Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2014 року між нею та ПАТ КБ "Фінансова Ініціатива" було укладено договір строкового банківського вкладу №343710, відповідно до умов якого вона передала банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 90 000 грн. з датою повернення 10 березня 2015 року зі сплатою процентів. 10.03.2015 року строк дії договору закінчився. 10.03.2015 року вона попередила банк про намір забрати кошти та подала відповідну заяву. Відповідно до умов договору після закінчення термінів вкладів, вклади з відсотками були повернуті банком позичальникові у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок [NUMBER]. На даний час відповідачем кошти за договором в повному обсязі не повернуті, тому просить стягнути суму заборгованості за договором банківського вкладу. Позивачка в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Представник відповідача, до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення проти позову. За таких обставин суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не проводити повне фіксування процесу за допомогою технічних засобів. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне: 10 вересня 2014 р. між позивачем та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір строкового банківського вкладу №343710 /а.с.5-6/ в гривнях зі строком вимоги про повернення вкладу - 10 березня 2015 р. Позивачем в рамках вказаного договору внесено депозитні кошти в сумі 90 000 грн., що підтверджується квитанцією від 10.09.2014 р. /а.с.7/ на виконання вимог договору відповідачем перераховано грошові кошти на рахунок вкладника [NUMBER]. 08.03.2015 року на рахунок позивачки було перераховано кошти з депозитного рахунку /а.с.9/, частинами грошові кошти повертались. 10.03.2015 року позивачка звернулася до установи банку із заявою про надання вкладу, що міститься на власному поточному рахунку [NUMBER] по договору банківського вкладу №343710, але до теперішнього часу кошти в повному обсязі не отримала. Згідно квитанції, наданої позивачем, станом на 08.04.15 року залишок коштів на рахунку позивача становить 72 249,81 грн. Станом на дату розгляду справи депозит позивачу не повернуто в повному обсязі через відсутність грошових коштів в касі банку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У силу ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Тому, суд погоджується з доводами позивача про те, що в зв'язку з несвоєчасним поверненням депозитних коштів мало місце порушення вимог ст.ст.526, 625, ч.3 ст.1068, ст.1074 ЦК України, ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Отже, з врахуванням часткового повернення коштів позивачу, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На виконання вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial