Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила стягнути на її користь з відповідача, який джерелом підвищеної небезпеки причинив їй матеріальну шкоду в сумі 6207,17 грн., моральну шкоду в сумі 1190592,00 грн. та судові витрати витрачені на проведення судової експертизи в сумі 4766,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 лютого 2015 року біля 13 год. 00 хв., [PERSON] знаходячись за кремом технічно справного автомобіля «Nissan Patol», державний номерний знак [NUMBER], власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] являється [PERSON], вчинив умисний наїзд джерелом підвищеної небезпеки на [PERSON]. Матеріальну шкоду обґрунтовано та підтверджено наданими чеками на придбання ліків на загальну суму 4066,53 грн. Від вчиненого ДТП відносно неї пошкоджено весь одяг в якому вона перебувала: куртка жіноча вартістю 600 грн., брюки джинсові вартістю 300 грн., кофта шерстяна жіноча вартістю 300 грн., кофта «Гольф» вартістю 150 грн., чобітки шкіряні жіночі вартістю 950 грн., колготки вартістю 80 грн., сумка жіноча вартістю 160 грн., сорочка жіноча вартістю 150 грн., бюстгальтер вартістю 190 грн., плавки вартістю 50 грн., всього на суму 2930 грн. Матеріальна шкода в загальній сумі становить 6996,53 грн. Внаслідок протиправних дій [PERSON] їй була спричинена також моральна шкода. Згідно висновку експерта №195 від 14.10.2015 встановлено закрита травма живота - розрив печінки, внутрішньо - черевна кровотеча, закрита тупа травма грудної клітини - переломи 4,5,6,7,8 -го ребер справа та 1-2 ребра зліва, траматичний гемо пневмоторакс, травматичний та геморалічний шок важкого ступеню, забій головного мозку легкого ступеню, скальпована рана лівої тім'яно - потиличної зони, множинні садна тулуба, кінцівок, рвана рана лівої гомілки. 16.02.2015 проведено операцію - дренування плевральної порожнини справа по Бюлау ( протокол №78). 16.02.2015 операція ПХО рани в ділянці потилиці зліва ( протокол №79). 16.02.2015 під місцевою анестезією після обробки операційного поля в ділянці пупа проведено постановку пошукового катетора - виділилась кров темного кольору. Пошкодження паренхіматозного органу. 16.02.2015 операція Верхнєсерединна лапаратомія, ревізія черевної порожнини, ушкодження розривів печінки, санація, дренування черевної порожнини (Протокол 77). 25.02.2015 під місцевою анестезією проведено пункцію плевральної порожнини справа - отримано кров. Під місцевою анастазією проведено пункцію плевральної порожнини справа - отримано кров. Під місцевою анастазією проведено постановку плеврального дренажу по Бюлау в 7-му міжребір'ї справа по загальній аксілярній лінії - виділилося до 300 мл крові. Згідно висновку експерта за результатами психологічного дослідження від 05.09.2016 ситуація яка склалася в житті [PERSON] є для неї значним стресогенним фактором, який призвів до стійкої дестабілізації внутрішнього стану з проявами психологічно руйнівних почуттів; призвів до проявів гострого емоційного стресу; набув «руйнівного» характеру на психологічного, фізичному та соціальних рівнях; викликав негативну динаміку рис характеру у вигляді підвладності психотравмуючим почуттям безпорадності, гніву, зневаги; обумовив стійке внутрішнє напруження з привожу порушеного відчуття впевненості, стабільності у житті. Шляхом обману та зловживання довірою 16 лютого 2016 року з боку осіб яким вона повністю довіряла знищено її спокій, нормальне життя, від болю вона не може спати, не може обходити себе належним чином, не може фізично працювати як працювала раніше, їй стало важко жити, їй соромно перед її рідними та знайомими за такий стан здоров'я, такі муки в страждання вона вимушена постійно терпіти. Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання у зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою від отриманих травм становить 1190592,00 грн. На проведення судово - психіатричного дослідження за №945/16-21 від 05.09.2016 позивач оплатила по рахунку №2589 від 08.04.2016 року 4766,40 грн. (т.1 а.с.1-4). Ухвалою суду від 19.04.2017 по справі було призначено психологічну експертизу (т.1 а.с.187). 26.11.2018 адвокат [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог по справі в якій просив стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 6207,17 грн., моральну шкоду в сумі 1206252,00 грн., а також судові витрати понесені на оплату висновку експерта за результатами проведення психологічного дослідження в сумі 4766,40 грн. та на оплату висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи в сумі 5952,00 грн. (т.2 а.с.17-21). Ухвалою суду від 21.01.2019 у даній справі змінено прізвище позивача [PERSON] на [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представника позивача - адвокат [PERSON] підтримали збільшені позовні вимоги, які просили задовольнити. Зазначили, що матеріальна шкода обґрунтована та підтверджена чеками та квитанціями щодо придбання ліків на загальну суму 4066,53 грн. та пошкодженого одягу на загальну суму 2930 грн. Моральну шкоду, згідно висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової психологічної експертизи №8183/17-61 від 20.09.2018, потерпіла оцінює в сумі 1206252 грн., які просить стягнути з відповідача. Також позивач понесла витрати на проведення судово - психологічного дослідження №945/16-21 від 05.09.2016 в сумі 4766,40 грн. та витрати по рахунку № 11966 від 12.12.2017 за результатами проведення судової психологічної експертизи №8183/17-61 від 20.09.2018 в сумі 5920 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат [PERSON] просили позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. 