Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., щомісячно, до повноліття дитини. Вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2017, мають сина [PERSON] , 2017 року народження. Спільне життя між ними не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідач не піклується про побудову сімейних відносин, погано до неї ставиться, не приділяє уваги вихованню та утриманню їхнього сина. Подружні відносини між ними припинені, на даний час нею подано позов про розірвання шлюбу. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає, фактично самоусунувся від виховання дитини та її фінансового забезпечення. Відповідачем надано відзив у справі, яким просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що дитина разом з обома батьками проживають за однією адресою і, не зважаючи на припинення подружніх стосунків, між сторонами існує домовленість щодо утримання дитини, тому твердження позивачки про ухилення його від батьківських обов`язків не відповідають дійсності. Вказує, ще здійснює підприємницьку діяльність, отримує дохід, з якого оплачує послуги няні, інші необхідні дитині речі, придбає продукти харчування на всю сім`ю. Вважає, що позивачкою не доведено, що дитина перебуває на її утриманні, та що допомога, яка добровільно надається сину відповідачем, є недостатньою для задоволення розумних потреб дитини з урахуванням її віку. Крім того, зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати - [PERSON] , 1958 року народження, яка є пенсіонеркою за віком і не працює. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що матеріальна допомога, яку надає відповідач, має нерегулярний характер, ніякої фіксованої суми на утримання сина кожного місяця відповідач не надає. Позивач же напроти, кожного місяця купує продукти харчування, ліки, одяг іграшки, а також сплачує за послуги няні кожного місяця в сумі 5000,00 грн. Щодо переказів, які були здійснені відповідачем у 2018 року, слід зауважити, що частина цих коштів - повернення боргу. Оскільки, позивачка відповідачу 10.06.2018 року запозичила грошові кошти у сумі 4500, 00 грн. Кожного місяця позивачка, в середньому, витрачає на дитину 13000,00 грн., а сума, яку сплачує відповідач є недостатньою допомогою на утримання сина. Позивачкою не заперечується факт того, що вона проживає у будинку відповідача, проте, відповідач та його мати чинять щодо позивача насильство та виганяють її з будинку. Така поведінка відповідача та його матір робить неможливим проживання позивача разом з ними в одному помешканні, погано впливає на емоційний та психологічний стан дитини, через що позивачка потребує коштів на оренду житла. Нещодавно на ім`я матері відповідача був придбаний автомобіль, у зв`язку з чим вважає, що або мати відповідача має достатній дохід, або відповідач приховує доходи, щоб не сплачувати аліменти. У вересні 2019 року відповідач виконав роботи для ОСББ «8 березня -12» на суму 16500,00 грн., що також може свідчити про намагання відповідача приховати розмір своїх доходів. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 10.10.2019 за № 19.03.03-25/1/І/527/19, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із батьками [PERSON] та [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.09.2020, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 62/100 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 30.06.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1355; на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу від 16.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Князєвою Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 367. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2020 рік", для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1779 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1859 грн., з 01 грудня - 1921 грн. При визначенні розміру аліментів суд, враховує величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. [PERSON] відкрив на користь [PERSON] особовий рахунок в АТ «Державний ощадний банк», що підтверджується договором № 19522780415 про відкриття фізичною особою на користь третьої особи поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 10.10.2019 року. На вказаний рахунок [PERSON] внесено грошові кошти у сумі 3400,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1952278041 від 10.10.2019 року. Як вбачається з квитанцій, [PERSON] добровільно надає нерегулярну матеріальну допомогу [PERSON] : в лютому 2019 року - 3500,00 грн., в червні 2019 року - 2010,05 грн. в липні 2019 року - 1000,00 грн.; в серпні 2019 року - 1005,03 грн. (а.с. 29,30). Відповідач в своєму відзиві зазначає, що він купує продукти харчування та іграшки, на підтвердження зазначеного суду надано квитанції, які містяться в матеріалах справи (а.с. 31). Позивачка в свою чергу також зазначає, що вона кожного місяця купує продукти харчування, ліки, одяг та іграшки дитині, на підтвердження зазначеного долучено до матеріалів справи квитанції (а.с. 63-74). Відповідач в своєму відзиві зазначає, що на його утриманні перебуває його мати [PERSON] , яка не працює та є пенсіонеркою за віком. На підтвердження зазначеного суду надано копію пенсійного посвідчення [PERSON] № [NUMBER] серії [NUMBER] та копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, за період з 01.01.2018 року по 30.09.2019 року відсутні відомості про доходи [PERSON] . Згідно договору підряду № 001\\1 від 05.08.2019 року укладеного між ОСББ «8 березня - 12» та [PERSON] , відповідно до якого останній виконав роботи з ремонту покриття даху над парадним входом будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, ціна позову становить 16500,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт від 09.09.2019 року. Відповідно до платіжного доручення № 507 від 09.09.2019 року, платіжного доручення № 520 від 07.10.2019 року, платіжного доручення № 534 від 11.11.2019 року, ОСББ «8 березня - 12» сплатило [PERSON] за виконання послу грошові кошти у загальній сумі 16500,00 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, за період з 01.01.2017 року по 31.03.2020 року, [PERSON] отримувала доходи від: УСЗН Арбузинської РДА у січні-лютому 2017 року у сумі - 21235,64 грн.; ПРАТ «УАСК АСКА» за період з лютого 2017 року по березень 2018 року у сумі - 18205,00 грн.; з квітня 2018 року - підприємницька діяльність. Згідно довідки з Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15.07.2020 за вих. № 1302/ФОП/14-29-50-08-02-15, [PERSON] за період з 01.01.2020 по 30.06.2020, за який здійснено декларування, отримала дохід у розмірі 3000,00 грн. Позивачка в своїй відповіді на відзив зазначає, що на ім`я матері відповідача [PERSON] нещодавно був придбаний автомобіль марки Mazda, державний номер [NUMBER] . Згідно довідки з Регіонального сервісного центру МВС України в Миколаївській області від 17.12.2019 року за вих. № 31/14-3866, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів РІІС «Автомобіль» [PERSON] у період з 26 липня 2019 року по теперішній час реєстраційні операції з транспортними засобами не здійснював. Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» від 26.12.2019 року № 46-07/12124/19464БТ, станом на 23 грудня 2019 року на імя [PERSON] відкритий рахунок та залишок на якому становить 3430,00 грн. Згідно довідки Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» від 15.12.2019 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-191213/2872, на ім`я [PERSON] відкриті 4 рахунки, залишок на яких становить 4,95 грн. Згідно довідки Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» від 13.07.2020 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20200702/2713, на ім`я [PERSON] відкрито 1 рахунок, залишок на якому становить станом на 04.07.2020 - 0,02 грн.. Відповідно до довідки з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.07.2020 за вих. № 0.184.18285/0/15-20, [PERSON] 12.02.2020 перетнув державний кордон України з Миколаєва до Шарм Ель Шейху , а 19.02.2020 повернувся на територію України. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2020, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.09.2019, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивачка зазначає, що на її утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . На підтвердження зазначеного суду надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 14.08.2020 року, вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Твердження про знаходження на утриманні відповідача непрацездатної матері, не береться судом до уваги, оскільки остання є пенсіонеркою та має дохід у вигляді пенсії. Також, посилання відповідача на добровільну участь у вихованні та утриманні дитини шляхом відкриття рахунку, купівлі речей та продуктів, не має правового значення для вирішення питання про стягнення аліментів, оскільки право на їх отримання тим з батьків з ким проживає дитина є безумовним. Відповідач перебуває в працездатному віці, є фізичною особою підприємцем, не має на утриманні інших осіб та, являючись батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати його до повноліття. Беручи до уваги матеріальний стан платника та одержувача аліментів, стан здоров`я, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання сина на користь позивачки у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у зазначеному розмірі, судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: partial