Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот», треті особи: первинна професійна спілка «Правозахисники країни», первинна профспілкова організація філії приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Дніпропетровській річковий порт» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 24 березня 1989 року на підставі наказу № 59 л/с він був прийнятий на посаду матроса на теплохід «БТ-450» Дніпропетровського річного порту. 13 вересня 2019 року він перебував на своєму робочому місці на судні - теплоходу т/х «БТ-470» та о 18:00 годині йому повідомив диспетчер про зміну командного складу, з невідомих йому причин. Він неодноразово звертався до керівництва з проханням повідомити про причини зміни командного складу, однак відповіді не отримав, та в подальшому його було звільнено 09 жовтня 2019 року з посади капітана на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Зазначав, що він є членом профспілкової організації «Правозахисники України», однак її представника не допустили на територію підприємства при вирішенні питання про звільнення. Наказ про звільнення вважає незаконним, оскільки ним не здійснювались будь-які порушення, акт службового розслідування від 08.10.2019 року та протокол службового розслідування від 09 жовтня 2019 року сфальсифіковані. Наказ про звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України не відповідає вимогам законодавства, оскільки капітан не є суб`єктом, який підпадає під категорію працівників, які можуть бути звільненні за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Наголошував, що незаконні дії відповідача призвели до спричинення йому моральних страждань, що призвело до втрат нормальних життєвих зв`язків і вимагало додаткових зусиль для організації його життя. У зв`язку з тим, що його незаконно було відсторонено від роботи, від моральних страждань та хвилювань він захворів, та ним було витрачено багато грошей на лікування. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн. Просив суд визнати незаконним відсторонення від роботи на посаді капітана змінного механіка теплоходу «БТ-470» з 13.09.2019 року по 09.10.2019 року; визнати незаконним та скасувати наказ 13/к від 09.10.2019 року про звільнення його з посади капітана-змінного механіка (суднового) т/х «БТ-470» буксирного флоту групи портофлоту центрального регіону приватного акціонерного товариства «Судноплавної компанії «Укррічфлот»; зобов`язати відповідача виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2019 року до моменту поновлення на роботі; стягнути з приватного акціонерного товариства «Судноплавної компанії «Укррічфлот» на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судове засідання з`являвся позивач [PERSON] та його представник, які підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача з`являвся в судові засідання, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відзиву на позов зазначив, що позивача було звільнено на законних підставах, а його позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Згідно наказу АСК «Укррічфлот» № 143/1а від 13.09.2019 року була створена комісія з розслідування обставин несанкціонованого швартування та паливовикористання екіпажем судна «БТ-470» 13.09.2019 року на р. Дніпро в районі кар`єру ПАТ «Запорізьке кар`єроуправління» м. Запоріжжя. Як встановлено матеріалами службового розслідування мало місце неналежне виконання своїх посадових обов`язків, зокрема, капітаном - змінним механіком судновим [PERSON] , як капітаном судна «БТ-470». [PERSON] як капітан судна, мав господарсько-розпорядчі функції, що в свою чергу відносить його до категорії «керівник», згідно з дефініцією, яка визначена в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників - керівники, директор (начальник, інший керівник) підприємства, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336 «Про затвердження Випуску 1 «Професій працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності». Наголошували, що значення має не назви посади, а права щодо прийняття управлінських рішень. Відповідно до п. 3 наказу від 23.08.2016 року № 97/а «Щодо трудової дисципліни членів екіпажів суден АСК «Укррічфлот» порушення п. 1 - п. 2 наказу є грубим порушенням посадових обов`язків та трудової дисципліни, що є підставами для застосування дисциплінарних стягнень у відповідності до чинного законодавства. Звертали увагу, що звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 41 КЗпП України не вимагає обов`язкового отримання попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Про те, що [PERSON] є членом первинної професійної спілки «Правозахисники країни» їм було не відомо, при цьому зазначали, що відповідно до статуту зазначеної організації [PERSON] не може бути взагалі членом даної профспілки. Отже, звернення відповідача до Первинної професійної організації філії «Дніпропетровський річковий порт» АСК «Укррічфлот», а не Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», не порушило трудові права та гарантії позивача при дотриманні чинним трудовим законодавством процедури його звільнення. Позивача було відсторонено від роботи на час проведення службового розслідуванні зі збереженням заробітної плати, а отже наявність підстав та обставин, за яких відбулось тимчасове відсторонення, із забезпеченням гарантій на оплату праці в період відсторонення, - жодним чином не порушили трудові права та гарантії [PERSON] . Моральна шкода також не підлягає відшкодуванню через відсутність чотирьох необхідних елементів: шкоди, протиправності діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він наголошував, що [PERSON] не є суб`єктом, який підлягає звільненню на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Судно не є відокремленим структурним підрозділом з особливим статусом, а пункт 1 статті 41 КЗпП України регулює звільнення керівника філіалу, представництва, відділення та іншого та іншого відокремленого підрозділу,а не керівника виробничого структурного підрозділу. Керівник відокремленого підрозділу юридичної особи та керівник структурного підрозділу, за своєю правовою природою є різними поняттями, тому їх не можна ототожнювати. У відповідача зареєстровано вісім відокремлених підрозділів у вигляді філій, але позивач [PERSON] на момент звільнення не був керівником жодного відокремленого підрозділу, тому звільнення позивача є незаконним. Представник третьої особи - первинної професійної спілки «Правозахисники України» були присутні на засіданні 26 лютого 2020 року, в подальшому в судові засідання не з`являлись. Надали письмове пояснення, в яких зазначали, що [PERSON] є членом зазначеної профспілки, що підтверджуються рішенням № 09-09-2019/1. Профспілка не була повідомлена про можливе звільнення [PERSON] з посади, згоди на звільнення вони не надавали, а представника профспілки не було допущено на територію підприємства в день звільнення позивача [PERSON] . У зв`язку з цим, вважають звільнення [PERSON] незаконним. Представник третьої особи - первинної профспілкової організації первинна профспілкова організація філії приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» «Дніпропетровській річковий порт» в судові засідання з`являлись, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог, що стосуються як дотримання процедури звільнення, так і підстав прийняття рішення про звільнення. Під час засідання профспілкового комітету 09 жовтня 2019 року, при розгляді подання про звільнення [PERSON] , членами профспілкового комітету було підтверджено факт порушення [PERSON] трудових обов`язків, що є підставою для прийняття роботодавцем рішення про його звільнення. В той же час, з огляду на відсутність обов`язку отримання згоди профспілкового комітету для звільнення працівника за п. 1 ст. 41 КЗпП України, члени профспілкового комітету від прийняття будь-якого рішення утримались, виключно з підстав відсутності у профспілки права надавати чи не давати згоду при звільненні працівника саме за п. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки це не передбачено нормами законодавства. 06 лютого 2020 року позивачем заявлено відвід судді Бєсєді Г.В., який ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року на підставі 3 ст. 39 ЦПК України залишено без розгляду. Через канцелярію суду позивачем [PERSON] було подано клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року було поновлено провадження у справі. В судовому засіданні було допитано як свідка [PERSON] , головного спеціаліста ОУБ ДЕБ АСК «Укррічфлот», який пояснив, що був безпосередньо був свідком порушення позивачем [PERSON] наказів підприємства та посадової інструкції, оскільки здійснював відеозапис подій, які відбувались 13 вересня 2019 року. Зазначав, що [PERSON] здійснив незаконне швартування судна «БТ - 470» до стороннього судна, за умов відсутності аварійного випадку, за відсутності розпорядження відповідного. Внаслідок таких дій на судно проникла стороння особа, яка здійснила вхід до машинного відділення судна. В подальшому ним було складено акт за результатами вимірів рідкого палива та теплоході «БТ-470», який підписав в його присутності [PERSON] , при цьому прізвище, по батькові було написано ним, а підпис свій поставив [PERSON] . В судовому засідання було досліджено відеозапис подій, що відбувались 13.09.2019 року на теплоході «БТ-470», за участю позивача [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків. Наказом від 24 березня 1989 року № 59 прийнято [PERSON] на роботу в Дніпропетровській річковий порт, матросом «БТ-435». Наказом № 89-к ДП «Дніпровський річковий порт» від 16.07.2009 року [PERSON] переведено постійно на посаду капітана - змінного механіка «БТ-470». Між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» 02 січня 2019 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно довідки, виданої 02.12.2019 року № ПК-11/22 головою первинної профспілкової організації філії «Дніпрорічфлот» АСК «Укррічфлот» громадянин [PERSON] був членом Української професійної спілки працівників річкового транспорту з 1989 року, з профспілки не виключався. Згідно протоколу засідання профспілкової організації філії «Дніпропетровський річковий порт» АСК «Укрірчфлот» № 65 від 09 жовтня 2019 року присутні члени профкому утримались від надання згоди на звільнення з 09.10.2019 року капітана-змінного механіка (суднового) т/х «БТ-470» буксирного флоту групи портофлоту центрального регіону [PERSON] за п. 1 ст. 41 КЗпП України (за одноразове грубе порушення трудових обов`язків), як непередбаченої КЗпП України. Рішенням № 09-09-2019/1 від 09 вересня 2019 року прийнято до членів Первинної профспілкової спілки «Правозахисники країни» капітана т/х БТ - 470АСК «Укррічфлот». 