Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Ювілейна сільська рада Олешківського району Херсонської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Хомлюченко О.В. про визнання права власності, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] 13.09.1986 року було укладено шлюб та в них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.10.1996 року. Право власності було зареєстровано на імя [PERSON] 04.10.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 22.05.2007 року у справі за №2-183/07 за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рiшенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2007 поданій справі рішення суду першої інстанції у частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , змінено, та визнано за ним право власності на 2/5 частини зазначеної квартири. Рішення обґрунтовано тим, що оскільки для придбання спірної квартири [ADDRESS] частково були використані кошти від продажу квартири [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому належна дітям вартість їх долі була вкладена у придбання спірної квартири. Отже, судом було встановлено, що відповідно до ч.1 ст. 113 ЦПК України (1963 р.), (у редакції на момент ухвалення рішення), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, володіння, користування та розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників, а у разі розбіжностей-спір вирішується судом. З огляду на зазначене, спірна квартира у частині її вартості є спільною сумісною власністю як подружжя, так i їх дітей, тобто частка [PERSON] у спірній квартирі становить 2/5 частини, частка [PERSON] 2/5 частини, частка [PERSON] 1/10 частини, та частка [PERSON] 1/10 частина. Відповідно до договору дарування квартири від 04.05.2012 [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] належні йому 2/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири. [PERSON] звернулася з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації належних позивачам частин вказаної вище квартири, але їй було відмовлено в проведенні реєстрації у зв`язку з тим, що у документах, які було подано для проведення державної реєстрації прав державним реєстратором було встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №45259748 від 29.012019. Враховуючи викладене,положення ст.ст. 356, 357,358, 392 ЦК України, просили суд визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частини квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/10 частини квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/10 частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про визнання права власності на частку квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] 13.09.1986 року було укладено шлюб та в них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.10.1996 року. Право власності було зареєстровано на ім`я [PERSON] 04.10.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 22.05.2007 року у справі за №2-183/07 за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2007 по даній справі рішення суду першої інстанції у частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , змінено, та визнано за ним право власності на 2/5 частини зазначеної квартири. Рішення обґрунтовано тим, що оскільки для придбання спірної квартири [ADDRESS] частково були використані кошти від продажу квартири [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому належна дітям вартість їх долі була вкладена у придбання спірної квартири. Отже, судом було встановлено, що відповідно до ч.1 ст. 113 ЦПК України (1963 р.), (у редакції на момент ухвалення рішення), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, володіння, користування та розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників, а у разі розбіжностей-спір вирішується судом. З огляду на зазначене, спірна квартира у частині її вартості є спільною сумісною власністю як подружжя, так i їх дітей, тобто частка [PERSON] у спірній квартирі становить 2/5 частини, частка [PERSON] 2/5 частини, частка [PERSON] 1/10 частини, та частка [PERSON] 1/10 частина. Відповідно до договору дарування квартири від 04.05.2012 [PERSON] подарував йому належні 2/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири. Звернувшись з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на належну йому частину квартири , проте йому було відмовлено в проведенні реєстрації у зв`язку з тим, що у документах, які було подано для проведення державної реєстрації прав державним реєстратором було встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №45259748 від 29.012019. Враховуючи викладене,положення ст.ст. 356, 357,358, 392 ЦК України, просив суд визнати за ним право власності на 1/10 частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.02.2021 року первісний позов об`єднано з зустрічним в одне провадження під номером 766/9172/19. Позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом в судове засідання не з`явились, надали повноваження представнику. Представник позивачів за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Первісні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ній. Зустрічні позовні вимоги визнав. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Первісні позовні вимоги визнав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, та час судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено та неоспорюється сторонами, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 13.09.1986 року по 04.10.2005 рік. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. Право власності було зареєстровано на ім`я [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.10.2007 року визнано за [PERSON] право власності на 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Рішення обґрунтовано тим, що оскільки для придбання спірної квартири [ADDRESS] частково були використані кошти від продажу квартири [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому належна дітям вартість їх долі була вкладена у придбання спірної квартири. Відповідно до ч.1 ст. 113 ЦПК України (1963 р.), (у редакції на момент ухвалення рішення), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, володіння, користування та розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників, а у разі розбіжностей-спір вирішується судом. З огляду на зазначене, спірна квартира у частині її вартості є спільною сумісною власністю як подружжя, так i їх дітей, тобто частка [PERSON] у спірній квартирі становить 2/5 частини, частка [PERSON] 2/5 частини, частка [PERSON] 1/10 частини, та частка [PERSON] 1/10 частина. Відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 04.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. Згідно ч.1ст.321\~ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст.\~317,\~319 ЦК України\~передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови. Відповідно до ч. 1\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачами причини подання позову,

Outcome: partial