Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернувся [PERSON] з позовною заявою про визнання права на земельну частку ( пай ) згідно сертифікату серії [NUMBER] в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Згідно вищевказаного сертифікату [PERSON] виготовила державний акт на земельну ділянку у вигляді ріллі площею 3,3107 га, та після її смерті позивач успадкував вищевказану земельну ділянку. На даний час на підставі вищевказаного сертифікату рідній сестрі позивача [PERSON] належать розпайовані пасовище та сіножать, які позивач має наміри успадкувати, однак в нотаріальному порядку позивач отримати спадщину позбавлений можливості, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті рідної сестри [PERSON] , в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та прохає: поновити йому строк звернення до суду з позовом та визнати за ним право на земельну частку ( пай ) згідно сертифікату серії [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, однак надав заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про слухання справи у відсутність представника та проти позову [PERSON] не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 січня 2011 року Мурафською сільськоою радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина на її майно. При житті [PERSON] набула право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай ) Серії [NUMBER] , про що свідчить копія вказаного сертифікату, яка мається в матеріалах справи. Також, слід зазначити, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам (кооперативам, акціонерним товариствам) на праві колективної власності, а також порядок їх обміну регулюється Законом України від 05.06.2003 р. №\~899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон № 899). Як вбачається\~зі ст.1\~Закону №899\~право на\~земельну частку\~(пай)\~мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 3 Закону №899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 9 Закону № 899 розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.12.2018 №158/145-18, то розпорядженням голови Краснокутської райдержадміністрації від 18.07.2012 року №230 гр. [PERSON] виділено в натурі (на місцевості) земельні частки (паї) реформованого КСП «АФ «Мурафська» на території Качалівської та Мурафської сільськиї рад в розмірі 0,7921 га, в тому числі: 0,2213 га пасовище та 0, 5708 га сіножаті відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «АФ «Мурафська» серії [NUMBER] . Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.03.2019 №41/145-19, при житті гр. [PERSON] в замін сертифікату на право на земельну частку ( пай ) Серії [NUMBER] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 вересня 2006 року на земельну ділянку площею 3,3107 га, кад. № [NUMBER] . На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Факт, що [PERSON] являється рідним братом спадкодавці [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , копії яких маються в матеріалах справи. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач після смерті своєї сестри [PERSON] успадкував право власності на земельну ділянку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2015 року, однак успадкувати право на земельну частку (пай) позивач позбавлений можливості, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2018 №1347/02-31. Також спадкоємцем майна [PERSON] є її донька [PERSON] , яка спадщину не прийняла, на неї не претендує та не заперечує проти її прийняття братом спадкодавці [PERSON] , про що свідчить її нотаріально посвідчена заява. \~ \~ \~ \~Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.06.2019 року, де за параметром запиту: [PERSON] інформація відсутня. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. \~Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ \~ \~Крім того,\~ [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. \~Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов,\~ суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] , має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ \~На підставі вищевказаного та

Outcome: partial