Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

В січні 2014 року Національний аерокосмічний університет ім..[PERSON] «Харківський авіаційний інститут» звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 19 вересня 2000 року відповідача було зараховано на навчання на контрактній підставі по пільговому державному довгостроковому кредиту. 10 вересня 2003 року між сторонами укладено Угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. 20 лютого 2006 року відповідач закінчив навчання та отримав диплом спеціаліста. Починаючи з 1 лютого 2007 року відповідач повинен був належно виконувати зобов»язання щодо повернення кредиту, але не зробив цього. Станом на день звернення до суду загальна сума боргу склала 10906.36 грн., які просили стягнути. Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 липня 2014 року позов Національного аерокосмічного університету ім..[PERSON] «Харківський авіаційний інститут» до [PERSON] про стягнення суми боргу задоволено: стягнуто з [PERSON] на їх користь 4900 грн. основного боргу, 1764 грн. відсотки за користування кредитом, 3935,42 грн. пеня за користування кредитом, 1202 грн. пеня за відсотки за користування кредитом та судовий збір. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 травня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 липня 2014 року залишено без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду, передати справу на розгляд до Краногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, оскільки судом порушено процесуальні норми, які регулюють заочний порядок розгляду справи. Суд не врахував, що позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що він сумлінно відпрацював після закінчення навчального закладу більше 8 років, що за умовами укладеного договору звільняє його від повернення кредиту та відсотків. Також він повідомляв позивача про народження дитини, що звільняє його від сплати відсотків. В судовому засіданні [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити. Представник Національного аерокосмічного університету ім..[PERSON] «Харківський авіаційний інститут» до суду не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді справи було встановлено, що 19 вересня 2000 року відповідача було зараховано на навчання, 10 вересня 2003 року між сторонами укладено договір про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Позивач зобов»язання за угодою виконав повністю, відповідач відмовився від повернення суми боргу. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач не виконав зобов»язання за договором, що є підставою для захисту прав позивача по поверненню суми боргу. Але з такими висновками суду в повному обсязі погодитися неможливо. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При розгляді даної справи суд першої інстанції не повно з»ясував обставини, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими, недоведені, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Порядком надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916. Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 10 вересня 2003 року між сторонами укладено угоду №47 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, за якою позивач надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у Навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету 7500 грн. (арк..спр.50). Крім того, між сторонами укладено угоду без номеру та дати аналогічного змісту на суму 3000 грн. (арк..спр.51). Згідно ст.526 ЦК України забов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ст.530 - якщо у забов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, ст.525 - одностороння відмова від виконання зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами угод (п.3.3) Одержувач кредиту зобов»язався повернути протягом 15 років всю суму наданого Навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця. З матеріалів справи вбачається, що відповідач закінчив навчання 20 лютого 2006 року (арк..спр.57-59), в зв»язку з чим станом на 1 березня 2007 року виникла заборгованість по оплаті частини кредиту в сумі 700 грн., відсотків в сумі 315 грн., пені по кредиту в сумі 837, 04 грн., пені за відсотки в сумі 376.68 грн. (арк..спр.77). На підставі п.26 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916 одержувач кредиту, який після закінчення вищого навчального закладу пропрацював за фахом не менше ніж 5 років у державному або комунальному закладі чи установі у сільській місцевості, кредит та відсотки за користування ним не повертає, що підтверджується щороку на момент оплати довідкою з місця роботи. Дане положення знайшло відображення в п.6.4 Угоди, укладеної між сторонами. Крім того за п.3.4 за наявності обставин, що є підставою для звільнення Одержувача кредиту від повернення кредиту, надавати щорічно Навчальному закладу після закінчення навчання відповідний підтвердний документ про такі обставини. [PERSON] в 2007 році направив на ім.»я позивача листа про наявність підстав для звільнення від оплати кредиту в зв»язку з працевлаштуванням на державне підприємство (арк..спр.76). Таким чином, відсутні підстави для стягнення заборгованості по оплаті частини кредиту в сумі 700 грн., відсотків в сумі 315 грн., пені по кредиту в сумі 837, 04 грн., пені за відсотки в сумі 376.68 грн., яка виникла станом на 1 березня 2007 року. В подальшому відповідач не повідомляв позивача про наявність підстав для звільнення від оплати кредиту. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] пояснив, що кожного року направляв на адресу позивача листи з повідомленням про наявність підстав для звільнення від оплати заборгованості. Згідно ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідач не надав суду належних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, не заявив клопотання про їх витребування. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що за період з 1 березня 2008 року по 1 березня 2013 року відсутні підстави для звільнення [PERSON] від оплати заборгованості. В той же час відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Зі змісту угод, укладених між сторонами (п.6.1) вбачається, що одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит та відсотки за користування ним готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок вищого навчального закладу до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним. 3 червня 2015 року у справі N 6-31цс15 Верховним Судом України була зроблений наступний висновок, який відповідно до ч.1 ст360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права, «у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позивач звернувся до суду з даним позовом 2 січня 2014 року. Отже, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг трирічного строку загальної позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 1 березня 2008 року 1 березня 2010 року сплинув. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції участі не брав, було ухвалено заочне рішення без достатніх для того правових підстав. Так, у справі міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з викликом до суду, з підписом про отримання «Коденець», направлене за адресою м.Красний Лиман с.Рубці вул..8 березня, 25 (арк..спр.101). В той час як відповідач з 28 вересня 2010 року по теперішній час зареєстрований на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська, вул..Фабрично-Заводська, б.30 сек.2 кв.51 (арк..спр.131). При відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, перевіряючи на підставі вимог ч.3 ст.122 ЦПК України місце реєстрації відповідача встановив, що [PERSON] за відомостями адресно-довідкового підрозділу УМВС України в Донецькій області зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (арк..спр.6). Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Таким чином, суд першої інстанції порушив порядок ухвалення заочного рішення в частині належного повідомлення відповідача. Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, [PERSON] надав суду, в тому числі, заяву про застосування позовної давності (арк..спр.128-130). Суд на зазначені вимоги закону уваги не звернув, безпідставно, у відсутність відповідача, який не був повідомлений про час та місце розгляду справи, ухвалив заочне рішення, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та в подальшому необґрунтовано відмовив в його скасуванні. Таким чином, в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 1 березня 2008 року по 1 березня 2010 року належить відмовити в зв»язку з пропуском строку позовної давності. За період з 1 березня 2011 року по 1 березня 2013 року позовні вимоги щодо стягнення частини кредиту та відсотків за користування ним в сумі 2100 (700 + 700 + 700) грн. щодо боргу по кредиту та 630 (231 + 210 + 189) грн. щодо відсотків, підлягають задоволенню, оскільки відповідач порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсутні підстави для звільнення від оплати заборгованості На підставі п.7.1 угод, укладених між сторонами, у випадку ухилення Одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним Одержувач кредиту сплачує Навчальному закладу пеню в розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми, п.6.1 порядок повернення кредиту 1/15 частина від загальної суми одержаного кредиту до 31 грудня кожного року. Виходячи з викладеного частина кредиту та відсотків вважаються непогашеними у разі їх несплати до 31 грудня поточного року. В позовній заяві позивач просив стягнути пеню за користування кредитом та пеню за відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, відносно пені, нарахованої на заборгованість, яка виникла станом на 1 березня 2011 року сплинув строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення пені за даний період. В той же час позовні вимоги про стягнення пені, яка розрахована на суму заборгованості, яка виникла станом на 1 березня 2012 року підлягають задоволенню, оскільки період нарахування даної пені становить з 1 січня 2013 року по 1 листопада 2013 року (в межах позовних вимог). З 23 березня 2012 року на підставі Постанови Національного банку України № 102 від 21 березня 2012 року розмір облікової ставки склав 7,5%, з 10 червня 2013 року на підставі Постанови Національного банку України № 209 від 06 червня 2013 року розмір облікової ставки склав 7,0%, з 13 серпня 2013 року на підставі Постанови Національного банку України № 315 від 09 серпня 2013 року розмір облікової ставки склав 6,5%. Розрахунок пені проводиться за формулою: пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД подвійна облікова ставка НБУ на день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Таким чином розмір пені на заборгованість по кредиту в сумі 700 грн. складе 83, 55 грн. з наступного розрахунку (45,92 + 17,47 + 20,16): 700 х (7,5 х 2/365) х 160 /100 = 45,92 700 х (7 х 2/365) х 64 /100 = 17,47 700 х (6,5 х 2/365) х 80 /100 = 20,16 Розмір пені на заборгованість по відсотка в сумі 210 грн. складе 25,07 грн. з наступного розрахунку (13,78 + 5,24 + 6,05): 210 х (7,5 х 2/365) х 160 /100 = 13,78 210 х (7 х 2/365) х 64 /100 = 5,24 210 х (6,5 х 2/365) х 80 /100 = 6,05 Виходячи з викладеного загальна сума пені за несвоєчасне повернення кредиту на навчання та відсотків за користування ним, яка підлягає стягненню з відповідача складе 108,62 грн. (83,55 + 25,07). Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в мінімальному розмірі 229,41 грн. (арк.спр.44). Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 229,41 грн..

Outcome: partial