18.12.2018 позивач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з позовними вимогами погоджується частково. Зазначив, що надані суду аптечні чеки на суму 4066,53 грн. не можуть бути визнані належним доказом через те, що з 53-х чеків лише 18 (на суму 2110,85 грн.) мають інформацію, яку можна зчитати, інші 34 чеки є нечитаємими. Позивачка не надала жодного документального підтвердження того, що зазначені в аптечних чеках ліки були їй призначені у зв'язку з лікуванням тілесних ушкоджень, завданих їй внаслідок злочинних дій [PERSON] Зазначив, що він здійснював оплату лікування [PERSON], а саме: оплачував всі чеки на придбання ліків; приймав участь у зборі крові для [PERSON] ( був донором); надавав послуги для перевезення [PERSON] із лікарняних закладів. В частині задоволення позову щодо компенсації витрат на лікування заперечив. Позивачем та її представником не надані докази того, що під час ДТП потерпіла була одягнута в кофту «Гольф» вартістю 150 грн., колготки вартістю 60 грн., сорочку жіночу вартістю 150 грн. та при ній була сумка жіноча вартістю 160 грн. та не надано доказів того, що зазначені речі були пошкоджені, а також не проведена оцінка всіх пошкоджених речей, тому сума до стягнення є не визначеною, а позовні вимоги щодо відшкодування їх вартості в розмірі 2930 грн. є безпідставними. Інші зазначені в позові пошкоджені речі були визнані речовими доказами в кримінальному провадженні та судом повернуті за належністю потерпілій [PERSON] Оскільки оцінка цих речей не була проведена належними чином, відшкодування їх вартості не можливо. Позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не підтверджено належними доказами. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково. Зазначив, що в даний час здоров'ю потерпілої не має ніяких загроз, що підтверджується фактом зняття групи інвалідності. Позивач вийшла заміж та веде звичайний спосіб життя. В той же час жодним доказом не підтверджено її розлучення з чоловіком, втрата роботи в зв'язку з ушкодженням здоров'я, отриманим під час ДТП, на які вона посилалась при проведенні судової психологічної експертизи. Він не працює в зв'язку з хворобою опорно - рухового апарату, потребує лікування, має на утримання неповнолітню дитину. Вважає, що розмір моральної шкоди має бути адекватним скоєному правопорушенню та його наслідкам, а також з урахуванням його фінансового положення, тому вважає реальним стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Відшкодування витрат на проведення психологічного дослідження в сумі 4766,40 грн. вважає, що судом не може бути стягнута, оскільки дане дослідження було виконане з порушенням вимог Міністерства юстиції України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства « Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з'явився. Представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» [PERSON] просив розгляд проводити без участі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З вироку Жмеринського міськрайонного суду від 16.06.2016 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України встановлено, що о 13 годині 00 хвилин 16.02.2016 року [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем "Nissan Patrol", державний номерний знак [NUMBER], з дозволу власника даного транспортного засобу [PERSON], знаходячись на відрізку дороги в напрямку с.Слобода-Носківецька Жмеринського району Вінницької області, розпочав рух автомобіля заднім ходом, не переконавшись, що позаду немає пішоходів або інших перешкод, чим грубо порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, яким застережено, що під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху; для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутись за допомогою до інших осіб, в результаті чого [PERSON] здійснив наїзд на [PERSON], яка в той час знаходилась позаду автомобіля. Внаслідок наїзду, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 14.10.2015 року №195 [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота розриви печінки, внутрішньо-черевної кровотеча; закритої тупої травми грудної клітини переломи 4, 5, 6, 7, 8-го ребер справа та 1, 2-го ребра зліва; травматичного гемопневмотораксу; травматичного та геморагічного шоку важкого ступеню; забою головного мозку легкого ступеня; скальпованої рани лівої тімяно-потиличної зони; саден тулуба, кінцівок; рваної рани лівої гомілки, з яких закрита травма живота у вигляді розривів печінки, кровотечі в черевну порожнину та закрита травма грудної клітини переломи ребер справа з 4-го по 8-ме та 1, 2-го ребра зліва, а також травматичний та геморагічний шок важкого ступеню належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх заподіяння; решта з переліку належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я або незначну стійку втрату загальної працездатності. Зазначені ушкодження виникли від дії тупого предмету (предметів), більш ймовірно при стисканні тіла (наїзд), та по давності утворення можуть відповідати строку 16.02.2015 року. Згідно вищезазначеного вироку [PERSON] визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді п'яти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного основного виду покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції ( т.1 а.с.12-17). Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ за результатами проведення психологічного дослідження №945/16-21 від 05.09.2016 дорожньо - транспортна пригода та її наслідки, що досліджуються за справою, є психотравмувальною для [PERSON]. [PERSON] завдана моральна шкода, орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання у зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою від отриманих травм становить 864 мінімальних заробітних плат (т.1 а.с.19-23). Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової психологічної експертизи №8183/17-61 від 20.09.2018 дорожньо - транспортна пригода та її наслідки, що досліджуються за справою, є психотравмувальними для [PERSON]. [PERSON] завдана моральна шкода. Орієнтовний еквівалент грошової компенсації за спричинені страждання ( моральну шкоду) у зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою від отриманих травм [PERSON] з урахуванням психологічних коефіцієнтів у літерному позначенні складатиме 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (т.1 а.с.244-250). Згідно з ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правового висновку Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 р. по справі № 204/3783/16-ц, провадження № 61-1141св18: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК України). Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що 16.02.2015 [PERSON] здійснив наїзд на [PERSON], яка в той час знаходилась позаду автомобіля та яка внаслідок наїзду згідно висновку згідно з висновком судово-медичної експертизи від 14.10.2015 року №195 зазнала тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечних для життя під час їх заподіяння та легкі тілесні ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я або незначну стійку втрату загальної працездатності. Вказані обставини встановлені поясненнями сторін та матеріалами справи. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди щодо компенсації витрат на лікування у сумі 6207 грн. 17 коп., то суд вважає необхідним задовольнити їх частково, а саме на придбання ліків згідно квитанцій (а.с.5-10) які можливо прочитати на суму 3955 грн. т які підтверджуються медичною карткою позивачки №15330 КУ «Жмеринська центральна районна лікарня». Згідно вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2017 речовими доказами по справі є: жіночі черевики чорного кольору з нашаруванням бруду, кофту бузкового кольору з плямами бурого кольору, джинси синього кольору з коричневим ременем з нашаруванням бруду та плям бурого кольору, пальто матерчате чорного кольору з нашаруванням бруду та плямами бурого кольору, панчохи чорного кольору, плавки чорного кольору, бюстгальтер червоного кольору, шкарпетки червоного кольору. Однак, позивач не надала суду доказів того, що вони пошкоджені та докази підтвердження вартості цих речей. Про інші речі, зазначені позивачем, а саме: кофту «Гольф», сорочку жіночу та сумку жіночу, які не визнані речовими доказами, інформації у вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2017 не міститься та позивач іншими доказами не довела та не надала доказів їх вартості. Таким чином, матеріальна шкода на загальну суму 2930 грн. за пошкоджений одяг, які просить стягнути позивач з відповідача, не підлягає задоволенню. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення, а також тяжкість отриманих травм і обставини їх отримання. В результаті даного інциденту піддане небезпека здоров'я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю. Також суд враховує глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача [PERSON], яка пережила психотравмуючу ситуацію, яка вплинула на її звичний спосіб життя. Ситуація, що стала підставою цього позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю ситуацією. Вона створює переживання, емоційну напруженість. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання ( моральну шкоду). Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких ( Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини. Моральну шкоду завдано позивачу [PERSON] внаслідок неправомірних дій відповідача, остання перенесла стрес, страх, фізичний біль, що потребувало додаткових зусиль для відновлення її стану як фізичного так і психологічного. Тобто, наявність завдання позивачу моральної шкоди, суду доведена. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Доводи відповідача про розмір моральної шкоди складає 10 000 грн. суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються вищевикладеними судом обставинами. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Витрати понесені позивачем на проведення судово - психологічного дослідження №945/16-21 від 05.09.2016 в сумі 4766,40 грн. та витрати за проведення судової психологічної експертизи №8183/17-61 від 20.09.2018 в сумі 5920 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: partial