Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкодив якому просила визнати такою, що є недостовірною, неправдивою і не відповідає дійсності, порушує честь і гідність позивачки та шкодить її діловій репутації як директора ТОВ «ТНХ-КОНСАЛТИНГ» інформацію викладену в листі без дати надісланого на адресу Голови Чуднівської РДА Яригіна П.І., в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Житомирської області Козакова С.В. та в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області Мудревського В.І. за підписом відповідачки як уповноваженої особи пайовиків КСП «Карпівці» Карповецької сільської ради. Позивач просила зобов`язати відповідачку спростувати недостовірну, неправдиву і таку, що не відповідає дійсності, порушує честь і гідність позивачки та шкодить її діловій репутації як директора ТОВ «ТНХ-КОНСАЛТИНГ» інформацію, зазначену в листі без дати надісланого на адресу Голови Чуднівської РДА пану Яригіна П.І. , в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Житомирської області пану Козакова С.В. та в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області пану Мудревського В.І. , шляхом надіслання листа зазначеним вище особам та шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачкою у місцевих друкованих засобах масової інформації, просил стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 90 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на адресу Голови Чуднівської РДА Яригіна П.І., в.о., начальника ГУ Держгеокадастру у Житомирської області Козакова С.В. та в. о. начальника відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області Мудревського В.І. надійшов лист за підписом відповідачки, як уповноваженої особи пайовиків КСП «Карпівці» Карповецької сільської ради, у якому було викладені факти, які є неправдивими, не відповідають дійсності та ганьблять честь, гідність та шкодять діловій репутації позивачки.Як наслідок, поширена інформація дискредитувала позивачку, відповідачка безпідставно охарактеризувала позивачку як злочинця та особу, що з легкістю порушує закон, яка не має моральних цінностей, а тому позивачка звернувся з даним позовом до суду. Позивачка у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка відзив на позов не подавала, у судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України), суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за підписом відповідачки на адресу Голови Чуднівської РДА Яригіна П.І., в.о., начальника ГУ Держгеокадастру у Житомирської області Козакова С.В. та в. о. начальника відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області Мудревського В.І. надійшов лист (а.с. 10-12), в якому було зазначено, що: «… [PERSON] , яка являється директором ТОВ «ТНХ-Консалтинг», протягом вересня-жовтня 2016 року проводить агітаційну роботу серед пайщиків реформованого сільськогосподарського підприємства, під видом виплати коштів за оренду землі під хмільниками за минули роки… При цьому окрім порушення прав людей, від яких вимагаються документи не передбачені чинним законодавством при виплаті орендної плати проведення тіньової грошової операції тягне за собою ненадходження відповідних платежів до бюджету, що має попасти в полу зору правоохоронних органів». Розповсюдження відповідачкою вказаної інформації підтверджується листом-відповіддю Чуднівської РДА від 18.04.2017 року № Х-124 (а.с. 74), листом-відповіддю ГУ Держгеокадастру у Житомирської області від 11.05.2017 року № Х-5612/0-4416/6-17 (а.с. 80) Відповідачка не подала жодних заперечень, що дана інформація не була нею поширена та доказів, які підтверджують факти викладені в листі за її підписом. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Право на повагу людської гідності - це право, що захищає гідність будь-якої особи, забезпечує належне ставлення до неї з боку органів державної влади, інших осіб. Це є одним із видів прав людини, належить до основоположних прав, адже воно є необхідним для нормального існування та розвитку людини, є загальним та є особистим (або громадянським) правом. Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено: всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а правилами ст. 297 цього ж Кодексу встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та ділової репутації. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», які, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною законодавства України. В даному випадку, суд вважає, що вищезазначене викладене твердження відповідачки, не носять характеру оціночного судження, а містять конкретні твердження. Такі твердження відповідачки є неправдивими, мають наклепницький характер та є такими, що наносять шкоду діловій репутації позивачки, а доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Зокрема, міститься наступна недостовірна, негативна інформація стосовно позивачки: «... [PERSON] , яка являється директором ТОВ «ТНХ-Консалтинг», протягом вересня-жовтня 2016 року проводить агітаційну роботу серед пайщиків реформованого сільськогосподарського підприємства, під видом виплати коштів за оренду землі під хмільниками за минулі роки… При цьому окрім порушення прав людей, від яких вимагаються документи не передбачені чинним законодавством при виплаті орендної плати проведення тіньової грошової операції тягне за собою ненадходження відповідних платежів до бюджету, що має попасти в полу зору правоохоронних органів». Інформація, яка поширена у листі за підписом відповідачки безпосередньо стосується позивачки, оскільки в ньому чітко зазначено ім`я та прізвище позивачки, крім того зазначена посада яку вона займає. Крім того інформація, яка наведена у листі за підписом відповідачки є такою, що може бути перевірена на предмет її правдивості, оскільки дії, про які заявлено у листі, підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, що у свою чергу виключає віднесення цих слів щодо діяльності позивачки до оціночних суджень чи критичних зауважень про її діяльність. Частиною 7 ст.277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що вона внаслідок дій відповідачки відчуває сильні моральні страждання і нервовий стрес, порушився нормальний хід життя, порушився сон і погіршилося самопочуття через розповсюдження недостовірної інформації широкому колу осіб, в т.ч. державним органам, доводиться постійно пояснювати і спростовувати недостовірну інформацію, поширювану відповідачкою. Суд приходить до висновку, що в наслідок порушення особистого немайнового права позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає в перенесених важких стражданнях та душевному болю, щодо розповсюдження негативної інформації про позивачку, таким чином поширена відповідачкою недостовірна інформація набула широкого розголосу і тим самим принижує честь та гідність позивачки серед широкого кола осіб. Статтею 280 ЦК України передбачено, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та моральної шкоди ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості і справедливості, а також з положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи, що позивачка є кандидатом економічних наук, науковцем, має почесні грамоти та відзнаки (а.с. 111-114), характер та обсяг психічних і душевних страждань, яких зазнала позивачка, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі одна тисяча гривень. Відповідачкою не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була викладена у листі за її підписом щодо позивачки. В свою чергу, позивачкою доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачкою. Суду доведено, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивачки, оскільки в ній містяться відомості про події, та факти, які не відповідають дійсності чи перекручені. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивачки, а тому позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial