Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 05.11.2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №157. У період шлюбу з відповідачем у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.07.2019 року шлюб між ними розірвано. Дочка проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач регулярно і в необхідному обсязі не надає. Також просила стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3500 грн. 00 коп. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 17.08.2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому він визнає позовні вимоги частково не заперечує проти стягнення з нього аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття. Крім того, не заперечує проти покладання на нього судових витрат з судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. В іншій частині позову, що стосується вимог про стягнення з нього понесених судових витрат на правочину допомогу адвоката в розмірі 3500,00 грн., де 2000,00 грн. надання консультацій та складання позовної заяви до суду; 1500,00 за представництво інтересів позивача в суді просив відмовити. 21.09.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача [PERSON] в якому просить урахувати при визначені розміру аліментів, що станом на цей час офіційно він не працює, має поганий стан здоров`я, здійснює догляд за своєю рідною матір`ю, яка є особою похилого віку, потребує постійного догляду та медичної допомоги, лікування, тому не має можливості в повній мірі сплачувати щомісячно аліменти на утримання своєї єдиної неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу). Інших видів державної соціальної допомоги не отримує. Фактично не може протягом тривалого часу в зв`язку з поганим станом здоров`я офіційно працевлаштуватися, так як не може робити у шкідливих умовах, робити з великою, середньою завантаженістю. Просить частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову, що стосується вимог про стягнення з нього понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. просив відмовити. Позивачем надано до суду відповідь на відзив та клопотання відповідача у якому він просить сятнувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. та відмовити в частині стягнення судових витрат. Вважає, що надані заперечення безпідставні, розмір аліментів у твердій сумі - 1000 грн. недостатній для утримання дитини у віці 14 років, також за відсутності згоди одержувача аліментів, у відповідача відсутнє право обговорювати можливість стягнення аліментів у твердій сумі. Правова допомога надавалась і надається їй, відповідачем не надано доказів необгрунтованості її розміру. Щодо наданих документів про стан здоров`я відповідача, документація про стан здоров`я [PERSON] датована 2001 роком, з того часу при наявності захворювання і підстав для того, він мав би отримати групу інвалідності та пенсію з цього приводу. Просила задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача понесені нею витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на неповнолітню дитину заперечує. Дочка [PERSON] проживає разом з нею, знаходиться на її повному утримані, хоча зареєстрована за адресою відповідача. Судові витрати, понесені нею просила стягнути у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вказав, що на цей час офіційно він не працює, знаходиться у пошуках офіційної роботи, має поганий стан здоров`я, здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є особою похилого віку. Зазначив що донька [PERSON] зареєстрована за його адресою, але фактично проживає з матір`ю. Просив частково задовольнити позовні вимоги позивача до нього, а саме стягнення з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп., не заперечує проти стягнення судового збору. В іншій частині позову, що стосується вимог про стягнення з нього понесених судових витрат на правочину допомогу адвоката в розмірі 3 500 грн., де 2000,00 грн. надання консультацій та складання позовної заяви до суду; 1500,00 за представництво інтересів позивача в суді просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований з 05.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №157. Шлюб було розірвано рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.07.2019 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 07 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 41. Дитина [PERSON] зазначана у переліку осіб, які входять до складу сім`ї відповідача за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Вовчанської міської ради Вовчанського району Харківської області № 77 від 16.09.2020 року про склад сім`ї. Згідно даних довідки про склад сім`ї, виданою Вовчанською міською радою Вовчанського району Харківської області за № 03 від 01.09.2020 року, дитина [PERSON] входить до складу сім`ї [PERSON] . Як встановлено судом під час розгляду справи, донька [PERSON] [INFO] проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, зареєстрована за адресою батька, що не заперечувалось відповідачем в ході судового розгляду. Щодо наданих відповідачем докуменів щодо стану його здоров`я та його матері, яка є особою похилого віку та потребує постійного догляду та медичної допомоги, суд зазначає, що вказані документи не підтверджують відсутність у особи можливості надання допомоги дитині у виді алемнтів. Надані відповідачем акти його медичних обстежень, свідчать про те, що вони проводились у 2001 році, з встановленням діагнозу та призначення лікування та рекомендації про повторний огляд через 2 роки. Документи, які підтверджують стан здоров`я [PERSON] на даний час відсутні. Обстеження матері відповідача проводились у 2018 році та 2019 році, виписка з історії хвороби матері датована 2018 роком. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодного доказу проходження на даний час лікування як ним так і матір`ю, придбання ліків за призначенням лікаря. Як вказано відповідачем у судовому засіданні, його мати отримує пенсію, він намагається працевлаштуватися та отримувати мінімальну заробітну плату. Відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом під час розгляду справи, донька [PERSON] [INFO] проживають разом з позивачем та знаходиться на її у триманні Разом з тим, стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Оскільки судом встановлено, що неповнолітня донька проживають разом з матір`ю, а отже тягар по її утриманню здебільшого покладається на неї, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно якого дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідачем суду не надано доказів непрацездатності та утримання особи похилого віку, з урахуванням матеріального становища дитини та її батька, суд вважає необхідним призначити стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 ЗУ від 05.07.2012 року за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Адвокат Лазебний Ю.О. діє на підставі ордеру серія ХВ №1139 від 13.08.2020 року. Як передбачено ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та становлять одну із складових судових витрат ч. 1 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України (1) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (2) За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (4) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (6) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного встановлено, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказує про понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. де: 2 000 грн. за надання консультацій та складання позовної заяви до суду, 1 500 грн. за представництво інтересів позивача в суді. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] просив суд відмовити у задовлені судових витрат на правничу допомогу, але суд, з урахуванням обставин справи, обсягу наданих адвокатом Лазебним Ю.О. правових послуг, критерію розумності їхнього розміру, з [PERSON] на користь [PERSON] вважає необхідним стягнути витрати на правничу допомогу адвоката та представництво інтересів у розмірі 2 500 грн. 00 коп. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 року складає 2102 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: partial