Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач Сторожинецька РДА, від імені якої діє Служба у справах дітей Сторожинецької РДА як представник за довіреністю, звернулися до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилаються на те, що відповідач є матір»ю малолітньої [PERSON], [INFO], відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Дитина перебуває на первинному обліку служби у справах дітей як дитина, позбавлена батьківського піклування, попередньо перебувала на обліку як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах, у зв»язку з неналежним виконанням матір»ю батьківських обов»язків відносно неї. Зазначають, що відповідач зареєстрована в [ADDRESS]. За місцем проживання характеризується негативно, від медичних працівників села та сусідів поступали скарги на її поведінку. На засіданнях опікунської ради та виконавчого комітету сільської ради неодноразово заслуховувалось питання стосовно її недбалості та невиконання батьківських обов»язків, залишення малолітніх дітей без нагляду. На даний час відповідач перебуває в місцях позбавлення волі. Вказують, що [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно двох дітей, одну дитину залишила в закладі охорони здоров»я, інша померла. З 2007 року вона знаходиться на «Д» обліку через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Після народження [PERSON] відповідач не виконувала рекомендації лікарів, соціальних фахівців, виконкому Череської сільської ради, служби у справах дітей, і створила ситуацію, яка загрожувала життю та здоров»ю малолітньої доньки. Саме тому на підставі рішення виконкому Череської сільської ради від 15.01.2016 року дитина була вилучена з сім»ї та тимчасово влаштована в сім»ю родичів. Так як [PERSON] вчиняла перешкоди родичам у належному догляді за дитиною, малолітня [PERSON] з 05.02.2016 року була влаштована в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне утримання. В подальшому з метою забезпечення захисту прав дитини вона влаштована під опіку громадян, де і перебуває по даний час. У зв»язку з тим, що відповідач не переймалася здоров»ям дитини, не здійснювала належного догляду за нею, створила загрозу її здоров»ю та життю рішенням Сторожинецького районного суду від 17.02.2017 року [PERSON] була відібрана у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Одночасно вирішено стягувати аліменти на користь дитини у розмірі ? її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Аліменти відповідачем не сплачуються, в зв»язку з чим станом на 01.03.2017 року утворилася заборгованість в сумі 4811 грн. Посилаються, зокрема, на ч.9 п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, відповідно до якої якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей зобов»язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Вказують на несерйозність намірів відповідача щодо зміни поведінки та способу життя, що підтверджується листом Сторожинецького РЦССДМ від 09.03.2017 року, в якому зазначається, що сім»я перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, як сім»я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати і раніше була позбавлена батьківських прав щодо двох малолітніх дітей та перебувала в місцях позбавлення волі. Із сільської амбулаторії неодноразово надходили повідомлення про недобросовісне ставлення [PERSON] до функцій матері. Після народження дитини спеціалістами центру неодноразово здійснювались візити в дану сім»ю, з матір»ю проводилися бесіди щодо догляду за дитиною, надавалась гуманітарна допомога. Спочатку відповідач демонструвала своє виправлення і належний догляд за дитиною. Однак з часом до РЦССДМ почали надходити звернення про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов»язків щодо доньки [PERSON], матір бачили в нетверезому стані, дитина постійно перебувала то в матері, то в сестри. Матір перестала виконувати рекомендації та співпрацювати із соціальною службою, що врешті призвело до вилучення дитини з сім»ї. Зазначають, що доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав засвідчує висновок Сторожинецької РДА як органу опіки та піклування від 15.03.2017 року. Просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також на виконання вимог ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» накласти заборону на відчуження майна та житла малолітньої [PERSON] без згоди органу опіки та піклування по місцю її реєстрації в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, зазначені вище. Додатково пояснила, що 15.01.2016 року малолітня [PERSON] була відібрана від матері через загрозу здоров»ю і життю дитини та влаштована до сестри відповідача [PERSON] Оскільки відповідач вимагала повернення дитини, виконком Череської сільської ради прийняв рішення про влаштування дитини до КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». У даному закладі малолітня [PERSON] перебувала чотири місяці, після чого була влаштована в прийомну сім»ю з сімейною формою виховання, де перебуває і в даний час. Матір не цікавилася життям дитини, не забезпечувала матеріально, з 13.04.2016 року перебуває в місцях позбавлення волі. Відповідач характеризується негативно, неодноразово залишала дітей без нагляду, раніше була позбавлена батьківських прав щодо двох дітей і їй відомі наслідки такого позбавлення. Внаслідок вживання алкоголю перебуває на «Д» обліку. Має заборгованість по аліментах. Після відібрання дитини і до затримання для відбуття покарання [PERSON] не цікавилася місцезнаходженням дитини, її життям, здоров»ям, розвитком, не зверталася до соціальних служб щодо повернення дитини, і лише перебуваючи в місцях позбавлення волі двічі надсилала звернення щодо контактів з дитиною. Вважає, що наведене свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв»язку, позовні вимоги не визнала, пояснила, що після того, як в неї відібрали доньку, вона зверталася в сільську раду стосовно повернення дитини, але їй повідомили, що доки вона не пройде лікування від алкоголізму, то дитину їй не повернуть. До того, як її затримали, вона приїжджала декілька разів в будинок дитини, щоб провідати доньку. Будучи в місцях позбавлення волі двічі направляла звернення в соціальні служби про те, що хоче спілкуватися з дитиною. Просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі бажає повернути і виховувати свою доньку. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2015 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00016213076 від 16.01.2016 року відповідач [PERSON], [INFO], є матір»ю малолітньої [PERSON], [INFO], батьком зазначений [PERSON], відомості про якого внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до наказу служби у справах дітей Сторожинецької РДА №278 від 21.11.2015 року [PERSON], [INFO], поставлена на облік як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. На підставі рішення виконкому Череської сільської ради №1 від 15.01.2016 року малолітню [PERSON] негайно відібрано у матері [PERSON] з тимчасовим влаштуванням в сім»ю [PERSON] Наведене також підтверджується актом вилучення дітей від 15.01.2016 р. 03.02.2016 року виконком Череської сільської ради прийняв рішення за №2 про направлення малолітньої [PERSON] в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». Дитина була передана до зазначеної установи 05.02.2016 року, що підтверджується відповідним актом. Рішенням Сторожинецького районного суду від 17.02.2016 року у справі №723/168/16-ц задоволено позов Служби у справах дітей Сторожинецької РДА, відібрано малолітню [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав з тих підстав, що [PERSON] не переймається здоров»ям дитини, не здійснює належного догляду за нею, що створює загрозу життю та здоров»ю дитини. Одночасно вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь доньки в розмірі ? всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 04.03.206 року був виданий виконавчий лист на виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Згідно листа Сторожинецького РВ ДВС заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.03.2017 року складає 4811 грн. Розпорядженням Сторожинецької РДА №69 від 12.03.2016 року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням №135 від 21.04.2016 року встановлено опіку над дитиною і призначено її опікунами подружжя [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідок виконкому Череської сільської ради №258 від 06.03.2016 року та №639 від 29.03.2017 року [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідно до характеристики з місця проживання [PERSON] від 06.03.2017 року остання неодружена, є матір»ю одинокою. На засіданнях опікунської ради та виконавчого комітету сільської ради неодноразово заслуховувались питання стосовно її недбалості, невиконання батьківських обов»язків, залишення своїх малолітніх дітей без нагляду. До виконкому сільської ради неодноразово від медичних працівників села, сусідів поступали скарги на її поведінку. Згідно рішення Сторожинецького районного суду від 22.09.2008 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх двох дітей [PERSON], 2003 р.н., та [PERSON], 2004 р.н.. На даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Згідно інформації Сторожинецької ЦРЛ від 19.01.2016 року [PERSON] знаходиться на «Д» обліку через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. З листа РЦСССДМ Сторожинецької РДА від 09.03.2017 року №38/01-10 сім»я [PERSON] перебувала в центрі на обліку, як сім»я, яка опинилася в складних життєвих обставинах, матір»ю неналежно виконуються батьківські обов»язки відносно малолітньої [PERSON]. При спілкуванні з соціальними працівниками вона спочатку здебільшого поводилася стримано, демонструвала своє виправлення і належний догляд за дитиною. Однак з часом до центру почали надходити звернення про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов»язків стосовно доньки, матір бачили в нетверезому стані, дитина перебувала в матері або сестри. Матір перестала виконувати рекомендації та співпрацювати із соціальною службою, що врешті призвело до вилучення дитини з сім»ї. Наразі [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі. Впродовж 2016 року один раз надходило звернення від виправної колонії про те, що [PERSON] хоче підтримувати контакт зі своєю донькою та знати, де перебуває дитина. Згідно листа Збаразької виправної колонії №63 від 30.05.2017 року №4/1338 [PERSON], [INFO], відбуває покарання за вироком Сторожинецького районного суду від 10.04.2014 року, яким засуджена до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Сторожинецького районного сулу від 20.11.2014 року відмінено іспитовий строк та направлено для відбуття покарання у виді 2 років позбавлення волі. Початок строку - 13.04.2016 р., кінець строку - 13.04.2018 року. З вироку Сторожинецького районного суду від 10.04.2014 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 17.06.2014 року у справі №723/2501/13-к вбачається, що [PERSON] засуджена за ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст.ст.69,70,75,76 КК України до двох років позбавлення волі з встановленням однорічного іспитового строку. Згідно листа КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 19.07.2017 року №496 [PERSON] не навідувала свою доньку [PERSON] за період перебування дитини в КМУ з 05.02.2016 р. по 22.04.2016 р. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сторожинецької РДА №442/01-23 від 15.03.2017 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з тих підстав, що матір»ю не усунено причини відібрання доньки, наявний рецидив протиправної поведінки, злісне ухилення від виконання батьківських обов»язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З огляду на вищенаведені роз'яснення та норми закону, тільки винна поведінка батьків може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини. На підтвердження вказаної обставини посилається на висновок органу опіки і піклування Сторожинецької РДА від 15.03.2017 року, яким визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав. Як зазначено у висновку рішенням Сторожинецького районного суду було відібрано малолітню [PERSON] від матері, тим самим матері надано термін для виправлення ситуації в сім»ї, покращення стану виконання батьківських обов»язків, однак відповідач характеризується негативно та внаслідок своїх протиправних дій знов перебуває в місцях позбавлення волі. Судом встановлено, що підставою для відібрання дитини у відповідача була загроза життю та здоров»ю дитини на момент її відібрання, що підтверджується рішенням Сторожинецького районного суду від 17.02.2016 року. Фактично дитина була відібрана 15.01.2016 року з тимчасовим влаштуванням в сім»ю [PERSON]. Відповідач вимагала повернення їй дитини, в зв»язку з чим за зверненням [PERSON] виконкомом Череської сільської ради 03.02.2016 року прийнято рішення про направлення малолітньої [PERSON] в КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини». Наведене підтверджується копією рішення виконкому №2 від 03.02.2016 року, поясненнями представника позивача та відповідача в судовому засіданні. З 13.04.2016 року відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду, яким її визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185, ч.1 ст.296 КК України, що не відносяться до злочинних дій проти дитини. Засудження особи за вчинення злочину, якщо він не вчинявся щодо дитини, та відбування покарання в місцях позбавлення волі самі по собі не можуть бути підставами для позбавлення такої особи батьківських прав. Відповідно до положень кримінального закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. В судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями сторін встановлено, що відповідач, відбуваючи покарання, неодноразово зверталася до соціальних служб щодо своєї доньки та бажання спілкування з нею. На думку суду наведені обставини спростовують доводи позивача про злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків стосовно малолітньої [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Сторожинецької РДА від 15.03.2017 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він не містить об»єктивних даних з даного питання, не обгрунтовано обставини умисного невиконання відповідачкою батьківських обов'язків, відсутні висновки щодо наявності винних дій в ухиленні від виховання доньки, та чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини і яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дитини. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду переконливих доказів щодо умисного ухилення відповідача від обов'язку по вихованню доньки. Перебування в місцях позбавлення волі, наявність заборгованості по аліментах, поведінка відповідачки до народження доньки [PERSON], внаслідок якої її позбавили батьківських прав щодо інших дітей, не є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав. На думку суду не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав той факт, що вона з 2007 року перебуває на «Д» обліку внаслідок психічних та поведінкових розладів через вживання алкоголю, оскільки не надано доказів того, що після народження доньки [PERSON] відповідач вживала алкоголь, що призводило до розладів її здоров»я, внаслідок чого надавалася медична допомога. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і навіть за умов доведеності тих обставин, що відповідач в певний період часу після відібрання дитини не відвідувала дитину, не зверталася до соціальних служб щодо контактів з нею, не свідчать про свідоме нехтування своїми обов'язками. Ті обставини, що після відібрання дитини і тимчасового влаштування в сім»ю [PERSON], відповідач вимагала повернення доньки; перебуваючи в місцях позбавлення волі зверталася до соціальних служб стосовно контактів з дитиною, під час розгляду справи судом заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, пояснивши своє бажання після звільнення займатися вихованням доньки, вказують на небайдужість до долі своєї дитини. Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що дитина може бути розлучена з матір»ю у виняткових випадках. Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно ч.9 п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини, затвердженої постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 (із змінами і доповненнями) якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. На підставі наведеного, суд вважає, що оскільки вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав не підлягає задоволенню, а залишення дитини матері, яка знаходиться в місцях позбавлення волі, створюватиме небезпеку для її життя, здоров»я, морального виховання, то слід відібрати малолітню [PERSON] у відповідача. Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст.248 СК України, а також п. 3 ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України в разі поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника за нею (ними) зберігається право користування житлом, у якому вона проживала. Таким чином, право дитини на збереження за нею права користування житлом є безспірним в силу закону і додаткового підтвердження цього права не потребується. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], де і проживала до відібрання від матері, а тому слід накласти заборону на відчуження вказаного житла без згоди органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial