Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] , в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 16587,50 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 24.04.2012 року, згідно якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який в подальшому було збільшено до 600,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відповідач належним чином не виконувала умови договору, за у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 29.02.2020 року виникла заборгованість, яка складає 16587,50 грн. з яких: 510,95 грн. - заборгованість за тілом кредита; 10990,48 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; 3820,00 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 766,07 грн. - штраф (процентна складова). В позові ставиться питання про стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача по справі. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що визнає наявність заборгованості за тілом кредиту, однак не погоджується з розміром нарахованих процентів за кредитом. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до укладеного договору № б/н від 24.04.2012 року, згідно якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який в подальшому було збільшено до 600,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 24.04.2012 року, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] встановив, що станом на 29.02.2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 16587,50 грн. з яких: 510,95 грн. - заборгованість за тілом кредита; 10990,48 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; 3820,00 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 766,07 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] . Разом з цим суд зазначає, що відповідно до п. 2.1.12.3 укладеного між сторонами по справі Договору погашення кредиту-поповнення карткового рахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків на підставі Договору. Пунктом 2.1.12.4 Договору визначено, що строки та порядок погашення за Кредитом за кредитними картками з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердафта, який виник по таким карткам, приведений в пам`яткі клієнта /довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною Договору, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за кредитом. Строк повернення кредиту (кредитний ліміт) в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (в полі MONTH). Як убачається із довідки, наданої позивачем, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку № [NUMBER] дата відкриття 24.04.2012 року, термін дії березень 2016 року ( а.с. 17). За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане вище співпадає з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 2206,26 грн., тобто в сумі, яка була наявна станом на березень 2016 року, тобто на момент спливу строку дії картки. Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ). В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно з пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу, яка проживає у м.Торецьку, пеня нарахована, також і після 14 квітня 2014 року. Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». У зв`язку з цим суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих банком пені та штрафів підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої пені за період до 14.04.2014 року, а саме 930,00 грн. Отже, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 510,95 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 2206,26 грн.; сума нарахованої пені в розмірі 930,00 грн. Окрім того, суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявна квитанція про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн., раніше, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 462,18 грн. (( 3647,21:16587,50)*2102,00).

Outcome: partial