Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Органу опіки і піклування Івано-Франківського виконавчого комітету, які здійснюють представництво малолітнього [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дід, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його смерть та який постійно проживав в [ADDRESS]. В зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на його майно. Він відноситься до кола спадкоємців по заповіту, оскільки 10.11.2018 року померлий склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким здійснив розпорядження, що все залежне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на час його смерті він заповідає йому. До спадкового майна померлого належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка набута померлим за його життя в порядку приватизації державного житлового фонду з іншими співвласниками, що стверджується свідоцтвом про право власності від 19.06.2007 року, виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2007 року. До спадкового майна померлого належить також 1/3 частина цієї ж квартири набута ним за нотаріально посвідченим договором дарування від 30.10.2014 року (реєстр нотаріальної дії за №1196). До спадкового майна померлого належить також 1/6 частина цієї ж квартири, яка набута померлим дідом, як спадкоємцем по закону після смерті його сина [PERSON] , померлого [INFO] . Загалом в цій квартири померлому дідові належало 5/6 частин. Первинно, приватним нотаріусом Українець В.В. свідоцтво про право на спадщину [PERSON] видано 9.06.2014 року на спадкове майно його померлого сина [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Однак, 4.06.2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду (справа 344/13873/17) вищевказане свідоцтво скасовано та за неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , визнано право власності на спадкове майно - 1/6 частину квартири [ADDRESS] , як за спадкоємцем по закону після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . Представництво інтересів неповнолітнього в суді представляли органи опіки і піклування Івано-Франківського виконавчого комітету. Тобто, спадкоємцями майна померлого [PERSON] в силу спадкоємства по закону є: його батько [PERSON] (його дід) та [PERSON] ( неповнолітній син померлого). Кожному із спадкоємців відповідно належить по 1/6 частині вищевказаної квартири. Звернувшись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину по заповіту після смерті свого діда, [PERSON] , вияснилось що з видачею такого свідоцтва у нотаріуса є труднощі, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду від 4.06.2018 року (у справі 344/13873/17) свідоцтво про право на спадщину від 9.06.2014 року, яке нотаріусом видавалось [PERSON] після смерті його сина [PERSON] скасовано в цілому. Враховуючи наведене, просив постановити рішення про визнання за ним право власності на спадкове майно - 5/6 частин квартири [ADDRESS] , як за спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] Позивач та його захисник у судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Подала також письмову заяву про визнання позову. Представник відповідача Органу опіки і піклування Івано-Франківського виконавчого комітету вказала, що позов визнають частково. Вони не заперечують, щодо визнання за позивачем власності на 4/6 частки спірної квартири. Вважають, що [PERSON] належить 2/6 частки спірної квартири, оскільки він є дитина-сирота, а померлий [PERSON] право на спадкування частки після смерті свого сина [PERSON] не оформив в належному порядку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно д ост. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Як вбачається із копії заповіту від 10.11.2018 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, про те, що все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде наладити на час його смерті і на що він за законом матиме право, він заповідає [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 5514. Згідно копії свідоцтва про право власності від 19.06.2007 року виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] - дочці, [PERSON] - сину, в рівних долях. Як вбачається із копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації від 16.07.2007 року, квартира трьохкімнатна, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частки. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 24.09.2013 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 1427. Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 536, видане 09.06.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1976 року народження, який помер [INFO] є його батько - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. надано засвідчені копії спадкової справи №10/2019, заведеної 11.09.2019 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Так, як вбачається, із копії наданого Договору дарування від 30.10.2014 року [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняв безоплатно у власність, як дарунок 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року, яке набрало законної сили 13.07.2018 року, скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 536, видане 09.06.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В. - [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] . Скасовано державну реєстрацію права власності на спадкове майно ідентифікаційний номер 13642457 від 09.06.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В. Визнано за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положеньЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Так, якщо за життя спадкодавець набув права власності на квартиру, житловий будинок, тощо, то спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування. Як вбачається із матеріалів справи спадкодавцю [PERSON] на час смерті належало 4/6 частки квартири, право власності на які було оформлено, право власності на 1/6 частки квартири після смерті його сина [PERSON] ним оформлено не було. Право власності на 1/6 частки квартири відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року визнано за [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст. 80 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, як вбачається із рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.06.2018, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: Хвороба Дауна . Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.02.2017 року №105 надано статус дитини-сироти [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із смертю матері (свідоцтво про смерть за актовим записом №284 від 15.02.2017 року, видане Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франкіській області) та батька (свідоцтво про смерть за актовим записом №1427 від 24.09.2013 року, видане Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франкіській області). Вирішено: вжити заходи щодо подальшого влаштування [PERSON] , [INFO] , який перебуває в Івано-Франківському міському соціально-реабілітаційному центрі матері та дитини "Містечко милосердя Святого Миколая", до сімейних форм виховання або на повне державне забезпечення; зберегти право користування житлом за адресою: [ADDRESS] до досягнення дитиною повноліття, та переоформити на малолітнього належну йому за законом спадщину після смерті батька. Та обставина, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , який помер [INFO] , та дідом неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , визнається учасниками справи, а тому не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.1266 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення після смерті свого батька [PERSON] , та [PERSON] має право на 2/6 частки спірної квартири. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 120, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial