Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 22.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11337018000 з наступними змінами відповідно до додаткових угод № 4 від 12.05.2008 року, № 5 від 14.05.2008 року, № 7 від 29.05.2008 року, № 8 від 19.12.2008 року, № 9 від 30.12.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 25200 доларів США в межах ліміту кредитної лінії 52600 доларів США, шляхом видачі коштів через касу банку, а відповідачка зобовязалася повертати кредит в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку № 1 та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.04.2018 року. За користування кредитними коштами відповідачка зобовязалася сплатити проценти у розмірі 9,5 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк, у подвійному розмірі. Сторони домовилися, що розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 11337018000П від 22.04.2008 року. Відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань в повному обсязі. 05.08.2015 року позивач направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушення договору не усунули. Станом на 13.10.2015 року за кредитним договором № 11337018000 від 22.04.2008 року утворилася заборгованість на загальну суму 24938,88 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту на суму 23262,98 доларів США, заборгованості по процентам на суму 1675,90 доларів США, заборгованості по пені у розмірі 4772 грн. 40 коп., тому просив задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачів солідарно на користь банку вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. У судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. У письмових запереченнях (а.с. 97-99) зазначила, що з позовними вимогами згодна частково. Визнає позов у частині стягнення заборгованості по сумі кредиту та процентах, в частині стягнення пені позов визнає частково, просить її розмір зменшити, відповідно до ч. 3 ст.551 ЦК України, про що також надала суду письмову заяву (а.с.95-96). Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не зявилася, поважну причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена, про що в матеріалах справи є докази. У судове засідання представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. У письмових запереченнях зазначає, що з позовними вимогами в частині стягнення заборгованості з [PERSON] не згодна з наступних підстав. 22.04.2008 року між позивачем і [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) був укладений договір по надання споживчого кредиту № 11337018000, відповідно до умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредитні кошти у сумі 25200 доларів США в межах ліміту кредитної лінії 52600 доларів США, зі сплатою 9,5 % річних з щомісячним поверненням кредиту у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.04.2018 року. Для забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 11337018000/П від 22.04.2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Згідно п. 3.1 Договору поруки, порука припиняється з повним припиненням всіх зобовязань Боржника за Основним договором. Посилаючись на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, постанови Верховного суду України у справах: № 6-53 ЦС 14 від 17.09.2014 року, № 6-20 ЦС 14 від 19.03.2014 року, просить у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити, оскільки вони позивачем не доведені (а.с. 89-93). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № 11337018000 року з наступними змінами відповідно до додаткових угод № 4 від 12.05.2008 року, № 5 від 14.05.2008 року, № 7 від 29.05.2008 року, № 8 від 19.12.2008 року, № 9 від 30.12.2008 року, [PERSON] отримала споживчий кредит у ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 25200 доларів США в межах ліміту кредитної лінії 52600 доларів США, та зобовязалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23.04.2018 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних (а.с.15-21, 25-39). Відповідно до п.1.2.2 позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення згідно додатку № 1 до договору але у будь якому випадку до не пізніше 23.04.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Згідно п.1.3.1 зазначеного кредитного договору за користування кредитом позичальник протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 9,5 % в рік. Відповідно до п.п.1.3.3, 1.3.4 кредитного договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Терміни сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яких нараховані такі проценти. Згідно з п. 1.5. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит шляхом видачі коштів через касу. Сторони за п.4.1. договору встановили відповідальність позичальника за порушення виконання ним грошового зобовязання у вигляді неустойки - пені у розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, еквівалент якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому банк може використати таке право на застосування пені, починаючі з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання. Пеня сплачується позичальником за першою вимогою банку. В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором позивач прийняв поруку від [PERSON], про що між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки 11337018000П від 22.04.2008 року. Відповідно до умов договору поруки поручитель взяла на себе солідарне зобовязання виконати грошові зобовязання за кредитним договором із [PERSON] Відповідно до п.п. 1.3,1.4,1.5. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за кредитним договором, відповідальність позичальника та поручителя є солідарною, причини не виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобовязань за договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). На підставі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання, а ч.1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно із ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Під пенею розуміють в силу ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, тому відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, видав відповідачу кредит в сумі 25200 доларів США в межах ліміту кредитної лінії 52600 доларів США, шляхом видачі коштів через касу банк. Факт отримання кредитних коштів відповідачка [PERSON] не оспорює. Відповідачка своєчасно умови кредитного договору не виконувала, у звязку з чим станом на 13.10.2015 року має заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 24938,88 доларів США, пені у розмірі 4772 грн. 40 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 48-56). 05.08.2015 року банком була направлена вимога відповідачці [PERSON] про те що вона станом на 04.08.2015 року має заборгованість по поверненню кредитних коштів у сумі 23262, 98 доларів США, сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 1111,13 доларів США, загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 24374,11 доларів США, яку просив банк усунути протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення (а.с. 42-43). Як вбачається з копії поштового повідомлення [PERSON] отримала зазначену вимогу 11.08.2015 року (а.с.47). 05.08.2015 року банком була направлена вимога [PERSON] як поручителю за договором поруки 11337018000П від 22.04.2008 року, про погашення простроченого зобовязання по процентам протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення (а.с. 42-43), яку [PERSON] отримала 11.08.2015 року, що підтверджується копіями поштових повідомлень (а.с. 46). Як вбачається з кредитного договору 11337018000 від 22.04.2008 року, строк дії договору до 23.04.2018 року, поряд з установленим строком дії договору сторони встановили і строки виконання [PERSON] окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Строк виконання [PERSON] кожного щомісячного зобов'язання, згідно ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки умовами Кредитного договору сторонами передбачено окремі самостійні зобов'язання щодо повернення боржником позики щомісячно частинами, то при неналежному виконанню ним цих зобов'язань позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У зв'язку з тим, що дію Кредитного договору ще не припинено, позивач має право лише на часткове задоволення своїх вимог, а саме: у частині заборгованості за кредитом і процентами в межах трирічного строку позовної давності і за пенею в межах однорічного строку позовної давності. Станом на 13.10.2015 року заборгованість за кредитним договором № 11337018000 від 22.04.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 24938,88 доларів США, пені у розмірі 4772 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.п. 1.3,1.4,1.5. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за кредитним договором, відповідальність позичальника та поручителя є солідарною, причини не виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобовязань за договором. Згідно пункту 3.1 Договору поруки, порука діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за Основним договором. Як зазначено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 Цивільного кодексу України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, Договором поруки між позивачем та відповідачем [PERSON] не визначено строк його дії, так як не зазначена кінцева дата дії договору - число, місяць, рік. Згідно наданого суду позивачем розрахунку, [PERSON] припинила повернення чергового щомісячного платежу по тіло кредиту з 25.03.2014 року, а процентів з 26.01.2015 року. Відповідно до ст.. ст.. 1050, 1054 ЦК України ПАТ «Укрсоцбанк» отримав право вимагати дострокового повернення залишку кредиту та сплати процентів як від позичальника, так і від поручителя з 26.01.2015 року. Таке право Позивача передбачено пунктом 1.3 Договору поруки та пунктом 3.2 Кредитного договору. Позивач надіслав вимоги відповідачам 05.08.2015 року, а звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, згідно штемпеля поштового відділення звязку лише 21.10.2015 року (а.с. 70). Між тим, ПАТ «УкрСиббанк» не реалізував своє право вимагати дострокового повернення залишку кредиту та сплати процентів від позичальника та поручителя протягом шести місяців. Вимогу до поручителя [PERSON] позивач заявив 05.08.2015 року, а отже, строки, окреслені у ч.4 ст. 559 ЦК України, а саме: шість місяців, щодо припинення поруки, сплили. Таким чином, порука, яка встановлена договорами поруки, припинена з 27.06.2015 року, з того ж дня, припинив свою дію Договір поруки. Таку ж правову позицію висловив Верховний суд України у своїй Постанові № 6 - 53 цс 14 від 17.09.2014 року. Згідно ч.1 ст. 360 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з Рішеннями Верховного суду України. Відповідно до Правових позицій, які висловлені Верховним Судом України у Постанові від 17.09.2014 року у справі № 6 - 53 цс 14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в Постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 і в постанові по справі № 6-14ці/14 від 19.03.14 року. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі [PERSON] повинна була здійснити не пізніше 26.01.2015 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою або статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. За таких обставинах, суд вважає, що в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про солідарне стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11337018000 від 22.04.2008 року по кредиту та процентам на загальну суму 24938,88 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту на суму 23262,98 доларів США, заборгованості по процентам на суму 1675,90 доларів США, а також пеню у розмірі 4772 грн. 40 коп. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідачів суму пені у розмірі 4772 грн. 40 коп. за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 29.03.2015 року по 13.10.2015 року, що не перевищує строк позовної давності, встановлений ст.258 ЦПК України для вказаних позовних вимог. Вказана сума не перевищує суму заборгованості за кредитним договором, підстав для її зменшення суд не вбачає. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненні понесені ним судові витрати пропорційно задоволених судом позовних вимог, тому з відповідачки необхідно стягнути суму сплаченого судового збору.

Outcome: partial