Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у звязку з її навчанням. Свій позов обґрунтувала тим, що в 2013 році розірвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею. Дитина навчається на першому курсі денної контрактної форми навчання Прикарпатського національного університету імені [PERSON], у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Надавати таку матеріальну допомогу відповідач в змозі, так як має стабільний дохід, однак добровільно цього не робить. Тому просила стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно до закінчення дитиною навчання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини до досягнення нею повноліття. Зазначила, що вона працює, середньомісячний заробіток складає 2293 грн. 93 коп., але на даний час одна утримує доньку, у звязку з чим має тяжке матеріальне становище. Просила суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щонайменше у розмірі 1/4 частини. Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо до суду подав письмове заперечення та зазначив, що в звязку з станом його здоровя просить розглядати справу без його участі. Вказав, що є інвалідом 3 групи, єдиний дохід - пенсія по інвалідності, проживає разом із сином від першого шлюбу, мама якого померла, та який на даний час знаходиться в АТО і потребує також його підтримки. Окрім того, оскільки частину пенсії відповідач витрачає на оплату комунальних послуг, у тому числі за дочку [PERSON], що зареєстрована у його квартирі, а також на власне періодичне лікування як інваліда 3 групи та на утримання сина, а тому погодився сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 280 грн. щомісячно до досягнення донькою 23-х річного віку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 254619 від 28.02.2014 року (а.с. 7). Повнолітня [PERSON] навчається на першому курсі денної контрактної форми навчання Прикарпатського національного університету імені [PERSON], що підтверджується копією довідки від 16.04.2015 року (а.с. 5) З договору про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра від 20.08.2014 вбачається, що вартість навчання [PERSON] за напрямком «психологія» на філософському факультеті ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені [PERSON]» становить 8080 грн у рік, всього за 4 роки (договір чинний з 01.09.2014 до 01.07.2018) - 32320 грн (а.с.4) [PERSON] у звязку з навчанням не працює, проживає з матірю [PERSON], заробіток матері згідно довідки про доходи ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» з жовтня 2014 до березня 2015 становить 17110,32 грн (а.с.6) , тобто середня заробітня плата 2851,72 грн. Із копії посвідчення серії ААБ №009659 та копії довідки МСЕК серії АВ 0458309 вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та йому протипоказана важка фізична праця (а.с.34-35). Довідкою ГУПФ України в Івано-Франківській області №1525/13 від 08.06.2015 року підтверджено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, середньомісячний розмір якої за період грудень 2014 травень 2015 становив 2662,57 грн (а.с.32), а з червня 2015 року становить 2188, 07 грн (а.с.40) За вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Таким чином, посилання відповідача щодо визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, винятково у розмірі 50% від вартості навчання, не відповідає чинному законодавству, оскільки Сімейним кодексом передбачено обовязок батьків дитини, що продовжує навчання, утримати таку дитину до досягнення нею 23 років, а не тільки здійснювати оплату навчання на контрактній основі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою та працездатною, однак у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги; відповідач визнав, що може таку матеріальну допомогу надавати, однак у звязку з інвалідністю сам потребує постійного лікування, у тому числі періодично в умовах стаціонару (а.с.36-37), а також надає матеріальну допомогу сину учаснику АТО, мати якого померла (а.с.29-30) та оплачує комунальні послуги, у тому числі за дочку [PERSON], що зареєстрована у його квартирі (а.с.31), що у сукупності суттєво впливає на його як платника аліментів матеріальне становище. Також судом враховано, що відповідач є пенсіонером та утримує щомісячно пенсію по інвалідності, розмір якої з 01.06.2015 становить 2188,07 грн., а тому з відповідача слід стягувати аліменти в частці від його доходу, а не в твердій грошовій сумі. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивач на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/5 від всіх видів його доходів щомісячно на час навчання дитини, починаючи з 12.05.2015, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial