Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, спричинену смертю сина, у розмірі 1 500 000 гривень. В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначила, що її син, [PERSON], [INFO], працюючи майстром конвеєра зміни №4 ОВД №1 РЗФ-2 на ПАТ «Інгулецький Гірничо-Збагачувальний комбінат», виконуючи 28 вересня 2016 року свої робочі обов'язки та знаходячись в будівлі перевантажувального вузла №8 рудозбагачувальної фабрики №2 в рядах А-Б вісях 1-2, знаходячись на робочому місці був завалений внаслідок обрушення, обвалення будівель, споруд та їх елементів. 29 вересня 2016 року о 05:10 бійцями ДВГРЗ було вивільнено [PERSON] та після надання першої медичної допомоги доставлено бригадою швидкої медичної допомоги в реанімаційне відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №17 ДОР». 29 вересня 2016 року [PERSON], був переведений до реанімаційного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР», де [INFO] помер. Причина смерті: нирково-печінкова недостатність, шок, інші травми із залученням декількох ділянок тіла, зачеплення, роздавлення, стискування або защеплення. Згідно Акту № 8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений 26 грудня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. основною причиною нещасного випадку, внаслідок якого помер [PERSON], є неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо; супутні причини - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування машин, механізмів тощо, невиконання посадових обов'язків. Отже, комісія прийшла до висновку що причинами настання нещасного випадку на підприємстві стало дії та бездіяльність посадових осіб ПРАТ «ІНГЗК». В зв'язку з вище викладеним Позивач через смерть сина перенесла нервовий удар та психічне потрясіння оскільки у неї з сином були дуже гарні взаємовідносини, вони були найкращими друзями, мали спільні інтереси, полюбляли разом проводити час. На момент загибелі сину Позивача було лише 23 роки, в нього не залишилось сім?ї, дітей. Після звістки про смерть сина і по теперішній час Позивач досі морально страждає. Позивачка, перенесла, переносить та буде переносити нервові потрясіння та душевні страждання, в зв'язку зі смертю дитини, у неї виникли втрати немайнового характеру, а саме негативні зміни в житті та організації життєвої діяльності, викликані смертю рідної людини. Загинула людина, яка була для Позивачки - матері загиблого, найбільш дорогою та близькою. Позивачка перенесла, в зв'язку зі смертю сина велике потрясіння, шок, переживання, страждання. Все це призвело до порушення життєвого ритму, погіршення відносин з оточуючими, втраті здоров'я. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, надав суду письмове клопотання, в якому зазначив, що сума моральної шкоди надто завищена та не підлягає задоволенню саме в цій сумі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною рідного брата позивача. Після смерті [PERSON] вона була постійно поруч з позивачем, кожного дня, а на цей час відвідує позивача через день. Знає позивача як завжди життєрадісну людину, а після смерті її сина вона перетворилась зовсім у іншу людину - вона повністю закрилась, постійно схильна до істерики, має схильність до суїциду, від якого її зупинять лише постійні розмови з близькими людьми про те, що її син був би проти цього. Про її померлого сина позивач та всі оточуючи її люди, на її пропозицію, розмовляють тільки у цьому часі і вважають його живим. Із кімнати сина зроблено музей. Кожні вихідні без виключень та змін з самого поховання і до цього часу позивач їде на кладовище. Крім того, позивач постійно приймає антидепресанти, постійно відчуває головний біль, тиск та біль у серці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його рідною сестрою. Померлого він знав дуже гарно, він виріс на його очах і був йому як син. Позивач завжди була життєрадісною людиною, а після смерті сина постійно знаходиться у стані між повною апатією до повної агресії. Крім того, позивач повністю закрилась від всих оточуючих її людей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померлий [PERSON] був її внуком. Позивач з дня смерті сина по цей час думками тільки про нього, постійно знаходиться в депресивному стані, погано спить та постійно відчуває головний біль та запаморочення. Чекає кожного вихідного, щоб поїхати на кладовище. Позивача взагалі нічого не цікавить, вона не бачить сенсу у житті та не відчуває надію. Заслухавши сторону позивача, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що позивач є матір'ю [PERSON], який працював майстром конвеєра зміни №4 ОВД №1 РЗФ-2 на ПАТ «Інгулецький Гірничо-Збагачувальний комбінат» та виконуючи 28 вересня 2016 року свої робочі обов'язки, знаходячись в будівлі перевантажувального вузла №8 рудозбагачувальної фабрики №2 в рядах А-Б вісях 1-2 був завалений внаслідок обрушення, обвалення будівель, споруд та їх елементів. 29 вересня 2016 року о 05:10 годин [PERSON] було вивільнено бійцями ДВГРЗ та після надання першої медичної допомоги доставлено бригадою швидкої медичної допомоги в реанімаційне відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №17 ДОР». 29 вересня 2016 року, [PERSON] був переведений до реанімаційного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР», де [INFO] помер. Причина смерті: нирково-печінкова недостатність, шок, інші травми із залученням декількох ділянок тіла, зачеплення, роздавлення, стискування або защеплення. Згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 1792 від 06.10.2016 року смерть настала внаслідок нещасного випадку у зв'язку з виробництвом (а.с. 9-12). Згідно Акту № 8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений 26 грудня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. основною причиною нещасного випадку є неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо; супутні причини - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування машин, механізмів тощо, невиконання посадових обов'язків. Отже, комісія прийшла до висновку що причинами настання нещасного випадку на підприємстві стало дії та бездіяльність посадових осіб ПРАТ «ІНГЗК» (а.с. 13-27). При вивченні вищевказаного Акту судом встановлено, що у загибелі [PERSON] його вини не має, вина рахується саме за відповідачем, що у свою чергу не заперечується і самим відповідачем. Виходячи зі змісту письмового заперечення відповідача (а.с. 43-44), не оспорюючи право позивача на стягнення з відповідача моральної шкоди, спричиненою смертю сина, відповідач оспорює лише розмір моральної шкоди, яку позивач визначив у сумі 1 500 000 грн. При цьому, з свого боку відповідач не зазначає розмір моральної шкоди, який на його думку є справедливим та законним. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Пункт 2 частина 2 статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. У зв'язку із загибеллю сина, позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» з 08.11.2-16 року по 25.11.2016 року. Згідно Картки хворого денного стаціонару поліклініки № 101, яка була витребувана судом за клопотанням представника позивача для огляду (а.с. 67) та Виписного епікризу позивач поступила на лікування з наступними скаргами - постійне відчуття страху, тоги та безвихідності, стан середньої важкості, плаксивість, неспокійний нічний сон, головний біль, фон настрою знижений, поганий апетит, закрита, не бажає вступати у контакт. Під час лікування встановлено, що стан позивача середньої важкості, постійно плаче, постійні думки про сина, підвищена тривожність, дратівливість, фон настрою тривожно-пригнічений, сон неспокійний з частими пробудженнями; рекомендовано лікування певними лікарськими засобами. Отже, судом достовірно встановлено, що смертю сина, який загинув на робочому місці з вини відповідача - дій та бездіяльності посадових осіб ПРАТ «ІНГЗК», позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину з якою постійно проживала однією сім'єю, від чого пережила дуже важкий емоційний та душевний шок, під впливом якого постійно знаходилась і знаходиться до цього часу. Відчуття втрати свого сина, який до смерті не був у шлюбі і не залишив після себе дітей та сім'ї, постійно переслідують її, що завдає Позивачу тяжких моральних переживань. Смерть сина призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Смерть сина корінним чином змінило звичайний уклад життя позивача, що крім письмових доказів - Картки хворого денного стаціонару поліклініки № 211, у свою чергу підтвердилось і вищевказаними показаннями свідків, які, кожний окремо, але однаково показали, що позивача знали як життєрадісну людину, яка після смерті сина повністю закрилась і від зовнішнього світу, і від оточуючих її людей, весь час думками знаходиться із померлим сином, весь вільний час на вихідних витрачала та до цього часу витрачає тільки на відвідування кладовища, за таких обставин стала фізично хворою людиною, постійно приймаючою ліки. Отже, є очевидним встановлений судом факт того, що смерть сина позивача вимагає від неї постійних додаткових зусиль на організацію власного життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у нього довічні, ступень вини відповідача, з винних дій та бездіяльності посадових осіб якого і загинув син позивача. Суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4. Суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач від загибелі свого сина. При цьому, суд вважає, що визначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 1 500 000 грн. є завищеною та не доведеною і на думку суду сума такої шкоди має бути визначена у розмірі 1 000 000 грн. При цьому, судом було враховано, що ПРАТ «ІНГЗК» позивачу були виділені кошти, як матеріальна допомога в сумах 30 588, 38 грн., 25 000 грн., 30 588, 38 грн., 25 000 грн., 223 059, 88 грн., 140 000 грн. та 1 378 грн. (а.с. 59-62), проте, на думку суду, крім того, що ці витрати були передбачені умовами колективного договору та положенням про надання допомоги в похованні померлого (загиблого) відповідача (а.с. 71-106), а також пішли на витрати у зв'язку з похованням сина позивача (а.с. 69-70), вони, згідно чинного законодавства, не позбавляють позивача права на стягнення саме моральної шкоди з відповідача, винного у загибелі сина позивача. Також, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: partial