Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 12017090180000491 від 07 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень [PERSON] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2020 року вказане кримінальне провадження закрито, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач вказує, що протиправними діями відповідача йому завдано фізичного болю та моральних страждань, що вплинуло на його стан здоров`я та емоційний стан. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду завдану в результаті вчинення відносно нього кримінального правопорушення у розмірі 15 000 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. 20 квітня 2021 року представник позивача адвокат Чеботар В.В. подав заяву про розгляд справи в його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вважає що відсутні будь які підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, заслухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що на розгляді Коломийського міськрайонного суду перебувало кримінальне провадження № 12017090180000491 від 07 травня 2017 року за ч. 1 ст. 296 КК України відносно [PERSON] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2020 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності (а.с. 5-6). Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду та роз`яснено останньому, що він вправі звернутися із цивільним позовом про стягнення з [PERSON] моральної шкоди завданої злочином. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом положень ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України не є реабілітуючими. Зважаючи на те, що відповідач на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито саме за його клопотанням, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, тому суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у даному кримінальному правопорушенні моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Водночас сам відповідач у судовому засіданні не заперечив, що між ним та позивачем мав місце конфлікт, однак він не спричиняв останньому тілесних ушкоджень, тому вважає, що підстави для морального відшкодування відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн. позивач обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано фізичного болю, отримано стрес та душевні страждання, оскільки все це відбувалося в присутності його працівників та батька. Надалі він змушений був звертатися до правоохоронних органів та суду, що в свою чергу порушило нормальний ритм його життя. Також суд враховує, що згідно висновку судово-медичної експертизи від 14 червня 2017 року, проведеної в межах вказаного кримінального провадження у потерпілого на момент проведення експертизи тілесних ушкоджень чи інших слідів не виявлено. Відтак, з урахуванням встановлених конкретних обставин у справі, оцінюючи доводи позивача на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, та з огляду на ступінь вини відповідача, характеру та обсягу моральних страждань позивача, спричинені негативні наслідки, які були завдані позивачу неправомірними діями відповідача, фізичний біль, який в свою чергу викликав стрес, порушення на певний період звичного ритму його життя, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмір 1500 грн, що відповідатиме вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial