Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатного [PERSON], звернулась до суду з позовом [PERSON] ОУПФУ Донецької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], який є її сином. 15.09.2015 року Донецьким апеляційним адміністративним судом прийнята постанова, згідно якої визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Красноармійську та [PERSON] районі щодо відмови у переведенні пенсійної справи [PERSON] та невиплати пенсії у розмірі 25% від призначеної пенсії. Бездіяльність відповідача виявилась в тому, що інвалід з дитинства [PERSON] був позбавлений джерела для існування соціальної пенсії, на протязі тривалого часу з 01.09.2014 року по 07.11.2016 року, з липня 2017 року по грудень 2017 рік Відповідач своєю протиправною бездіяльністю позбавив [PERSON] тривалий час можливості достатньо харчуватися, придбати одяг, належним чином лікуватися. Їй особисто як опікуну також завдано моральну шкоду, оскільки вона постійно відчувала почуття тривоги через неспроможність накормити, лікувати свого хворого сина [PERSON], порушені у звязку з тим, нормальні життєві звязки. Просить стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] на відшкодування йому моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю [PERSON] ОУПФУ Донецької області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 22338 грн., та стягнення на її користь в своїх інтересах моральної шкоди у розмірі 22338 грн. В судове засідання позивачка не зявилась, просила справу слухати без її участі ( а. с. 26). Представник відповідача [PERSON] ОУПФУ Донецької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Надав суду відзив, в якому зазначив, що [PERSON] було проведено нарахування та виплату пенсії [PERSON], затримка виплати пенсії [PERSON] відбулася за результатами синхронізації бази управління та бази УСЗН при нарахуванні виплатних періодів липня 2016 року, грудня 2016 року та серпня 2017 року в електронній пенсійній справі [PERSON] фіксувалося неспівпадання персональних даних відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», але всі нараховані суми в подальшому було виплачено. Представник відповідача [PERSON] Державної казначейської служби Україна в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Надав суду відзив, яв якому зазначив, що незважаючи на наявність судових рішень, на думку [PERSON] казначейської служби, відсутній причинний звязок між бездіяльністю заподіювача шкоди та моральною шкодою, оскільки неможливість вчинення дій УПФУ щодо переведення пенсійної справи [PERSON], так і щодо виплати призначеної йому пенсії обумовленої дотриманням [PERSON] управлінням ПФУ Донецької області існуючого порядку виплати пенсії особам, які перебувають на повному державному утриманні, по причині того, що заклад, де позивач перебував на утриманні, знаходиться на тимчасово окупованій території. Окрім того, такою бездіяльністю УПФУ не було порушено особисті права позивачки [PERSON], порушені права лише недієздатного. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є опікун недієздатного сина [PERSON], [INFO].( а. с. 8-13). Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року визнано протиправною бездіяльність управління ПФУ в м. Красноармійську та [PERSON] районі Донецької області щодо відмови у переведенні пенсійної справи [PERSON] та невиплати пенсії у розмірі 25% від призначеною пенсії; зобовязано [PERSON] ПФУ в м. Красноармійську та [PERSON] районі перевести пенсійну справу [PERSON] та виплатити [PERSON] пенсію у розмірі 25% від призначеної пенсії за минулий час, починаючи з 01.09.2014 року, з врахуванням компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків виплати. ( а. с. 19-20). Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 21.06.2016 року визнано протиправною бездіяльність [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати [PERSON] 75% пенсії за минулий час з 01.09.2014 року по 31.08.2015 рік. Зобовязано Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити [PERSON] пенсію за минулий часз 01.09.2014 року по 31.08.2015 рік включно у розмірі 75% від призначеної пенсії, з врахуванням компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати. Постанова набула законної сили 02.07.2016 року. ( а. с. 21-22). Вказаною постановою встановлено, що згідно довідки УПСЗН [PERSON] міської ради № [NUMBER] від 21.01.2015 року [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території м. Макіївка Донецької області, термін дії подовжено до 22.01.2016 року ( а. с. 19). Згідно довідки УПСЗН Краснармійської міської ради № [NUMBER] від 21.01.2015 року [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території м. Макіївка до м. Красноармійська Донецької області, термін дії продовжено до 22.01.2016 року ( а.с. 19). Вказаним судовим рішенням встановлено , що листом відповідача від 24.06.2015 року № 14907/10/23 позивачу відмовлено на її звернення у виплаті пенсії [PERSON] та в переведенні його пенсійної справи, оскільки він зареєстрований за адресою: [INFO] Макіївський психоневрологічний інтернат ( а. с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивачки про переведення пенсії, тобто з червня 2015 року позивачці була виплачена пенсія на підставі судових рішень від 15.09.2015 року та від 21.06.2016 року лише в грудні 2015 року ( а.с. 62). В подальшому з липня 2016 рік по жовтень 2016 рік , з грудня 2016 рік по березень 2017 рік та з серпня 2017 рік по листопад 2017 рік пенсія позивачці також не була виплачена своєчасно. ( а. с. 42,43). Звертаючись до суду та обґрунтовуючи позов, позивач посилалась на те, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] ОУПФУ , незаконність якого встановлено судовими рішеннями, її права та права недієздатного сина [PERSON] було порушено, у звязку з чим їй та її недієздатному сину було завдано моральних страждань та душевних хвилювань. Судом встановлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, її недієздатному сину неправомірною бездіяльністю [PERSON] УПФУ, яка виявилась у несвоєчасному переведенні пенсійної справи, виплати пенсії, що встановлено судовими рішеннями. Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснюється за правилами ст. 1167 ЦК України з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України та роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Доводи представника відповідача про те, що органи Пенсійного фонду України та Державної казначейської служби не є відповідальними особами за заподіяну моральну шкоду, оскільки в даному випадку, за думкою представника, відсутні елементи складу правопорушення, суперечать положеннями чинного законодавства. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала незалежно від вини цих органів. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки п. 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Відповідно до ст. 107 ч. 1 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення та ( перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обовязків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Отже, органи Пенсійного фонду, органи Державної казначейської служби України є відповідачами у даній категорії справ на підставі ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167,1173 ЦК України, ст. 107 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Доводи представника відповідача [PERSON] ОУПФУ Донецької області про невиплати пенсії у зазначені періоди у звязку з неспівпаданням персональних даних , які містяться в електронній справі, суд не приймає до уваги, оскільки по-перше, вказані доводи не підтверджені жодним доказом, по-друге саме пенсійні органи відповідають за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, в даному випадку пенсій. Доводи представника відповідача Державної казначейської служби України про те, що позивачка не має права на відшкодування саме їй моральної шкоди, оскільки протиправні дії щодо невиплати пенсії та не переведення пенсійної справи стосуються саме недієздатного [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких зазнала особа у звязку з протиправною поведінкою як до себе, так і до близьких родичів, а позивачка,здійснюючи обовязки опікуна, також як і її син, зазнала моральні страждання у звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо своєчасної виплати йому пенсії. Зазначені на вказані обставини, суд визнає наявність всіх підстав для відшкодування позивачці , яка діє від свого імені та як законний представник від імені свого сина , моральної шкоди у відповідності до вимог ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й розміру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його житті та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи той факт, що протиправна бездіяльність відповідача [PERSON] ОУПФУ щодо несвоєчасної виплати пенсії недієздатному та не переведення його пенсійної справи доведена вищезазначеними судовими рішеннями, що набрали законної сили, проте пенсійні виплати на підставі вищезазначених судових рішень в подальшому були виплачені, але з затримкою, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивачки [PERSON], яка діє від свого імені та від імені недієздатного [PERSON] 2000 грн, тобто на користь кожного по 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial