Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 липня 2013 року, приблизно о 19 год. 30 хв., в смт.Бородянка Київської області по вул..Жовтневій, відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» держаний номер [NUMBER], не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху, не впоравшись із керуванням автомобіля, допустила зіткнення з належним йому (позивачу) автомобілем «Mercedes Benz», держаний номер [NUMBER], який був припаркований біля паркану будинку [ADDRESS]. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди його (позивача) автомобілю було спричинено механічні пошкодження, а саме: розбито задній лівий стоп, скло в задньому лівому крилі, деформовано задній бампер, заднє ліве крило, задні ліві двері. Постановою Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2013 року відповідачку було визнано винною у скоєнні вказаної ДТП та на підставі ст..124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до звіту ТОВ «Сальватор» № 642 від 20 серпня 2013 року вартість відновлювального ремонту його (позивача) автомобіля «Mercedes Benz», держаний номер [NUMBER], складає 30 482,88 грн., а вартість матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля становить 16 592,29 грн. Вартість вказаного висновку склала 450 грн. Цивільна відповідальність відповідачки була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Провіта», куди позивач 6 вересня 2013 року звернувся із заявою про відшкодування заподіяної йому шкоди, однак, до цього часу жодних страхових виплат дана страхова компанія йому не провела, відповідачка також відмовляється від відшкодування завданої нею шкоди. Вважав, що діями відповідачки йому (позивачу) заподіяна також моральна шкода, оскільки він не мав можливості користуватись автомобілем, в зв'язку з чим змушений був терпіти незручності, не міг своєчасно вирішувати питання життєвого та робочого характеру, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя та призводило до душевних хвилювань та страждань. Тому просив стягнути з відповідачки на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 30 932,88 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що, як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2013 року, приблизно о 19 год. 30 хв., в смт.Бородянка Київської області по вул..Жовтневій, відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» держаний номер [NUMBER], не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху, не впоравшись із керуванням автомобіля, здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes Benz», держаний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та яким на підставі довіреності, виданої 4 грудня 2012 року, керував позивач [PERSON] (а.с.9-16). За постановою Бородянського районного суду від 20 серпня 2013 року відповідачку [PERSON] було визнано винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу (а.с.12). В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Mercedes Benz», держаний номер [NUMBER] було спричинено механічні пошкодження, а саме: розбито задній лівий стоп, скло в задньому лівому крилі, деформовано задній бампер, заднє ліве крило, задні ліві двері (а.с.13). Згідно звіту ТОВ «Сальватор» № 642 від 20 серпня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz», держаний номер [NUMBER], складає 30 482,88 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу становить 16 592,29 грн.(а.с.18-34). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дане страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 даного Закону встановлено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Отже, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується лише у випадку перевищення ліміту страхової відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи та що зазначив позивач, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Провіта» і позивач 6 вересня 2013 року звернувся до даної страхової компанії із заявою щодо виплати йому страхового відшкодування в розмірі 30 482,88 грн. (а.с.17). Враховуючи викладене, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки застрахована ТДВ «Страхова компанія «Провіта», розмір заподіяної позивачеві матеріальної шкоди не перевищує ліміту страхової відповідальності і суду не надано доказів відмови страховика у виплаті позивачу страхового відшкодування, то суд вважає за необхідне в цій частині в позові відмовити. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на відшкодування завданої йому з вини відповідачки моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, яким він користувався, чим було порушено його право володіння даним майном, негативним наслідком якого настала неможливість тривалий час використовувати даний автомобіль за цільовим призначенням, що призвело до зміни звичного способу життя позивача, він змушений був приймати додаткові зусилля для захисту своїх порушених прав. Визначаючи розмір завданих збитків, суд приймає до уваги характер правопорушення, тобто, нанесення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, глибину фізичних і душевних страждань, час їх дії (з моменту вчинення ДТП пройшло більше 8 місяців, а автомобіль не відремонтовано і шкода не відшкодована) та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визнає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування завданої йому моральної шкоди 4872 грн. що відповідає 1/2 частині мінімальної заробітної плати на даний час (1218 грн. х 1/2 = 609 грн.) за кожен місяць страждань (609 грн. х 8 міс.). Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 243,60 грн.

Outcome: partial