Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 25.07.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №R52150443980В, згідно із яким остання отримала кредит в сумі 138006,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 25.07.2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,99% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком і відповідачем було укладено договір застави №R52150443980В-Z1\~від 25.07.2013 року, згідно із яким надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - KIA, модель\~Ceed 2013, тип - ХЕЧБЕК-В, 2013 року випуску, колір- білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами)\~ [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Луганська 23.07.2013 року. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52150443980В і договором застави. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК Прайм Альянс» набуло нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52150443980В від 25.07.2013 року та набуло право вимоги до відповідача за договором застави №R52150443980В-Z1\~від 25.07.2013 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору по поверненню кредитних коштів, остання станом на 06.10.2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 196344,98 грн., з яких: - загальна заборгованість за кредитом\~153127,15 грн.; - індекс інфляції та 3% річних\~43217,83 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 196344,98 грн та судові витрати у розмірі 2945,17 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.65). Відповідач повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст.1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитероористичної операції" (а.с. 55-56,61-62). Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст.\~280\~ЦПК України\~за наявності\~згоди представника\~позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 28 січня 2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що 25.07.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №R52150443980В, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 138006,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 25.07.2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,99% річних (а.с.4-8). Нараховані у порядку, передбаченому цим договором (розділ ІУ), проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту. Тобто вказаним договором сторони встановили графік погашення платежів. Надання відповідачу кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №4028 від 25 липня 2013 року (а.с.9). В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком і відповідачем було укладено договір застави №R52150443980В-Z1\~від 25.07.2013 року, відповідно до якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №R52150443980В передано в заставу нерухоме майно транспортний засіб: автомобіль марки - KIA, модель\~Ceed 2013, тип - ХЕЧБЕК-В, 2013 року випуску, колір- білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами)\~ [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Луганська 23.07.2013 року (а.с.71-74). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52150443980В і договором застави (а.с.10-12). 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК`Прайм Альянс» набуло нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52150443980В від 25.07.2013 року та договором застави №R52150443980В-Z1\~від 25.07.2013 року (а.с.15-17). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №R52150443980В від 25.07.2013 року нарахована заборгованість у розмірі 196 344,98 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 153 127,15 грн., інфляційного збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції 29 423,83 грн. та 3% річних у розмірі 13 794,00 грн. Відповідно до положень ст.ст.78,\~79 ЦПК України, достатніми та достовірними є докази, на підставі яких можливо встановити дійсні обставини справи та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.89 ЦПК України). Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом положень\~ст.631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Положеннями\~ст.625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання частини другої цієї статті, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто після припинення встановленого строку кредитування права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, згідно якого їй було надано кредит строком до 25 липня 2020 року. Заборгованість за тілом кредиту становить 153 127,15 грн. Згідно із п.7.1 кредитного договору була встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування , та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожен день порушення виконання зобов`язання. Вимоги про стягнення пені, передбаченої договором позивач не заявляв. Натомість просить стягнути інфляційні втрати і 3% річних, нарахування яких здійснив за період з 06.10.2017 року по 06.10.2020 року. Кредитним договором сторони встановили графік погашення платежів. Який відповідачем був порушений. Вимог про дострокове погашення кредиту кредитодавець не пред`являв. Оскільки строк кредитування визначений у договорі закінчився 25.07.2020 року, то стягнення передбачених ч.2\~ст.625 ЦК України\~інфляційних втрат і 3% річних можливо здійснити тільки починаючи з 26.07.2020 року. Щодо порядку розрахунку інфляційних втрат Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові №910/13071/19 від 20.11.2020 року підтвердила правовий висновок, згідно із яким, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляційна суму боргу; - час прострочення у неповному місяць і менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Виходячи з\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~в частині\~стягнення інфляційних\~втрат і\~3%\~річних на\~прострочену суму\~боргу підлягають\~частковому задоволенню.\~Ці компенсаційні\~витрати мають\~бути стягнуті\~за період\~з 26.07.2020\~року по\~06.10.2020\~року (73\~дні). За підрахунком суду 3% річних за цей період буде становити 916,25 грн. Загальний індекс інфляції за період липня 2020 року\~вересень 2020 року становить 100,3%. Сума інфляційних втрат за цей період за підрахунком суду становить 459,38 грн. Таким чином, суд\~вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 154502,78\~грн.,\~а саме:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~у розмірі\~153127,15\~грн.,\~інфляційні втрати\~459,38\~грн.\~та 3%\~річних у\~розмірі 916,25\~грн.,\~в іншій\~ частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №4821 від 12 жовтня 2020 року про сплату судового збору загальною сумою 2945,17 грн ( а.с. 1). Враховуючи те, що задоволено 78.69% відсотків позовних вимог (196344,98 грн. від 154502,78 грн. складає 78,69%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2317,55 грн. (2317,55 грн. х 78,69 % : 100).

Outcome: partial