Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Територіальна громада Селидівської міської ради, про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником будинку [ADDRESS]. 21 грудня 2016 року в будинку зареєстрували її племінника [PERSON], який через декілька днів поїхав на заробітки за межі України та з цього часу в будинку не мешкає, його особистих речей у будинку немає, обов'язки по сплаті комунальних послуг відповідач не здійснює. До теперішнього часу його місцезнаходження невідомо. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця м.Селидове Донецької області, громадянина України таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинком за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], уродженця м.Селидове Донецької області, громадянина України за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Надав заяву про розгляд справу в його відсутність та ухвалення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування будинку від 22 березня 2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори. З довідки № 487, виданої КП «Комунальник м.Селидове» вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту про непроживання від 07 грудня 2017 року, складеного депутатом Селидівської міської ради Львовою Т.Г., в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] прописаний [PERSON], [INFO]. З 21 грудня 2016 року проживає за межами України, але місцезнаходження його невідомо. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні з грудня 2016 року. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні є поважними. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в його користуванні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом із тим, положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, зокрема, про позбавлення прав користування житловим приміщенням,що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, а отже вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою в примусовому порядку є передчасною та не підлягає задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 391, ЦК України,

Outcome: partial