Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що в серпні 2014 року почав зустрічатися з відповідачкою, а з листопада того ж року став проживати з нею, мав інтимні стосунки, але 16 листопада відповідачка зібрала речі та виїхала з квартири, в якій вони мешкали, відносини більше не підтримували. Наприкінці квітня 2015 року дізнався, що [PERSON] вагітна, вона ж повідомила, що він є батьком дитини. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON], зазначивши прізвище та по-батькові дитини на свій розсуд. Він взяв на себе витрати, пов'язані з перебуванням відповідачки у пологовому будинку, зустрічав її з породіллям при виписці. Просив визнати його батьком [PERSON] та внести зміни до актового запису про народження, змінивши прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]», а по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]» та видати нове свідоцтво про народження. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що жила з позивачем недовго, спільне життя виявилось для них непростим, позивач проявляв агресію, бив її. Не вважає позивача батьком дитини, оскільки мала інтимні стосунки також з іншим чоловіком. На виписку з пологового будинку [PERSON] потрапив випадково, оскільки брав довідку в лікарні. Просила залишити прізвище дитини «[PERSON]», оскільки це прізвище - продовження її роду, інших хлопчиків в родині немає. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. Судом встановлено, що 25 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вчинено актовий запис за № 534 про народження [PERSON], [INFO], матір'ю дитини вказана [PERSON], а батьком - [PERSON]. Відомості про батька в актовий запис внесено за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Свідок [PERSON] пояснила, що її колега [PERSON] розповідав, що мешкав разом з дівчиною, але недовго, приблизно місяць. В 2015 році позивач повідомив, що скоро стане батьком та просив дати йому дитячий нічник. Свідок [PERSON] пояснив, що має дружні стосунки з позивачем. Позивач з відповідачкою зустрічались деякий час, потім розлучились, згодом [PERSON] виявилась вагітною. На початку листопада позивач просив його перевезти речі на орендовану квартиру по [ADDRESS] та розповів, що буде жити разом з дівчиною. Приблизно через три тижні [PERSON] знову попросив відвезти речі назад. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач розповідав, що в нього серйозні стосунки з відповідачкою, він мав намір одружитись, хотів дітей. Коли [PERSON] дізнався про вагітність [PERSON] то дуже зрадів. Позивач намагався частіше спілкуватись з дитиною, надавав їй матеріальну допомогу. Згідно з висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 71 від 11 квітня 2016 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] складає величину не менш ніж 99,9999%. Таким чином, суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З наведеної норми вбачається, що орган державної реєстрації актів цивільного стану видає свідоцтво про народження на підставі актового запису про народження, до якого внесені зміни на підставі судового рішення, а тому вирішувати питання про видачу нового свідоцтва про народження дитини в судовому порядку не має потреби. Таким чином, позовні вимоги про видачу нового свідоцтва про народження дитини не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 45 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" (п. 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зважаючи на відсутність спору щодо проживання дитини з відповідачкою, суд вважає, що в інтересах дитини буде мати однакове прізвище з матір'ю, що захистить дитину від можливих двозначностей за наявності різних прізвищ, у зв'язку з чим вимога позивача про зміну прізвища дитини слід відмовити. В судовому засіданні позивач вимагав стягнути з відповідачки кошти, витрачені ним на оплату роботи експерта. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 7614,00 грн.

Outcome: partial