Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання спільної повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що з 21 вересня 1991 року знаходилась з відповідачем в шлюбі, який було розірвано 01 листопада 2011 року та в період якого у них народились троє спільних дітей, двоє з яких є неповнолітніми - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], а син [PERSON], [INFO], є вже повнолітнім, але на даний час з 01 вересня 2010 року навчається на денному відділенні Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна. Після припинення сімейно-шлюбних відносин діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не приймає участі в утриманні повнолітньої дитини, яка потребує такої допомоги в зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість. Їй одній тяжко утримувати сина, який потребує для забезпечення нормальної життєдіяльності коштів на придбання харчів, одягу, оплату гуртожитку та проїзду, навчальних посібників та інше, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду та прохати стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі ? частина заробітку (доходу). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з зазначених в позовній заяві підстав та прохала його задовольнити, оскільки повнолітня дитина сторін продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги батьків, в тому числі і відповідача, який може її надавати, так як отримує пенсію та має інші періодичні підробітки, але в добровільному порядку цього не робить. В той же час, на утриманні у позивачки знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, тому їй одній тяжко утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через свого представника (а.с.49), у судове засідання 03 квітня 2015 року не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за її відсутності, оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє її представник з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.34-54). Представник відповідача позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина не визнав, надавши суду і письмові заперечення (а.с.65). Пояснив, що відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які навчаються та потребують такої допомоги, в разі, якщо мають таку можливість. Відповідач, який не працює, а отримує лише пенсію, від надання такої допомоги не ухиляється, а надає її періодично при наявності матеріальної можливості. За рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходів, а тому стягнення аліментів і на утримання повнолітнього сина позбавить його можливості утримувати себе на рівні встановленого законом прожиткового мінімуму, оскільки загальний розмір утримання буде становити 1478 гривень 47 копійок. Крім цього, при припиненні сімейно - шлюбних відносин він залишив позивачці всі придбані спільно предмети побуту, взявши лише особисті речі. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи особисто під розписку (а.с.47), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу у його відсутність, оскільки його інтереси в судовому засіданні представляє представник з усіма повноваженнями сторони у справі. Третя особа - [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.48), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів на утримання як неповнолітніх, так і повнолітніх дітей, які навчаються та потребують такої допомоги, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком спільної з позивачкою повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с.10), який народився у сторін в період шлюбу, який було зареєстровано 21 вересня 1991 року, а розірвано 12 листопада 2011 року за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області (а.с.8), після чого позивачка змінила після розірвання шлюбу прізвище на [PERSON] (а.с.9). Крім повнолітньої дитини сторони також мають двох спільних неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які, в тому числі і повнолітній син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу проживають з позивачкою, входять до складу її сім'ї та знаходяться на її утриманні, що вбачається з довідок та актів Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.13,14, 53-55). Судом встановлено, що спільний повнолітній син сторін [PERSON], [INFO] (а.с.10), є студентом 5 курсу Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна денної форми навчання за державним замовленням з періодом навчання до 30 червня 2015 року (а.с.15,56), внаслідок чого потребує коштів на оплату гуртожитку, військової кафедри, придбання одягу, продуктів харчування, підручників та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоров'я, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше (а.с.16-18,57-62), а відповідач має можливість надавати повнолітній дитині, яка навчається, матеріальне утримання, оскільки отримує щомісячний дохід у виді пенсії в розмірі 2534 гривні 52 копійки щомісячно (а.с.21,66), що підтвердив представник відповідача і в судовому засіданні, але робив це в добровільному порядку періодично та у недостатньому розмірі, надаючи грошові кошти безпосередньо синові, в той же час доказів надання такої допомоги синові суду не надали. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.10); продовження ним навчання (а.с.15,56); потреби в зв'язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача (а.с.21,66), який не має обмежень в працездатності та представник якого підтвердив отримання ним пенсії (а.с.21) та повнолітньої дитини, яка на даний час не має самостійних прибутків, але потребує витрат на забезпечення своєї життєдіяльності в період навчання (а.с.16-18,57-62), при цьому суд враховує, що навчання спільного сина здійснюється позивачкою для придбання ним певної професії і відповідає інтересам повнолітньої дитини. Крім цього, судом враховується та обставина, що за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2014 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.67). Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично, за незначним виключенням, дитину утримує позивачка, з якою вона проживає. Повнолітній син, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, навчальних посібників та матеріально-побутових умов з урахуванням його віку та розвитку, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи даного віку згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" з 01 січня 2015 року становить 1218 гривень, при цьому не можуть бути прийняті доводи представника відповідача, що при стягненні з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини на його утримання буде менше прожиткового мінімуму, оскільки загальна суму а утримання на трьох дітей буде складати ? частину його заробітку (доходу). В той же час, суд враховує, що позивачем надано суду докази оплати гуртожитку, військової кафедри (а.с.16,17,18), понесених нею витрат на утримання повнолітнього сина, який навчається, а також докази витрат на утримання інших двох неповнолітніх дітей (а.с.19,20). В зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial