Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, і до досягнення ним [INFO], у випадку продовження навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 1998 по 2007 рік вона перебувала у шлюбі із [PERSON], мають спільного сина [PERSON], [INFO]. 11.03.2007 року шлюб із [PERSON] було розірвано, дитина [PERSON] залишився проживати з нею, перебував на її утриманні. Батько дитини сплачував аліменти на його утримання. З 01.09.2015 року син [PERSON] навчається на денному відділенні Кременчуцького педагогічного коледжу ім. Макаренка А.С., термін закінчення навчання - 30 червня 2019 року. Після закінчення коледжу він планує продовжувати навчання у вищому навчальному закладі III - IV рівня акредитації. Враховуючи те, що дитина [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, стипендії не отримує, не має ніякого джерела власних доходів, та знаходиться на утриманні матері, він потребує матеріальної допомоги. Вона не в змозі самостійно утримувати спільного сина [PERSON], у зв'язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку, придбання одягу, харчування, тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. 23.11.2017 р. відповідач через канцелярію суду надав заперечення в якому просив справу розглянути без його участі та визначити розмір стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, враховуючи його матеріальне становище. В обґрунтування заперечення відповідач посилається на те, що не має можливості сплачувати аліменти, в розмірі ? частини, у зв'язку з тим що має іншу сім'ю, має на утриманні тимчасово непрацюючу дружину та неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Крім того, зауважив щодо процентного мінімального розміру, а саме, як просить позивачка 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, згідно ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа, до досягнення нею повноліття, тому відповідач вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів, у розмірі, не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, задоволенню не підлягають, так як, сину [PERSON] на даний час виповнилося 18 років. Також, просив врахувати, що він у період з 2008 по 2017 рік повністю сплачував аліменти на утримання сина, крім того надавав додаткову допомогу на картку сина та передавав особисто йому. У судове засідання позивач не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та винести рішення на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] являється рідним батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Чутівського районного управління юстиції 01.11.1999 р. (а.с. 6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області 20.03.2008 р. (а.с. 5). Повнолітній син відповідача [PERSON], навчається на денному відділенні Кременчуцького педагогічного коледжу ім. Макаренка А.С., та являється студентом ІІІ курсу відділення «Фізичне виховання» із кінцевим строком навчання 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою Кременчуцького педагогічного коледжу ім. Макаренка А.С. №636 від 22.09.2017 року (а.с. 7). Відповідач [PERSON] одружився вдруге та має іншу сім'ю, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області 14.03.2008 р. (а.с. 23). Від другого шлюбу має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області 14.03.2008 р. (а.с. 18). Згідно ч. 1 ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд зазначає, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічна позиція викладена в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.ст. 182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач створив нову сім'ю, має на утриманні малолітню доньку та тимчасово непрацюючу дружину, також суд бере до уваги той факт, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, однак заперечує в частині стягнення аліментів в розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, та просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно. На підставі викладеного, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. В силу ст.ст. 191, 201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 25 жовтня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial