Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], з 400 грн. 00 коп. щомісячно на 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що вона не в змозі повністю забезпечити дитину одягом, продуктами харчування засобами гігієни та відвідування дитиною необхідних гуртків; про стягнення з відповідача суми індексації аліментів за період з жовтня 2012 року по лютий 2018 рік у розмірі 13536 грн.; про стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати аліментів у розмірі 2308 грн. посилаючись на те, що відповідач в установлений законом строк не сплачує аліментів, у зв'язку із виникненням заборгованості по аліментам з вини відповідача; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.. Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2012 року та до його повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу. Відповідно до листа Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 07.05.2018 року за № 14702, вбачається, що на виконанні у Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № 41863510 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/3544 від 05.12.2012 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2012 року та до його повноліття. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER]. Відповідно до довідки № 8 від 16.02.2018 року, [PERSON], [INFO] навчається у 5 класі Любомирівської НВК Снігурівської районної ради Миколаївської області. Позивачка стверджує, що позбавлена можливості працювати, оскільки у [INFO] народилася друга дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.19). Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, де частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2018 рік" за поданням Міністерства фінансів, для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.18 до 30.06.18 становить 1860 грн. 00 коп. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження відсутності у відповідача офіційного місця працевлаштування, клопотання про витребування таких доказів не заявлялось, тому суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи мінімальний розмір аліментів на одну дитину, суд вважає що визначення аліментів у частці від доходів не суперечить інтересам дитини та є належним та допустимим захистом права позивача. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення суми індексації аліментів. Судом також встановлено, що починаючи з січня 2016 року і по теперішній час, [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконує, аліменти сплачує нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 лютого 2018 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3821,00 грн., що підтверджується дослідженим судом розрахунком заборгованості по аліментах від 22 лютого 2018 року № 12033, проведеним Інгульським відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 11). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Так, статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282 від 03 липня 1991 року (далі Закон № 1282) визначено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 4 Закону № 1282 в редакції, яка діяла на період з січня 2012 до грудня 2015 років, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01 січня 2016 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року) у розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій статті . Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Згідно зі статтею 3 Закону № 1282 індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Таким чином, сума індексації розміру аліментів, за період з жовтня 2012 року лютий 2018 року становить 13536,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Щодо стягнення пені за порушення строків сплати аліментів. Судом також встановлено, що починаючи з січня 2016 року і по теперішній час, [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконує, аліменти сплачує нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 лютого 2018 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3821,00 грн., що підтверджується дослідженим судом розрахунком заборгованості по аліментах від 22 лютого 2018 року № 12033, проведеним Інгульським відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 11). Крім того, згідно вимог частин першої статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, у зв'язку з наявною [PERSON] заборгованістю зі сплати аліментів, яка виникла з його вини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня, розмір якої становить 1696,00 грн.. Оскільки розрахунки індексації розміру аліментів та пені за прострочення сплати аліментів частково проведені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням фактичних обставин справи, суд приймає їх до уваги при ухваленні рішення як належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 06 листопада 2013 року по справі № 6-113цс13 та у постанові від 02 листопада 2016 року по справі № 6-1554цс16. Стосовно витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження судових витрат, суду надані: ордер, договір про надання юридичних послуг адвокатом від 12.03.2018 р., та розрахункової квитанції серії АААА №64. У даному ж розрахунку містяться записи «оплата за договором про надання правової допомоги від 12.03.2018 п. Прийнято від [PERSON] 3500 грн. » та підпис [PERSON]. При цьому позивачем не надано акту виконаних адвокатом робіт з зазначенням витраченого часу на виконання відповідних робіт, не вказано обсяг виконаної роботи. Позивачем не була доведена співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно сягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.. Вказана сума є достатньою для відшкодування судових витрат, з врахуванням складності справи та часу на її підготовку та проведення, обсягу робіт, виконаних адвокатом. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704грн. 80 коп.. На підставі ст. ст. 182-184, 192, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial