Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем 03.08.2012 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з тарифним планом «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що боржник не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11.02.2019 року становить 15 822 грн. 90 коп. з яких 4754 грн. 43 коп. - тіло кредиту; 3335 грн. 26 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5514 грн. 81 коп. - пеня за прострочення зобов`язання; 988 грн. 74 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 729 грн. 60 коп. (процентна складова), просить задовольнити позов. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 01 квітня 2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, судовою повісткою. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 03 серпня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36% річних, які мали нараховуватися на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 календарних днів у році. АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих позивачем АТ КБ «Приватбанк» Правил надання банківських послуг, затверджених наказом правління банку від 06.03.2010 року №СП-210-256 (далі - АТ КБ «Приватбанк» і Правила), які разом із заявою від 08 серпня 2012 року, Пам`яткою клієнта і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач зобов`язався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. Укладаючи цей договір, АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] визначили право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку. Позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який з 08 лютого 2017 року було збільшено до 4000 грн. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка складає 3,0% в місяць, що становить 36% на рік, що нараховується на залишок заборгованості, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Із розрахунку заборгованості за договором станом на 11 лютого 2019 року вбачається, що позивачем було зменшено процентну ставку за користування кредитом: з 1 січня 2013 року до 2,5% на місяць, з 1 вересня 2014 року збільшено до 2,9% на місяць або 34,8 % річних, а з 1 квітня 2015 року до 3,6% на місяць, що становить 43,2% річних. Для здійснення грошових операцій за кредитним договором 03.08.2012 року банк видав [PERSON] платіжну картку кредитка «Універсальна» та 03.08.2012 року видав кредитну картку № [NUMBER] зі строком її дії до липня 2015 року. Крім того [PERSON] отримав кредитні картки [NUMBER] з терміном дії до листопада 2015 р., № [NUMBER] з терміном дії до травня 2016 року, № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2016 р., № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2017 р., № [NUMBER] з терміном дії до квітня 2018 р., № [NUMBER] з терміном дії до січня 2020 р. Перевипуск картки підтверджується банківською довідкою про видані кредитні картки. Сторони домовилися, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. відповідач сплачує АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пеню, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. одноразово. У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов`язався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів (п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Умов та Правил). АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] визначили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк. У разі порушення позичальником зобов`язань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень останній вправі змінити умови кредиту, встановити термін повернення кредиту на 91 день з моменту порушення зобов`язання та вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі (п.п. 1.1.7.11, 2.1.1.4.6 Умов та Правил). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачем, станом на 11.02.2019 року становить 15 822 грн. 90 коп. з яких 4754 грн. 43 коп. - тіло кредиту; 3335 грн. 26 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5514 грн. 81 коп. - пеня за прострочення зобов`язання; 988 грн. 74 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 729 грн. 60 коп. (процентна складова). Про застосування позовної давності відповідач не заявляв. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно п. 1 ст. 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Наявність заборгованості по сплаті кредиту підтверджує неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору, відповідач добровільно заборгованість по кредиту не сплачує, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» і необхідність захисту прав споживачу шляхом стягнення заборгованості за тілом кредитом в розмірі 8089 грн. 69 коп. Згідно ст. 599 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Разом з тим, при вирішенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме тарифами з обслуговування кредитних карт та пунктом 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Правил та умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. Згідно з тарифами з обслуговування кредитних карт та пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Правил та умов передбачена сплата позичальником штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003 цс 15). Отже, з врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] неустойки у вигляді пені в сумі 6 503.55 грн. не підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути штрафи відповідно до умов кредитного договору - 500 грн. (фіксована частина) та 729 грн. 66 коп. (процентна складова). З урахуванням наведеного позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню на суму 9 319,35 грн. У відповідності до п.3.ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (58,90%) в розмірі 1131,47 грн.

Outcome: partial