Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу з відповідача витрат, понесених в зв»язку зі сплатою страхового відшкодування в сумі 6511 гривень, витрат на аварійного комісара в розмірі 738,63 гривні та витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гривень, а також суми судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.10.2010 р. в м.Харкові, відповідач, керуючи автомобілем «Рено» д.н. [NUMBER] по вул.Роганській біля буд.89, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, не врахував дорожню обстановку при обранні безпечної швидкості руху та на перехресті скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ» 2101 д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована в зв»язку з чим МТСБУ на підставі ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату власнику автомобіля «ВАЗ» д.н. [NUMBER], в розмірі 6511,11 гривень. Також позивач посилається на те, що в зв»язку з діями щодо встановлення розміру збитків, завданих власнику автомобіля «ВАЗ», МТСБУ понесло додаткові витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 738,63 гривні. Позивач, посилаючись на норми ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача шкоду, пов»язану з виплатою страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника МТСБУ та надав свою згоду на постановлення заочного рішення. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з його довірителя витрат в розмірі 510 гривень, що становить розмір франшизи до Договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ТДВ «СК «Альфа-Гарант», однак просив відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, а вимоги щодо стягнення витрат на аварійного комісара та витрат на правову допомогу є необґрунтованими. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2010 р. в м.Харкові, [PERSON], керуючи автомобілем «Рено» д.н. [NUMBER] по вул.Роганській біля буд.89, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, не врахував дорожню обстановку при обранні безпечної швидкості руху та на перехресті скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ» 2101 д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Хракова від 11.01.2011 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «ВАЗ» д.н. [NUMBER]. З матеріалів цивільної справи вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Моторно (транспортного) бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «ВАЗ», складеного ФОП [PERSON] за № 04\\2011, матеріальна шкода, становить 7813 гривень 33 копійки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується витягом з Єдиної централізованої бази МТСБУ . Ліміт відповідальності Страховика за даним Полісом становить 50000 гривень, франшиза за даним Договором становить 510 гривень. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Враховуючи положення Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що ТДВ «СК «Альфа-Гарнат» повинна відшкодувати збитки власнику пошкодженого автомобіля «ВАЗ», за виключенням суми франшизи. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як зазначає позивач на момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була, хоча це спростовується матеріалами справи, в зв»язку з чим МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 6511,11 гривні власнику автомобіля «ВАЗ», що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника,водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи у суду наявна інформація про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до [PERSON] про відшкодування витрат, пов»язаних в виплатою страхового відшкодування в розмірі 6511,11 гривень підлягають задоволенню частково в розмірі 510 гривень, що становить розмір франшизи. В іншій частині дані вимоги не можуть бути задоволені і повинні бути пред»явлені до Страховика, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. Також на думку суду не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на аварійного комісара, що залучався для визначення розміру збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу оскільки вони не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі, пропорційно до задоволених вимог. Вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гривень не підлягають задоволенню з наступних підстав. В обгрунтування вимог про стягнення витрат на отримання правової допомоги позивач посилається на те, що МТСБУ понесло додаткові витрати, пов»язані із замовленням правової допомоги і укладенням Контракту з ФОП [PERSON] необхідної для юридичного супроводження даного страхового випадку в розмірі 1500 гривень. Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судовий розгляд справи проводився без участі представника позивача, а також позивачем надано доказів на підтвердження зазначених вимог (розрахунку витрат, акту прийому передачі робіт, понесення витрат саме у цій справі). Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу, понесені позивачем, пов»язані з розглядом даної справи, в даному випадку, не підлягають компенсації відповідачем.

Outcome: partial