Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Житомирський консервний завод» (далі ПАТ «Житомирський консервний завод»), Житомирської міської ради, Регіонального відділення фонду держмайнаУкраїни по Житомирській області, третьої особи на стороні відповідачів - Житомирська обласна державна адміністраціяпро захист житлових прав мешканців гуртожитку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є наймачем кімнати [ADDRESS] зареєстрована у ній з 01.03.1991 р. і постійно проживає, що підтверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію. Кімната їй була надана відповідачем ПАТ «Житомирський консервний завод» як робітнику у 1991 р. Гуртожиток [ADDRESS] увійшов до статутного капіталу ПАТ «Житомирський консервний завод» під час його приватизації (корпоратизації) та наразі йому належить. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Таким чином вказаний гуртожиток підлягає обов'язковій передачі до комунальної власності м. Житомира. Мешканці гуртожитку за участю позивачки неодноразово звертались до керівництва ПАТ «Житомирський консервний завод», Житомирської міської ради та інших державних органів з проханням вирішити питання передачі гуртожитку до комунальної власності з метою реалізації своїх житлових прав на приватизацію займаних кімнат. Отже, власниками ПАТ «Житомирський консервний завод» - загальними зборами акціонерів було вирішено передати гуртожиток до комунальної власності. Проте, керівництвом заводу до цього часу не вчинено жодних дій на виконання рішення загальних зборів, яке є обов'язковим до виконання, а також порушуються вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Така бездіяльність відповідача грубо порушує її права у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивачки наполягав на задоволені заявлених вимог. Представник ПАТ «Житомирський консервний завод» заперечував проти задоволення заявлених вимог. Представники Житомирської міської ради, Регіонального відділення фонду держмайнаУкраїни по Житомирській області, третьої особи на стороні відповідачів - Житомирська обласна державна адміністрація полягалися на розсуд суду. Суд, вислухавши позицію учасників процесу, дослідивши надані суду докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що позивачка є наймачем кімнати [ADDRESS] зареєстрована у ній з 01.03.1991 р. і постійно проживає, що підтверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію. Кімната була надана [PERSON] відповідачем ПАТ ''Житомирський консервний завод'', як робітнику у 1991 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків'' від 04.09.2008 р. № 500-VI його дія поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. Статтею 4 Закону України ''Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків'' закріплено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України ''Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Суд вважає, що позивачка має право на приватизацію займаної нею кімнати № 8 у відповідності до положень вказаного Закону. Гуртожиток [ADDRESS] увійшов до статутного капіталу ПАТ ''Житомирський консервний завод'' під час його приватизації (корпоратизації) та наразі йому належить. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Таким чином вказаний гуртожиток підлягає обов'язковій передачі до комунальної власності м. Житомира. Мешканці гуртожитку за участю позивачки неодноразово звертались до керівництва ПАТ «Житомирський консервний завод», Житомирської міської ради та інших державних органів з проханням вирішити питання передачі гуртожитку до комунальної власності з метою реалізації своїх житлових прав на приватизацію займаних кімнат. Листом від 25.06.2013 р. заступник міського голови повідомив керівництво відповідача - ПАТ «Житомирський консервний завод» про перелік документів, які необхідно виготовити для вирішення питання передачі гуртожитку до комунальної власності м. Житомира. Листом від 02.06.2014 р. керівництву заводу було повторно повідомлено про необхідність вирішення питання приватизації мешканцями займаних кімнат, зокрема, і позивачкою. Листом від 16.06.2014 р. відповідач ПАТ «Житомирський консервний завод» повідомив Житомирську міську раду, що у 2012 р. загальними зборами акціонерів заводу було вирішено передати гуртожиток до комунальної власності м. Житомира. Згодом стало відомо, що таке рішення було прийнято на загальних зборах акціонерів 18.10.2012 р. Отже, власниками ПАТ «Житомирський консервний завод» - загальними зборами акціонерів було вирішено передати гуртожиток до комунальної власності. Проте, керівництвом заводу до цього часу не вчинено жодних дій на виконання рішення загальних зборів, яке є обов'язковим до виконання, а також порушуються вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), передаються у власність територіальних громад відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом . Рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, (в даному випадку ФДМУ), інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд. Відповідно до Закону України «Про Загальнодержавну цільову програму передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2012-2015 роки» від 21.06.2012р. № 4995-VI Державним замовником-координатором Програми - є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Реалізація права позивачки, передбаченого ст. 47 Конституції України, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» унеможливлюється бездіяльністю відповідачів, від яких безпосередньо залежить можливість отримати у приватну власність займану нею кімнату. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд. Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону закріплено, що передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону. Постановою Верховної Ради України від 02.09.2014 р. № 1674-VII передбачено, що для забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, що перебувають у власність територіальних громад, мають бути передані, відповідно до спеціальної державної програми, гуртожитки державних підприємств, установ та організацій (крім визначених зазначеним Законом), а також гуртожитки, які були збудовані за радянських часів за загальнодержавні кошти та під час приватизації і корпоратизації включені до статутних капіталів (фондів) приватних товариств (гуртожитки, передані до статутних капіталів товариств у процесі приватизації). Таким чином порушення прав позивачки обґрунтовуються не лише її позицією та доказами, на які здійснено посилання у позові, а й позицією вищого законодавчого органу держави - Верховної Ради України. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial