Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки визначено місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з їх матір'ю, тобто з нею. Також, вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За період з 18 липня 2011 року по 01 серпня 2013 року відповідач аліменти на утримання дітей сплачує не в повному обсязі, у зв'язку з чим, за вказаний період утворилась заборгованість в розмірі 15776,15 гривень. Посилаючись на наявність у неї права на стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) у зв'язку з наявністю заборгованості по аліментам, просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 69779,51 гривень. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2013 року позов [PERSON] задоволено: стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 69779,51 гривень. В апеляційній скарзі [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Також, подав клопотання про зменшення розміру неустойки. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] слід задовольнити частково, рішення в частині визначення розміру неустойки змінити за наступних підстав. При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки визначено місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з їх матір'ю позивачкою по справі [PERSON]. Також, вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За період з 18 липня 2011 року по 01 серпня 2013 року відповідач аліменти на утримання дітей сплачує не в повному обсязі, у зв'язку з чим, за вказаний період утворилась заборгованість в розмірі 15776,15 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) з відповідача за прострочення оплати аліментів та вважав розрахунок пені таким, що відповідає вимогам закону. З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права. Так, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з 18 липня 2011 року по 01 серпня 2013 року, яку відповідач оплатив 16 жовтня 2013 року. Розрахунок пені слід проводити за наступною формулою: (розмір заборгованості за аліментами за відповідний місяць х на 1% х на кількість днів прострочення). Таким чином, пеня за 2011 рік вираховується наступним чином: - липень 2011 року (494,20 грн. х 1% х 745) = 3 681,79 грн.; - серпень 2011 року (1094,33 грн. х 1% х 731) = 7 999, 33 грн.; - вересень 2011 року (1094,33 грн. х 1% х 700) = 7 660, 10 грн.; - жовтень 2011 року (1094,33 грн. х 1% х 670) = 7 331, 81 грн.; - листопад 2011 року (1094,33 х 1% х 639) = 6 992, 57 грн.; - грудень 2011 року (1094,33 х 1% х 609) = 6 664, 28грн.. За 2012 рік: - січень 2012 року (1254,33 грн. х 1% х 578) = 7 249, 85 грн.; - лютий 2012 року (1254,33 х 1% х 547) = 6 861, 02 грн.; - березень 2012 (1254,33 грн. х 1% х 518) = 6 497, 27 грн.; - квітень 2012 року (1254,33 х 1% х 487) = 6 108, 44 грн.; - травень 2012 року заборгованість відсутня - червень 2012 року (1254,33 грн. х 1% х 426) = 5343, 31 грн.; - липень 2012 року (1254, 33грн. х 1% х 396) = 4 967, 02 грн.; - серпень 2012 року заборгованість відсутня - вересень 2012 року заборгованість відсутня - жовтень 2012 року (567, 33 грн. х 1% х 304) = 1 724, 59грн.; - листопад 2012 року (567, 33 х 1% х 273) = 1 548, 72 грн.; - грудень 2012 року (567, 33 грн. х 1% х 243) = 1 378, 53 грн.; За 2013 рік: - січень 2013 року (579, 33 грн. х 1% х 212) = 1 228, 11 грн.; - лютий 2013 року (579, 33 х 1% х 181) = 1 048, 53 грн.; - березень 2013 року (579, 33 грн. х 1% х 153) = 886, 32 грн.; - квітень 2013 року (1266, 33 грн. х 1% х 122) = 1 544, 88 грн.; - травень 2013 року (579, 33 грн. х 1% х 92) = 532, 95 грн.; - червень 2013 року (579, 33 грн. х 1% х 61) = 353, 37 грн.; - липень 2013 року (579, 33 грн. х 1% х 31) = 179, 58 грн.; - серпень 2013 року (579, 33 грн. х 1% х 12) = 69, 51 грн.; Всього сума пені за прострочення сплати аліментів з 18 липня 2011 року по 12 серпня 2013 року складає 87 851, 88 гривень. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності заборгованості за аліментами, оскільки відповідач не був повідомлений про період з якого він повинен їх сплачувати та про їх розмір, спростовуються наявною в матеріалах справи копією рішення Централь-Міського районного суду м. Макіївки від 30 березня 2012 року, про яке було відомо відповідачу, та яким визначено, що стягнення аліментів починається з 18 липня 2011 року. Крім цього, враховуючи, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального стану платника аліментів, апеляційний суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, який не працює, є інвалідом, приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 18 липня 2011 року по 12 серпня 2013 року до 15 776,15 гривень. Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру неустойки підлягає зміні зі зменшенням розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки до 15 776,15 гривень.

Outcome: partial