Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» подано в суд позов до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про звільнення майна з-під арешту, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Позовні вимоги з уточненнями обґрунтовано тим, що 26 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»), та [PERSON] було укладено кредитний договір №09.01/005/08-С, відповідно до якого [PERSON] як позичальнику було надано кредит в сумі 92600,00 грн. 26.05.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки №09.01/005/І01/08-С для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №09.01/005/08-С від 26.05.2008 року. Предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,077 га, що належить [PERSON]. Після видачі кредиту позичальнику і передачі в іпотеку банку вказаного нерухомого майна відповідно до договору іпотеки, на предмет іпотеки нотаріусом було накладено заборону відчуження і вказана заборона зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66993734 від 31.08.2016 року. Тобто банком дотримано всіх вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку» та п. 3 ст. 577 ЦК України. Однак боржник не виконував свої зобов'язання перед банком за вказаним кредитним договором, тому ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся з позовом до суду і рішенням Шацького районного суду Волинської області від 08.11.2012 року у справі №2-145/11/0317 в рахунок задоволення вимог ПАТ «Кредитпромбанк» щодо погашення боргу [PERSON] в розмірі 158 104 грн. за кредитним договором № 09.01/005/08-С від 26.05.2008 року та додатковими договорами, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки №09.01/005/І01/08-С від 26.05.2008 року на земельну ділянку площею 0,077 га, кадастровий [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» і АТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ПАТ «Кредитпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Внаслідок передачі ПАТ «Кредитпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк»») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже згідно зі статтями 512 - 517 ЦК України АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків. 12 червня 2015 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції описано та арештовано земельну ділянку площею 0,077 га з кадастровим [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], про що державним виконавцем був складений відповідний акт опису та арешту майна. 21 вересня 2016 року державним виконавцем на адресу АТ «Дельта Банк» був надісланий лист-повідомлення №30481 про опис іпотечного майна банку і про право банку звернутися в суд з позовом про зняття арешту з іпотечного майна. Ухвалою Шацького районного суду від 08.11.2016 року у справі №2-145/11/0317 було замінено сторону виконавчого провадження (поза його межами) та поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі №2-145/11/0317 про звернення стягнення на вказану земельну ділянку. Ухвала набрала законної сили 15.11.2016 року, тому АТ «Дельта Банк» не тільки не втратив право на пред'явлення виконавчого листа до виконання, а й набув статусу сторони виконавчого провадження. Строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа почався для АТ «Дельта Банк» після 15.11.2016 року, тобто після вступу в дію нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», згідно ч. 2 ст. 26 якого банк змушений сплатити у ВДВС 2 відсотки від суми, що зазначена у виконавчому листі, тобто 3 161 грн., що є додатковими витратами при пред'явлені виконавчого листа до виконання. Також при пред'явленні до виконання виконавчого листа, ВДВС буде одразу стягнуто виконавчий збір в сумі 15 810,40 грн., що також зменшує шанси АТ «Дельта Банк» на повне задоволення своїх вимог. Жодних платежів новому кредитору ні боржник, ні його майновий поручитель не здійснювали. Однак АТ «Дельта Банк» запропонував позичальнику добровільно погасити заборгованість за кредитним договором за рахунок добровільної реалізації іпотечного майна за згодою АТ «Дельта Банк». Позичальник та майновий поручитель погодилися на таку пропозицію банку. Однак станом на даний час АТ «Дельта Банк» (в стані припинення) як первинний іпотекодержатель позбавлений права на першочергове задоволення своїх вимог, як це передбачено Законом України «Про іпотеку», у зв'язку з наявністю арештів на користь іншої особи. Накладення арешту на іпотечне майно банку, а тим більше його опис, порушує права АТ «Дельта Банк, як первинного іпотекодержателя. Тому позивач просить суд звільнити вказане майно з-під опису та арешту, накладеного згідно з актом опису та арешту від 12.06.2015 року та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2016 року. Відповідач Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» подало суду письмове заперечення щодо позову, яке обґрунтовано тим, що у провадженні Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває відкрите виконавче провадження №37473031 про примусове виконання виконавчого листа від 08.04.2013 року, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення на користь АТ «БМ Банк» з [PERSON] 895 055,10 грн. заборгованості за кредитним договором від 04.01.2008 року та судового збору. АТ «БМ Банк» стало відомо, що у власності [PERSON] є земельна ділянка з кадастровим [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,077 га. Оскільки заборгованість не погашена, банк звернувся до державного виконавця з вимогою перевірити вказану інформацію і, у разі її підтвердження, здійснити опис і арешт такого майна. 12.06.2015 року державним виконавцем було складено акт опису і арешту зазначеної земельної ділянки. У Другому відділі державної виконавчої служби міста Луцьк була відсутня інформація про те, що вказана земельна ділянка перебуває в іпотеці. Не повідомляла державного виконавця про це і боржник [PERSON] 21.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього рухомого і нерухомого майна в межах заборгованості [PERSON] перед АТ «БМ Банк». Тому у задоволенні позову відповідач просить відмовити, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача та відсутність доказів на їх підтвердження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій зазначає, що позов з уточненнями підтримує, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Третю особу Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області належним чином повідомлено про місце і час розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотань не подав, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідач Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» подало суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги не визнає через їх необґрунтованість та відсутність належних доказів, просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 26.05.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки №09.01/005/І01/08-С для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №09.01/005/08-С від 26.05.2008 року. Предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,077 га, що належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 20 березня 2007 року, зареєстрованого за №010709300036 (а.с. 5-7, 18, 19). Як убачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66993734 від 31.08.2016 року, після передачі в іпотеку банку вказаного нерухомого майна відповідно до договору іпотеки, на предмет іпотеки нотаріусом було накладено заборону відчуження і вказана заборона зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 8, 9). Право вимоги за вказаним договором іпотеки №09.01/005/І01/08-С перейшло до АТ «Дельта Банк» на підставі укладеного 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» і АТ «Дельта Банк» договору про купівлю-продаж прав вимоги (а.с. 14-17). Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 08.11.2012 року у справі №2-145/11/0317 в рахунок задоволення вимог ПАТ «Кредитпромбанк» щодо погашення боргу [PERSON] в розмірі 158 104 грн. за кредитним договором № 09.01/005/08-С від 26.05.2008 року та додатковими договорами, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки №09.01/005/І01/08-С від 26.05.2008 року на земельну ділянку площею 0,077 га, кадастровий [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів (а.с. 10-12). Ухвалою Шацького районного суду від 08.11.2016 року у справі №2-145/11/0317 було замінено сторону виконавчого провадження (поза його межами) та поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі №2-145/11/0317 про звернення стягнення на вказану земельну ділянку. Ухвала набрала законної сили 15.11.2016 року, тому АТ «Дельта Банк» набув статусу сторони виконавчого провадження (а.с. 79, 80, 81). Відповідно до Звіту про оцінку земельної ділянки площею 0,077 га, кадастровий [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], складеного 16.12.2016 року, ринкова вартість вказаної земельної ділянки становить 82 721,10 грн. і є значно нижчою від суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором №09.01/005/08-С від 26.05.2008 року, що становить 158 103,03 грн., в рахунок задоволення якої судом звернуто стягнення на предмет іпотеки - спірну земельну ділянку (а.с. 88-96). Згідно з актом опису та арешту майна від 12 червня 2015 року, державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у відкритому виконавчому провадженні №37473031 про примусове виконання виконавчого листа від 08.04.2013 року, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення на користь АТ «БМ Банк» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 04.01.2008 року та судового збору, описано та арештовано земельну ділянку площею 0,077 га з кадастровим [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. 21.09.2016 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього рухомого і нерухомого майна в межах заборгованості [PERSON] перед АТ «БМ Банк». Вказані обставини підтверджуються листом-повідомленням №30481 від 21 вересня 2016 року державного виконавця на адресу АТ «Дельта Банк» про опис іпотечного майна банку і про право банку звернутися в суд з позовом про зняття арешту з іпотечного майна, а також інформацією про виконавче провадження №37473031 (а.с. 13, 66-72). Статтею 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Стаття 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Частинами 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки слід вважати рішення суду відповідного змісту, яке ухвалюється за результатами розгляду цього питання в позовному провадженні. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час опису і арешту спірного майна) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час опису і арешту спірного майна) накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 54 цього закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Отже, державний виконавець не має права звертати стягнення на заставлене майно на користь будь-яких третіх осіб, які не є стягувачами-заставодержателями, і звернення стягнення на таке майно має відбуватися за окремим виконавчим документом з урахуванням вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Акт опису та арешту майна від 12 червня 2015 року і постанову про арешт всього рухомого і нерухомого майна [PERSON] від 21.09.2016 року у виконавчому провадженні №37473031 державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було винесено після здійснення банком державної реєстрації заборони відчуження майна, тому позивач має пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була наявна інформація про те, що земельна ділянка площею 0,077 га. з кадастровим [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] перебувала в іпотеці з 26.05.2008 року в ПАТ «Кредитпромбанк», а з 26.06.2013 року в іпотеці АТ «Дельта Банк». Тому, твердження відповідача АТ «БМ Банк» про те, що державному виконавцю не було відомо про перебування спірної земельної ділянки перебувала в іпотеці АТ «Дельта Банк» на момент накладення арештів, суперечить наданим суду доказам у справі. Відповідно до положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. закону №1404, зі змінами, внесеними згідно із законом №1730), що визначає порядок зняття арешту з майна, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частина 4 цієї статті визначає підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З огляду на викладене вимоги позивача про звільнення зазначеного ним майна з-під арешту слід задовольнити. Разом з тим у задоволенні вимоги позивача про звільнення вказаної земельної ділянки з-під арештів, про які невідомо АТ «Дельта Банк» та які можуть бути накладені в майбутньому, слід відмовити у зв'язку з її безпідставністю і необґрунтованістю. Отже позов слід задовольнити частково. На підставі статей 572, 575, 590 ЦК України, статті 59 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: partial