неможливим, з метою визначення суми заборгованості за простроченими відсотками за кредитом із процентної ставки визначеної договором 30% річних до матеріалів справи позивачем не долучено. Самостійно суд не взмозі нарахувати розміри 2,5% в місяць від тіла кредиту за весь час, оскільки тіло кредиту щомісячно постійно змінювалося, а розрахунок 2,5% на місяць від кінцевого тіла кредиту буде невідповідним, так як в тіло кредиту банком самостійно весь час включались списані кошти на погашення відсотків у розмірах, які не погоджені з відповідачем. Окрім того, зміна Банком в односторонньому порядку розміру процентних ставок суперечить висновкам Верховного Суду, що викладені у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі №127/1673/17 (провадження № 61-541св17) та від 19 лютого 2020 року у справі № 629/737/17 (провадження №№ 61-239св17). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, долучений позивачем в якості доказу паспорт споживчого кредиту не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима у спірному договорі від 29.12.2009, оскільки він був підписаний відповідачем після підписання основного договору - 13.10.2020. Як видно з довідки про надання кредитної картки, відповідачу 13.10.2020 була видана кредитна картка за № [NUMBER] з терміном дії до 01.2024 (а.с.12). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.06.2021 (а.с.10 зворотній бік) та виписки за договором б/н відповідачу з 13.10.2020 відсотки не нараховувались. Отже, зважаючи на те, що укладення кредитного договору з позичальником передувало підписанню відповідачем зазначеного паспорта споживчого кредиту, тому, на думку суду, він не є належним доказом у вказаній справі. З огляду на викладене, наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсотках суперечить вимогам законодавства з огляду на підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно здійснено нарахування відсотків в розмірі більшому ніж 30% річних в сумі 2196,26 грн., оскільки не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Зі змісту наданих позивачем розрахунків взагалі неможливо визначити формулу проведення розрахунку відсотків, а суд самостійно не наділений такими повноваженнями, а відтак в задоволенні вимоги про стягнення відсотків слід відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000,00 грн. V. Розподіл судових витрат Згідно ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1586,48 грн. (8000,00 х 2270/11 446,66). На підставі викладеного,

Outcome: partial