Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що даний шлюб 27.02.2009 року був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №275. Вказує, що шлюбні відносини фактично між ними припиненні. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе. На підставі вищевказаного , просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилалася на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Стверджує, що обов'язки щодо виховання дітей самостійно нести не має змоги, відповідач належної участі в матеріальному забезпеченні дітей не бере. Крім того, вказує, що [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав повністю та підтримав заперечення проти зустрічного позову, вказуючи, що підприємницькою діяльністю не займається від 14.12.2015 року та стабільного щомісячного доходу не отримує, що ускладнює сплату аліментів у частці від його доходу. Просив визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на двох дітей. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала та підтримала зустрічний позов, посилаючись на те, що самостійно утримувати дітей немає змоги, а відповідач займаючись підприємницькою діяльністю може сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, враховуючи взаємне бажання сторін розірвати шлюб, суд вважає, що первісний позов про розірвання шлюбу між сторонами слід задовольнити в повному об'ємі, виходячи з наступного: Правовідносини щодо розірвання шлюбу у системному зв'язку регулюються: - ст.51 Конституції України, відповідно до якої, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. - ч.1.ст 3 Сімейного Кодексу України, згідно якої сім'я є первинним та основним осередком суспільства; - ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, згідно якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; - ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу; - частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу, якою передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей; - ст. 112 СК України , в якій зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 27.02.2009 року було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №275(а.с.4 ). Як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів, шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами фактично припинені та втрачено почуття любові, поваги та довіри. Щодо зустрічного позову [PERSON], суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково вимоги щодо стягнення аліментів, виходячи з наступного: - ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження нею навчання - до досягнення 23 років. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі; - ч.3 ст. 181 СК України, відповідно до якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; - ч. 1 ст. 183 СК України, яка передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; - ст. 182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; - ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України - якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; - роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"- за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. (а.с.5,6),які проживають разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS] (а.с.29). Відповідно до довідки, виданої дошкільним навчальним закладом №5, обов»язок по вихованню дітей та матеріальну допомогу для створення належних умов розвитку дітей здійснює мати [PERSON] (а.с. 30). Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] займається підприємницькою діяльністю та отримує регулярний дохід, спростовано у судовому засіданні повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, згідно якої [PERSON] від 14.12.2015 року не здійснює підприємницьку діяльність ( а.с. 48). Враховуючи зазначені вище вимоги закону з урахуванням матеріального становища сторін та їх малолітніх дітей , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дітей , підлягають задоволенню частково , а саме слід розмір аліментів визначити у твердій грошовій сумі . При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей та реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,

Outcome: partial