Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Після уточнення позовних вимог просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в належній йому квартирі [ADDRESS] та зняти з реєстрації, мотивуючи тим, що 09.01.2004 року він за власні кошти придбав спірну квартиру, а колишню дружину [PERSON] та її дочку [PERSON] зареєстрував в даній квартирі, сам в цій квартирі не проживав, оскільки працював за кордоном. 04.05.2010 року відповідачі переїхали проживати до орендованої квартири, де [PERSON] мала проживати з іншим чоловіком. З того часу відповідачі в спірній квартирі не проживають, втратили права користування житловим приміщенням на підставі ст..405 ЦК України, їх реєстрація перешкоджає йому як власнику у володінні своєю власністю. Сторони в судове засідання не з'явилися, в справі беруть участь їх представники. Представник позивача позовні вимоги підтримав з зазначених в заяві підстав, суду пояснила, що [PERSON] не має права власності на частку спірної квартири, судовим рішенням від 06.09.2013 року їй відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на ? частину спірної кварти, 20.02.2013 року вона придбала у власність за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. [PERSON] є повнолітньою, зареєструвала шлюб та проживає з чоловіком в іншому житловому приміщенні. Представник відповідачів проти позову заперечив, однак визнав усі обставини, про які зазначено у позовній заяві та поясненнях представника позивача. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.10.1993 року по 06.05.1997 року.(а.с.5) 09.01.2004 року позивач придбав за договором купівлі-продажу трикімнатну квартиру [ADDRESS].(а.с.27,28) В даній квартирі зареєстровані сторони у справі з 17.02.2004 року.(а.с.4,32) Відповідачі не мають права власності на спірну квартиру. [PERSON] відмовлено у визнанні права власності на частку спірної квартири рішенням Бердичівського міськкрайсуду від 17.10.2011 року.(а.с.76-77) [PERSON] відмовлено в позові про визнання права власності на ? частину спірної квартири рішенням Бердичівського міськрайсуду від 06.09.2013 року.(а.с.138-141) Відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні з травня 2010 року, про що свідчить розписка [PERSON], в якій зазначено, що вона бере в оренду квартиру [ADDRESS], де буде проживати з 04.05.2010 року з [PERSON].(а.с.31) Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру за [PERSON] зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2013 року. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідачка [PERSON] більше року як одружилася, проживає з чоловіком в іншому житловому приміщенні. Представником відповідачів ці обставини не заперечуються. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі досліджених у справі доказів встановлено, що відповідачі, які є колишніми членами сім'ї власника спірної квартири, не проживають в цій квартирі з травня 2010 року. Поважних причин їх не проживання судом не встановлено. Представник відповідачів заперечує проти позову, однак мотивів та обґрунтування заперечень не навів. Крім того, позов [PERSON] про вселення у спірну квартиру залишений без розгляду на підставі заяви її представника. За таких обставин, відповідачі, як колишні члени сім'ї власника житлового приміщення, не проживають в спірному житловому приміщенні без поважних причин більше року, тому є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право на житло. Не підлягає задоволенню позов в частині зняття з реєстрації відповідачів у спірному житловому приміщення. Питання зняття фізичної особи з реєстрації регулюються Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року. Відповідно до ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Враховуючи, що рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, не набрало законної сили, вимога про зняття їх з реєстрації в даному житловому приміщення є передчасною. Разом з тим, дане рішення після набрання їм чинності є підставою для зняття відповідачів з реєстрації в органах міграційної служби. Представник позивача [PERSON] звернулася з письмовою заявою про стягнення з відповідачів солідарно понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат - оплату правової допомоги в сумі 4000 грн..(а.с.113) Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Представник позивача [PERSON] брала участь у справі на підставі доручення та укладеної між нею та позивачем угоди про надання правової допомоги у даній справі. (а.с.80) [PERSON] є фахівцем в галузі права, зареєстрована як приватний підприємець, має свідоцтво про сплату єдиного податку за здійснення нотаріальної та юридичної діяльності та диплом за спеціальністю правознавство.(а.с.81-83). Позивачем за надання йому правової допомоги сплачено 4000 грн., згідно квитанції від 14.06.2011 року та платіжного доручення від 27.12.2012 року.(а.с.115) Відповідно до закону України „Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення. Представник [PERSON] брала участь у судових засідання 13.04.2011, 15.06.2011, 13.12.2011, 31.01.2013, 20.03.2013, 24.02.2014 року.(а.с.34,46,90,108,133, ), загальна тривалість судових засідань становить понад 14 год.. Мінімальна заробітна плата у 2011 році була 960 грн.( 40% - 384 грн.), в 2013,2014 роках - 1147 грн.(40% - 458,80 грн.), загальна вартість послуг понад 4129,20 грн.. Отже, заявлена представником сума 4000 грн. за надання правової допомоги не перевищує встановленого законом граничного розміру. Судові витрати сторони не підлягають стягненню в солідарному порядку, тому стягуються у рівних частках.

Outcome: partial