Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розмірну та способу стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2001 року по 2006 роки вони з відповідачем перебували у шлюбі, в період якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами по справі було розірвано 14 березня 2006 року. На даний час донька проживає з позивачкою, а 03 серпня 2010 року рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області з відповідача були стягнуті аліменти в розмірі 458 гривень 50 копійок на її користь на утримання їхньої спільної дитини. На даний час доньці виповнилося 15 років, а прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 гривень, однак аліменти не можуть бути меншим ніж 888 гривень 50 копійок. Таким чином розмір аліментів, призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та є недостатнім для утримання дитини. Позивачка зазначає, що вона одна не зможе в повному обсязі забезпечити дитину. Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів в розмірі 1000 гривень буде забезпечуватися їх рівність при несенні обовязку утримувати дитину, оскільки відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів. З посиланням на ст. 192 СК України прохала змінити розмір та спосіб стягуваних з відповідача за судовим рішенням аліментів з 458 гривень 50 копійок щомісячно на 1000 гривень 00 копійок щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.38) не зявилася. Згідно письмової заяви позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.41). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.40), в судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав частково в розмірі 900 гривень (а.с.42). Представник третьої особи - Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.39), у судове засідання не зявився, згідно заяви просили здійснювати розгляд за їх відсутності ( а.с.35). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. В судовому засіданні встановлено, що на виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2010 року, було видано 16 серпня 2010 року виконавчий лист №2-665/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 458 гривень 50 копійок щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 21 червня 2010 року (а.с. 9). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №144210 виданого 19 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 6). Крім цього, відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №600622 (а.с.22). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не може бути меншим ніж 930 гривень. При визначенні розміру аліментів суд, крім наявності у відповідача іншої малолітньої дитини на утриманні (а.с.25), враховує також його фізичний стан, а також те, що відповідач не надав до суду будь-яких інших доказів щодо стану свого фізичного здоровя та працездатності. Згідно заяви від 15 грудня 2017 року відповідач надав відомості про те, що на його утриманні знаходиться донька [PERSON], [INFO], а також донька його дружини [PERSON], [INFO] (а.с.24-27). Проте суд не приймає вказані докази в якості підстав для визначення розміру аліментів, оскільки [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO], не перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а тому у нього відсутні обовязки щодо утримання даних осіб. Суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів є обґрунтованими, у зв'язку із тим, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду на утримання дитини в розмірі 458 гривень 00 копійок на даний час не відповідає мінімальному розміру аліментів, передбаченому чинним законодавством, тому вимоги позивачки про зміну розміру аліментів до 930 гривень є такими, що підлягають задоволенню. Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Щодо позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів, то суд вважає що вони не підлягають задоволенню, оскільки аліменти було стягнуто рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2010 року в твердій грошовій сумі, а позивачка не ставить питання про зміну способу стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, а просить суд лише змінити (збільшити) їх розмір. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.\~180-182,\~183,\~192 СК України,

Outcome: partial