13 вересня 2019 року о 13 годині 10 хвилин за результатами вимірів рідкого палива на теплоході, який належить компанії АСК «Укррічфлот» був складений акт, відповідно до якого в присутності головного фахівця ВЕБ ДЕБ АСК «Укррічфлот» [PERSON]. відбулись заміри дизельного палива в паливних цистернах проводились [PERSON] . Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2800-20 від 26 серпня 2020 року рукописний запис: « [PERSON] » в акті від 13.09.2019 року, що складений за результатами вимірів рідкого палива на теплоході БТ-470, - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Вирішити питання чи виконаний підпис від імені [PERSON] в акті від 13.09.2019, що складений за результатами вимірів рідкого палива на теплоході БТ-470, самим [PERSON] , або іншою особою, - не надається можливе з причини непридатності даного підпису до ідентифікації. 13 вересня 2019 року головний фахівець ВЕБ ДЕБ АСК «Укррічфлот» [PERSON] , головний механік з флоту [PERSON] , керівник групи портофлоту Центрального регіону [PERSON] склали акт, відповідно до якого виявлено, що змінний капітан-другий помічник механіка (судновий) БТ-470 [PERSON] , передаючи показники залишку палива на 07:00 13.09.2019 року навмисно викрив показники залишків палива та скрив надлишки палива, які склали 570 л, що свідчить о намірах маніпуляцій з паливом. Згідно з пунктом 1.1. наказу № 97/а від 23 серпня 2016 року генерального директора АСК «Укррічфлот» з метою упорядкування вимог щодо порушення трудової дисципліни членів екіпажів та запобігання вчиненню порушень членами екіпажу суден регламентів АСК «Укррічфлот» та чинного законодавства заборонено без погодження з відповідальним менеджером та відповідним записом до судового журналу підхід до борту (швартування) суден АСК «Укррічфлот» будь-яких сторонніх суден, в т.ч. пов`язаних з виробничою необхідністю або маломірних, за виключенням аварійних випадків. Відповідно до п. 7.2. наказу директора з управління флотом № 117/а від 10 серпня 2018 року забороняється швартовка до борту судна човнів та інших суден, а також передача ПММ з борту на борт у будь-яких ємностях (чи в інший спосіб), окрім процедури штатного бункерування чи особистого розпорядження менеджера. Відповідно до п. 4, п. 9 посадової інструкції капітана-змінного механіка суднового, капітан безпосередньо підпорядковується судновласникові. Всі вказівки, що відносяться до діяльності судна, адресуються тільки капітанові, що відповідає за їхнє виконання. Капітан повинен забезпечувати дотримання трудової дисципліни та організацію суднової служби, дотримання правил, інструкцій, наказів, нормативних документів по забезпеченню безпеки судна, людей, вантажів, технічної експлуатації судна і суднової техніки. Наказом № 143/1а від 13 вересня 2019 року генерального директора АСК «Укррічфлот» була створена комісія з розслідування обставин несанкціонованого швартування та паливовикористання «БТ - 470». Згідно акту службового розслідування обставин несанкціонованого швартування судна «БТ-470» приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» до стороннього судна та паливовикористання від 08 жовтня 2019 року, капітан-змінний механік судновий [PERSON] , як працівник АСК «Укррічфлот», будучи на вахті, вчинив одноразове грубе порушення внутрішніх (локальних) нормативних актів АСК «Укррічфлот», в наслідок чого відбулось несанкціоноване швартування «БТ-470» до борту іншого, стороннього судна - «БТ-439», чим порушено: п. 1.1. наказу АСК «Укррічфлот» № 97/а від 23.08.2016 року «Щодо трудової дисципліни членів екіпажу суден АСК «Укррічфлот»; п. 7.2 наказу АСК «Укррічфлот» від 10.08.2018 року № 117/а «Про введення додаткових заходів та посилення відповідальності за порушення правил використання ПММ та звітності»; п. 4, ч. 3, 6 п. 9 розділу «Функції та обов`язки» посадової інструкції капітана-змінного механіка суднового; п. 16.1., 16.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку АСК «Укррічфлот». Наказом № 13/к від 13.10.2019 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме невиконання вимог п. 1.1. наказу АСК «Укррічфлот» № 97/а від 23.08.2016 року «Щодо трудової дисципліни членів екіпажу суден АСК «Укррічфлот», п. 7.2 наказу АСК «Укррічфлот» від 10.08.2018 року № 117/а «Про введення додаткових заходів та посилення відповідальності за порушення правил використання ПММ та звітності», відповідно до акту службового розслідування від 08.10.2019 року, згідно ст.. ст. 147-149 КЗпП звільнено [PERSON] , капітана - змінного механіка (суднового) т/х «БТ-470» буксирного флоту групи портофлоту центрального регіону, 09.10.2019 року згідно із п. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставами припинення трудового договору згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України додатковою підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників є одноразове грубе порушення ними трудових обов`язків. Перевірка законності наказу про звільнення працівника за підставою, визначеною пунктом 1 статті 41 КЗпП України, передбачає з`ясування таких питань: 1) чи відноситься особа за своєю посадою до кола осіб, які можуть бути звільнені за цією підставою; 2) чи мають порушення трудових обов`язків, вчинені цією особою, ознаки грубості; 3) оскільки звільнення за цією підставою є дисциплінарним стягненням, то чи були дотримані роботодавцем правила, встановлені для застосування таких стягнень (статті 147-149 КЗпП України). Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 13 вересня 2019 року та 09 жовтня 2019 року обіймав посаду капітана - змінного механіка (суднового) т/х «БТ_470» буксирного флоту групи портофлоту центрального регіону АСК «Укррічфлот». Відповідно до типової посадової інструкції філії - «Дніпропетровський річковий порт», п. 1, 2 капітан - змінний механік судновий є єдиноначальником і керівником суднового екіпажу, довіреною особою судновласника; капітан управляє судном і вживає необхідних заходів до забезпечення безпеки плавання; при плаванні во внутрішніх судноплавних шляхах керує судноводінням, а в морських і іноземних водах - здійснює його. Пунктом 1 частиною 41 КЗпП України визначено, що звільнення за цим положенням законодавства можливе за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Системний аналіз наведених вище нормативних актів дає підстави для висновку, що капітан - змінний механік (суднового) т/х «БТ-470» буксирного флоту групи портофлоту центрального регіону не належить до кола осіб, які можуть бути звільнені на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. [PERSON] не є керівником підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступником, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, або його заступником. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] здійснював управлінські функції, у зв`язку з чим є керівником, не відповідає положенням п. 1 ст. 41 КЗпП України, яка імперативно визначає суб`єктів, які можуть бути звільнені на підставі цієї норми. Тому, звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 41 КЗпП України не є законним, наказ 13/к від 09.10.2019 року про звільнення [PERSON] з посади капітана - змінного механіка (суднового) т/х "«БТ-470»" буксирного флоту групи портофлоту центрального регіону приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» підлягає скасуванню, а [PERSON] повинен бути поновлений на роботі. При цьому, вимоги щодо визнання незаконним відсторонення позивача від роботи капітана - змінного механіка т/х «БТ-470» [PERSON] з 13.09.2019 року по 09.10.2019 року є такими, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 46 КЗпП України передбачає правило, за яким працівник може бути відсторонений від роботи роботодавцем при появі його на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; при відмові або ухиленні від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної безпеки, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Наказом № 9-а/к від 13 вересня 2019 року директора з управління персоналом Горохова Володимира Івановича капітана-змінного механіка (суднового) теплоходу «БТ-470» групи портофлоту Центрального регіону департаменту експлуатації флоту Дирекції з управління флотом було відсторонено з 14.09.2019 року від виконання своїх посадових/трудових обов`язків, до закінчення службового розслідування, зі збереженням заробітної плати на час відсторонення. Зазначений наказ був виданий у зв`язку з наказом генерального директора від 13.09.2019 року № 143/1а, яким було створено комісію з розслідування обставин несанкціонованого швартування та паливовикористання БТ-470, яке відбулось 13 вересня 2019 року на річці Дніпро в районі кар`єру ПАТ «Запорізьке кар`єроуправління» м. Запоріжжя, та у відповідності до п. 2.13 «Порядку проведення службових розслідувань та розгляду виявлених фактів порушення трудової дисципліни на підприємствах АСК «Укррічфлот», затвердженого наказом Генерального директора АСК «Укррічфлот» № 24 від 10 березня 2016 року. [PERSON] було відсторонено від роботи у зв`язку з проведенням службового розслідування обставин несанкціонованого швартування та паливовикористання на теплоході «БТ-470», яке відбулось 13 вересня 2019 року на річці Дніпро в районі кар`єру ПАТ «Запорізьке кар`єроуправління» м. Запоріжжя, за участю [PERSON] , що підтверджується матеріалами службового розслідування, відеозаписом, який був досліджений в судовому засіданні, а також показами свідка [PERSON] [PERSON] було відсторонено від роботи зі збереженням заробітної плати, що не суперечить вимогам законодавства та не порушувало трудових прав останнього, тому підстав для визнання незаконним зазначеного наказу про відсторонення № 9-а/к від 13 вересня 2019 року, судом не встановлено. Аргументи позивача [PERSON] щодо звільнення його без погодження профспілкового комітету суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 43-1 КЗпП України, звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України не вимагає попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Позивач обрав спосіб захисту свого права шляхом зобов`язання приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, що не суперечить вимогам законодавства, та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень статті 237-1 КЗпП України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує обставини справи, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає справедливим визначити суму компенсації у розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial