Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач 04.04.2019 звернулась до суду з повною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 4500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що вона являється інвалідом ІІ групи, є матір`ю-одиначкою. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Протягом 15-ти років, позивач проживала за адресою: [ADDRESS] , в якій також був зареєстрований неповнолітній [PERSON] . Відповідач проживав за іншою адресою. 29.03.2019 [PERSON] змінив замки на дверях де проживала позивач, та виставив її з дитиною, за вказаним фактом була подана заява до Деснянського ГУПН . Не зважаючи на те, що позивач має місце реєстрації, вона фактично не має умов для свого з дитиною проживання за вказаною адресою, а тому вимушена шукати можливості для оренди житла. Дитина перебуває на утриманні у позивача, відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги в добровільному порядку, хочя при розірванні шлюбу обіцяв допомагати добровільно. Відповідач офіціально не працює, але має можливість орендувати житло з оплатою понад 10000 грн., а тому позивач просить суд стягувати з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти у вищевказаному розмірі. Відповідно до заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року, було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі - 4500 грн., щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. 04.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року, посилаючись на те, що на свою адресу заявник не отримував жодного повідомлення, а тому навіть не здогадувався, що в провадженні суду перебуває справа про стягнення з нього аліментів. Ухвалою судді від 29.10.2019 року заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 09.09.2019 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вони з відповідачем змогли дійти домовленості з приводу сплати аліментів та суми їх стягнення на утримання спільної дитини, а відтак зазначила що не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2500 грн., щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону. Відповідач в свою чергу пояснив, що не має наміру ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків та погодився сплачувати позивачу на утримання спільної дитини кошти в розмірі 2500 грн., щомісячно. Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд доходить висновку щодо часткового задоволення вимог позивача з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , (а.с.15). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2016, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.39). Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] обґрунтовує його тим, що відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує постійних витрат, що необхідні для забезпечення нормального рівня життя та інших потреб. Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров`я України, серії АВ № 0986758 від 18.02.2019, [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Відповідач в свою чергу пояснив, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки відповідач офіційно працевлаштований з квітня 2019 в ТОВ «БМ «Servise Plus Distribution», заробітна плата його складає 6200, 00 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи та про середньомісячний заробіток. Позивачка була достовірно обізнана про місце роботи та заробіток відповідача, проте приховала від суду ці істотні обставини, як і те що за останні два роки відповідач добровільно перераховував на утримання дитини грошові кошти, що підтверджується виписками з банку, останній платіж був здійснений в травні 2019 року. Також відповідач в обгрунтування своєї позиції зазначає, що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, проте відповідач не відмовляється від сплати аліментів, однак просить стягнути у меншому розмірі, ніж просить позивач. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial