Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позов, який згодом було уточнено. Згідно уточненої позовної заяви остання просить суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] у спільній сумісній власності - квартири [ADDRESS] становлять ? частка кожного із майна, що є спільною сумісною власністю, яка складається з 2/3 частки спільного сумісного майна, що буде складати по 1/3 частини у вищезазначеному будинку. Та визнати за нею право власності за законом в порядку спадкування, після смерті її батька [PERSON]. який помер [INFO] на 1/3 частину спірної квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, яка знаходиться в [ADDRESS]. У зазначений законодавством строк 6 місяців вона звернулась у сьому криворізьку державну нотаріальну контору, для одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою від 29 листопада 2017 року їй відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що вона не надала оригіналу правовстановлюючого документу на вказану квартиру, а саме свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 25 червня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № с -765 від 05 червня 1997 року. А також нотаріус вказала, що між нею та [PERSON] є спір, щодо встановленого законом порядку оформлення спадщини на спадкове майно. 12 червня 2018 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, та із сьомої криворізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 22 серпня 2018 року на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 194/2017. 13 вересня 2018 року позивачем було змінено підстави позову та надано до суду уточнену позовну заяву. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи до зали судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи що відповідачі, кожен окремо, не подали відзиву, враховуючи думку позивача, суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справ доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 629 (а.с.67). Згідно інформації наданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, [PERSON], [INFO] на день смерті ( [INFO]) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.08.1983 року по 21.04.2017 року(а.с.67 зворот). На день смерті [PERSON] [INFO] року за даною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.75 зворот). 21.04.2017 року [PERSON] звернувся до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого вітчима [PERSON] (а.с.65 зворот) 05 травня 2017 року [PERSON] також звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] ( а.с.66). Відповідно до довідки виданої Начальником КП ДОР «Криворізьке БТІ» Ільченком А.А. відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на частку квартири зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 138П-462-462 на імя [PERSON] на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 960 видане 25.06.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кривоірзької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С від 05.06.1997 року ( а.с.70). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 29.11.2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], оскільки спадкоємицею не надано правовстановлюючий документ на належну частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], неможливо встановити обсяг спадкового майна, а також між спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] (не є родичем) спір щодо встановленого законом порядку оформлення спадщини на спадкове майно ( а.с.70 зворот -71). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 28.10.1995 року, про що зроблено актовий запис № 911. Після укладення шлюбу прізвище дружині присвоєно [PERSON] ( а.с.4) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8) Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників. Крім того, згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року, судом під час дослідження матеріалів справи встановлено що на підставі свідоцтва № с -960 про право власності на житло від 25.06.1997 року, яке видане органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження № с - 765 від 05.06.1997 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 83423 від 06.11.2007 року виданої КП «Криворізьке БТІ» квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] 2/3 частини, [PERSON] 1/3 частина. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає за можливим визначити, що частка [PERSON] померлого [INFO] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/3 частину вищезазначеної квартири. Щодо визначення частки в спільній сумісній власності в розмірі 1/3 відносно [PERSON], то дані позовні вимоги не підлягають задоволенні, оскільки відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відомостей, що [PERSON] звертався до суду за захистом своїх майнових прав суду не надано. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності яка належать [PERSON] з метою можливості подальшого відчуження своєї частки позивачем. Крім того, відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина на частину нерухомого майна яке належало йому на праві спільної сумісної власності, а саме квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав ( а.с.77). З заявою про прийняття спадщини до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори звернулась [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті свого батька та [PERSON] - про спадкування після смерті свого вітчима. [PERSON] як спадкоємцю першої черги, постановою державного нотаріуса [PERSON] від 29.11.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], оскільки спадкоємицею не надано правовстановлюючий документ на належну частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], неможливо встановити обсяг спадкового майна, а також між спадкоємцями за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] (не є родичем) спір щодо встановленого законом порядку оформлення спадщини на спадкове майно. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд вважає за можливим визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спірної квартири, так як остання має право на спадкування, як спадкоємець першої черги за законом, всього належного на день смерті спадкодавцю майна. На підставі викладеного та

Outcome: partial