Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6574 грн. 20 коп. на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 6574 грн. 20 коп. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.10.2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На підставі виконавчого листа № 2-750/2011 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина, виданого 18.04.2011 року Біляївським районним судом Одеської області, державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 57263685. Відповідач періодично ухилявся від сплати аліментів на утримання сина, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6574 грн. 20 коп., відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 25.09.2019 року, складеному державним виконавцем. Дана заборгованість на сьогоднішній день непогашена. У зв`язку з викладеним, позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів, згідно розрахунку заборгованості, а також пеню за прострочення сплати аліментів, відповідно до 196 СК України. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у її відсутність та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, відзив на позов не подав, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.1994 року, який було розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.10.2010 року (а.с.3-4). Від вказано шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області (а.с.9). На підставі виконавчого листа № 2-750/2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , виданого 18.04.2011 року Біляївським районним судом Одеської області, державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 57263685. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 25.09.2019 року у виконавчому провадженні № 57263685 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки за період з 18.01.2018 року по 03.08.2019 року становить 6574,20 грн. (а.с.26) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів, тобто виконавче провадження після досягнення дитиною повноліття закривається і єдиним способом захисту прав позивача, є звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам. П. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Враховуючи, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця, а згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 25.09.2019 року у виконавчому провадженні № 57263685 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки за період з 18.01.2018 року по 03.08.2019 року становить 6574, 20 грн., що свідчить про те, що відповідач рішення суду не виконував у повному обсязі, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по сплаті аліментів у сумі 6574, 20 грн. підлягають задоволенню. Крім суми заборгованості по сплаті аліментів позивачка просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, згідно наданого нею розрахунку у розмірі 6574,20 грн. З наданого позивачкою розрахунку вбачається, що пеня за прострочення сплати аліментів за період з 18.01.2018 року по 03.08.2019 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 27171, 23 грн. Проте позивачка просить стягнути з відповідача, відповідно до положень ст. 196 СК України пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 6574,20 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів(а.с. 21-23). Дослідивши розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем, наданий позивачкою, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові ВСУ від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, Велика Палата Верховного Суду України вважає за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах, з огляду на таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р - (A1 х 1% х Q1)+(A2 х1% хQ2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованістю по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки був визначений судом у твердій грошовій сумі та зазначений у розрахунку заборгованості відповідача, складеному державним виконавцем, який додано до матеріалів справи позивачкою, зазначена точна сума аліментів, яка підлягає стягненню у грошовому еквіваленті щомісячно. Оскільки до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів включно до 03.08.2019 року, а тому суд розраховує неустойку (пеню) саме з вказаного розрахунку. Таким чином, з 18.01.2018 року по 03.08.2019 року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки розраховується таким чином: січень 2018 року: 225.80 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 14 (кількість днів) = 31.61 грн. - сума неустойки (пені); лютий 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 28 (кількість днів) = 140 грн. - сума неустойки (пені); березень 2018 року: нарахована сума аліментів - 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); квітень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 30 (кількість днів) = 150 грн. - сума неустойки (пені); травень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); червень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 30 (кількість днів) = 150 грн. - сума неустойки (пені); липень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); серпень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); вересень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 30 (кількість днів) = 150 грн. - сума неустойки (пені); жовтень 2018 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); грудень 2018 року: 100 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 31 грн. - сума неустойки (пені); квітень 2019 року: 200 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 30 (кількість днів) = 60 грн. - сума неустойки (пені); травень 2019 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); червень 2019 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 30 (кількість днів) = 150 грн. - сума неустойки (пені); липень 2019 року: 500 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 31 (кількість днів) = 155 грн. - сума неустойки (пені); серпень 2019 року: 48.40 грн. (нарахована сума аліментів) х 1% (пеня) х 3 (кількість днів) = 1, 40 грн. - сума неустойки (пені). Отже, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів становить 1949,01 грн. Враховуючи те, що позивачкою завищено розмір (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів, а тому суд вважає можливим задовольнити її позовні вимоги частково і стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення відповідачем сплати аліментів у розмірі 1949,01 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: partial