Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 115 632,95 грн., інфляційних втрат у розмірі 5 507,13 грн. та 3 % річних у розмірі 2 774,91 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с. 104, 105). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі у справі співвідповідача та прийняття до розгляду заяви про зміну позовних вимог; залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві та прийнято заяву [PERSON] зі зміненими позовними вимогами до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстави (а.с. 159-161). Відповідно поданої заяви позивача про зміну предмету позову позивач просить стягнути з Державного бюджету України на її користь грошові кошти в загальному розмірі 123 914,99 грн., що складаються з: виконавчого збору у розмірі 115632,95 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 5 507,13 грн., суми 3 % річних від простроченої суми у розмірі 2774,91 грн., та стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 239,16 грн. (а.с. 130-140). Позивні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 р. у справі № 755/862/15-ц Дніпровським районним судом м. Києва 15.06.2016 р. видано виконавчий лист № 755/862/15-ц про стягнення з позивача на користь АТ «АЛЬФА БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 554 438,81 грн. Держаним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51942900 від 16.08.2016 р. з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 08.02.2017 р. держаним виконавцем Малковою М.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 51942900, відповідно до якої з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 155 443,88 грн. Також 08.02.2017 р. держаним виконавцем Малковою М.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 51942900 яку направлено за місцем роботи позивача - до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач зазначає, що у період з лютого 2017 р. по серпень 2019 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснював відрахування із заробітної плати позивача, а саме: 244 486,02 грн. (загальна сума стягнутого боргу на користь АТ «АЛЬФА БАНК»); 26 855,76 грн. (загальна сума стягнутого виконавчого збору на користь Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва). Факт відрахувань із заробітної плати підтверджується Довідкою про здійснені відрахування та виплати від 26.09.2019 р. № 095-275 та копіями відповідних платіжних доручень. Позивач вказує, що у зв`язку із врегулюванням спору (реструктуризація кредитної заборгованості), АТ «АЛЬФА БАНК» подано до Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва заяву про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі якої держаним виконавцем Таратунською Л.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51942900 від 09.09.2019 р., згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 6 вказаної постанови, постанову про стягнення залишку виконавчого збору винесено в окреме провадження та станом на 09.09.2019 р. залишок становить 129 451,34 грн.. 09.09.2019 р. держаним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60009686 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 51942900 від 08.02.2017 р., відповідно до якої з позивача стягується борг у розмірі 129 451,34 грн. (залишок виконавчого збору станом на 09.09.2019 р.). Держаним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 60009686 від 09.09.2019 р., яку направлено за місцем роботи позивача - до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У період з вересня 2019 р. по квітень 2020 р. за місцем роботи із заробітної плати позивача стягнутого на користь Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва виконавчий збір у розмірі 88 777,19 грн., що підтверджується довідкою про здійснені відрахування та виплати від 14.05.2020 р. № 095-193 та копіями платіжних доручень. Всього за період з лютого 2017 р. по квітень 2020 р., на виконання постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 51942900 від 08.02.2017 р. на користь Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва стягнуто виконавчий збір у загальному розмірі 115 632,92 грн. (26 855,76 + 88 777,19). При цьому рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2020 р. у справі № 640/18537/19 задоволено позов [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення органу державної виконавчої служби, а саме:визнано протиправними та скасовано постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення виконавчого збору від 08.02.2017 р. ВП № 51942900 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2019 р. ВП № 60009686. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2020 р. сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 21.02.2020 р. Державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60009686 від 14.04.2020 р. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач зазначає, що виконавчий збір у загальному розмірі 115 632,92 грн. є безпідставно набутим майном, тому підлягає поверненню згідно положень ст. 1212 ЦК України. На її письмове звернення від 18.05.2020 р. про повернення вказаних грошових коштів протягом трьох робочих днів з дня отримання даної вимоги, яка була отримана відповідачем Дніпровським районним відділом ДВС у м. Києві 26.05.2020 р., останнім виконана не була. Відповідно позовних вимог з посиланням на норми ст. ст. 1212, 625 ЦК України позивач просить стягнути з Державного бюджету України сплачений нею виконавчий збір, як такий, що отриманий без достатньої правової підстави, з урахуванням встановленого індексу інфляції і трьох процентів річних. Ухвалою суду від 26.01.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування інформації та доказів від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 208, 209). 01.03.2021 до суду надійшли на виконання ухвали суду від 26.01.2021 року про витребування доказів та інформації від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) письмові пояснення та копії платіжних доручень. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення, викладені у позовній заяві в останній редакції. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Марченко Р.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що сплачені позивачем кошти виконавчого збору були перераховані в державний бюджет, факт їх перерахування підтверджується документами, тому ці кошти мають бути повернуті. Представник відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та представник третьої особи АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи вказані відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, про причини неявки представників не повідомили, відзиву на позов та письмових пояснень на позов не надали. Від представника третьої особи АТ «Альфа-Банк» Воронцової М.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Альфа-Банк». Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва 15 червня 2016 р. на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 р. по цивільній справі № 755/862/15-ц було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 1 554 438,81 грн. 16.08.2016 р. держаним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51942900 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/862/15-ц. 08.02.2017 р. держаним виконавцем Малковою М.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] по ВП № 51942900, яку направлено на виконання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 08.02.2017 р. держаним виконавцем Малковою М.В. по виконавчому провадженні № 51942900 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої з [PERSON] стягнуто виконавчий збір у розмірі 155 443,88 грн. Як убачається з довідки про здійснені відрахування та виплати виданої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від 26.09.2019 р. № 095-275 щодо [PERSON] , за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.02.2017 ВП 51942900, виданою за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/862/15-ц від 15.06.2016 р., із заробітної плати позивача за період з лютого 2017 р. по серпень 2019 р. стягнуто боргу на користь стягувача ПАТ «Альфа Банк» у розмірі 244 486,02 грн., загальна сума стягнутого виконавчого збору становить 27 165,09 грн. (а.с. 31-33). При цьому судом встановлено, що у вказану суму судового збору 27 165,09 грн. включені кошти у розмірі 345,20 грн., що відповідно платіжного доручення від 02.03.2017 р. № 5836 являються витратами по виконавчому провадженні (а.с. 31, 34). Тому ця сума має бути відрахована із заявленої ціни позову, у зв`язку з чим сплачений розмір судового збору становить 26 819,89 грн. (27 165,09 - 345,20). Обставини відрахувань із заробітної плати позивача також підтверджуються копіями платіжних доручень від 02.03.2017 р. № 5836, 5838, 5837, від 31.03.2017 р. № 6341, 6340, від 28.04.2017 р. № 6794, 6795, від 02.06.2017 р. № 7401, 7402, від 30.06.2017 р. № 7865, 7866, від 02.08.2017 р. № 8297, 8298, від 01.09.2017 р. № 8767, 8768, від 02.10.2017 р. № 9188, 9189, від 02.11.2017 р. № 9612, 9613, від 01.12.2017 р. № 9976, 9977, від 28.12.2017 р. № 10458, 10459, від 02.02.2018 р. № 379, 380, від 02.03.2018 р. № 745, 749, від 02.04.2018 р. № 1146, 1147, від 02.05.2018 р. № 1500, 1501, від 01.06.2018 р. № 1958, 1959, від 27.06.2018 р. № 2412, 2413, від 02.08.2018 р. № 2849, 2848, від 31.08.2018 р. № 3177, 3178, від 02.10.2018 р. № 3567, 3568, від 02.11.2018 р. № 3897, 3898, від 30.11.2018 р. № 4252, 4253, від 28.12.2018 р. 4687, 4688, від 01.02.2019 р. № 497, 496, від 01.03.2019 р. № 871, 870, від 02.04.2019 р. № 1260, 1259, від 02.05.2019 р. № 1630, 1631, від 31.05.2019 р. № 1980, 1981, від 02.07.2019 р. № 2348, 2349, від 02.08.2019 р. № 2745, 2746, від 02.09.2019 р. № 3065, 3066 (а.с. 34-65). 09 вересня 2019 р. держаним виконавцем Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у м. Києві Таратунською Л.Ю. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51942900 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (до відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу), відповідно до пункту 6 якої постанову про стягнення залишку виконавчого збору винесено в окреме провадження, залишок виконавчого збору станом на 09.09.2019 р. становить 129 451,34 грн. (а.с. 30). 09.09.2019 р. держаним виконавцем Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у м. Києві Таратунською Л.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60009686 по виконанню постанови № 51942900 від 08.02.2017 р про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у розмірі 129 451,34 грн. (а.с. 71). 09.09.2019 р. держаним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 60009686 яку направлено за місцем роботи позивача - до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для примусового стягнення виконавчого збору у розмірі 129 820,34,34 грн. (а.с. 72, 73). Відповідно довідки про здійснені відрахування та виплати від 14.05.2020 р. № 095-193 виданої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, із заробітної плати позивача [PERSON] на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.09.2019 ВП № 60009686, виданою Дніпровським РВДВС м. Київ за постановою № 51942900 від 08.02.2017 р про стягнення виконавчого збору, за період з 01 вересня 2019 р. по 30 квітня 2020 р. стягнуто виконавчого збору у розмірі 88 777,19 грн. (а.с. 76). Обставини зазначених відрахувань із заробітної плати позивача також підтверджується копіями платіжних доручень від 02.10.2019 р. № 3451, від 01.11.2019 р. № 3578, від 02.12.2019 р. № 4076, від 26.12.2019 р. № 4357, від 07.05.2020 р. № 1125, від 07.05.2020 р. № 1126, від 07.05.2020 р. № 1127, від 07.05.2020 р. № 1128 (а.с. 77-85). Отже, за період з лютого 2017 р. по квітень 2020 р., на виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 51942900 від 08.02.2017 р., з позивача на користь Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва стягнуто виконавчий збір у загальному розмірі 115 597,08 грн. (26 819,89 + 88 777,19). Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2020 р. у справі № 640/18537/19 позов [PERSON] до Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення задоволено повністю, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення виконавчого збору від 08.02.2017 р. ВП № 51942900; визнано протиправною та скасовано постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2019 р. ВП № 60009686 (а.с. 85-90). За відомостями в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вищевказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2020 р. сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 21.02.2020 р. 14.04.2020 р. державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60009686 на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.02.2020 по справі № 640/18537/19 за п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 74, 75). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Вищевикладене свідчить про безпідставне стягнення Дніпровським районним відділом ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого збору в сумі 115 597,08 грн., у зв`язку з чим підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно чи безпідставно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Відповідно до частини 2 статті 45 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Згідно частини 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України (у чинній редакції), Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій. Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій затверджено наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок). Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії;перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, на користь покупців (споживачів). Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до пунктів 3, 5 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я головного управління Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України. Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року по справі № 910/23967/16. З урахуванням вказаної правової позиції суду касаційної інстанції, відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у даній справі є Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (дії якого призвели до безпідставного стягнення коштів виконавчого збору) та Казначейська служба в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету) . 19.05.2020 р. позивачем на адресу відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надсилалась вимога в порядку досудового врегулювання спору щодо повернення безпідставно набутого майна - грошових коштів у розмірі 115 942,28 грн. протягом трьох робочих днів з дня отримання даної вимоги, яка була отримана відповідачем 26.05.2020 р. (а.с. 93-96). Як пояснила суду позивач, вказана вимога відповідачем не виконана, грошові кошти не повернуті. За повідомленням Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.02.2021 № 16098 на виконання ухвали суду про витребування доказів, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень та за даними дистанційного розрахункового обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу «Клієнт казначейства - Казначейство» за виконавчими провадженнями № № 51942900 та 60009686 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору на користь держави надані копії 13 платіжних доручень про перерахування коштів. Позивачем до стягнення заявлена сума про повернення виконавчого збору у розмірі 115 632,95 грн. Натомість, як зазначено вище, фактично [PERSON] сплачена сума виконавчого збору у розмірі 115 597,08 грн., тому вимоги у цій частині позову підлягають до задоволення частково, а саме на суму 115 597 грн. 08 коп., яку з Державного бюджету України слід повернути позивачу, як безпідставно набуте майно, згідно положень ст. 1212 ЦК України. Також позивач спросить стягнути з Державного бюджету України інфляційні втрати у розмірі 5 507,13 грн. та 3 % річних у розмірі 2 774,91 грн. за період з 01.02.2017 року по травень 2020 року. Відповідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 19.06.2018 у справі № 646/14523/15-ц. Тобто, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, від 01.10.2014 № 6-113цс14, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі№ 686/21962/15-ц, постанові Верховного Суду України від 12.06.2020 у справі № 906/775/17. Враховуючи суму неповернутого позивачу виконавчого збору у розмірі 115 597,08 грн., у межах заявлених позовних вимог з лютого 2017 р. по травень 2020 року, на користь позивача з Державного бюджету України підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 4 202,50 грн. та 3% річних у розмірі 2 482,96 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, виходячи з наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат на користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 222 грн. 83 коп.(а.с. 12).

Outcome: partial