Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON], збільшивши розмір позовних вимог, звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданій при дорожньо-транспортній пригоді. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником автомобіля марки «Фольцваген Пасат, державний реєстраційний номер [NUMBER]. На правах власника він передав у тимчасове управління та користування даний автомобіль водію [PERSON] 18 квітня 2014 року о 20 годині на 64 км+550 м автошляху «Одеса-Рені» [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mерседес-Бенц-Віто», державний реєстраційний номер [NUMBER], під час здійснення обгону виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «Фольцваген Пасат, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водії тілесні ушкодження. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи сума матеріального збитку, якого зазнав позивач внаслідок ДТП становить 181 792 гривень, тому він просить стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» страхове відшкодування в розмірі лімітів відповідальності 50 000 грн., а з [PERSON] стягнути майнову шкоду в розмірі 131 792 гривень, моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень та судові витрати. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, надали на розгляд суду заяву про підтримання своїх позовних вимог та просили розглянути справу у їх відсутності. Не заперечують щодо постановлення по справі заочного рішення (а.с.55). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 53, 90, 95). В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З довідки Тарутинського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області від 10 квітня 2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 45). В судове засідання також не зявився представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», причини неявки суду не відомі, викликались належним чином (а.с. 49, 91, 94). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, 18 квітня 2014 року о 20 годині відбулася ДТП, а саме: відповідач [PERSON] на 64 км+550 м автошляху «Одеса-Рені», керуючи автомобілем марки «Mерседес-Бенц-Віто», державний реєстраційний номер [NUMBER] не впорався з керуванням, не впевнився в тому, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів, під час здійснення обгону допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген Пассат», державний реєстраційний номер [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку по зустрічній смузі під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16 липня 2014 року постановою слідчого СВ Білгород - Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області лейтенантом міліції [PERSON] кримінальне провадження, порушене за фактом даної дорожньої транспортної пригоди, внесеної до ЄРДР за № 12014160240001160 від 19.04.2014 року за ч. 1 ст. 286 КК України закрито у звязку з відсутністю складу злочину (а.с. 9-11). Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 28 листопада 2014 року провадження за адміністративною справою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, позаяк на момент розгляду справи строк притягнення порушника до адміністративної відповідальності минув (а.с. 12, 13). В результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль «Фольцваген-Пассат», д/з ВН 6075 ЕА, який належить позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.25). 25.07.2013 року між позивачем та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/1710628 строком до 24.07.2014 року, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Фольцваген Пассат», державний реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку з цим позивач 22.04.2014 року звернувся до відповідача ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка мала місце 18.04.2014 року, однак заява була залишена без належного реагування (а.с. 18,19). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15). Також встановлено, що відповідно договору обовязкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/ 5372363 від 13.08.2013 року зазначений автомобіль застрахований, строком на один рік, а саме до 12.08.2014 року (а.с.16). На підставі цього договору відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно правову відповідальність за шкоду заподіяну майну потерпілого під час експлуатації наземного транспортного засобу автомобіля марки «Мерседес Банц - Віто», д/з АІ 3881 ЕА, а страхова компанія відповідно взяла на себе обовязок у випадку настання страхового випадку (ДТП) відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяну з вини страхувальника. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загально обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю або майну третьої особи. Як вбачається з висновку автотоварознавчої експертизи від 19.05.2015 року № 2565 про оцінку матеріального збитку, сума матеріального збитку, якого зазнав позивач, становить 181 792 гривень (а.с.60-69). На момент звернення до суду з даним позовом відповідач ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» не сплатив позивачу завдану шкоду в розмірі лімітів відповідальності страховика, що становить згідно Полісу АС/ 5372363 50 тисяч гривень, при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) дорівнює нулю. Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія Гарант Авто» на користь позивача [PERSON] страхового відшкодування в розмірі лімітів відповідальності 50 тисяч гривень на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля марки «Фольцваген Пассат, д/з ВН 6075 ЕА внаслідок ДТП 18.04.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки саме відповідач [PERSON] правомірно володів джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем марки «Мерседес Бенц Віто», державний номерний знак [NUMBER], то відповідно до вимог ЦК України саме він повинен відшкодувати шкоду, завдану позивачу, з урахуванням страхового відшкодування. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 131 792 гривень майнової шкоди (181792,00 50000,00 = 131792,00). Що стосується моральної шкоди, то як зазначено в постанові Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 34 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та ст. 23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Визначаючи розмір моральної шкоди суд застосовує принцип справедливості та співмірності і вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені судові витрати на суму 7221,00 грн. (1640,52 грн. - сплачений судовий збір, 3000,00 грн. - витрати на правову допомогу, 2580,48 грн. - витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 1, 2, 22, 57, 79). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, позивачеві присуджуються судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема на суму 6418,67 грн. Відповідно до п. 35 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17 жовтня 2014 року № 10 у цивільних справах при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Таким чином, суд постановляє стягнути присуджені позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial