Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк»), в якому просить відповідно до уточнень позовних вимог від 20.10.2016 року стягнути з відповідача на її користь 529 668,39 грн. (сума вкладу 434 831, 71 грн. та 94 836,68 грн. відсотків) за Договором №2630/70/671243 від 28 лютого 2014 року (депозитний рахунок [NUMBER]) та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 лютого 2014 року між нею та ПАТ «Кредобанк» в особі в.о. начальника Відділення №20 у м. Львів Центральної філії ПАТ «Кредобанк» було укладено Договір №2630/70/671243 на банківський вклад «Зростання», згідно якого вона внесла в банк, а останній прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] на умовах цього Договору кошти в сумі 16 924,00 доларів США строком на три місяці, з кінцевим терміном повернення 28 травня 2014 року. Кошти нею внесені в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 28 лютого 2014 року про зарахування коштів за Договором №2630/70/671243 від 28 лютого 2014 року. З настанням визначеної у Договорі дати вона неодноразово зверталась до відділення банку щодо повернення вкладу, однак постійно отримувала відмови (технічні проблеми, відсутність коштів та ін.). Оскільки вважала таку поведінку працівників банку дивною, то вирішила звернутись до Відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу. 18 червня 2014 року отримала відповідь банку за № 27.00-13319/14, згідно якої банком було проведено перевірку та встановлено, що по укладеному нею з банком Договору внесено лише 100 доларів США, а тому у банку відсутні правові підстави для виплати їй коштів. Вважає таку відмову незаконною, безпідставною та такою, що порушує її права. Процентна ставка за Договором №2630/70/671243 на банківський вклад «Зростання», депозитний рахунок [NUMBER] загалом становить 8,25% річних. Вважає, що за період з 28 лютого 2014 року по 20 жовтня 2016 року пройшло 965 календаврних днів та відповідно розмір відсотків за договором банківського вкладу становить 3 691,12 доларів США, що за офіційним курсом валют станом на 20.10.2016 р. до національної валюти становить 94 836,68 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та уточнення до таких підтримав з підстав, що наведені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 20.10.2016 р., просить позов задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача ПАТ «Кредобанк» надійшли письмові заперечення на позов, в яких покликається на те, що ПАТ «Кредобанк» визнає факт укладення з [PERSON] договору №2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання» від 27.02.2014 року, за умовами якого позивач внесла на рахунок кошти в сумі 100 доларів США. Договір банківського вкладу від 28.02.2014 року, за умовами якого позовач зобов'язався внести на вкладний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 16924 доларів США, відсутній в банку і не облікований в банку, по даному факту взагалі відсутня інформація про час та обставини укладення даного договору. Позивачем не додано на підтвердження позовних вимог квитанції або інших документів, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, які б відповідали п.8 глави 2 розділу ІІ Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року №1172/8493. Крім того, зазначає, що з метою з'ясування усіх обставин, пов'язаних, в тому числі, із розміщенням [PERSON] грошових коштів, ПАТ «Кредобанк» в березні 2014 року було повідомлено правоохоронні органи України з метою порушення кримінальної справи, встановлення усіх обставин справи та притягнення винних осіб до відповідальності. На підставі звернення ПАТ "Кредобанк" до ЄДРДР внесено відомості 07.03.2014 року та розпочато кримінальне провадження. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 27.02.2014 року у Відділення №20 ПАТ «Кредобанк» зателефонувала [PERSON] та повідомила, що має намір переукласти депозитну угоду, після чого [PERSON] створив від імені [PERSON], без її відома та присутності, депозитну угоду №2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання», відповідно до умов якої вона нібито внесла на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 100 доларів США. 28.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання», згідно якого вона нібито внесла грошові кошти у сумі 16 924 доларів США. При цьому, [PERSON], реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення грошових коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання доступу до грошових коштів та подальшого їх привласнення, отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 16 924 доларів США привласнив. На даний час вказане кримінальне провадження перебуває в провадженні Франківського районного суду м.Львова. Крім того, вказує, що ПАТ «Кредобанк» заперечує факт укладення договору №2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання» від 28.02.2014 року, а також факт дотримання письмової форми даного договору і стверджує про нікчемність даного договору, виходячи з наступного: в автоматизованій банківській системі ПАТ «Кредобанк» відсутні відомості про факт внесення даних коштів в касу відділення банку з метою зарахування на депозитний рахунок [NUMBER]; в квитанції №8758465 від 28.02.2014 р., наданій позивачем, вказаний неіснуючий номер рахунку каси, на який внесені кошти позивачем; на квитанції №8758465 від 28.02.2014 р. міститься печатка «Прихідна каса» неіснуючої на той час (з 23.08.2010 р.) Другої Львівської філії ПАТ «Кредобанк». На підставі наведеного вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Кредобанк» надав пояснення, що відповідають змісту письмовим запереченням на позовну заяву та доповненням до таких, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-352цс16, згідно якої письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобовязальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» в особі начальника Відділення №20 у м.Львів Центральної філії ПАТ «Кредобанк» [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Зростання» №2630/70/671243, відповідно до умов якого банк відкриває Клієнту Вкладний рахунок [NUMBER] (іноземній валюті дол.США) на 3 місяці до 28.05.2014 року. За умовами вказаного договору Вкладник вносить на Вкладний рахунок кошти в сумі 16 924 доларів США, розмір процентів, які нараховуються на суму Вкладу - 8,25% річних (а.с.5). Факт укладення вищевказаного договору стверджується квитанцією № 8758465 від 28 лютого 2014 року (а.с.6). Крім того, відповідно до висновку №863/864/865/866 судових почеркознавчої експертизи і технічних експертиз друкарських форм, реквізитів та матеріалів документів від 26 вересня 2016 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, стверджується той факт, що підписи на договорі №2630/70/671243 від 28 лютого 2014 року виконані [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони (а.с. 104-108). Відповідно до довідки, виданої ПАТ «Кредобанк» 06 лютого 2015 року №160-3244/15 [PERSON], банк повідомляє, що на ім'я [PERSON] у Відділенні, що по вул. Володимира Великого, 51 ПАТ «Кредобанк» у м.Львів відкрито депозитний рахунок [NUMBER] згідно Депозитного договору «Зростання» №2630/70/671243 від 27 лютого 2014 р. (а.с.10). Згідно із випискою по даній депозитній угоді, що додається до вказаної довідки, на депозитний рахунок було внесено кошти в сумі 100 доларів США (а.с. 11-12). В ході розгляду справи встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального провадження на підставі заяви ПАТ «Кредобанк» №12014140030000143 від 23.04.2014 р. за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України. Відповідно до фабули обвинувачення 28.02.2014 р. між ПАТ «Кредобанк», що за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 51, в особі виконуючого обов'язки начальника відділення №20 ЦФ ПАТ «Кредобанк» [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 2630/70/671243 банківського вкладу «Зростання», згідно якого вона внесла грошові кошти у сумі 16924 доларів США. При цьому, [PERSON], реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення грошових коштів, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання доступу до грошових коштів та подальшого їх привласнення, знаходячись у відділенні банку за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 51, квитанцію про внесення [PERSON] грошових коштів сумі 16924 доларів США на депозитний рахунок останній не надав, що пояснив технічною несправністю техніки, а отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 16924 доларів США, привласнив, чим спричинив збитки ПАТ «Кредобанк» на вказану суму (а.с. 85-88). Вказане кримінальне провадження на даний час перебуває в провадженні Франківського районного суду м.Львова (а.с.89). Правова позиція щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку викладена у постанові Верховного Суду України № 6-352цс16 від 06.04.2016 року, відповідно до якого після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов'язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача про нікчемність правочину, оскільки договір №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. підписаний уповноваженою на той час особою - в.о. начальника відділення №20 ЦФ ПАТ «Кредобанк» [PERSON], а перебування даної особи в якості обвинуваченої щодо розкрадання коштів, не свідчить про нікчемність договору. Із змісту вищевказаного договору №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. не вбачається обов'язку вкладника перевіряти обставини щодо реєстрації договору у системі обліку банку, як і не передбачено перевірку законності дій особи, в тому числі коло його повноважень, належність довіреності на вчинення від імені банку правочину, чинність такої довіреності та ін., що у свою чергу може вплинути на правові наслідки правочину, що укладається. Таких обов'язків вкладника не визначено ні Договором, ні законом. Саме на відповідальній особі банку лежить обов'язок по видачі вкладнику примірника договору, як документу, що підтверджує реальність правочину і інших документів, в тому числі з врахуванням Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, на які посилається представник відповідача у своїх запереченнях і які розроблені і обов'язкові до виконання саме працівниками банківських установ. Крім того, посилання представника відповідача на те, що кошти від позивача за зазначеним Договором до каси банку не надходили і рахунок по названому вище депозитному договору від 28.02.2014 року не відкривався не спростовують факту передачі позивачем [PERSON] у розпорядження коштів банку через уповноваженого працівника банку, в даному випадку в.о. начальника Відділення №20 ЦФ ПАТ «Кредобанк» [PERSON], а проведення реєстрації Договору в автоматизованій банківській системі та проведення по касі коштів чи проведення безготівкової операції та відкриття рахунків, як і перевірка надходження коштів на відповідний визначений у Договорі рахунок є обов'язком працівників банку і не може залежати від волі чи дій вкладника. Отже, з огляду на зазначені обставини, суд вважає доведеним факт укладання між позивачем [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» договору №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. на суму 16 924 доларів США, оскільки аналіз вищенаведених письмових доказів дає підстави вважати, що зміст зазначеного договору зафіксований у відповідних документах, які скріплені підписами сторін, при чому від імені банку договір підписаний правомочною особою. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини. Виконання зобов'язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об'єкт. За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно із ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору банківського строкового вкладу, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідача ПАТ «Кредобанк» щодо стягнення суми вкладу та відсотків, що передбачені вищевказаним договором. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. станом на 20.10.2016 р. така становить: 16 924 доларів США (434 831,71 грн.) - сума вкладу, 94 836,68 грн. - відсотки з розрахунку 8,25 % за період з 28 лютого 2014 року по 20 жовтня 2016 року (а.с.118). Як вбачається з договору банківського вкладу від 28 лютого 2014 року, такий укладений строком на 3 місяці, а саме до 28.05.2014 року. Відповідно до п. 5 вказаного Договору після завершення строку дії вкладу або при достроковому припиненні вкладних правовідносин сума Вкладу перераховується Клієнту на рахунок в ЦФ ПАТ «Кредобанк» або на інший рахунок вказаний Клієнтом у відповідній заяві. Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором. Відтак із відповідача підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] сума вкладу відповідно до договору №2630/70/671243 банківського вкладу від 28.02.2014 р. - 16 924 доларів США, а також відсотки, що передбачені вказаним договором (8,25%) на період дії такого договору, а саме з 28.02.2014 року по 28.05.2014 р. (89 днів) в сумі 344,49 доларів США. Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, тому проценти за користування грошовими коштами позивача підлягають стягненню у розмірі за вкладом на вимогу. Саме такі висновки щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року (№ 6-1891цс15) та постанові від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16). Згідно інформації, наданої представником відповідача ПАТ «Кредобанк», відсоткова ставка Банку при недотримані строку вкладу, в такому випадку проценти за неповний термін перераховуються за ставкою вкладу на вимогу - 0,01% річних. Вказане представником позивача не заперечувалось. З врахуванням наведеного, відсутні підстави для стягнення відсотків в розмірі 8,25%, що передбачені договором банківського вкладу за період з 28 лютого 2014 року по 20 жовтня 2016 року, проте оскільки ПАТ «Кредобанк» неправомірно утримував кошти [PERSON] та не повертав суму вкладу протягом 876 днів після закінчення строку дії договору банківського вкладу, відповідач зобов'язаний сплатити передбачені проценти за користування коштами банківського вкладу за період з 28.05.2014 року по 20.10.2016 р. з урахуванням процентної ставки у розмірі 0,01 % річних, а також 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання. Враховуючи, що сума вкладу складала 16 924 доларів США, відповідач за прострочення повернення вкладу протягом 876 днів (28.05.2014 р. по 20.10.2016 р.) має сплатити 4, 06 доларів США: (16 924 дол. США х 0,01% : 365 дні х 876 дні = 4,06 дол. США). Крім того, з відповідача підлягає стягненню 1 218, 53 доларів США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'зання за період з 28.05.2014 р. по 20.10.2016 р., як передбачено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). На день ухвалення судового рішення 23 листопада 2016 року Національним банком України було встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 2565,89 гривень. А тому з відповідача слід стягнути заборгованість за договором банківського вкладу в сумі: 16 924 доларів США - сума вкладу; 344,49 доларів США - відсотки за вкладом та 3 % річних у розмірі 1 218,53 доларів США, а всього 18 487,02 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення рішення становить 474 376 грн. 93 коп. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача ПАТ «Кредобанк» в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 4 743 грн. 77 коп.

Outcome: partial