Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У липні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, остаточно уточнивши свої вимоги 11 лютого 2014 року (а.с.91-93) та просила суд усунути їй перешкоди у можливості реалізації її права на виховання та спілкування з онукою [PERSON], [INFO]; Зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити їй перешкоди у спілкуванні та вихованні з малолітньою онукою - [PERSON], [INFO], надавши можливість спілкуватися з онукою, а саме : - брати онуку на свята: на Новий Рік, 8 Березня і день народження онуки з можливістю виїзду за межі м. Нікополя за взаємною попередньою домовленістю з опікуном [PERSON]; - розмовляти з онукою по телефону щодня; - забирати онуку зі школи та гуляти з онукою за місцем її проживання в місті Нікополі за взаємною попередньою домовленістю з опікуном [PERSON]; - не забороняти онуці брати від неї подарунки, іграшки, книжки та журнали; - брати по-можливості і за взаємною попередньою домовленістю з опікуном [PERSON] онуку з ночівлею до її місця проживання у місті Кривому Розі з п'ятниці з 15.00 годин до неділі з поверненням до місця проживання в місті Нікополі; - надавати інформацію про стан здоров'я та місце знаходження онуки; - брати онуку з виїздом за межі м. Нікополя в місто Кривий Ріг на зимові канікули строком на 7 днів та літні канікули строком на 2 місяці з можливим виїздом для відпочинку на море. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 8 грудня 2010 року виконавчим комітетом Нікопольської міської ради було прийняте рішення № 772 /5 «Про призначення опіки над малолітньою [PERSON]». Цим рішенням опікуном була призначена відповідачка [PERSON], яка є рідною бабусею малолітньої - [PERSON] по лінії матері, а вона є рідною бабусею малолітньої [PERSON] по лінії батька. Після винесення виконкомом вищевказаного рішення відповідачка [PERSON] на протязі 1 року і 2 місяців не давала їй можливості зустрічатися з онукою [PERSON], не відповідала на її неодноразові телефонні дзвінки, не дозволяла спілкуватися з онукою на території дитсадку, чим порушувала її законні права, передбачені законодавством України. Вона неодноразово телефонувала в дитячий садок, цікавилася життям і здоров'ям онуки, просила завідуючу дитячого садка № 54 надати можливість зустрітися з онукою і спілкуватися з нею, але їй повідомляли, що опікун [PERSON], проти цих зустрічей. У зв'язку з протиправними діями відповідачки вона вимушена була 2 листопада 2011 року звернутися із заявою на ім'я начальника відділу освіти і науки Нікопольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з її рідною онукою - [PERSON] 7 листопада 2011 року за № 1199 їй було надано письмову відповідь, в якій зазначено, що : «Відділ освіти і науки Нікопольської міської ради не може встановити порядок зустрічей з онукою на території дошкільного навчального закладу, оскільки немає ніяких нормативних документів, які б їх регламентували». 23 листопада 2011 року вона вимушена була звернутися за допомогою до міського голови, який дав розпорядження завідуючій дитячого садка № 54 дозволити їй нарешті зустрітися з онукою [PERSON] у дитсадку, а 25 листопада 2011 року [PERSON] написала заяву про надання згоди на короткочасні зустрічі. 12 грудня 2011 року їй нарешті пощастило зустрітися з онукою. Співробітники дитячого садку № 54 були свідками як вона з онукою гарно спілкувались. Онука була їй дуже рада, тривалий час не хотіла з нею прощатися і неодноразово просила, щоб вона скоріше знову до неї приїхала. 12 січня 2012 року вона звернулася особисто до відповідачки [PERSON] з проханням дати можливість поздоровити онуку в любий день з днем народження і поспілкуватися з нею, на що отримала відмову від [PERSON] У зв'язку з такою протиправною поведінкою [PERSON] та її відмовою, висловленою в грубій формі, вона вимушена була зателефонувати до співробітників органів опіки та піклування, але вони порекомендували вирішувати всі питання стосовно її права на участь у вихованні онуки тільки з відповідачкою [PERSON] Також співробітники органів опіки та піклування відмовили їй в складанні графіка зустрічей з онукою. 14 березня 2012 року вона знову просила відповідачку [PERSON] надати можливість зустрітися з онукою [PERSON] у зв'язку з днем пам'яті її померлого батька, але на це прохання вона отримала відмову і пораду з боку [PERSON] звернутися для вирішення питання про можливість її участі у вихованні онуки [PERSON] до співробітників служби у справах дітей, які знов таки посилалися на вирішення цього питання безпосередньо з [PERSON] 18 травня 2012 року вона звернулася з заявою до міського голови м. Нікополя з проханням про вирішення питання щодо проведення її спільного з онукою [PERSON] відпочинку в літній період, на що отримала відповідь про необхідність вирішення цього питання знову безпосередньо з відповідачкою [PERSON] Коли їй довелося зустрічатися з онукою, то онука у спілкуванні з нею спочатку була напружена, дуже стримана і погано йшла на контакт. Ці зустрічі з онукою, на її погляд, нагадують побачення в «тюрмі» під стороннім наглядом. Вважає, що відповідачка [PERSON] не бажає, щоб вона спілкувалася з онукою [PERSON], і постійно створює в цьому перешкоди, тим самим порушуючи її законне право на спілкування і участь у вихованні малолітньої онуки. Вона хоче вільно без стороннього нагляду і присутності спілкуватися з онукою, приймати участь у її вихованні, як це передбачено нормами Сімейного Кодексу України, радіти її успіхам, бачити як вона дорослішає, розвивається, а не постійно «випрошувати» дозвіл на спілкування з онукою [PERSON] у [PERSON] Факти її неодноразових звернень до органів опіки та піклування у зв'язку зі створенням відповідачкою [PERSON] перешкод у спілкуванні і участі у вихованні з онукою [PERSON] підтверджується її неодноразовими зверненнями у різні державні інстанції і відповідями по результатам розгляду її звернень. Позбавлення її права щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки [PERSON] може позбавити останню родинних зв'язків з нею, любові та турботи з її боку. Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Раніше вона тривалий час проживала разом з онукою [PERSON] в м. Кривому Розі, що свідчить про наявність сталих стосунків між ними. В її квартирі в м. Кривому Розі є всі можливості для проживання онуки: ліжко для відпочинку, комп'ютер, домашній кінотеатр, велосипед, достатня кількість іграшок. Вважає, що її місце проживання є звичним для дитини місцем проживання та спілкування з нею і буде відповідати інтересам дитини. Крім того, вона бажає бути другим опікуном онуки [PERSON] і брати участь у її вихованні. Вона не має на меті розлучити онуку з її братом, як це вважають співробітники служби у справах дітей. Вона з великою радістю буде брати їх обох на відпочинок на море, як і раніше піклуватиметься про брата її онуки. Коли брат її онуки дуже сильно хворів, вона його привезла до себе додому, вони жили вдвох майже 6 місяців з нею, вона його лікувала, водила у дитячий садок та ні в чому йому не відмовляла і зараз дарує іграшки та іншим чином піклується про нього. Позивач у судове засідання не з'явилася на адресу суду надала заяву у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили в позові відмовити, оскільки перешкод у спілкуванні позивача з онукою [PERSON] відповідач не чинить. Вероніка пережила сильне емоційна потрясіння у зв'язку зі смертю матері, на даний час про позивачку розмовляти не бажає, оскільки ображена на неї, у зв'язку з тим, що позивач її ображає та не хоче миритися. Дитина проживає в сім'ї відповідачки та вважає відповідачку та її чоловіка своєю сім'єю. Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради Бондар Н.О. пояснила суду, що в основі конфлікту між сторонами лежить бажання [PERSON] бути опікуном малолітньої - [PERSON], [INFO]. Рішенням Нікопольської міської ради в задоволенні заяви [PERSON] про призначення опіки над малолітньою [PERSON] було відмовлено. Враховуючи інтереси дитини її вік, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та позивачці необхідно усунути перешкоди у спілкуванні з онукою та визначити дні побачень без виїзду за межі м. Нікополя та за попередньою домовленістю з опікуном [PERSON] Суд вислухавши відповідача [PERSON], представника відповідача - [PERSON], представника служби у справах дітей Нікопольської міської ради - Бондар Н.О., всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 109 (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 08.12.2010 року № 772/5 опікуном над малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], у зв'язку зі смертю батьків призначена її бабуся по лінії матері - [PERSON] (а.с.7). Встановлено та сторонами не заперечувалося, що позивачка є бабусею малолітньої - [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що дитина проживає з відповідачкою та перебуває на її повному вихованні та утриманні. Як встановлено в суді, між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини, які відображаються на спілкуванні [PERSON] з малолітньою онукою - [PERSON]. [PERSON] стверджує, що позивач під час зустрічей та в телефонному режимі влаштовувала сварки. Позивач звернулася до суду, оскільки вважає, що саме їй та саме відповідачкою [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні з внучкою - [PERSON]. Як вбачається із висновку КЗ „Нікопольська середня загальноосвітня школа I-III ступенів № 22" від 05.03.2013 року по результатам дослідження між особистісних та дитячо-батьківських відносин малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] для неї коло найбільш значимих людей складають опікун (відповідачка по справі) [PERSON] та чоловік відповідачки, які повністю замінюють батьків в емоційному, матеріальному та духовному плані (а.с.101). Із результатів психологічного обстеження [PERSON], [INFO] станом на 12.08.2013 року під час дослідження між особистісних стосунків дитини, її пристосованості та взаємовідносин з оточуючими на перше місце [PERSON] ставить бабусю [PERSON] (відповідачку по справі) у стосунках з нею відчуває безтурботність і задоволеність. Всупереч отриманим інструкціям, [PERSON] спочатку демонстративно ігнорувала прохання розказати про бабусю [PERSON] (позивачка по справі) або намалювати її. Пізніше пояснила відмову тим, що [PERSON] (позивачка по справі) часто ображає [PERSON](відповідачку по справі), не хоче з нею миритися. Тому вона ображена на бабу Тому (позивачка по справі) і не хоче про неї розмовляти. Стосовно баби Томи (позивачка по справі) відчуває образу і тривогу (а.с.102). Суд не може взяти до уваги доводи відповідача та її представника [PERSON] що по справі відсутній спір, оскільки дані доводи спростовуються поясненнями наданими сторонами у судовому засіданні та матеріалами справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами , що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих адміністративних заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батько, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 257 СК України, дід баба мають право спілкуватися зі своїми онуками та брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Ч. 3 ст. 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник не має права перешкоджати спілкуванню дитини з її батьками та іншими родичами, за винятком випадків, коли таке спілкування суперечить інтересам дитини. Позивач таким своїм правом скористалася та звернулася до суду із вказаним позовом. Відповідно до ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Враховуючи викладене, беручи до уваги пояснення відповідача її представника, думку представника Служби у правах дітей, те, що дівчинка тривалий час проживає з відповідачкою, яка її виховує, прихильність [PERSON] до відповідачки, суд вважає, що порядок зустрічі позивача з онукою, який остання просила встановити у поданому позові, суперечить інтересам дитини виходячи з віку дитини, її психічного та фізичного розвитку, ступеню прихильності до відповідачки. Крім того, враховуючи законодавчі рекомендації при вирішенні питань, пов'язаних з розглядом спорів щодо участі у вихованні та спілкування з дітьми, суд вважає, що розлучення малолітньої дитини з опікуном на більш тривалий час буде суперечити її інтересам та способу життя, до якого вона звикла і який у неї склався. Таким чином суд вважає, що позивачці необхідно усунути перешкоди у спілкуванні з онукою та визначити їй спосіб участі у вихованні онуки що суботи з 12.00 год. до 19.00 год. за місцем проживання малолітньої дитини та за попередньою домовленістю з опікуном, оскільки саме такий порядок зустрічі позивача з онукою не призведе до порушення прав позивача та сприятиме якнайкращому налагодженню стосунків з дитиною, враховуючи вік дитини та обставини справи. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в іншій частині позову не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково і є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов в іншій частині не містить вимог про захист порушеного права, суперечить статтям 3 та 4 ЦПК України, які передбачають захист в судовому порядку лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кожної особи у спосіб, визначений законами України. З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи в їх сукупності,

Outcome: partial