Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач в порядку захисту права власності звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка - [PERSON] зареєстрована, але не проживає у вказаному житловому будинку з 2011 року. В даний час фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не бажає знятись з реєстрації в його житловому будинку, тому порушуються права позивача, як власника житла, оскільки він не має можливості розпорядитися своєю власністю на власний розсуд, зокрема, продати її. У зв'язку з чим позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком позивачу шляхом зняття з реєстрації за вказаною вище адресою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, 04.09.2014 року до суду з Головного управління юстиції в Чернігівській області надійшли документи на виконання судового доручення про допит відповідача - [PERSON] і вручення їй судових документів, згідно яких відповідач не бажає приймати участі у судовому процесі, позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2006 року. З 15 грудня 2003 року у будинку за адресою: [ADDRESS] будо зареєстроване місце проживання сина співмешканки позивача [PERSON] - [PERSON], а з 22 січня 2011 року - відповідча по справі [PERSON], невістки співмешканки позивача. Але з моменту реєстрації в будинку, вони жодного дня в ньому не проживали. [PERSON] знявся з реєстрації у будинку позивача 15 жовтня 2011 року, а відповідачка [PERSON] з реєстрації не знялась. Наприкінці 2011 року вона виїхала з м. Корюківка Чернігівської області та на даний час мешкає в [ADDRESS]. Позивач має намір продати свій будинок, але відповідачка зареєстрована у ньому, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні і розпорядженні своїм житлом на власний розсуд. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком позивачу шляхом зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] дійсно з кінця 2011 року не проживала та не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] Відповідно до матеріалів, що надійшли від Головного управління юстиції в Чернігівській області про виконання Гурджаанським районним судом, Республіка Грузія, судового доручення про допит відповідача - [PERSON] і вручення їй судових документів, [PERSON] позов визнала і проти його задоволення не заперечує. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). У відповідності до положень ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, так як відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку позивача з кінця 2011 року, виїхала на проживання до Республіки Грузія, а тому є особою, яка втратила право користування жилим приміщенням. Разом з тим, заявлені позивачем позовні вимоги про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком шляхом зняття з реєстрації є передчасними та задоволенню не підлягають, так як відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 114,70 грн. судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору, згідно квитанції № k17/J/81 від 19.04.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial