Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У липні 2016 року справа за позовом [PERSON] була передана в провадженні судді. [PERSON] заявила вимоги про стягнення додаткових коштів в сумі 1100 грн. щомісячно для проведення обстежень та лікування їх спільної доньки [PERSON] В обґрунтування позову вказувала, що рішеннями Київського районного суду м. Харкова їх шлюб з відповідачем було розірвано, з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісяця, проте цих коштів не вистачає, оскільки дитина має вроджені вади нирок, часто хворіє, потребує постійного лікування, профілактики та обстежень, а тому вважала, що батько дитини має брати участь у додаткових витратах на дитину в сумі 1100 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засідання просила суд задовольнити її позов, наводила доводи, які є аналогічними викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти пред'явлених до нього вимог, вказував, що на теперішній час він не працює, а тому можливості додатково допомагати грошима немає. Не заперечував, що дійсно дитина потребує лікування та погоджувався з вартістю лікарських засобів, про які в своєму позові зазначала позивач. Вказував, що виходячи зі своїх матеріальних можливостей інколи надає грошові кошти у більшому розмірі, ніж було визначено судом. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 1115, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). Крім того сторонами було визнано той факт, що судом було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення їх спільною дитиною повноліття. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно, наприклад, у разі тривалої хвороби або каліцтва дитини. У зв'язку з цим суд має право зобов'язати одного з батьків, як того, який сплачує аліменти, так і того, до якого вимога про їх стягнення не була подана, взяти участь як у понесених, так і у передбачуваних додаткових витратах на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Наприклад, витрати на додаткове харчування дитини за нормами, розробленими МОЗ, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд - довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, протезування, санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала до суду копію витягу з медичної картки з Міської дитячої лікарні №16, оригінали якої були оглянуто сторонами та судом. Аналізуючи надані позивачем медичну документацію, суд приходить до висновку, що дитина проходила неодноразові лікування у медичних установах, їй призначались лікарські засоби, санаторне-курортне лікування, відповідні обстеження, які як вбачається з чеків, долучених до матеріалів справи, придбавала її мати - позивач по справі. Також судом досліджено копії рахунків щодо проведення ультразвукового дослідження від 26.03.2016 року на суму 150 грн. (а.с.11), а також встановлено, що вказані дослідження необхідно проводити кожні три місяця, що підтверджується випискою із медичної картки хворої дитини. Таким чином, проаналізовані докази підтверджують постійний незадовільний стан здоров'я дитини, оскільки остання має хронічне захворювання та доводять існування істотних обставин для визначення та стягнення з відповідача грошових коштів на додаткові витрати на дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Проте суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи не були підтверджені витрати на масаж, про які вказувала позивач. Крім того, суд самостійно вирахував вартість путівки у санаторій та квитків на потяг, враховуючи при цьому вартість за одну людину, тобто спільну дитину позивача та відповідача, а також пільг на проїзд дитини до 14 років. Розрахунок їх вартості наступний: санаторне-курортне лікування 12075 грн. (575 грн.*21 день), проїзд на потягах у двох напрямках 522 грн. (290 грн.+232 грн.). З іншими розрахунками додаткових витрат суд погоджується, оскільки вони доведені належними та допустимими доказами. Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також, оцінюючи надані докази, суд вважає позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 700 грн. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial