Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 04 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства та внесення змін до актового запису. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з вересня 2010 року він зустрічався з [PERSON]. 03 лютого 2012 року у них народилася спільна донька [PERSON], про що виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, зроблено актовий запис №4, а в свідоцтві про народження відомості про батька були вказані згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, з зазначенням по батькові «Вадимівна». З березня 2012 року по кінець травня 2014 року він проживав з [PERSON] однією сімєю та вони вели спільне господарство. Після народження дитини він свого батьківства не заперечував, брав участь у її вихованні, постійно спілкувався з нею та проводив час, цікавився особистим життям дитини та надавав матеріальну допомогу. Після припинення стосунків з [PERSON] продовжував опікуватися донькою, брав її до себе додому та займався її виховання. 28 травня 2017 року [PERSON] померла, а її батько відповідач [PERSON], забрав його доньку [PERSON], до себе додому. На час смерті [PERSON], позивач не перебував з померлою у зареєстрованому шлюбі. Оскільки відповідач [PERSON] не визнає батьківства позивача відносно малолітньої дитини [PERSON], та перешкоджає у спілкуванні з нею, тому, він змушений звернутися з позовом до суду про визнання його батьком [PERSON], [INFO], та зобовязання [PERSON] районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження, змінивши прізвище дитини з «Демешко» на «Козленко» та в графі «Батько» записати його батьком. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач, пояснив, що він зустрічався з [PERSON], вона проводжала його на строкову службу в армію, коли він повернувся з армії в них народилася спільна дитина [PERSON] Проживали разом однією сімєю до 2014 року, після припинення сімейно-шлюбних стосунків, він постійно приймав участь у житті доньки, утримав її та піклувався про неї. Після смерті [PERSON], відповідач [PERSON], не визнає його батьківства та перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, позовні вимоги не визнали, прохали відмовити в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON], оскільки він не є опікуном дитини і ніяким чином не може оспорювати батьківство позивача, окрім цього зі свого боку він ніколи не перешкоджав позивачу спілкуватись з дитиною і тому є не належним відповідачем. Представник відповідача органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи, [PERSON] районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився. Згідно листа прохали проводити розгляд справи за їх відсутності (а.с.\~111). Представник третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровській області, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до стаття 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положеннями статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 СК України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 135 СК України - при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15\~травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Горьківської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області № 971 від 04 серпня 2017 року, позивач [PERSON] та [PERSON] з березня 2012 року по травень 2014 року (включно) проживали однією сімєю та вели спільне господарство (а.с. 3). Згідно повторного свідоцтва про народження серії І-КИ № 620136 від 14 грудня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №04, батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до актового запису про народження №04 від 20 лютого 2012 року, [PERSON], відомості про батька, були вказані за вказівкою матері в порядку ст. 135 СК України (а.с. 41). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018955053 від 01 листопада 2017 року, [PERSON], померла 28 травня 2017 року в с.\~Камяне, Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 40). Відповідно до інформації, що міститься у відповіді Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області №762 від 06 грудня 2017 року, [PERSON], розпорядженням голови [PERSON] райдержадмінстрації від 30 жовтня 2017 року встановлено статус дитини-сироти, опіка над дитиною не призначалась (а.с.\~48). Пунктом 31 постанови Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», передбачено тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, у межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та кримінальна міліція у справах дітей органів внутрішніх справ. Дитина, яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово може бути влаштована у сімї громадян. Дитина, у якої є родичі або інші особи, з якими у неї склались близькі стосунки (сусіди, знайомі) і які бажають залишити її на виховання у своїй сімї, може перебувати у їх сімї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сімї родичів, інших осіб, з якими у неї склались близькі стосунки, є заява цих осіб про згоду на тимчасове проживання дитини в їх сімї. Як випливає з наказу начальника служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровській області №97 від 06\~жовтня 2017 року «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON]В.», на підставі заяви відповідача [PERSON], малолітню дитину, яка залишилася після смерті матері, тимчасово влаштовано до дідуся [PERSON], який проживає за адресою [INFO]. Дані обставини в судовому засіданні представник відповідача органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, підтвердила та не заперечувала (а.с. 49). З висновку судово - медичної експертизи №96 від 06 березня 2018 року, встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], з вірогідністю 99,9998%, що не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків (а.с. 107-109). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що вона є матірю позивача. Її син [PERSON], та померла донька відповідача [PERSON] проживали разом, без реєстрації шлюбу, однією сімєю з 2010 року до 2014 року, потім він пішов на службу в АТО. В період їх спільного проживання у них народилася донька [PERSON] Свідок [PERSON], в судовому засіданні показав, що він проходив з позивачем службу в армії, йому відомо, що цивільна дружина позивача [PERSON], яка на даний час померла, спілкувала з ним під час проходження служби, позивач допомагав їй, надавав грошові кошти, які переводив шляхом переказу на картковий рахунок. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показала, що позивач [PERSON]В, та [PERSON], проживали однією сімєю, в них народилася спільна дитина [PERSON]. Таким чином, оцінивши в сукупності дослідженні докази, покази свідків, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт батьківства позивача по відношенню до [PERSON] Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ст. 148 СК України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. Позивач просить суд зобовязати [PERSON] районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 4 від 20 лютого 2012 року в частині відомостей про батька. Разом з тим, відповідно до вищезазначених норм дані відомості вносяться на підставі рішення суду, тобто зобовязання вчиняти вказані дії можливо лише в разі неправомірної відмови вчинити такі дії при наявності рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що вірним способом захисту в даному випадку прав позивача є внесення таких відомостей в актовий запис рішенням суду, а не зобовязання вчинити такі дії [PERSON] районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який до того не є стороною по даній справі. Тому суд вважає, що вимоги позивача про зобовязання внесення змін до актового запису підлягають частковому задоволенню, шляхом внесення таких змін рішенням суду, а саме вказавши в розділі «Відомості про дитину» в графі «Прізвище», замість [PERSON], прізвище [PERSON], в розділі «Відомості про батька» в графі «Прізвище», замість [PERSON], прізвище [PERSON], в графі «Дата народження» 23 вересня 1991 року, в графі «Місце проживання» - Україна, [ADDRESS].. Що стосується вимог позивача, до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, то суд вважає, що відповідач [PERSON] за даним позовом не є належним відповідачем, оскільки не є опікуном дитини, а є особою, в родині якого дитина тимчасово проживає за наказом служби у справах дітей, і тому належним відповідачем у даному випадку є орган опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, у звязку з чим в задоволені позову до [PERSON] слід відмовити. Відповідно ст. 133 ЦПК України, до судових витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Судом встановлено, що згідно квитанції від 11 вересня 2017 року позивачем [PERSON] по даній справі за надання правової допомоги адвокату [PERSON], було сплачено 4000 грн. (а.с. 25). 26 лютого 2018 року між КЗ «Дніпропетровське обласне бюро Судово-медичної експертизи» ДОР та позивачем [PERSON] було укладено договір на проведення генетичного дослідження по становленню спірного батьківства, вартість якого становить 6450 грн. 30 коп. (а.с. 99). Згідно квитанції № 1152-3516-8809-3658 від 26 лютого 2018 року, позивачем [PERSON] було проведено оплату експертизи в розмірі 6450 грн. 30 коп. (а.с. 100). Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. В звязку з чим, з відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь позивача в рахунок відшкодування витрат повязаних з розглядом справи необхідно стягнути 6450 грн. 30 коп. витрат повязаних з проведенням експертизи та 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, всього 10450 грн. 30 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 121, 125, 126, 128, 133, 134, 135, 145, 147 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial