Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в зв`язку з продовженням нею навчання в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно. Стягування аліментів розпочати з дня подання позову до суду та продовжувати до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягненню нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що її матір - [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1998 року. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2011 року шлюб між матір`ю позивача - [PERSON] та відповідачем по справі - [PERSON] було розірвано. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2014 року було стягнуто з [PERSON] (відповідача по справі) аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - дочки [PERSON] (позивача по справі) в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2014 року і до повноліття дитини. На даний час позивач є студентом 2 курсу «Київського національного торговельно - економічного університету», на теперішній час навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, аби самостійно отримувати заробіток, в зв`язку з чим потребує матеріальної підтримки, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року було відкрито провадження по даній справі, відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 19.06.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує щодо заявленого позову про стягнення з нього аліментів, посилаючись на те, що по мірі можливості фінансово допомагав доньці (позивачу по справі), на підтвердження чого ним надано копії платіжних доручень про перерахування коштів. Зазначив, що утримання дитини, яка продовжує навчання є спільним обов`язком обох батьків, а як йому стало відомо згідно декларації [PERSON] за 2018 рік (матері позивача), дохід останньої склав 390184 грн., вона має депозит в банківській установі, нерухомість та продовжує працювати на керівній посаді, що свідчить про те, що остання має фінансову можливість також утримувати їхню спільну дитину. Відповідач через недостатню заробітну плату та підвищення оренди звільнився з займаної ним посади в кінці травня 2019 року, має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу та важко хвору дружину, яка обмежена в працездатності і потребує коштовної операції; будь - якого власного майна він не має, житловий будинок, який знаходився в м. Авдіївка був зруйнований внаслідок обстрілу. Враховуючи викладені вище обставини просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] народилася [INFO] , в свідоцтві про народження батьком записаний відповідач по справі [PERSON] (а.с. 7). Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки № 33/19564 від 25.04.2019 року виданої заступником декана факультету ресторанно - готельного та туристичного бізнесу «Київського національного торговельно - економічного університету» [PERSON] є студенткою 2 курсу даного вищого навчального закладу, денної форми навчання, закінчує навчання за навчальними планами бакалавр в червні 2021 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми сином, дочкою. Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наданих відповідачем у своєму відзиві пояснень убачається, що він має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.2011 року та дружину [PERSON] , з якою він уклав шлюб, яка згідно медичної документації має захворювання та потребує лікування (а.с. 47, 48). Суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача такою, що не підлягає задоволенню саме у такому розмірі, оскільки задоволення призведе до порушення прав відповідача, погіршення його матеріального стану та поставить сторони в неоднакове становище. За таких обставин, коли позивач навчається на денній формі навчання, не працює, потребує коштів на продукти харчування, приладдя для навчання, засоби першої необхідності та одяг, враховуючи як матеріальне становище позивача так і відповідача, ту обставину, що законом передбачений обов`язок обох батьків утримувати їх спільну дитину по досягненню нею повноліття, яка продовжує навчання, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 08.05.2019 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу доньці в зазначеному розмірі, якої буде достатньо для її утримання у зв`язку з її навчанням. На підставі викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: partial