Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , які проживають по [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 21.02.1989 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого була матір позивача - [PERSON] . Право власності зареєстроване на підставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №97 від 21.02.1989, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів №9726 від 21.05.2021 доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , було зареєстровано як спільна часткова власність по Ѕ за [PERSON] , як головою колгоспного двору, та за [PERSON] , як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,16 га, що доводиться довідкою Виноградського старостинського округу №2/75 від 08.06.2021. Село Руднівка 11.06.1993 року було перейменовано в [ADDRESS] , що доводиться довідками Виноградського старостинського округу №2/73 та 2/74 від 08.06.2021. У відповідності до технічного паспорта ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м., двох літніх кухонь, чотирьох сараїв, двох комор, криниці, вбиральні, огорожі та вимощення. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 87000 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11.06.2021 року, актовий запис №5. Заповітного розпорядження на випадок свої смерті вона не залишила. На час смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс УРСР . Довідкою Виноградського старостинського округу №2/77 від 08.06.2021 доводиться, що на час смерті спадкодавця [PERSON] разом із нею з числа спадкоємців першої черги за законом проживала її донька [PERSON] та позивач із сім`єю. [PERSON] прийняла спадщину відповідно до приписів ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак свідоцтво про право на спадщину не оформила. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.10.2020 року, актовий запис №18. 21.07.2016 [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила позивачу все своє майно, де б воно не було, з чого б не складалося, все, що буде належати їй на час смерті. Заповіт посвідчений секретарем Виноградської сільської ради 21.07.2016 року та зареєстровано за №13. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Довідкою Виноградського старостинського округу №2/75 від 08.06.2021 доводиться, що на час смерті спадкодавця [PERSON] , позивач була зареєстрована та проживала разом із нею. Отже, згідно приписів ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де була заведена спадкова справа. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору без визначення часток членів двору, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З довідки Виноградського старостинського округу №285 від 19.05.2021 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживали: [PERSON] (померла [INFO] ), позивач, [PERSON] (колишній чоловік позивача) (помер [INFO] ), та доньки позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Спадкодавець [PERSON] мала у власності половину житлового господарства. Іншу половину, належну її матері [PERSON] вона успадкувала, як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] залишила на користь позивача заповіт. Після її смерті [PERSON] фактично вступила в управління спадщиною - подала заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору без визначення часток членів двору. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. На частку у спадковому майні не претендують, до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини не зверталися. На частку у колгоспному дворі теж не претендують та не зверталися за її виділом. Не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] за [PERSON] . Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право приватної власності на домоволодіння від 21 лютого 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13 лютого 1989 року, встановлено, що в половині домоволодіння, яке складається із житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Про те, що село Руднівка перейменоване на село Хвалибога згідно Постанови Президії Верховної Ради України від 11 червня 1993 року доводиться довідкою №2173, виданою 08.06.2021 Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Колишня назва [ADDRESS] , що стверджено довідкою №2174, виданою 08.06.2021 Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9726 від 21.05.2021 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності (спільна часткова) на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим №97 по Ѕ частці за: [PERSON] (голова колгоспного двору) та [PERSON] (голова колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 21.02.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989 р. Як встановлено в судовому засіданні свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння від 21 лютого 1989 року, видане [PERSON] виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13 лютого 1989 року, втрачено. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261139416 від 11.06.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,встановлено, що житловий будинок споруджено в 1950 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1970, 1980, 1989 роках.Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 252 від 01.06.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 04.06.2021 становить - 87000 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1600 га, що стверджено довідкою №2175, виданою 08.06.2021 Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1986-1990 роки, особовий рахунок господарства - [NUMBER] , суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , а/з № 6; [PERSON] , дружина, [INFO] . Згідно копії витягу із по господарської книги за 1986-1990 роки, особовий рахунок господарства - [NUMBER] , суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , 1936 року народження; [PERSON] , 1963 року народження, зять; [PERSON] , 1962 року народження, дочка; [PERSON] , 1984 року народження, внука; [PERSON] , 1987 року народження, внука; [PERSON] , 1989 року народження, внука. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок господарства - [NUMBER] , суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії витягу із по господарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок господарства - [NUMBER] , суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , 1936 року народження. Згідно копії витягу із по господарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок господарства - [NUMBER] , суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , 1962 року народження, [PERSON] , 1963 року народження, чоловік; [PERSON] , 1984 року народження, дочка; [PERSON] , 1987 року народження, дочка; [PERSON] , 1989 року народження, дочка. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1936 р.н., [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1963 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 1906 р.н., що стверджується довідками № 285 від 19.05.2021, № 2/228 від 11.10.2021, виданими Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу 12 листопада 2011 року з [PERSON] , 1985 р.н. присвоєно прізвище - « [PERSON] », стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2011. Судом встановлено, що колишньому члену колгоспного двору (голові колгоспного двору) [PERSON] належала Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/6 частці від Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] як голові колгоспного двору. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах . Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 93 років в с.Хвалибога Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 13 січня 2000 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2021 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На час смерті [PERSON] , 1906 р.н., яка померла [INFO] , разом із нею по [ADDRESS] проживала її дочка [PERSON] , 1936 р.н., яка здійснювала її поховання, що стверджується довідкою № 2/230 від 11.10.2021, виданою Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 1953 року. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є її дочка[PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №730/01-16 від 09.07.2021 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65522178 від 09.07.2021 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Отже, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] успадкувала Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак нею не оформлено документи про спадкування. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] в с. Шипівці Заліщицького району Тернопільської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом із ним по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1962 року народження, дочка [PERSON] , 1989 року народження, дочка [PERSON] , 1984 року народження, онук [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 1936 року народження, що стверджується довідкою № 2/180 від 26.08.2021, виданою Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Шлюб між [PERSON] , 1963 р.н. та [PERSON] , 1962 р.н., який був зареєстрований 19 травня 1984 року, актовий запис № 759 в міському відділі ЗАГС м. Чернівці розірвано, що доводиться копією виписки з рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2003. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є його діти:[PERSON] , 1989 року народження та [PERSON] , 1984 року народження. Із копії спадкової справи № 339/2016, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємці першої черги за законом спадкодавця [PERSON] - відповідачі [PERSON] , 1989 року народження та [PERSON] , 1984 року народження прийняли спадщину після його смерті, так як вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подали нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 08.11.2016 [PERSON] та [PERSON] в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотарільаної контори К.С. Білоконь видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) по Ѕ частці кожній, належну померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 021246. Дані свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 928, № 930. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/12 частка (1/6 частка від Ѕ частини) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. За життя 21.07.2016, [PERSON] , залишила заповіт, посвідчений секретарем Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківскої області, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] .Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 13. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 59766690, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62672275 від 30.11.2020. Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 жотвня 2020 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] разом із нею по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1962 року народження, онука [PERSON] , 1984 р.н., онука [PERSON] , 1987 р.н., правнук [PERSON] , 2005 р.н., що стверджується довідкою № 2/76 від 08.06.2021, виданою Виноградським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Про те, що позивач є дочкою [PERSON] доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.1962. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 168/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] (позивач) прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 30.11.2020 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 62672360 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 30.11.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66842883 (номер у нотаріуса 168/2020), спадкодавець - [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить 1/12 частка (1/6 частка від Ѕ частини) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та Ѕ даного житлового господарства, успадкована нею після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я. від 22.06.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Причиною відмови нотаріуса є те, що частка померлої в даному житловому будинку, що відносився до колгоспного двору, конкретно не визначена. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого були: в одній половині даного господарства - [PERSON] , в іншій половині - [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1936 р.н., [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1963 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 1906 р.н. Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном. Копіями спадкових справ, наданих державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори та приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. стверджується, що: 1) після смерті [PERSON] прийняли спадщину у рівних частках спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] (відповідачі); після смерті [PERSON] прийняла спадщину спадкоємець за заповітом - [PERSON] (позивач). Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як колишні члени колгоспного двору, в поданих до суду заявах вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у колгоспному дворі не претендують та не зверталися за її виділом. Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 2/3 (1/12 (1/6 частка від Ѕ частини) - належить позивачу як колишньому члену колгоспного двору, 7/12 (1/2 частина + 1/6 частка від Ѕ частини) - успадкована після смерті матері [PERSON] ) частин житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які теж є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їй майно. Крім того, подані відповідачами заяви про визнання позовних вимог, суд не розцінює, як відмову від належної їм частини житлового будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial