Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 1. Виклад позиції позивача. 15 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовуючи позов, зазначила, що з 23 листопада 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.01.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач проживаючи в одній квартирі з [PERSON] та їх спільною донькою не дає коштів на утримання дитини. Позивач вказує, що не може самостійно утримувати дитину та забезпечити їй нормальний розвиток. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень щодо позову не має, позовні вимоги визнає. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що вбачається з позовної заяви (а.с. 1-3). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.01.2021 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7-8). Під час перебування у шлюбі у сторін даного цивільно - правового спору у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по м. Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницької області 23 травня 2013 року (а.с. 4). Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини судом не встановлено. ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, визнання ним позовних вимог у повному обсязі і приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною людиною, має постійний заробіток, а тому зобов`язаний утримувати власну дитину і спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, у позовній заяві позивач просив позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити в повному обсязі, а саме: стягнути з відповідача [PERSON] в користь свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, закон передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позивача у своїй позовній заяві просив постановити рішення про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам чинного законодавства. За таких обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] , [INFO] на матеріальне утримання з боку батька [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню частково. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial