Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначено, що В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 28.08.1997 по 21.12.2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем, [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. 07.02.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про припинення права на аліменти дитини, відповідно до якого відповідач, в рахунок належних йому до сплати аліментів на утримання доньки передав їй власність належну йому 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська, будинок 114 «а», квартира 96. Зазначає, що її звернення до суду є вимушеним, оскільки відповідач, як батько [PERSON], [INFO], не бажає брати участі у додаткових витратах на доньку, що викликані особливими обставинами, а саме: розвитком здібностей дитини у вивченні іноземних мов (англійської та німецької), духовним та фізичним її розвитком. Ці додаткові витрати складаються із витрат на навчання доньки щодо вивчення англійської та німецької мов у період з 03.07.2016 по 06.08.2016 року у мовних школах LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія та DID, Cologne в Кельні, Німеччина, яке здійснювалось за згодою відповідача, та виходячи з частки відповідача у цих витратах (1/2) складають суму у розмірі 74796,79 грн., в т.ч.: 2916,5 грн. - витрати щодо оплати послуг ФОП [PERSON] за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/9 від 12.02.2016 року; 29751,83 грн. (еквівалентно €1029,29 станом на 10.04.2017 року) - витрати на оплату рахунку проформи мовної школи LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія від 10.03.2016 року, довідковий номер 18384/161230; 1373,83 грн. (еквівалентно ?40,68 станом на 10.04.2017 року) - витрати на оплату заборгованості за трансфер у сумі ?81,36 (мовна школа LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія); 2122,5 грн. - витрати щодо оплати послуг ФОП [PERSON] за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/46 від 31.03.2016 року; 27402,13 грн. (еквівалентно €948 станом на 10.04.2017 року) - витрати на оплату рахунку - проформи мовної школи DID, Cologne в Кельні, Німеччина від 06.04.2016\~року, довідковий номер 21039 на суму € 1896; 11230 грн. - витрати на оплату авіаквитків та послуг із супроводу доньки. Крім того, додаткові витрати на дитину складаються із витрат, що понесені позивачем на подорож доньки, які, виходячи з частки відповідача у цих витратах (1/2), складають суму у розмірі 11997,5 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити, посилаючись на те, що батьки рівні у своїх обовязках щодо утримання дітей, а тому відповідач повинен сплатити їй половину витрачених на навчання доньки витрат. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на їх обґрунтованість та доведеність. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, надав письмові заперечення, відповідно до яких вважає, що стягнення додаткових витрат на дитину у розумінні статті 185 СК України, що повязані із вивченням іноземної мови за кордоном у мовних школах, можуть бути виправдані лише за умови особливих, виняткових здібностей дитини до іноземних мов. Про наявність таких особливих, виняткових здібностей могли б свідчити відомості щодо найкращих показників у вивченні дитиною іноземних мов, участь та перемоги в олімпіадах та інших змаганнях із знання іноземних мов, особливі відзнаки за знання іноземної мови. Проте, обставини, які зумовили понесення витрат позивачем, не є особливими, оскільки вивчення іноземних мов входить до стандартної програми освіти середньої школи, вважає, що в Україні є безліч можливостей для вивчення іноземних мов та підвищення рівня їх володіння, які не потребують значних грошових витрат від осіб, які намагаються поглибити знання мови. Також зазначає, що навчання у мовній школі є коштовним, а тому позивач повинна була погодити з відповідачем ці витрати, але вона цього не зробила, своєї згоди на сплату половину вартості цих витрат він не надавав. Крім того, зазначив, що відповідач не має на сьогодні можливості нести додаткові витрати на утримання [PERSON], оскільки на сьогодні у нього є інша сім?я та син [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Крім того, на утриманні позивача знаходяться пристарілі батьки, які страждають на ряд захворювань та потребують піклування та витрат на лікування. Також, сам відповідач має захворювання попереково-крижового відділу хребта, який потребує постійного лікування та значно обмежує його можливості щодо безпосереднього заняття своєю професійною діяльністю стоматологічною практикою. Також зазначав, що витрати позивача за Договорами про надання інформаційно-консультаційних послуг від 12.02.2016\~року №16/9 та від 31.03.2016 року №16/46 у загальній сумі 5039,00 грн. не стосуються можливостей навчання дитини на мовних курсах за кордоном та не є витратами по перебуванню доньки за кордоном у мовних школах. Вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 11997,5\~грн., які повязані із поїздкою доньки із позивачем в грудні 2016\~року до Відня, оскільки ця поїздка носила туристичний характер та не викликана особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення позивача та її представника, представника відповідача, кожного в окремості, письмові заперечення відповідача, додані до справи копії документів, заслухавши пояснення свідків, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 28 серпня 1997 року по 21 грудня 2006 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], розірвання якого зареєстроване Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 338. (а.с. 10, 12) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], якп мешкає з матірю. (а.с. 9, 11) 07.02.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про припинення права на аліменти дитини, відповідно до умов якого [PERSON], в рахунок належних йому до сплати аліментів на утримання доньки передав [PERSON] належну йому на праві власності 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська (Дзержинського), будинок 114 «а», квартира 96. (а.с.13) Згідно з ст. 51 Конституції України\~сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною\~постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідно до вимог статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до статті 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов'язку брати участь у додаткових витратах на дитину. Відповідно до статті 141 СК України той мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на доньку [PERSON], незважаючи на те, що був укладений договір про припинення права на аліменти для доньки [PERSON] у зв'язку з передачею їй права власності на нерухоме майно, його частка у цих витратах повинна складати 1/2. Судом встановлено, що 12.02.2016 року в інтересах доньки між позивачем та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/9 (а.с. 14-16), предметом якого є інформування та консультування з питань підбору індивідуальної програми навчання доньки у мовній школі LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія. Стандартний курс англійської мови 20 (двадцять) навчальних занять на тиждень, початок курсу з 03.07.2016 по 17.07.2016 року. Загальна договірна вартість послуг за цим Договором становить 190 євро (сто девяносто євро 00 євроцентів), що по курсу ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 12.02.2016 року є еквівалентом 5833 грн. Вказана сума договору позивачем оплачена повністю, що підтверджується квитанцією від 13.02.2016 року №0658765001 на суму 5833,00 грн. та квитанцією від 13.02.2016 року №0658765003 на суму 40,83\~грн. (а.с. 17). З відповіді ФОП [PERSON] від 27.03.2017 року (а.с.52) на адвокатський запит адвоката [PERSON] судом встановлено, що ФОП [PERSON] має партнерські відносини з мовною школою LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія, виступив посередником між школою та [PERSON], здійснював переговори з представниками школи в інтересах позивача, здійснював документообіг з зазначеного питання, в тому числі передав від школи [PERSON] на англійській мові рахунок-проформу від 10.03.2016 року, довідковий номер 18384/161230 на суму ?1625 (? - символ Англійського фунта стерлінгів; ще означається абревіатурою GBP) на оплату програми навчання і перебування в школі та Statement від 25.06.2016 для оплати заборгованості за трансфер у сумі ?81,36. Надані ФОП [PERSON] рахунок-проформа від 10.03.2016 року, довідковий номер 18384/161230 на суму ?1625 (а.с.18, 19) та Statement (заява) від 25.04.2016 для оплати заборгованості за трансфер у сумі ?81,36 (а.с.24,25) позивачем оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) від 01.04.2016 №(MUR) на суму 2058 Євро 58 центів (сума 2058 Євро 58 центів еквівалентна сумі ?1625 (GBP) за курсом станом 01.04.2016\~року)(а.с. 20-23) та платіжним дорученням в іноземній валюті від 07.06.2016 на суму ?81,36 (GBP)(а.с.26). Судом встановлено, що фактичне знаходження [PERSON] на навчанні у мовній школі LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія у період з 03.07.2016 по 17.07.2016 року підтверджується Сертифікатом з вивчення англійської мови, як іноземної, виданим цією школою (а.с.27-30). Крім того, судом встановлено, що 31.03.2016 року в інтересах доньки між [PERSON] та ФОП [PERSON] також було укладено Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/46 (а.с.31-33), предметом якого є інформування та консультування з питань підбору індивідуальної програми навчання доньки у мовній школі DID, Cologne в Кельні, Німеччина. Стандартний курс німецької мови 20 (двадцять) навчальних занять на тиждень, початок курсу з 17.07.2016 по 06.08.2016 року. Загальна договірна вартість послуг за цим Договором становить 142 євро (сто сорок два євро 00 євроцентів), що по курсу ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 31.03.2016 року є еквівалентом 4245 грн. Вказана сума договору позивачем оплачена повністю, що підтверджується рахунком-фактурою від 31.03.2016 №16/46 та квитанцією від 04.04.2016 року №1062 на суму 4245,00\~грн.(а.с.34). З відповіді ФОП [PERSON] від 27.03.2017 року (а.