Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 6,44 ум. кад. га., що належить [PERSON] , земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,6388 га, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та належить [PERSON] , земельну ділянку площею 1,5944 га, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та належить [PERSON] , земельну частку (пай) розміром 6,44 ум. кад. га, яка належала [PERSON] , земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,9105 га, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та належить [PERSON] , земельну частку (пай) розміром 6,44 ум. кад. га., яка належала [PERSON] та на земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,1091 га, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та належала [PERSON] за набувальною давністю. Позивач вказав, що власники вказаних земельних ділянок на початку 2000 року передали йому у власність вказані земельні ділянки якими він користується по цей час, в тому числі здійснює відповідні платежі земельного податку. Наразі звернувшись до відповідача з приводу упорядкування майна, стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] , власники земельних ділянок померли, тому просить суд визнати право власності на вказані земельні ділянки. В судове засідання позивач не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надав заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 379 від 08.07.2020 позивач з 2000 року по теперішній час відкрито володіє земельною ділянкою, що належить [PERSON] . (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 414 від 14.07.2020 позивач з 2000 року по теперішній час відкрито володіє земельною ділянкою, що належить [PERSON] . (а.с.9). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 380 від 08.07.2020 позивач з 2000 року по теперішній час відкрито володіє земельною ділянкою, що належала [PERSON] . (а.с.10). Згідно розписки [PERSON] отримала від позивача грошові кошти за свій сертифікат (11) Згідно копії сертифікату серії ЛГ № 0111859 та інформаційної довідки [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 6,44 ум. кад.га. та отримав державний акт на право власності земельну ділянку, площею 2,63888 га, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. (а.с.15-18) Згідно копії сертифікату серії ЛГ № 0111628 та інформаційної довідки [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 6,44 ум. кад.га. (а.с.19-20) Згідно копії державного акту серії № 025783 [PERSON] має на праві власності земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,9105 га, кадастровий номер 4420981500:17:002:0231, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. (а.с.21) Згідно копії сертифікату серії ЛГ № 0111627 та інформаційної довідки [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 6,44 ум. кад.га. (а.с.22-23) Згідно копії державного акту серії № 025784 [PERSON] мала на праві власності земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,1091 га, кадастровий номер 4420981500:17:002:0232, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. (а.с.24) [PERSON] помер [INFO] (а.с.29). [PERSON] померла [INFO] (а.с.32). Згідно відповіді Білокуракинської державної нотаріальної контори спадкові справи відносно [PERSON] та [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Згідно зі статтею 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі Закону) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов`язковою. Згідно статті 4 вказаного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, що належать, зокрема, фізичним та юридичним особам, у томі числі право власності на нерухоме майно. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без титульного (незаконного) володіння чужим майном. Порядок набуття права власності за набувальною давністю залежить від виду речей. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, повинно враховуватися, зокрема, таке: - володіння є добросовісним; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Частиною 4 вказаної статті визначено таке, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно…набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Велика Палата Верховного Суду України (справа №910/17274/17) визначила умови набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 Цивільного кодексу України: зокрема, наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Крім того, Суд нагадав, що за змістом ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, згідно ЗУ "Про мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення" забороняється купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону, викупу їх державою в особі уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. На підставі викладеного та

Outcome: partial