Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просила стягувати аліменти на її користь на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбі з 11.02.2007 року. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. З 2014 року сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до непорозумінь і сварок. На даний час діти перебувають на її утриманні і потребують матеріальної допомоги від батька. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надає, хоча офіційно працює, отримує стабільний заробіток і має можливість надавати допомогу дітям. Інших дітей відповідач не має. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-7). Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд враховує вище викладені вимоги законодавства, а також обставини, викладені у позовній заяві, з яких вбачається, що відповідач має постійний дохід працюючи в Черняхівському РВ УМВС в Житомирській області. Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох дітей є надмірно високим для відповідача, а тому вважає за спаведливе та доцільне стягнути аліменти на обох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Аліменти суд стягує з дня предявлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в звязку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial