Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 16.03.2011 в розмірі 53 226, 19 грн., з яких: 20 821, 56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 450, 3 грн. - заборгованість за відсотками згідно з ст. 625 ЦПК України; 25 943, 56 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована складова), 2 510, 77 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. 31.01.2020 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 14.05.2020 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. 07.07.2020 зі сторони позивача до суду надійшли додаткові докази. В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду невідомі, в п. 3 прохальної частини позову просить суд розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзиву на позов не подала. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась судом належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить п. 3 прохальної частини позову, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Встановлено, що 16.03.2011 відповідачем підписано Анкету-заяву, при підписанні якої остання погодилась, що ця заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вбачається, що 04.05.2011 відповідачем підписано довідку про умови кредитування, у відповідності до якої визначено розмір відсотків за користування кредитом 2, 5% на місяць, розмір штрафів та пені. Банком зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти шляхом видачі кредитної картки та встановлення ліміту, що підтверджується матеріалами справи, випискою по рахунку відповідача, довідками про встановлення кредитного ліміту та видачу карток. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. При цьому, у відповідності до ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подала до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею. Разом з тим, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Ураховуючи вищенаведене, у контексті обставин даної справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до 15 000 грн., що відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства: добросовісності, розумності та справедливості. Щодо інших вимог позову суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. З огляду на вказане, суд не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині нарахування суми штрафів. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь заборгованості в розмірі 39 271,86 грн., з яких: 20 821, 56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 450, 3 грн. - заборгованість за відсотками згідно з ст. 625 ЦПК України; 15 000 грн. - пеня. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1921 грн.

Outcome: partial