Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У березні 2018 року комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в розмірі 21549,88 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в розмірі 648,82 грн., посилаючись на те, що комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» здійснювало постачання тепла до квартири [ADDRESS] , проте відповідачка в порушення Закону України «Про теплопостачання» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі - Правила) не оплачує надані послуги в повному обсязі, в результаті чого за відповідачкою рахується заборгованість, яка утворилася станом на 01.03.2018 року з централізованого опалення в розмірі 21549,88 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в розмірі 648,82 грн. Нарахування за послуги з централізованого опалення та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення припинені з 01.11.2017 року. Враховуючи вказане, позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог. 02.05.2018 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що до позовних вимог про стягнення заборгованості, починаючи з 15.10.2009 року (моменту придбання квартири [PERSON].) до 31.03.2015 року сплинув строк позовної давності. Починаючи з 15.10.2009 року позивачка не сплачувала за послуги, тобто, не отримавши оплати після спливу одного місяця з дня придбання [PERSON] . квартири, тобто з 15.11.2009 року позивач дізнався, що його права порушено. У позивача було три роки, до 15.11.2012 року, щоб звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості за перший місяць (жовтень 2009 року), за який ним нараховується заборгованість. Однак, позовна заява була подана лише в березні 2018 року, із перепуском трирічного строку позовної давності. Решту позовних вимог [PERSON] не визнає з причин відсутності в неї договірних правовідносин з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго». Крім того, відповідачка ніколи фактично не користувалась послугами позивача. Одразу ж після придбання квартири вона повідомила позивача про те, що квартира [ADDRESS] відключена від мереж теплопостачання. Так, з листа КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» №Ч-487 від 23.20.2009 року вбачається, що 22.10.2009 року працівниками підприємства була обстежена квартира та встановлений факт того, що дана квартира відключена від мереж теплопостачання. Таким чином, про вказаний факт позивачеві було відомо ще 22.10.2009 року, а не з 20.10.2017 року, як це він стверджує в позовній заяві та намагається довести за допомогою акту, наданого до суду. Таким чином, починаючи з 22.10.2009 року підприємство самостійно припинило нарахування [PERSON] плату за послуги теплопостачання. Вислухавши представника позивача, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. На підставі ст.ст.67,68 ЖК України та п.30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1,2,4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Судом встановлено, що [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 15.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу з 15.10. 2009 року по 17.10.2018 року, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 15.10.2009 року та договором міни від 17.10.2018 року.(а.с.40, 85-86). Дане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №160795685.(а.с. 87-89) Договір на надання послуг з централізованого опалення між КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та відповідачкою не укладався. Згідно акту комісії затвердженого рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування щодо відключення квартири [ADDRESS] від 20 жовтня 2017 року підтверджено відключення квартири [ADDRESS] належної [PERSON] . по [ADDRESS] та зобов`язано КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» припинити нарахування за послуги з централізованого опалення та по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж опалення з 01.11.2017 року. (а.с. 31) Як вбачається з повідомлення КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» від 23.10.2009 року №Ч-487, 22.10.2009 року була обстежена квартира [ADDRESS] та зафіксований факт самовільного відключення обігрівальних приладів системи централізованого теплопостачання. У зв`язку із цим, тимчасово зупинена оплата за опалення. Також, [PERSON] попереджена про порушення п.25 «Правил надання послуг з централізованого опалення…» та «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення…», та про притягнення до відповідальності згідно діючому законодавству (а.с.43). На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER], згідно якого за квартирою належною їй обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 21549,88 грн., та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в розмірі 648,82 грн., яка обліковується за період з 01.09.2011 року по червень та жовтень 2017 року (а.с.6,7). Нарахування плати за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення проводиться згідно тарифам, затвердженим рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1 від 06.01.2011 року. Витягів з постанови НКРЕКП №146 від 17.10.2014 року, №1171 від 31.03.2015 року, №1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року та рішенням виконкому №49 від 19.01.2018 року, та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення - рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1555 від 25.11.2004 року та №461 від 07.06.2013 року. В свою чергу тарифи на теплову енергію сформовані на підставі Закону України «Про теплопостачання», Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №955 від 10.07.2006 р. та Постановою Кабінету Міністрів України № 1267 від 24.10.2007 р. внесені зміни в п.п.9, 39 у вищезазначений Порядок, відповідно до яких зобов`язано підприємства, що надають послуги з централізованого опалення застосувати виключно двоставкові тарифи. Відповідно до п.40 «Правил користування тепловою енергією» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198, передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплопостачання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії. Процедура відключення від мережі централізованого теплопостачання, крім Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, що затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, який містить в собі імперативні норми, що не допускають будь-яких відхилень від вичерпаного переліку прав і обов`язків тих чи інших суб`єктів. Вищезазначеним нормативним актом передбачено відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку (а не окремого приміщення) шляхом написання заяви про надання дозволу на відключення до міжвідомчої комісії з питань відключення від мереж централізованого опалення, а не до керівництва теплопостачальної організації. У разі незгоди з відповідною відмовою Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення, даний спір має вирішуватися в судовому порядку судом, який уповноважений розглядати справи, стороною в яких виступає орган місцевого самоврядування. В свою чергу, відповідно до п.п. 2.5 2.6, 2.7 Правил відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за умови, що проведення таких робіт ґрунтується на дозволі Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення. Підставою для припинення відносин з приводу теплопостачання є затвердження постійно діючою міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, акту про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Припинення постачання теплоносія в систему житлового будинку внаслідок розірвання договірних відносин в силу суб`єктивних причин позивача, а також відключення окремого приміщення в житловому будинку, є противоправним, оскільки такі дії призводять до порушення прав інших споживачів, що використовують ці послуги. Дана позиція суду співпадає з позицією Верховного Суду України викладеною в аналізі практики застосування судами ст.16 ЦК України. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка дотрималась передбаченого законом порядку відключення житлового приміщення від мереж централізованого опалення, однак відключення в повному обсязі відбулось лише в листопаді 2017 року (а.с. 31), у зв`язку із чим, відповідачка вважається споживачем послуг з централізованого опалення в період з 15.10.2009 року по 17.10.2018 року, тому у комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» відсутні правові підстави для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення згідно діючим тарифам за цей період. Що стосується посилання відповідачки на ту обставину, що договір на постачання теплової енергії між позивачем та нею не укладався, судом вони не приймаються до уваги, в зв`язку з тим, що відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання», ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов`язком споживача. Згідно вищезазначених норм закону відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Таким чином, [PERSON] знаходилася у фактичних договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» з 15.10.2009 року. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER], згідно якого за квартирою належною їй обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 21549,88 грн., та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в розмірі 648,82 грн., яка обліковується за період з 01.09.2011 року по 01.03.2018 року. Однак враховуючи заяву представника відповідачки щодо застосування строку позовної давності суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови в позові. Однак у відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. А також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи, що 15.12.2017 року КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, суд вважає, що строк позовної давності був перерваний та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з грудня 2014 року по червень 2017 року в сумі 15 601 грн. 91 коп. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року в сумі 420 грн. 26 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1268,64 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial