Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Господар» Дарницького району м. Києва про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.2004 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частинах квартири [ADDRESS]. Протягом останніх трьох років між співвласниками даної квартири виникли конфліктні відносини, відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, перешкоджає позивачу вільно користуватися належною на праві власності ? частиною квартири, встановила замок на кімнату, якою користується. Оскільки співвласник квартири відмовляється добровільно визначити порядок користування квартирою, він звернувся до суду з даним позовом та просив суд встановити порядок користування спільною власністю сторін, а саме квартирою [ADDRESS], відповідно до якого виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 16,4 кв.м. разом з балконом 3,9 кв.м. та вбудовану шафу, загальною площею 1,37 кв.м., а його матері [PERSON] - житлову кімнату, площею 10,3, кв.м., житлову кімнату площею 12,2 кв.м., разом з лоджією 2,7 кв.м. В загальному користуванні залишити кухню - 7,3 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., ванну кімнату - 2,8 кв.м., коридор - 14,0 кв.м. Крім того, просив зобов'язати КП «Господар» Дарницького району м. Києва розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили, що всі проплати за квартиру і комунальні послуги здійснюються нею одноособово, а позивач, звертаючись до суду з вищезгаданим позовом має на меті продати цю квартиру. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частках квартири [ADDRESS] що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до довідки форма № 3 від 29.10.2014 року в квартирі [ADDRESS] мешкають [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Технічного паспорту спірна квартира має жилу площю 38,9 кв.м., складається з трьох ізольованих кімнат, перша кімната площею 16,4 кв.м, друга кімната площею 10,3 кв.м, третя кімната площею 12,2 кв.м. Квартира обладнана балконом, лоджією. Має кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню, лоджію, вбудовану шафу. Отже, на кожного співвласника спірної квартири припадає по 19,45 кв.м. жилої площі. Судом встановлено, що позивач користується кімнатою 12,2 кв.м, а відповідач - кімнатою площею 10,3 кв.м., на кімнату площею 16,4 кв.м. перебуває в спільному користуванні. У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач зазначив, що має намір створити сім`ю, але мати постійно влаштовує сварки, викликає міліцію. Сторони мають право на користування квартирою відповідно до своїх часток, однак відповідач перешкоджає позивачу в користуванні своєю часткою квартири, неодноразово між сторонами виникають конфлікти, сварки та непорозуміння з приводу сплати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу Україникожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 155 Житлового кодексуУРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК Україниспіввласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири. Спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів та конфліктів між співвласниками можна встановити порядок користування спільною частковою власністю. Враховуючи, наявність постійних конфліктів між сторонами, а також те, що кімната, площею 16,4 кв.м. є ізольованою, суд вважає можливим виділити позивачу у користування вказану кімнату. При цьому право власності відповідача не порушується, так як вищезазначена кімната не виділяється позивачу у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки виділ квартири кожному власнику в натурі неможливий, а встановлення порядку користування квартирою не порушує права власності кожного з власників так як вищезазначені кімнати не виділяються позивачу у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі, та є єдиним вирішенням виниклої між сторонами конфліктної ситуації, суд приходить до висновку, що порядок поділу, запропонований позивачем, а саме, виділення кімнати площею 16,4 кв.м. [PERSON], а [PERSON] кімнату площею 10,3 кв.м. та кімнату площею 12,2 кв.м є розумним та справедливим і не призведе до порушення прав, свобод чи інтересів сторін у справі. При цьому, виділення в користування вищезгаданих кімнат не суперечитиме чинному законодавству України, оскільки в результаті встановлення такого порядку користування квартирою, ані позивач, ані відповідач не підлягатимуть постановленню на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, оскільки кожен з них буде забезпечений житловою площею, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Щодо позовних вимог позивача зобов'язати Комунальне підприємство «Господар» Дарницького району м. Києва розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування квартирою, то така позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки спору між позивачами та третьою особою не має і чинним законодавством не передбачено звернення з позовними вимогами до третьої особи. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial