Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 02 листопада 2009 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 150 гривень. На даний час у відповідача покращився матеріальний стан, він працевлаштувався, а стан здоров'я їх спільної дочки погіршився, тому позивач 04 грудня 2017 року заявила до суду позов, в якому просить змінити розмір аліментів і визначити їх у розмірі ? частини заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімуму. У судовому засіданні позивач пояснила, що [PERSON] на підставі рішення суду сплачує на утримання їх спільної доньки аліменти в розмірі 150 гривень щомісячно. На сьогоднішній день [PERSON] працевлаштований, а, отже, покращився його матеріальний стан. В той же час утримування дитини вимагає великих коштів, зокрема, у зв'язку зі станом її здоров'я. Просить визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 із зобов'язанням сплачувати не менше встановленого законодавством мінімуму. Відповідач позов визнав, однак, при визначені розміру аліментів просив врахувати, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей, а стан його здоров'я потребує постійного медикаментозного лікування та консультування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 7). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 02 листопада 2009 року, яке набрало чинності 13 листопада 2009 року (а.с. 12) відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 150 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Це рішення суду змінило раніше визначений розмір аліментів, оскільки у платника аліментів [PERSON] змінилось сімейне становище та погіршився матеріальний стан. Відповідач не заперечив, а ствердив, що працює у КП «Мурованокуриловецький водоканал» (а.с. 18, 19). Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (правова позиція Верховного Суду України у справі № 143цс13 від 05 лютого 2014 року). Судом встановлено, що матеріальний стан платника аліментів змінився таким чином, що на сьогоднішній день, порівняно з моментом прийняття рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 150 гривень щомісяця, він має дохід у вигляді заробітної плати. У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як ствердили суду сторони, їх спільна неповнолітня дочка в даний час утримується лише матір'ю - позивачем за цим позовом, а розмір аліментів, визначений рішенням суду від 02 листопада 2009 року вочевидь не може задовольнити потреби п'ятнадцятирічної дитини та забезпечити їй належне харчування, одяг, витрати на освіту і розвиток та лікування. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Позивач, на утриманні якої перебуває спільна з відповідачем дитина, заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку. Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Довідкою ЛКК при КУ «Мурованокуриловецька ЛПЛ» від 29 листопада 2017 року (а.с. 10) позивач довела, що дитина [PERSON] потребує постійного медикаментозного лікування до досягнення повноліття та проведення оперативного втручання. В той же час, суд враховує обставину, що, крім спільної з позивачем дитини, відповідач в другому шлюбі (а.с. 26) має двоє малолітніх дітей (а.с. 27, 28), які постійно проживають разом з ним (а.с. 30). Крім того, стан здоров'я самого відповідача також є незадовільним і він також потребує постійного лікарського нагляду та медикаментозного лікування (а.с. 20-25). Розмір аліментів позивач заявила як ? частина заробітку (доходу). Суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, для забезпечення належного матеріального утримання всіх дітей відповідача в однаковій мірі, а також для забезпечення права самого відповідача на належне лікування, розмір аліментів слід визначити як 1/6 частина заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 04 грудня 2017 року.

Outcome: partial