Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 11514,46 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору № б/н від 25.04.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також вказав, що Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] банк «Приватбанк» на Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк», про що зазначено у Статуті ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36,00% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Відсоткова ставка була підвищена до 43,20%, згідно Наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами. Представник позивача вказав, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку клієнт зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Однак, заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавав, що свідчить про згоду останнього зі змінами тарифів. Проценти розраховувалися виходячи з затвердженої формули. Щодо нарахованої комісії представник позивача зазначив, що в розрахунку заборгованості в колонці "пені та комісії" зазначені нарахування, тільки за пенею, так як нарахування комісії не передбачено умовами договору. Нарахування пені за кредитними картами здійснюється щомісячно з 01.05.2009 року у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100 грн. (а.с.47-49). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити, оскільки в кінці 2013 року повністю погасила суму кредиту, про що її запевнили працівники банку, однак з позову вбачається, що були погашені лише пеня, відсотки та частина основного боргу. Також відповідач не погодилася з сумою нарахованих процентів виходячи з встановленої процентної ставки. Вказала, що не працює та в її віці тяжко знайти роботу, тому є підстави для зменшення суму пені та штрафу. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволення з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір приєднання (відповідачем заповнено відповідну заяву) (а.с. 8). Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] банк «Приватбанк» на Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк», що підтверджується Статутом ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.19). Відповідно до даного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.04.2008 року сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначеного письмового документу, а також скріплення його печаткою юридичної особи - позивача (а.с. 6-8). Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.04.2008 року відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт (відповідач у справі) дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.10). Відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що підписання даного договору являється прямою і безумовною згодою Позичальника (відповідача) відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту встановленого банком (а.с.10). Згідно п. 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.12). У відповідності до п. 6.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (а.с.12). Відповідно до п. 6.7. Умов та правил, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафта) (а.с.12). Згідно п. 8.6. Умов та правил, при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.12 ). Відповідно до п. 5.6. Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань (а.с.14). Пунктом 6.4. Умов та Правил, визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (а.с.12). Згідно п. 5.3. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору (а.с.12). У відповідності до п. 9.12 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.13). Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування кредитом [PERSON] нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.5.5. (а.с.14). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач в кінці 2013 року повністю сплатила пеню, відсотки та частково погасила суму кредиту, яка станом на 01.01.2014 року склала 559,96грн. та не змінювалася впродовж наступного періоду. Згідно розрахунку позивача, станом на 31.07.2016 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 11514,46, яка складається з: 559,96 - заборгованість за кредитом, 7468,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 536,40 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Проте, суд вважає, що заявлена до стягнення сума процентів є необґрунтованою та погоджується з доводами відповідача, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом не відповідає умовам укладеного сторонами договору. Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним проводилось нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом, виходячи з однакових відсоткових ставок. Зокрема, проценти за користування кредитом розраховувалися: у період з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року - за ставкою 30,00 % річних, у період з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно - 34,80% річних, у період з 01.04.2015 по 01.07.2016 включно 43,20% річних (а.с.5-7) При цьому, з пояснень представника позивача вбачається, що банком була застосована формула нарахування відсотків за якою відсотки нараховуються як на тіло кредиту так і на самі нараховані відсотки за попередній період, які додавалися до тіла кредиту. Так, за формулою (N+А)*М/365*(2або1)*Y=Z були розраховані проценти за поточною заборгованістю, яка становила 386,29грн., а за формулою (N+А)*М/365*2*Y=Z було розраховано відсотки на прострочену заборгованість, яка склала 173,67грн., де N - поточне або прострочене тіло кредиту; А - нараховані відсотки в попередньому місяці; М - відсоткова ставка; 2 або 1 - коефіцієнт відсоткової ставки (коефіцієнт 1 застосовується при належному виконанні кредитного зобов'язання, а коефіцієнт 2 застосовується у разі неналежного виконання зобов'язання); Y - кількість днів користування кредитом. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд доходить висновку, що позивачем не доведено можливість застосування формули за якою в суму боргу, на яку нараховуються проценти, підлягає включенню сума нарахованих процентів в попередньому періоді (місяці). З матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору сторони визначили право позивача змінювати ліміт кредиту, а також процентну ставку. Так, згідно п. 5.5.1. Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель картки оплачує проценти за підвищеною процентною ставкою. Однак, виходячи з розрахунку позивача проценти нараховувалися на поточну та прострочену заборгованість за однаковою ставкою, а саме 30%, 34,80% та 43,20% в залежності від періоду. Виходячи з наведеного, беручи до уваги погоджені умови договору, виходячи з фактично використаних позивачем кредитних коштів, зазначеної в розрахунку кількості днів користування коштами та відсоткової ставки річних, а також, враховуючи, що згідно з умовами Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, суд вважає обґрунтованими наступні суми процентів: - з 24.12.2013 року по 31.08.2014 року включно: (559,96 грн. (заборгованість за кредитом) : 360 календарних днів*251 день (фактична кількість днів користування кредитними коштами)*30% (відсоткова ставка) = 117,12 грн. - з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року включно: (559,96 грн. (заборгованість за кредитом) : 360 календарних днів*212 днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)*34,80% (відсоткова ставка) = 114,75 грн. - з 01.04.2015 року по 31.07.2016 року включно: (559,96 грн. (заборгованість за кредитом) : 360 календарних днів* 488 днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)*43,20% (відсоткова ставка) = 327,91 грн. Всього - 559,78грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В зв'язку з цим суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 559,96 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму, а вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами - на розраховану судом суму, яка становить 559,78 гривень. Також встановлено, що вимоги в частині нарахованої неустойки є обґрунтованими. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач порушила умови договору, тому у позивача виникло право нарахувати суму пені та штрафу відповідно до умов договору. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги те, що відповідач намагалася належним чином виконати свої зобов'язання, тривалий час робила проплати за наданим кредитом, враховуючи відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобов'язань, відсутність у відповідача роботи, беручи до уваги розмір пені, який є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшити суму пені та штрафу до 2000грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають часткового задоволення в частині стягнення нарахованого тіла кредиту, частково процентів, частково неустойки, а всього в сумі 3119,74 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. При цьому, суд зазначає про обґрунтованість нарахування позивачем неустойки, а тому її зменшення судом не враховується при розрахунку суми відшкодування судових витрат відповідачем.

Outcome: partial