Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 13.09.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява від 13.09.2011 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим станом на 30.04.2018 має заборгованість у розмірі 112448,33 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1972,05 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 104962,77 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5513,51 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 112448,33 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1762,00 грн. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та додатками до нього), яке надсилалося за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, повернулося до суду без вручення адресату із відміткою поштаря «за закінченням терміну зберігання» (а.с.55). Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON] повідомлялася про призначення справи до судового розгляду шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у мережі Інтернет (а.с.53,62), а отже, вважається такою, що повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~\~\~ Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи установлено, що 13.09.2011 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 13.09.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11). Підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір (а.с.11-36). Крім того, відповідач зобовязувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві (а.с.11). Зазначеною заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. На підставі п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.4.7 Договору відповідач зобовязувалася: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафт (п.1.1.1.52 Договору) короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/,\~з розрахунку\~360\~календарних днів\~на рік,\~що підтверджується\~п.2.1.1.12.6\~Договору. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом із Тарифами визнала та погодилася на запропоновані Банком умови користування послугами банку. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.ст.526,527,530\~ЦК України\~зобовязання повинні\~виконуватися належним\~чином і\~в установлений\~строк відповідно\~до умов\~договору,\~належними сторонами. Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконувала внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 30.04.2018. Згідно указаного розрахунку заборгованість відповідача складає суму у розмірі 112448,33 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1972,05 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 104962,77 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5513,51 грн. (а.с.8-10). Суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у розмірі 1972,05 грн. позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Оцінюючи обґрунтованість\~вимог позивача\~про стягнення\~104962,77 грн. боргу з відсотків суд виходить з такого. Під час укладення кредитного договору, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки. За ухвалою суду від 14.09.2018 (а.с.50), позивачем було надано виписку по кредитній картці [PERSON] за період з 24.10.2012 по 30.04.2018 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії. Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за договором б/н від 13.09.2011, укладеного між сторонами, [PERSON] було надано одну кредитну картку №4149437737580678 із датою відкриття 24.10.2012 та терміном дії 07/16 (а.с.58). Отже, термін кредитної картки на час звернення позивача до суду 23.08.2018 вже сплинув. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, вносила кошти на погашення заборгованості та ін. (а.с.8-10, 58-61). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Судом установлено, що згідно із укладеним 13.09.2011 кредитним договором базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами поступово змінювалася. На час укладення договору відсоткова ставка становила 30,00% річних (2,5% на місяць), з 01.09.2014 34,8% річних (2,9% на місяць), з 01.04.2015 43,2% річних (3,6% на місяць) (а.с.8-10). Оскільки відповідач сплачувала заборгованість за кредитом після зміни відсоткової ставки, а отже, погоджувалася на таку зміну відсоткової ставки, будь-які заперечення відповідача щодо відсоткової ставки матеріалами справи судом не установлено, тому суд вважає, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами - 43,2% річних є узгодженою між сторонами. Виходячи із узгодженої сторонами договору відсоткової ставки за користування кредитними коштами 43,2% річних, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню. Позивач нарахував відсотки за період по 30.04.2018, проте строк дії картки, отриманої відповідачем закінчився 31.07.2016 (а.с.58). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, проценти нараховуються у межах дії договору (картки), який в даному випадку спливає із закінченням дії картки. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, після 31.07.2016 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого відповідачем є безпідставним. Таким чином, сума заборгованості, згідно розрахунку заборгованості (колонка № 12) за договором б/н від 13.09.2011 року, станом на 31.07.2016 за відсотками, яка підлягає до стягнення із відповідача складає 21647,47 грн. Крім заборгованості за кредитом та відсотками, позивач просить суд стягнути з відповідача 5513,51 грн. пені та комісії. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує банку пеню, яка нараховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобовязань та може змінюватися у відповідності до п.1.1.3.2.3 Договору. Суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» надано докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією, яка виникла станом на 31.07.2016 (час закінчення строку дії кредитної картки), та яка відповідно до розрахунку (колонка №14) складає суму у розмірі 3413,51 грн. (а.с.8-10). За таких обставин, ураховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості на загальну суму у розмірі 27033,03 грн. та з відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 27033,03 грн., тобто на 24%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 422,88 грн. (1762 грн. х 24%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial