Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

В листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1), [PERSON] ( далі Відповідач 2) про стягнення суми заборгованості, вказуючи на те, що 20.02.2006 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Позивач та Відповідачем 1 був укладений кредитний договір №215/12-1355, згідно з яким Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 13896,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом плати в розмірі 12,50% річних, строком повернення по 10.02.2011 року. Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу 1 кредит. Зобовязання за Кредитним договором забезпечено договором поруки № 215/12-1357 від 20.02.2006 р. укладеним з поручителем [PERSON]. Також 20.02.2006 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір застави №215/12-1356, предметом якого є автомобіль марки CHEVROLET EVANDA LF69Z № кузова KL1LF69ZE6B191826, державний знак [NUMBER]. В порушення умов Договору Відповідачі не виконали свої зобов'язання, в результаті чого мають заборгованість станом на 28.09.2016 року в розмірі 27148,78 доларів США, яка складається з наступного: 8924,24 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 10624,30 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3589,52 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4010,72 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Просив стягнути солідарно з Відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, але у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Кредитного договору №215/12-1355 від 20.02.2006 року, який був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Позивач та Відповідачем 1, Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 13896,00 доларів США зі встановленою платою за користування кредитними коштами в розмірі 12,50% річних строком по 10.02.2011 р. Своїм власним підписом в договорі кредиту Відповідач 1 засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 6-9). Судом встановлено, що Позивач свої обовязки за договором виконав надавши Відповідачу 1 кредит в сумі 13896,00 доларів США. 20.02.2006 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Позивачем та Відповідачем 1 було укладено договір застави №215/12-1356, предметом якого є автомобіль марки CHEVROLET EVANDA LF69Z № кузова KL1LF69ZE6B191826, державний знак [NUMBER] ( а.с. 10-13). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що Відповідач 1 в порушення умов договору затримав сплату кредиту та процентів за його користування і станом на 28.09.2016р. має заборгованість за кредитом сумі 8924,24 доларів США, та за відсотками в сумі 10624,30 доларів США. За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача 1 зобовязання перед Позивачем не виконано, Відповідач 1 в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати, в тому числі і в судовому порядку, від Відповідача 1 повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Відповідача 1 станом на 28.09.2016 року має заборгованість за тіло кредиту в розмірі 8924,24 доларів США (а.с.4-5). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з п. 1.1. Кредитного договору відсоткова ставка на момент підписання кредитного договору складає 12,5% річних. Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача 1 по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки в розмірі 10624,30 доларів США. Крім того, позивач просив стягнути заборгованість за пенею у розмірі 3589,52 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4010,72 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України\~охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р та від 02.12. 2015 року № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська Рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. Національний банк України своїми листами\~ від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 від 05 листопада 2014 року та №18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~ Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час проведення антитерористичної операції. Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, в подальшому було прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12. 2015 року за № 1275-р, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, в тому числі стаття 2, яка забороняє нарахування пені та/або штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у звязку із тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Отже, враховуючи те, що Відповідач 1 є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені, яка нарахована після 14.04.2014 року, є необґрунтованим та задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 12 Постанови пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 р. у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533\~ЦК. Таким чином судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що заборгованість Відповідача 1 перед Позивачем по кредиту станом на 28.09.2016 року складає: 8924,24 доларів США заборгованість за кредитом; 10624,30 доларів США заборгованість за відсотками. Згідно договору поруки № 215/12-1357 укладеного 20.02.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Позивач та [PERSON], остання в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту поручилася перед Позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій,а також можливих штрафних санкцій (пені,штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбаченому договором. Своїм власним підписом в договорі кредиту Відповідач 2 засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту Відповідачу 1 йому надано повну інформацію ( а. с. 14-15). Відповідно до п.1.1, договору поруки, у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до абз. 3 п.24 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, Відповідач 2, несе солідарну відповідальність за невиконаним зобовязанням Відповідача 1 по поверненню кредиту, відсотків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь Позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам з Відповідачів підлягає стягненню 7573,93 гривень у відшкодування судового збору по 3786,96 гривень з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: partial