Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому зазначає, що 16 вересня 2014 року біля 17 години, знаходячись у внутрішньому дворі багатоквартирного будинку у м. Камені-Каширському по вул. Чкалова, 11, відповідач під час конфлікту, який виник між ними, умисно, кулаками рук наніс йому декілька ударів по голові та тілу, чим спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Вироком Камінь-Каширського районного суду від 16 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. У результаті отриманих ушкоджень він змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні у Камінь-Каширській центральній районній лікарні у неврологічному відділенні з 16 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року та в терапевтичному відділенні з 01 жовтня 2014 року по 13 жовтня 2014 року, в зв'язку з чим поніс витрати у сумі 1551 грн. 54 коп. Протиправними діями відповідача йому завдана матеріальна та моральна шкода. Моральна шкода полягає у тому, що ним було перенесено тяжкий стрес та біль, які виникли у зв'язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з цефалгією, підшкірної гематоми і синця в ділянці обличчя. За весь період лікування він відчував фізичний біль ушкоджених ділянок тіла, а також не мало нервувався через те, що відповідач, який винен у заподіянні йому матеріальної та моральної шкоди, не вживав жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану злочином майнову шкоду у розмірі 1551 грн. 54 коп. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 03 листопада 2015 року [PERSON] подав до суду заяви про зменшення позовних вимог у частині стягнення майнової шкоди, а саме, просив виключити з суми спричиненої йому майнової шкоди витрати за пальне у розмірі 407 грн. 99 коп., витрати по чеку ТзОВ «Волиньфарм» від 22.09.2014 року на суму 27 грн. 75 коп. за придбання товарів з ПДВ та витрати, пов'язані зі сплатою благодійного внеску у розмірі 300 грн. по квитанції до прибуткового касового ордера № 001165 від 23.09.2014 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов з врахуванням зменшених позовних вимог підтримав і пояснив, що у зв'язку з спричиненими йому відповідачем тілесними ушкодженнями лікувався у Камінь-Каширській центральній районній лікарні у неврологічному відділенні, а тому поніс витрати на придбання медикаментів. Окрім того, у зв'язку з вчиненням щодо нього злочину тривалий час не міг нормально пересуватися, були порушені його нормальні життєві зв'язки, звичний ритм його життя, і він докладав неабиякі зусилля для відновлення свого попереднього стану. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього понесених позивачем витрат на лікування у неврологічному відділенні Камінь-Каширської центральної районної лікарні, які підтверджуються чеками аптеки, щодо відшкодування позивачу моральної шкоди заперечив, мотивуючи тим, що останньому такої шкоди його діями завдано не було. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року біля 17 години [PERSON], знаходячись у внутрішньому дворі багатоквартирного будинку у м. Камені-Каширському по вул. Чкалова, 11, під час конфлікту із жителем вказаного будинку [PERSON], що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, кулаками рук наніс декілька ударів в область голови та по тілу потерпілого, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Ці обставини підтверджуються вироком Камінь-Каширського районного суду від 16 квітня 2015 року, що набрав законної сили 19 травня 2015 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (а.с. 3-5). Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 195 від 06 листопада 2014 року у [PERSON] було виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми і синця в ділянці обличчя, що утворилися від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючих поверхонь останніх, з мінімальною кількістю не менше двох, терміном утворення відповідають даним вказаним у медичній документації (тобто 16.09.2014 року), по ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я терміном більше шести діб (а.с. 32). Таким чином, судом достовірно встановлено, що саме з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдано тілесні ушкодження. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У зв'язку з отриманими травмами [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Камінь-Каширської центральної районної лікарні з 16 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, тобто 14 ліжкоднів, і ним були придбані за його рахунок ліки, а саме, L-лізин есцинат 5,0 - 5 амп., натрій хлорид 09% 100 - 10 фл., пірацетам 10,0 - 11 амп., магній сульфат 5,0 - 11 амп., аналгін 2,0 - 3 амп., дімедрол 1,0 - 9 амп., фуросемід 2,0 - 5 амп., дібазол 1,0 - 9 амп., папаверін 2,0 - 6 амп., екватор 20/10 - 28 табл., бісопрол 2,5 мг - 15 табл., кардіомагніл 75 мг - 15 табл., церукал 2,0 - 4 амп., актовегін 5,0 - 10 амп., кавінтон 2,0 - 5 фл., метамакс 5,0 - 17 амп., табл. вестібо 16 - 21 табл., табл. кратал - 40 табл., актовегін 2,0 - 3 амп., система ПР - 10 шт., шприци № 2 - 27 шт., шприци № 5 - 36 шт., шприци № 10 - 25 шт., вата - 10 гр., що підтверджується довідкою вказаного лікувального закладу від 27.07.2015 року № 1352 та повідомленням лікарні від 26.10.2015 року № 1960 (а.с. 6, 55). З наданих позивачем на підтвердження розміру майнової шкоди чеків № 49 від 18.09.2014 р., № 229112 від 24.09.2014 р., № 56 від 18.09.2014 р., № 143 від 16.09.2014 р. Камінь-Каширської філії ТзОВ «Волиньфарм» вбачається, що загальна сума коштів, затрачених потерпілим на придбання ліків, що використовувалися під час лікування останнього у неврологічному відділенні, становить 815 грн. 80 коп. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 815 грн. 80 коп. завданої злочином майнової шкоди. Вказана сума майнової шкоди не включає витрат щодо лікування позивача у терапевтичному відділені, оскільки згідно з висновком судово-медичної експертизи № 195 від 06 листопада 2014 року, знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні у цьому відділені після попереднього проведення лікування у неврологічному відділені не пов'язане з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, а пов'язане з серцево-судинними захворюваннями: «Ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги 2-3 ст. Кардіосклероз. Серцева недостатність 2 ст. Гіпертонічна хвороба 2 ст. 3 ст. Високий ССР. Гіпертензивне серце». У відповідності до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами і доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 3 статті 23 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. [PERSON] є потерпілим у кримінальному провадженні, в результаті злочинних дій відповідача йому були завдані тілесні ушкодження, у зв'язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні, переніс страждання та фізичний біль, були порушені його нормальні життєві зв'язки, звичний спосіб життя, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України [PERSON] заявлений не був. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обсяг та характер завданих позивачу тілесних ушкоджень, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я терміном більше шести діб, характер та обсяг болю і страждань, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача, тривалість необхідного стаціонарного лікування у неврологічному відділенні та істотність пов'язаних з цим вимушених змін у його життєвих стосунках і час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану з врахуванням його похилого віку, ступінь вини відповідача, зокрема те, що шкода була завдана потерпілому умисними діями, та, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та добросовісності, вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди з [PERSON] належить стягнути на користь позивача 4000 грн. На думку суду, ті обставини, що умисними діями відповідача завдано тілесні ушкодження [PERSON], який є людиною похилого віку, свідчать про перенесення останнім особливо глибоких та тривалих душевних страждань через протиправну поведінку [PERSON] Також суд враховує при визначенні розміру моральної шкоди конкретні обставини протиправних дій відповідача, зокрема спосіб та кількість нанесених ударів, і те, що [PERSON] не був ініціатором конфлікту. Підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у більшому розмірі, про що просив позивач, суд не вбачає. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з договором про надання правової допомоги від 16 вересня 2015 року, укладеним між адвокатом [PERSON] та позивачем, квитанцією до прибуткового касового ордера № 15 від 16 вересня 2015 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу, [PERSON] понесені витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн. (а.с. 8, 29-31). Беручи до уваги обсяг правової допомоги, що полягала у підготовці позову та в участі адвоката у судовому засіданні, суд вважає розмір понесених позивачем витрат обґрунтованим. Разом з тим, оскільки позов задоволено частково (на 44,53 %), то на користь позивача з [PERSON] необхідно стягнути понесені і документально підтвердженні судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, у розмірі 178 грн. 12 коп. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з останніми змінами і доповненнями від 03 вересня 2015 року № 670-VІІІ, за подання до суду заяви майнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487 грн. 20 коп. Така ж ставка судового збору встановлена за подання до суду заяви немайнового характеру Позивачем за подання позову був сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. З позовом [PERSON] звернувся до суду 16 вересня 2015 року, а тому за обидві вимоги судовий збір становить по 487 грн. 20 коп. Вимога про стягнення майнової шкоди задоволено повністю, вимогу про стягнення моральної шкоди - частково (на 40 %). Як роз'яснено у п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (ч. 1 ст. 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI). За таких обставин та з врахуванням того, що позивач на підставі п.п. 6, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову звільнений від сплати судового збору за обидві вимоги, проте ним був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то з відповідача належить стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 438 грн. 48 коп. (487 грн. 20 коп. (за вимогу про відшкодування майнової шкоди, що задоволена повністю) + 194 грн. 88 коп. (за вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку задоволено на 40 %) \- 243 грн. 60 коп. (сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду) = 438 грн. 48 коп.) та на користь позивача понесений останнім судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Отже, загальний розмір судових витрат, які необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] становить 421 грн. 72 коп. (243 грн. 60 коп. сплачений судовий збір при подачі позову + 178 грн. 12 коп. понесених витрат на правову допомогу).

Outcome: partial