Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 08.08.2015 вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу подружжя дітей не має. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що одруження виявилося невдалим, останні два роки постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Понад рік назад сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Посилаючись на викладене, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 08.08.2015 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.6). Від шлюбу подружжя дітей не має. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд зясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Що стосується позовної вимоги про залишення позивачу дівочого прізвища після розірвання шлюбу, то вказана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Звернення до суду [PERSON] мало місце шляхом подання позовної заяви, у звязку з чим її розгляд відбувався в порядку позовного провадження (за ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву). Стаття 265 ЦПК України не містить норми, якою передбачено зазначення у рішенні суду про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається у цивільних справах про розірвання шлюбу, розглянутих у порядку позовного провадження. Така норма встановлена для розгляду цивільних справ в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 8 ст. 294 ЦПК України ) та згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з\~подружжя,\~який бажає\~відновити своє\~дошлюбне прізвище,\~повинен заявити\~про це\~в органі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану під\~час державної\~реєстрації розірвання\~шлюбу. Таким чином, підстави для задоволення позовної вимоги про залишення після розірвання шлюбу позивачу дівочого прізвища «Купцова» має бути відмовлено. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial