Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

У вересні 2009 року позивач ПАТ «[PERSON] та Кредит» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 02 грудня 2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено заочне рішення за позовом ПАТ «[PERSON] та Кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 12 травня 2014 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по провадження по цивільній справі № 2-1411/10 за позовом ПАТ «[PERSON] та Кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивач уточнив позовні вимоги та у останній редакції просив суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь за кредитним договором № 118/07-ДМК/10 від 07.11.2007р. в розмірі 70 916 грн. 03 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 6 527 грн. 82 коп., заборгованість по сплаті відсотків -9 431 грн. 24 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 54 956 грн. 97 коп.,а також витрати на судовий збір в сумі 709 грн. 16 коп. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.11.2007р. між ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» реорганізованим у Публічне акціонерне товариство «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 118/07-ДМК/10, згідно п. 2.1. якого Позивач надав Відповідачу-1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 20 080 грн., з оплатою за процентною ставкою 25 % річних, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 210660. 07.11.2007р. в якості забезпечення по кредиту були укладені наступні договори поруки: № 118/07/01 -ДМК/10 між Позивачем, [PERSON] та [PERSON]; № 118/07/02-ДМК між Позивачем, [PERSON] та [PERSON]. Згідно з п.п. 1.1. зазначених договорів Відповідач-2 та Відповідач-3 зобов'язалися перед Позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. За умовами п.п. 3.2. кредитного договору [PERSON] зобов'язалася повернути кредитні ресурси в строк до 06.05.2009р. Погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця в термін з 1 по 10 число у складі щомісячного платежу в розмірі, встановленому у Графіку зниження заборгованості. Відповідно до п. 4.3 [PERSON] зобовязалася в строк до 10 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами в розмірах, зазначених у Графіку зниження заборгованості. Згідно п. 6.1 договору № 118/07-ДМК/10 пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, так за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів [PERSON] має сплачувати Позивачу пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Але [PERSON] належним чином не виконуються зобовязання за кредитним договором: своєчасно не здійснюється погашення заборгованості, не сплачуються нараховані відсотки, що згідно п. 3.4 дає Позивачу право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих відсотків та неустойки. 03.03.2009р. [PERSON] направлена вимога про дострокове повернення кредитних коштів № 13-020/114 від 23.02.2009р., яка повернулася на адресу Позивача не врученою. 11.03.2009р. [PERSON] направлена аналогічна вимога № 13-020/115 23.02.2009р.. яку він отримав, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення. 11.03.2009р. [PERSON] також направлена вимога про дострокове повернення коштів № 13-020/139 від 11.03.2009р., яка повернулася на адресу Позивача не врученою. Умови кредитного договору та договорів поруки на момент направлення позовної заяви Відповідачами не виконані і станом на 11.09.2014 року заборгованість по кредитному договору складає: заборгованість за кредитом - 6 527 грн. 82 коп., заборгованість но сплаті відсотків - 9 431 грн. 24 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 54 956 грн. 97 кон., а всього - 70 916 грн. 03 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляді справи, без його участі та без застосування технічних засобів. Відповідач, [PERSON], надав заперечення до позовної заяви, в яких зазначив, що при ознайомленні з матеріалами справи він побачив, що договір поруки №118/07/01-ДМК від 07.11.2007 р. підписаний не ним, його підпис явно підроблений невідомою йому особою. До квітня 2014 р. він не мав ніякого уявлення про наявність вказаного позову, кредитного договору і т.д. В травні 2009 р. його колишня дружина [PERSON] в його відсутність забрала свої речі, їх доньку Надію і виїхала з квартири. Дана обставина знайшла своє підтвердження в рішенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.10.2011 р., згідно якого [PERSON] позбавлена права користування квартирою № 64 дому 73-А по пр. Дружби Народів. Тоді ж, 17.10.2011 р. рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Як випливає з позовної заяви відповідач [PERSON] уклала договір і отримала гроші 07.11.2007 р. строком до 06.05.2009 р. Коли [PERSON] останній раз зробила платіж невідомо [PERSON]. Позов до суду направлений 07.09.2009 р. До цього часу ніяких вимог від Позивача до [PERSON] не надходило. Таким чином вимоги Позивача, відповідно по Постанови №5 ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, абсолютно неспроможні підлягають відхиленню, тому [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог ПАТ «[PERSON] та Кредит» до [PERSON], як з поручителя за кредитним договором № 118/07-ДМК від 07.11.2007 р. та договором поруки № 118/07/01-ДМК від 07.11.2007 р. солідарно з [PERSON] (зайомщик) та [PERSON]М.(поручитель) відмовити. Відповідачі [PERSON]В та [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачами відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2007р. між ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» реорганізованим у Публічне акціонерне товариство «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 118/07-ДМК/10, згідно п. 2.1. якого Позивач надав в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 20 080 грн., з оплатою за процентною ставкою 25 % річних, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 210660 від 07.11.2007р. З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем-1 [PERSON] за кредитним договором № 118/07-ДМК/10, 07.11.2007р. в якості забезпечення по кредиту були укладені наступні договори поруки: № 118/07/01 -ДМК/10 між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] та № 118/07/02-ДМК між Позивачем, [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п.п. 1.1. Договорів поруки № 118/07/01 -ДМК/10 та № 118/07/02-ДМК, [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед Позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що за умовами п.п. 3.2. кредитного договору [PERSON] зобов'язалася повернути кредитні ресурси в строк до 06.05.2009р. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належним чином не виконуються зобовязання за кредитним договором, а саме своєчасно не здійснюється погашення заборгованості, не сплачуються нараховані відсотки, що згідно п. 3.4 дає Позивачу право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих відсотків та неустойки. З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2009р. [PERSON] направлена вимога про дострокове повернення кредитних коштів № 13-020/114 від 23.02.2009р., яка повернулася на адресу Позивача не врученою. 11.03.2009р. [PERSON] направлена аналогічна вимога № 13-020/115 23.02.2009р., яку він отримав, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення. 11.03.2009р. [PERSON] також направлена вимога про дострокове повернення коштів № 13-020/139 від 11.03.2009р., яка повернулася на адресу Позивача не врученою. Згідно постанови судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17.09.2014р., на виконання умов Договору, позивачем Відповідачам була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана, тому зважаючи на невиконання Відповідачами зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідачів заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, неустойку за невиконання умов договору. До матеріалів позовної заяви додаються письмові докази, що підтверджують, обставини справи, а саме: Виконання Позивачем своїх обов'язків по кредитному договору - підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача 1. Наявність не виконаних зобов'язань Відповідача 1 щодо повернення кредиту - підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості та розрахунком заборгованості. Попередження Відповідача 1 про порушення умов зобов'язання, пропозиція досудового врегулювання спору - підтверджується копією досудової вимоги та доказами її відправлення. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання у відповідності до умов кредитного договору і надав [PERSON] обумовлений договором кредит, але відповідач не здійснив платежів у відповідності до графіку погашення кредитної заборгованості, й порушивши умови кредитного договору, він не повертає платежі з погашення суми кредиту та нарахованих відсотків. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, станом на 11.09.2014 року заборгованість по кредитному договору складає 70 916 грн. 03 коп., яка складається з - заборгованість за кредитом - 6 527 грн. 82 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 9 431 грн. 24 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 54 956 грн. 97 коп.. У справі, на яку як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини четвертої статті 559 ЦК України (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року), суд касаційної інстанції зазначив, що звернення стягнення на предмет, застави не є вимогою про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, а тому строк виконання основного зобов'язання повинен відраховуватись від наступного дня, визначеного як строк дії кредитного договору. Згідно з п.24 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012 р. слідує, "...Відповідно до частини 4 статті 559 цивільного кодексу України порука припиняється якщо кредитор протягом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявив вимоги поручителю." Постановою Верховного суду України № 6 -116 цс 13 від 06.11.2013 р. вказане вище рішення повністю підтверджено і підлягає виконанню всіма судами України. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов'язання до настання строку виконання, визначеного договором. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно до аналізу змісту статей 1054 і 559 ЦК України свідчить, що у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання (дострокове виконання основного зобов'язання), звернувшись до суду з вимогою про дострокове стягнення з позичальника суми за (кредитним договором, при цьому договором поруки не визначено строк, після ї закінчення якого порука припиняється, то шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється з наступного дня видачі рішення або з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як дата дострокового повернення всього кредиту. Судом установлено, що у зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право та звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача. Таким чином згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум були заявлені до поручителів [PERSON] та [PERSON] більше як через шість місяців після настання строку виконання зобов'язань, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинила свою дію, а вимоги позивача, щодо солідарного стягнення з поручителів [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості не підлягають задоволенню. Суд приходить висновку що з урахуванням всіх обставин справи з позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 70 916 грн. 03 коп., витрати на судовий збір в сумі 709 грн. 16 коп. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частину позики частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Тому, коли ні позичальник, ні поручителі не здійснили у повному обсязі сплату кредиту та відсотків, позивач по справі набув право вимагати погашення кредиту та відсотків, відшкодування збитків, завданих відповідачами внаслідок невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідно до ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. З боку відповідача, [PERSON] по справі не надійшло заперечень та доказів у спростування позовних вимог, тому суд діє відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оглянувши та дослідивши всі надані докази, судом були встановлені підстави для зменшення розміру сплати відповідачем суми, на стягнення якої наполягає позивач. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі понесені за сплату судового збору при подачі позову до суду в розмірі 709 грн. 16 коп. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.00коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial