Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 05.06.2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому 16.10.2014 року у них народився син [PERSON], який в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також кошти на її утримання в сумі 600 грн. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що з вересня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає з нею, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримуючи у звязку з цим відповідні соціальні виплати близько 800 грн. на місяць. Однак цих коштів на належне утримання дитини не вистачає. Відповідач допомоги на дитину не надає, хоча систематично працює за кордоном - в Росії. Просила задовольнити її позов. Відповідач про розгляд справи повідомлений належними чином, в судове засідання не явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 05.06.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому 16.10.2014 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач, однак він проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з позивачкою, що підтверджується поясненнями позивачки, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини (а.с.5,6). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працездатний, фізично здоровий та інших утриманців не має. Також судом враховується і стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки, яка не працює, отримуючи соціальну допомогу при народженні дитини. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає встановленим, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до п.2 та п.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання вона має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом відповідач має молодий вік, працездатний, інших утриманців не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 400 грн.. Саме такий розмір в твердій грошовій сумі буде спроможним для сплати відповідачем та не поставить його в скрутне матеріальне становище. При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивачки щодо можливості сплати ним коштів на її утримання у розмірі 600 грн., оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином,

Outcome: partial