Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі та від шлюбу у них народились донька та син. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею, тому просила залишити дітей їй на виховання. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Судові витрати просила покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково: визнав вимогу про залишення дітей на виховання матері, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, але не погодився із заявленим розміром, а проти вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечував повністю, посилаючись на те, що не має можливості сплачувати такі кошти, оскільки утримує батьків пенсіонерів, його мати хворіє, він не працює та ще і винаймає квартиру для свого проживання. Натомість, позивач працює та отримує доходи від здачі в оренду квартир, які вони придбали під час шлюбу для дітей, а тому, на його думку, має можливість утримувати дітей. Служба у справах дітей Сумської міської ради надіслала суду висновок, а також заяву про можливість слухання справи за відсутності їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.5). [INFO] року народилась [PERSON], а [INFO] року - [PERSON] та в свідоцтві про народження цих дітей позивач записана матір»ю, а відповідач - батьком (а.с.6,7). На даний час діти проживають разом з матір»ю, а відповідач проживає окремо. Як з»ясовано в судовому засіданні, відповідач не заперечує проти того, щоб діти залишились на вихованні матері. З висновку служби у справах дітей Сумської міської ради від 03.06.2014 року вбачається, що, служба, враховуючи позицію [PERSON], вважає за можливе залишити малолітніх дітей на виховання матері. Згідно ст.160 Сімейного кодексу України батьки мають право на визначення місця проживання дитини. Згідно ст.161 СК України якщо мати чи батько, які мешкають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона облікована. Враховуючи, що сторони тривалий час проживають окремо, а діти весь цей час проживають разом із матір"ю - позивачкою по справі і відповідач погоджується з такими обставинами, суд вважає за доцільне залишити на виховання [PERSON] малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Таким чином, вказана позовна вимога підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей та дружини слід зазначити наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно наданої відповідачем довідки, з березня 2014 року він офіційно не працює (а.с.41). Сукупність вищезазначених фактів, а саме те, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], діти проживають з позивачем, відповідач є працездатною особою, але має нерегулярний доход, має задовільний стан здоров'я - вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ч.1 ст.80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Наявність в матеріалах справи належних доказів того, що позивач є колишньою дружиною відповідача, яка на даний час виховує їх сина, який не досяг трирічного віку, відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, дає суду підстави стверджувати, що [PERSON] повинен і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів , наявність у платника аліментів інших утриманців, а також, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не надав суду переконливих, належних та допустимих доказів своїм доводам про те, що він не в змозі виплачувати аліменти на утримання колишньої дружини та має утриманців. Твердження позивача про те, що його колишня дружина отримує доходи від здачі в оренду квартир, які вони придбали під час шлюбу для дітей, не підтверджена, оскільки в справі відсутні докази тому, що позивачка має достатню змогу сама утримувати дітей, що могло б бути підставою для звільнення його від обов'язку утримувати позивачку. Доводи відповідача, що аліменти на утримання дружини він не в змозі сплатити, оскільки не має доходів та знаходиться в скрутному майновому стані, є непереконливими, враховуючи його фізичні можливості та спроможність працювати. Твердження, що він винаймає квартиру, у зв»язку з чим несе значні витрати, також жодним доказом не підтверджено. Відповідач зазначав, що утримує батьків-пенсіонерів, але і такі доводи позивача є безпідставними, оскільки згідно пояснень самого ж відповідача - батьки проживають окремо, отримують пенсію, і доказів тому, що відповідач їх утримує та в якому розмірі, в справі відсутні, а посилання відповідача на наявність у нього медичних документів про хворобу матері не підтверджують участь відповідача в утриманні матері з огляду на її стан здоров'я. Таким чином, посилання відповідача на те, що вказані обставини не дають можливості йому утримувати позивачку, є непереконливими. А тому суд вважає, що з урахуванням викладеного, слід визначити розмір аліментів в наступних розмірах: по 350 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття та 350,00 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку. Відповідно до ст.191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. В даному випадку позивач звернулась до суду 11.04.2014 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. та на користь позивача понесені нею витрати при подачі позову в розмірі 243,60 грн

Outcome: partial