с.52) на адвокатський запит адвоката [PERSON] судом встановлено, що ФОП [PERSON] також має партнерські відносини з мовною школою DID, Cologne в Кельні, Німеччина, виступив посередником між школою та [PERSON], здійснював переговори з представниками школи в інтересах [PERSON], здійснював документообіг з зазначеного питання, в тому числі від школи передав [PERSON] на англійській мові рахунок-проформу від 06.04.2016 року, довідковий номер 21039 на суму € 1896 (€ - символ офіційної валюти Європейського союзу; Євро) на оплату програми навчання і перебування в школі. Наданий ФОП [PERSON] рахунок-проформа від 06.04.2016 року, довідковий номер 21039 на суму € 1896 (а.с.35,36) позивачем оплачений у повному обсязі, що підтверджується квитанцією Приватбанку від 13.04.2016 року на суму € 1896 (а.с.37). Судом встановлено, що фактичне знаходження неповнолітньої [PERSON] на навчанні у мовній школі DID, Cologne в Кельні, Німеччина у період з 18.07.2016 по 05.08.2016 року підтверджується Сертифікатом від 05.08.2016 року, виданим цією школою (а.с.38,39), а також відповідними відмітками у її закордонному паспорті (а.с.40, 41). Судом також встановлено, що до місць навчань неповнолітня [PERSON] доставлена літаком (дата вильоту: 03.07.2016; дата повернення: 06.08.2016 року) у супроводі представників авіакомпанії, що підтверджується Рахунком ТОВ «Ю Тур» на оплату (авіаквитків та послуг щодо супроводу) у розмірі 22460,00 грн. від 19.04.2016 №А28 (а.с.42) та квитанцією Приватбанку від 20.04.2016 року про фактичну оплату суми у розмірі 22460,00 грн. (а.с.43). Таким чином, на навчання неповнолітньої [PERSON] щодо вивчення англійської та німецької мов у період з 03.07.2016 по 06.08.2016 року у мовних школах LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія та DID, Cologne в Кельні, Німеччина позивачем фактично сплачено 32538\~грн.; € 3954,58 та ?81,36, в т.ч. 5833 грн. - витрати щодо оплати послуг ФОП [PERSON] за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/9 від 12.02.2016 року; € 2058,58 - витрати на оплату рахунку - проформи від 10.03.2016 року, довідковий номер 18384/161230 на суму ?1625; ?81,36 - витрати на оплату заборгованості за трансфер у сумі ?81,36; 4245 грн. - витрати щодо оплати послуг ФОП [PERSON] за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/46 від 31.03.2016 року; € 1896 - витрати на оплату рахунку - проформи від 06.04.2016 року, довідковий номер 21039 на суму € 1896; 22460 грн. - витрати на оплату авіаквитків та послуг із неповнолітньої [PERSON]. Також судом встановлено, що 28.10.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Туристична фірма «Санта» укладено Договір про надання туристичних послуг №144 (а.с.44-47), предметом якого є надання сформованого Туроператором туру на двох осіб: [PERSON] та [PERSON], [INFO], в Австрію, м. Відень, тур «Класичний Відень» з 11.12.2016 по 18.12.2016 року, який включає в себе наступний комплекс туристичних послуг: - бронювання авіаквитків на літак; - розміщення в готелі в Відень, харчування; - екскурсійна програма; - медичне страхування; - оформлення Туроператором вїзної візи до Австрії. Вартість Туру за цим договором з урахуванням послуг Турагента становить 47990,00 грн. Ця сума сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується рахунком фактурою від 28.10.2016 року №СФ-0000019 на суму 47990,00 грн. (а.с.48) та квитанцією Приватбанку від 13.02.2017 року про сплату цієї суми (а.с.49). З спільної заяви позивача та відповідача від 14.04.2016 року (а.с.51), справжність підписів яких засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що позивач та відповідач надали згоду на тимчасові поїздки за кордон до Великої Британії та Федеративної Республіки Німеччини своїй неповнолітній дочці [PERSON], [INFO], з метою навчання та відпочинку, у період з 01.07.2016 року по 10 серпня 2016 року. З заяви відповідача від 19.10.2016 року (а.с.50), справжність підпису якого засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що відповідач надав згоду на тимчасову поїздку за кордон до Австрії та інших країн Шенгенської угоди, своїй неповнолітній дочці [PERSON], [INFO], у супроводі [PERSON], [INFO], з метою відпочинку, у період з 01 грудня 2016 року по 01 грудня 2017 року. Допитані у судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є знайомими [PERSON], добре знають її доньку [PERSON], вважають, що у [PERSON] є здібності до навчання іноземних мов, оскільки за їх спостереженням [PERSON] проявляє постійний інтерес до їх вивчення та фактично володіє ними. З урахуванням встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме в частині, що стосується стягнення з відповідача додаткових витрат, повязаних із навчанням неповнолітньої [PERSON] у мовних школах LAL, St Mary's University, London в Лондоні, Великобританія та DID, Cologne в Кельні, Німеччина. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Суд не може погодитись з доводами представника відповідача про те, що стягнення додаткових витрат на дитину у розумінні статті 185 СК України, що повязані із вивченням іноземної мови за кордоном у мовних школах, можуть бути виправдані лише за умови особливих, виняткових здібностей дитини до іноземних мов та що про наявність таких особливих, виняткових здібностей могли б свідчити відомості щодо найкращих показників у вивченні дитиною іноземних мов, участь та перемоги в олімпіадах та інших змаганнях із знання іноземних мов, особливі відзнаки за знання іноземної мови. Така позиція не узгоджується з положеннями статті 185 СК України, у якій як особливі обставини зазначено про розвиток здібностей дитини. При цьому такий розвиток здібностей не пов'язаний із обовязковою наявністю будь-яких додаткових умов щодо наявності первинного оцінювання у якісному чи кількісному виразі таких здібностей. Більш того, у преамбулі Закону України «Про освіту» визначено, що метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей, виховання високих моральних якостей, формування громадян, здатних до свідомого суспільного вибору, збагачення на цій основі інтелектуального, творчого, культурного потенціалу народу, підвищення освітнього рівня народу, забезпечення народного господарства кваліфікованими фахівцями. Отже, сам по собі факт навчання дитини передбачає розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей. Крім того, статтею 59 згаданого Закону передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Таким чином, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоровя дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Крім того, частково задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідач добровільно надав письмову згоду (підпис відповідача засвідчений нотаріусом) на тимчасові поїздки за кордон до Великої Британії та Федеративної Республіки Німеччини саме з метою навчання доньки у період з 01.07.2016 року по 10 серпня 2016 року, з чого суд робить висновок про інформованість відповідача про умови навчання доньки та вартість цього навчання. Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом досліджені докази, якими представник відповідача підтверджує зазначені у своїх запереченнях обставини, що мають істотне значення при визначені судом розміру участі відповідача у додаткових витратах на доньку [PERSON], а саме, що відповідач не має можливості нести додаткові витрати на утримання [PERSON], оскільки у нього на утриманні є син [PERSON], [INFO], пристарілі батьки, які страждають на ряд захворювань та потребують піклування та витрат на лікування. Крім того, судом досліджені докази, якими представник відповідача підтверджує, що відповідач має захворювання попереково-крижового відділу хребта, який потребує постійного лікування та значно обмежує його можливості щодо безпосереднього заняття своєю професійною діяльністю стоматологічною практикою. З цих доказів судом встановлено, що вони взагалі не містять інформації про доходи відповідача. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Проте докази, на які посилається відповідач, не містять інформації що його батьки перебувають на утриманні відповідача та потребують матеріальної допомоги. Крім того, з виписних епікризів щодо батьків не вбачається, що батьки потребують витрат на лікування. При цьому суд виходить з того, що відповідно до статті 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги. Тобто, витрати на лікування, які громадянин несе самостійно, можливо розглядати як витрати, які повинні бути враховані при розгляді цієї справи, за умови доведення, що ті ліки, які рекомендовано батькам до застосування, з будь-яких причин не можуть бути надані лікувальним закладом. Те ж саме стосується й твердження відповідача щодо витрат на своє особисте лікування. Таким чином, відповідачем не доведено про існування істотних обставин, які можуть вплинути на розмір частки відповідача у додаткових витратах на дитину. Разом з цим, задовольняючи частково позов, суд також виходить з того, що відповідач є фізичною особою підприємцем, основним видом діяльності згідно КВЕД є стоматологічна практика, про що зазначає й представник відповідача у своїх письмових запереченнях проти позову, а тому має стабільний дохід та можливість надавати допомогу дитині. (а.с.78-80), Суд погоджується з доводами представника відповідача щодо неможливості стягнення з відповідача витрат, які повязані із поїздкою неповнолітньої [PERSON] із позивачем в грудні 2016 року до Відня, оскільки ця поїздка носила туристичний характер та не викликана особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України, а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає загальна сума у розмірі 74796,79 грн., в т.ч.: 2916,5 грн. - витрати щодо оплати послуг ФОП [PERSON] за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/9 від 12.02.2016 року; 29751,83 грн. (еквівалентно 1029,29 євро станом на 10.04.2017 року) - витрати на оплату рахунку проформи мовної школи в Лондоні, Великобританія від 10.03.2016 року, довідковий номер 18384/161230; 1373,83 грн. (еквівалентно 40,68 англійських фунтів стерлінгів станом на 10.04.2017\~року) - витрати на оплату заборгованості за трансфер у сумі 81,36 англійських фунтів стерлінгів (мовна школа в Лондоні, Великобританія); 2122,5 грн. - витрати щодо оплати послуг ФОП [PERSON] за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №16/46 від 31.03.2016 року; 27402,13 грн. (еквівалентно 948 євро станом на 10.04.2017 року) - витрати на оплату рахунку - проформи мовної школи в Кельні, Німеччина від 6.04.2016 року, довідковий номер 21039 на суму 1896 євро; 11230 грн. - витрати на оплату авіаквитків та послуг із супроводу доньки. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 867,94 грн.

Outcome: partial