Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

В жовтні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 23.09.2008 року між сторонами був укладений договір №б/н за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 4118 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», "Тарифами Банку" складає між [PERSON] і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач взяті на себе зобов'язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 14.08.2018 року її заборгованість перед банком становить 42783 грн. 53 коп., а саме: 481 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 426 грн. 03 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1383 грн. 62 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 40491 грн. 95 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, однак від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 19249 грн. 02 коп., яка була задоволена судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 30.04.2010 року, різниця становить 23534 грн. 51 коп., а також штрафи, а саме: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1176 грн. 73 коп. штраф (процентна складова), тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 25211 грн. 24 коп. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановлений законом спосіб, до суду повернулись відомості, що за зареєстрованою адресою відсутня. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, за умовами якого, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4118 грн. 00 коп.. Відповідач [PERSON] погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та генеральною угодою, про що свідчить її підпис у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23.09.2008 року. Вищенаведені обставини підтверджуються: анкетою-заявою [PERSON]; Умовами та правилами надання банківських послуг; Тарифами Банку; розрахунком заборгованості. Відповідно до п.3.2. вказаних Умов Клієнт зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені у заяві, погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом. В наданих позивачем умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначено, що: базова процентна ставка в місяць становить 2,5 %; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить: ПЕНЯ = пеня(1) + Пеня(2) де Пеня(1) = (базова відсоткова ставка)/30 нараховується за кожен день прострочення заборгованості; Пеня(2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів становить 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1ст.611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 14.08.2018 року її заборгованість перед банком становить 42783 грн. 53 коп., а саме: 481 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 426 грн. 03 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1383 грн. 62 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 40491 грн. 95 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, однак від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 19249 грн. 02 коп., яка була задоволена судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 30.04.2010 року, різниця становить 23534 грн. 51 коп., а також штрафи, а саме: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1176 грн. 73 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Таким чином, як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, відповідач не здійснювала обслуговування кредиту належним чином, що стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Разом з тим відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам частини 1 ст. 61 Конституції України та частині 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Саме до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003 цс 15, яка згідно ч.2 ст. 214, ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для суду. Згідно ст. 551 ЦК України Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, за таких обставин, оскільки розмір пені перевищує суму заборгованості, суд приходить до висновку, що вона підлягає зменшенню. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 2691 грн. 58 коп., а саме: 481 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 426 грн. 03 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1383 грн. 62 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 400 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2691 грн. 58 коп., за таких обставин на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати в розмірі 188 грн. 11 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial