Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Посилалась на те, що вона народилась 16 жовтня 1997 року, відповідач [PERSON], [INFO], є її батьком. 25 лютого 1998 року між відповідачем та її матірю [PERSON] шлюб був розірваний. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Чернівців від 25 лютого 1998 року з нього стягувались аліменти на її утримання до досягнення повноліття. На даний час вона повнолітня, навчається на третьому курсі Буковинського державного фінансово-економічного університету на денній формі навчання. Її мати тимчасово не працю, окрім того, у неї на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, тому фактично допомогу їй надає лише її бабуся [PERSON], яка є пенсіонеркою і не взмозі повноцінно її утримувати. Вона є інвалідом 3-ї групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності. У відповідності до висновку ЛКК Чернівецького обласного ендокринологічного центру їй встановлено діагноз тяжка форма нецукрового діабету, в звязку з чим їй потрібне постійне медикаментозне лікування, що повязане із необхідністю придбання дорогих ліків та препаратів. Оскільки 16 жовтня 2015 року їй виповнилось 18 років, обовязок її батька зі сплати аліментів формально припинився, однак у звязку з тим, що вона навчається на денній формі навчання та є інвалідом, їй необхідна матеріальна допомога. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідач працює без укладення трудового договору та має мінливий дохід, частину якого отримує в натурі, але вона не має змоги дізнатись, які в нього доходи. Від його друзів їй відомо, що він добре заробляє. ЇЇ постійне лікування, проживання та навчання, купівля дієтичних продуктів, витрати на особисті речі, зокрема: одяг, взуття, гуманітарні, соціальні та культурні потреби вимагає значних витрат, а відповідач в усній формі відмовляється від надання їй матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутись про примусове стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її утримання, оскільки вона продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення нею 23-річного віку. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить стягнути з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення нею 23-річного віку з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання тричі не зявився, надав 14 березня 2016 року в канцелярію суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги вважає необґрунтованими, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Зазначив, що він офіційно працює на посаді старшого охоронника приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007», його заробітна плата становить 1308 грн. 1550 грн. Крім доньки [PERSON], в нього на утриманні перебуває також син, на користь якого за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська він вже сплачує аліменти, які стягуються із заробітної плати. Також в нього є ще інші діти, але аліменти на їх утримання він не сплачує. Він на даний час проживає з співмешканкою, її донькою та її матірю, яка є особою похилого віку. Його заробітної плати ледве вистачає на прожиття, а тому аліменти в сумі 3500 грн. на утримання повнолітньої доньки [PERSON] він не має змоги платити. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], яка народилась 16 жовтня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Рішенням Ленінського районного суду м. Чернівців від 25 лютого 1998 року шлюб між матірю позивачки [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано та стягнуто з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття (копія рішення на а.с.5). Відповідач [PERSON] частково сплачував аліменти на утримання доньки, але після досягнення нею вісімнадцятирічного віку, припинилась сплата аліментів відповідачем на її утримання. В 2013 році позивачка [PERSON] вступила на денну комерційну форму навчання у Буковинський державний фінансово-економічний університет ІV рівня акредитації та в даний час навчається на третьому курсі на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 3491 від 06 жовтня 2015 року (копія на а.с.7), строк закінчення навчання 30 червня 2016 року. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] разом з матірю, бабусею, сестрою та братом, що підтверджується довідкою КЖРЕП № 5 № 3872 від 08 жовтня 2015 року (а.с.6). Позивачка [PERSON] є інвалідом третьої групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК № 232193 та копією посвідчення № 664773, виданого управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Чернівці ради (а.с.10-11). В звязку з тим, що позивачка [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона не має можливості десь працювати та придбавати дорогі ліки та препарати, а також купувати дієтичні продукти, особисті речі, зокрема: одяг, взуття та інші предмети вжитку, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання, оскільки не досягла віку 23 років і продовжує навчання. Відповідно до вимог ст.ст.199 ч.1, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцять трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що позивачка [PERSON] у звязку з навчанням не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. ЇЇ мати [PERSON] офіційно не працює та на її на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, що не дає можливості самостійно утримувати доньку [PERSON], яка хворіє на тяжку форму нецукрового діабету, що підтверджується висновком ЛКК ОКУ «Чернівецький обласний ендокринологічний центр» (копія на а.с.8-9), в звязку з чим їй необхідне постійне медикаментозне лікування, а тому позивачка [PERSON] потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача на своє утримання, оскільки не досягла віку 23 років і продовжує навчання. Відповідач [PERSON] офіційно працює на посаді старшого охоронника приватного підприємства «Гарант Сервіс 2007», отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи № 10 від 09 березня 2016 року (а.с.45), в нього на утриманні перебуває також син [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська стягуються аліменти із заробітної плати в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходи), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (копії рішення та ухвали на а.с.53-54). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається і потребує матеріальної допомоги від нього як батька, у звязку з чим суд вважає, що з нього належить стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] на період навчання, але не більше чим до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, частково задовольнивши позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., а позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 191, 198-201 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial