Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 24.07.2019 року мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № 103660-0 за відповідачем, починаючи з 01.11.2016 року по 01.06.2019 року рахується заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 19992,22 грн., в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються, тому просив стягнути з [PERSON] на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» суму боргу за опалення та підігрів води в розмірі 19992,22 грн., суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 2481,94 грн., три відсотки річних в розмірі 709,27 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача, за довіреністю у справі, [PERSON], про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] та являється власником вказаної квартири на підставі договору купівлі - продажу № 2877 від 06.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6,17). З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.с. 3), вбачається, що за період з 01.11.2016 року по 01.06.2019 року оплата за послуги з опалення та підігрів води, нарахованих КП БМР Білоцерківтепломережа», проводилась частково, тому існує заборгованість в розмірі 19992,22 грн. Також, з матеріалів справи (а.с.5), вбачається, що позивач в порядку досудового врегулювання спору звертався до відповідача з претензією щодо сплати суми боргу, однак дану вимогу відповідач не виконала. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно рішення Білоцерківської міської ради № 388 від 23.12.2005 року (а.с.7), Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» визначено виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква. Згідно із Законами «Про місцеве самоврядування в Україні", «Про місцеві державні адміністрації» регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги», також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено в ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м. Біла Церква запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. За ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Оскільки всі наведені вище рішення органів місцевого самоврядування про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, в т.ч і на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на даний час не скасовані, не визнані незаконними, то вони повинні виконуватися відповідачем, як споживачем цих послуг. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Постановою № 650 від 06.06.2014 та постановою №1171 від 31.03.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, а саме комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа». Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги та обов`язком відповідача, як власника житлового приміщення та споживача послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Отже, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не сплачує кошти за надані послуги з опалення та підігріву води, позивач має право на стягнення вказаного боргу в судовому порядку. Позивач, також, просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч.3. ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. (висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Так, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII, із змінами внесеними Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року, який набув чинності з 01.01.2016 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту (www/ukrstar.gov.uа) за період з 01.11.2016 року по 01.06.2019 року інфляційний бар`єр не був перевищений в жодному із місяців за вказаний період, тому позовні вимоги щодо стягнення суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, в розмірі 2481,94 грн., не підлягають до задоволення. Враховуючи, що за відповідачем рахується прострочена заборгованість зі сплати житлового - комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення 3 % річних від суми боргу в розмірі 709,27 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідач жодних заперечень на позов з належними, допустимими та достатніми доказами в спростування доводів позивача не подала, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за опалення та підігрів води в розмірі 19992,22 грн. за період з 01.11.2016 року по 01.06.2019 року та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 709,27 грн., всього 20701,49 грн., а у задоволенні решти вимог слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати (сплачений при поданні позову судовий збір - а.с. 1) пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1715,34 грн.

Outcome: partial