Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшов позов ПАТ «Альфа-Банк», в якому представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 12 929,67 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим , що 09.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк", та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір № 490075992, з подальшим внесенням змін та доповнень. 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа- Банк». 11.10.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін і доповнень № 2/490089410 до вказаного договору, відповідно до умов якого позивач збільшив розмір кредиту та додатково надав Позичальнику грошові кошти у сумі 15 580,07 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. У порушення умов Договору, боржник, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 11679,02 грн. та відсотками 739,68 грн. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 11.10.2011 року позивач та відповідач [PERSON] уклали Договір Поруки № 2/490089410-П, відповідно до умов якого відповідач [PERSON], як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі Основного Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту позивач направив у адресу відповідачів вимогу, яка не виконана, у звязку із чим він звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача та на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, в яких просив розглядати справу без своєї участі та проти позову заперечує, посилаючись на те, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» заборгованість за вказаним договором стягнута та його виконання вже виданий виконавчий лист, який на цей час частково виконано відповідачем. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутність та письмові заперечення, в яких просять відмовити в позові посилаючись, що договір поруки був визнаний таким, що припинив дію відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2015 року, яке набуло чинності. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2015 року в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа [PERSON] було відмовлено. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 09.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 490075992, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 38019,79 доларів США строком на строк до 09.06.2015 року на придбання транспортного засобу. (а.с. 10-14). 26.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №490075992 від 09.06.2008 року, відповідно до якого датою остаточного повернення кредиту є 09.06.2020 року. (а.с. 15). 11.10.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 2/490089410 до кредитного договору № 490075992 від 09.06.2008 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язується збільшити розмір кредиту та додатково надати Позичальнику грошові кошти у сумі 15 580,07 грн. Згідно умов зазначеного договору сума грошових коштів надається Позичальнику до 09 червня 2020 року для сплати платежів з виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором, а саме повернення простроченої суми кредиту та частково оплати строкових та прострочених процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. (а.с. 5-9). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобовязання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно п. 3.4 Договору про внесення змін і доповнень №2/490089410 від 11.10.2015 року до кредитного договору №490075992 від 09.06.2008 року, В разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов Договору, позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України 09.06.2008р. між позивачем та іншим відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №490075992-П, відповідно до умов якого Відповідач [PERSON], як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, які виникли на підставі Основного Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. 11.10.2011 року до договору поруки було внесено зміни. (а.с. 20-21). Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 17.08.2015 року позивачем були надіслані вимоги відповідачам про погашення заборгованості, які були залишені без задоволення. (а.с. 24026). Позивач здійснює свою діяльність в установленому законом порядку. (а.с. 29-32). Станом на 09.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 490089410 від 09.07.2015 року становить 12\~929,67 грн., та складається з наступного: 11\~679,02 грн. сума заборгованості за кредитом, 739,68 грн. сума заборгованості за відсотками, 510,97 грн. пеня. Заборгованість розрахована за період з 09.01.2011 року по 09.07.2015 року. Підстав недовіряти розрахунку позивача у суду немає. (а.с. 27). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2015 року, яке набуло чинності 22.06.2015 року, договір поруки №490075992-П від 09.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» визнано таким, що припинив свою дію. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2015 року, в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено. Судом встановлено, що Поручитель [PERSON] з відповідними змінами до п.п. 2.2, 2.3. Кредитного договору банком не повідомлялася і згоду на забезпечення порукою забов'язань боржника у відповідних обсягах не надавала. Таким чином, за відповідних обставин, поруку щодо забезпечення виконання забов'язань [PERSON] за кредитним договором визнано припиненою. З моменту припинення основного зобовязання - договору поруки №490075992-П від 09.06.2008р. припиняється і будь-яке додаткове до нього зобовязання тобто додатковий договір до договору поруки №2/490089410-11, на який, як на підставу позову посилається ПАТ «Альфа Банк». Тому, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають. Як встановлено, в судовому засіданні, 10 липня 2014 року рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий Союз» по справі № 1865-9/713/14 було задоволено у повному обсязі позовні вимоги ПАТ «Альфа банк» до [PERSON] та з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа банк» стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 490075992 від 09 червня 2008 року в загальному розмірі 441834,41 грн. та судові витрати по сплаті третейського збору у розмірі 400,00 грн. На виконання вказаного рішення ,11.11.2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист. Але, в даному випадку з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість в частині кредиту №1, тому посилання відповідача щодо того, що з нього вже була стягнута заборгованість є необгрунтованими, оскільки позивач просить стягнути заборгованість з частини Кредиту №2 відповідно до договору про внесення змін і доповнень від 11.10.2010 року. Як роз'яснено у абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132,137,177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Таким чином, враховуючи обставини по справі та те, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором № 490075992 в частині збільшення розміру кредиту відповідно до договору про внесення змін і доповнень №2/490089410 від 11.10.2010 року в сумі 15\~580,07 грн., тобто в частині кредиту №2, то суд вважає позовні вимоги в частині стягнення коштів в розмірі 12\~929,67 грн. з відповідача [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial