Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

В липні 2020 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА», через представника Дзюбу Ю.А., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16655 грн. 33 коп. та судових витрат у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 грудня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА», було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9865351, за яким забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 12 липня 2018 року, близько 16 год. 40 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Соборна в м. Монастирище Черкаської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційни номер [NUMBER] , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF 69 YO, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області № 702/562/18 від 09.08.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 16 липня 2018 року до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернувся [PERSON] з повідомленням про ДТП, а 03 серпня 2018 року з заявою щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору АК/9865351, за транспортний засіб ЗАЗ TF 69 YO, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 05 вересня 2018 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 12196 грн. 20 коп. Відповідачу неодноразово відправлялись регресивні вимоги та було запропоновано добровільно сплатити суму страхового відшкодування, пропонувалось розтермінування суми сплати, яке було виплачено потерпілій особі, у розмірі 12196 грн. 20 коп., що підтверджується поштовим повідомленням. З телефонної розмови між представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] стало відомо, що відповідач відмовляється сплачувати борг, а лише затягував час. Також ПАТ «НАСК «ОРАНТА» просить стягнути з відповідача на їх користь пеню за період з 04.01.2019 по 03.01.2020 року, що становить 3916 грн. 45 коп., а також 3% річних від простроченої суми, що становить 365 грн. 88 коп. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» також зазначають, що ними були потрачені кошти у розмірі 23,00 грн. - ціна марок за надісланий відповідачу лист. На підставі викладеного заборгованість [PERSON] перед ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складає 12196 грн. 20 коп. (страхове відшкодування) + 3960 грн. 25 коп. (пеня) + 365 грн. 88 коп. (3% річних) + 130 грн. 00 коп. (відправка поштової кореспонденції), що дорівнює сумі 16655 грн. 33 коп. Від представника позивача Дзюби Ю.А. , надійшло клопотання про долучення доказів, а саме поштового повідомлення про отриманням особисто [PERSON] листа. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 27 грудня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА», було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АК/9865351, за яким забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 12 липня 2018 року, близько 16 год. 40 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Соборна в м. Монастирище Черкаської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційни номер [NUMBER] , не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF 69 YO, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області № 702/562/18 від 09.08.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 05 вересня 2018 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатили [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 12196 грн. 20 коп. за пошкоджений, в наслідок ДТП 12.07.2018, транспортний засіб ЗАЗ TF 69 YO, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Судом встановлено, що 04 січня 2019 року [PERSON] отримав від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» регресну вимогу про відшкодування вищезазначених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування в порядку регресу, яка залишилась без задоволення. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Слід зазначити, що згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;) зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У разі, якщо санкції договором не передбачені, кредитор відповідно до ст. 625 ЦКУ, має право вимагати від боржника сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 3 % річних від простроченої суми. Крім того, згідно із частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно до абз. а, п.п 23.1.1, п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Також судом встановлено, що при визначенні загальної заборгованості позивачем було допущено помилки, а саме: сума пені відповідно до розрахунку становить 3916 грн. 45 коп., а при визначенні загальної заборгованості зазначено 3960 грн. 25 коп.; сума боргу за відправку поштової кореспонденції становить 23 грн. 00 коп., а при визначенні загальної заборгованості зазначено 133 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] необхідно стягнути 12196 грн. 20 коп. (страхове відшкодування) + 3916 грн. 45 коп. (пеня) + 365 грн. 88 коп. (3% річних) + 23 грн. 00 коп. (відправка поштової кореспонденції), що дорівнює сумі 16501 грн. 53 коп. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial