Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення суми матеріальних збитків та моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалася на те, що 27 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір продажу та монтажу плитки тротуарної «Старе місто» (4 ел 45 мм сіра; 4 ел 45 мм оливкова; 4 ел 45 мм коричнева) та супутньої продукції, а саме: поребрик с/п 500*200*60 коричневий, цемент, піддон 1200*800. Загальна вартість придбаної продукції склала - 31 535,00 гривень. Розрахунок за придбання та монтаж плитки тротуарної «Старе місто» було здійснено через касу підприємства ФОП [PERSON] . Після отримання всієї партії оплаченої плитки, лише частина її була укладена, а інша частина залишилась упакованою у позивача на зберіганні. Проте, в березні 2019 року виявилось, що увесь придбаний позивачем товар містить приховані недоліки якості, а саме - після монтажу тротуарної плитки внаслідок природних явищ (вплив температур, дощі, інші), плитка змінила свій колір, та деяка почала руйнуватися. Внаслідок зазначеного, позивач звернувся до ТОВ «Будіндустрія, ЛТД» з метою проведення лабораторних досліджень придбаного товару. Протоколом випробувань продукції № 318-ВЛ від 11.06.2019, виданим ТОВ «Будіндустрія, ЛТД» встановлено невідповідність якісним показним тротуарної плитки, які є істотними. Позивач на адресу відповідача направив претензію та заяву на проведення експертизи плитки тротуарної «Старе місто», натомість відповідач відмовився надати позивачу будь-які документи, які посвідчують належну якість продукції та відмовився проводити експертизу придбаного позивачем товару. Внаслідок бездіяльності відповідача позивач змушений був звернутися із скаргою про порушення прав споживача до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області та за результатами розгляду якої зясувалося, що, в ході проведення позапланового заходу встановлено, що ФОП [PERSON] 21.06.2019 була проведена експертиза. Згідно з документів, наданих суб`єктом господарювання висновки лабораторних випробувань проведених ТОВ «Будіндустрія, ЛТД» вироби бетоні тротуарні за перевіреними показниками не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.145:2008 та позивачеві було рекомендовано повернути у зручний для нього час відповідачу тротуарну плитку та отримати гроші. Позивач звернувся до відповідача з питанням про демонтаж та доставку плитки на адресу позивача, оскільки вчинення зазначених дій супроводжується непередбаченими для позивача витратами, на які останній при придбанні плитки не розраховував. Натомість відповідач відмовився сприяти в демонтажу та доставці тротуарної плитки на адресу відповідача. Внаслідок бездіяльності відповідача, позивач змушений був нести додаткові витрати на демонтаж плитки та на транспортування демонтованої плитки на адресу відповідача. Доставивши плитку на адресу відповідача, з боку останнього було повідомлено, що повернення грошових коштів відповідач буде здійснювати по факту цілісності доставленої плитки. Тому, за результатом приймання відповідачем тротуарної плитки, останній повернув позивачу грошові кошти у сумі 25915,00 грн., що є меншим від суми придбання тротуарної плитки 31535,00 грн. на 5620,00 грн. Позивач звертає увагу суду, що кількість тротуарної плитки зменшилась з незалежних від позивача обставин, а саме: за час її руйнування під впливом факторів навколишнього природного середовища, під час монтажу та демонтажу плитки. Крім того, понесені позивачем витрати на проведення демонтажних робіт та транспортні послуги пов`язані із поверненням неякісного товару відповідачу є не передбаченими та такими що суттєво вплинули на матеріальних стан позивача, оскільки останній не розраховував на їх понесення. Зазначене спричинило матеріальної шкоди позивачу, яка складається з наступного: - проведення лабораторних випробувань виробів бетонних тротуарних неармованих у сумі 3750,00 грн.; - проведення демонтажних робіт (розбирання покриттів та основ бруківки з булижного каменю вручну, розробка грунту вручну (демонтаж цементно-пімчаної суміші) з переміщенням ручними візками, очищення та приведення плитки ФЕМ після розбирання в придатний для повторного застосування стан) у сумі 13200,00 грн., - транспортування неякісного товару з адреси позивача на адресу відповідача з метою його повернення у сумі 1800,00 грн.; - неповернуті грошові кошти сплачені за придбання неякісного товару (тротуарної плитки) у сумі 5620,00 грн. Таким чином, оскільки факт продажу відповідачем товару неналежної якості є встановленим Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області, що не оскаржувалося відповідачем, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати завдані ним збитки у повному обсязі. Оскільки відповідач повернув позивачеві лише частину грошових коштів за придбаний товар, тому позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом та вважає, що відповідач зобов`язаний йому відшкодувати повну вартості придбаної ним тротуарної плитки, що станом на дату звернення до суду складає 5620,00 грн., демонтажних робіт (розбирання покриттів та основ бруківки з булижного каменю вручну, розробка грунту вручну (демонтаж цементно-пімчаної суміші) з переміщенням ручними візками, очищення та приведення плитки ФЕМ після розбирання в придатний для повторного застосування стан) на суму 13200,00 грн. та послуг транспортування неякісного товару з адреси позивача на адресу відповідача з метою його повернення у сумі 1800,00 грн., послуг проведення випробувань тротуарної плитки у сумі 3750,00 грн., всього 24370,00 грн. Також, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано і моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень, яка полягає у його моральних стражданнях та переживаннях внаслідок отримання неякісної продукції, даремно витрачених коштів, необхідності доведення вищевикладених фактів перед судом, що також потребує багато сил та часу. Провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, надано час сторонам для подання заяв по суті. Пакет документів, що був направлений відповідачу повернувся, тому, судом приймалися міри щодо повторних викликів відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримує повністю, у разі ухвалення заочного рішення, проти такого не заперечує, просить такий позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи та не подав відзив, тому на підставі ст.ст.223,280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив позивач у заяві. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК Українисуд вважає за можливе розглянути справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до с т. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Цивільним кодексом України і Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Законом України «Про захист прав споживачів» установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п.22 ч.1 ст. ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", вбачається, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, мають право на належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), а в разі неналежної її якості на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 27 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем - ФОП [PERSON] укладено договір продажу та монтажу плитки тротуарної «Старе місто» (4 ел 45 мм сіра; 4 ел 45 мм оливкова; 4 ел 45 мм коричнева) та супутньої продукції, а саме: поребрик с/п 500*200*60 коричневий, цемент, піддон 1200*800. Загальна вартість придбаної продукції склала - 31 535, 00 гривень згідно до рахунок-фактури № СФ-0000255 від 27.08.2018 з відміткою про сплату. Розрахунок за придбання та монтаж плитки тротуарної «Старе місто» було здійснено через касу підприємства відповідача, що підтверджується матеріалами спрви. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Пунктом 5 частин 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Судом встановлено, що після отримання позивачем всієї партії оплаченої плитки, лише частина її була укладена, а інша частина залишилась упакованою у позивача на зберіганні. Проте, вже в березні 2019 року виявилось, що увесь придбаний позивачем товар містить приховані недоліки якості, які підтверджені лабораторним дослідженям ТОВ «Будіндустрія, ЛТД», а саме - Протоколом випробувань продукції № 318-ВЛ від 11.06.2019, яким встановлено невідповідність якісним показним тротуарної плитки та які є істотними. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», терміни вживаються в такому значенні: п. 13 належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Відповідно до ч. 1, 2 статті 6 Закону передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років, ч. 5 ст. 6 цього ж Закону. Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено термін «гарантійний строк» - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об`єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Згідно з частиною першою статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 Закону, вбачається, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. На захист своїх прав позивачем на імя відповідача направлено претензію з проханням: видати розрахунковий документ на сплачену позивачем суму в розмірі 22 000,00 гривень за монтаж тротуарної плитки; надати документи, що підтверджують якість плитки тротуарної «Старе місто» (висновок санітарно-епідеміологічної експертизи, інші; усунути в 14-ти денний строк виявлені недоліки у придбаному 27 серпня 2018 року товару (плитки тротуарної «Старе місто») вартістю 31 535,00 гривень; у випадку неможливості усунути виявлені недоліки взагалі або в 14-ти денний строк - розірвати укладений між позивачем та відповідачем договір та повернути сплачену за товар грошову суму, відповідно до положень аб. 3 ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»; у випадку незгоди відповідача з фактом наявності недоліків у товарі, причин їх виникнення або істотності цих недоліків, одночасно позивач надає згоду на організацію проведення експертизи придбаної ним плитки тротуарної «Старе місто»; про результати розгляду претензії позивач просить повідомити його у встановлений законом строк на адресу: [ADDRESS] або вручити нарочно, заздалегідь повідомивши позивача по телефону [NUMBER] ; також на адресу ФОП [PERSON] було направлено заяву на проведення експертизи плитки тротуарної «Старе місто». Проте, відповідач відмовився від виконання вимог позивача та позивач звернувся із скаргою про порушення прав споживача до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області. Згідно до відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області вбачається, що «В ході проведення позапланового заходу встановлено, що ФОП [PERSON] 21.06.2019 була проведена експертиза тротуарної плитки. Згідно з документів наданих суб`єктом господарювання висновки лабораторних випробувань проведених ТОВ «Будіндустрія, ЛТД» вироби бетоні тротуарні за перевіреними показниками не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.145:2008. Рекомендовано позивачу у зручний для нього час повернути йому тротуарну плитку та отримати гроші». Положеннями ч. 1 ст. 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 709 ЦК України вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою. У разі усунення недоліків товару шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб або складову частину обчислюється від дня видачі покупцеві товару після усунення недоліків. Внаслідок відмови відповідача сприяти в демонтажу та доставці тротуарної плитки на адресу відповідача, позивач змушений був нести додаткові витрати на демонтаж плитки та на транспортування демонтованої плитки на адресу відповідача. За результатом приймання відповідачем тротуарної плитки, останній повернув грошові кошти у сумі 25915,00 грн., що є меншим від суми придбання тротуарної плитки 31535,00 грн. на 5620,00 грн. Крім того, понесені позивачем витрати на проведення демонтажних робіт та транспортні послуги пов`язані із поверненням неякісного товару відповідачу є не передбаченими та такими що суттєво вплинули на матеріальних стан позивача, оскільки останній не розраховував на їх понесення, що спричинило матеріальної шкоди позивачу, яка складається з наступного: - проведення лабораторних випробувань виробів бетонних тротуарних неармованих у сумі 3750,00 грн.; - проведення демонтажних робіт (розбирання покриттів та основ бруківки з булижного каменю вручну, розробка грунту вручну (демонтаж цементно-пімчаної суміші) з переміщенням ручними візками, очищення та приведення плитки ФЕМ після розбирання в придатний для повторного застосування стан) у сумі 13200,00 грн.; - транспортування неякісного товару з адреси позивача на адресу відповідача з метою його повернення у сумі 1800,00 грн.; - неповернуті грошові кошти сплачені за придбання неякісного товару (тротуарної плитки) у сумі 5620,00 грн. Оскільки позивач звертався з письмовою претензією до відповідача про усунення виявлених недоліків, зі скаргою про захист прав споживача до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, але відповідач повернув лише частину грошових коштів за придбаний товар, тому суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення вимог позовної заяви про відшкодування повної вартості придбаної позивачем тротуарної плитки, що станом на дату звернення до суду складає 5620,00 грн., демонтажних робіт (розбирання покриттів та основ бруківки з булижного каменю вручну, розробка грунту вручну (демонтаж цементно-пімчаної суміші) з переміщенням ручними візками, очищення та приведення плитки ФЕМ після розбирання в придатний для повторного застосування стан) на суму 13200,00 грн. та послуг транспортування неякісного товару з адреси позивача на адресу відповідача з метою його повернення у сумі 1800,00 грн., послуг проведення випробувань тротуарної плитки у сумі 3750,00 грн., всього 24370,00 грн. Оскільки, у зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем, не було належним чином виканоно свої обов`язки щодо продажу належної якості товару та проведено усі дії у випадку продажу неякісного товару споживачу, суд приходить до висновку, що вказані обставини та бездіяльність відповідача вплинули на психологічний стан позивача. Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом з`ясовано, що позивач оцінюючі моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень, посилався на те, що ним понесені моральні страждання та переживання внаслідок отримання неякісної продукції, даремно витрачених коштів, необхідності доведення вищевикладених фактів перед судом, що потребувало багато сил та часу та труднощі, які спричинив відповідач позивачу внаслідок своєї бездіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню в даній справі, суд виходить з принципів розумності та справедливості. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial