Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гончаров В.В., звернувся до суду з позовом до Поліцейського роти №3 взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Реплюк Т.М., Департаменту патрульної поліціїв особі управління патрульної поліції в Закарпатській області, Держави України в особі Казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що постановою поліцейського роти №3 взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Реплюк Т.М. від 13 вересня 2020 року серії ДП018 №727222 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч. 1 ст.126КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2020 року у справі №303/5403/20, яке набрало законної сили 16.10.20, скасовано постанову серії ДП018 №727222 від 13 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 і ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., провадження у справі закрито. Фактом незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, останньому завдано моральної шкоди, яку він просить стягнути з держави України через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача суми в розмірі 5000,00 гривень, з яких: 3000,00 гривень відшкодування моральної шкоди; 2000,00 гривень відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 05.03.2021 представник відповідача Державної казначейської служби України подав відзив на позов, в якому зазначив про відсутність нормативно - правового акту, який би регулював порядок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів патрульної поліції; факт скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди; розмір моральної шкоди не обґрунтовано; зауважив, що адвокатом на підтвердження витрат на правничу допомогу не надано детального опису робіт (наданих послуг). В задоволенні позовних вимог просить відмовити. 09.03.2021 представник відповідача Департамент патрульної поліції подав відзив на позов. Зазначив, що закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадку закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності застосуванню не підлягає; не дотримано процедури, яка встановлена Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 №6/5/41 щодо витребування у місячний строк від відповідних органів необхідних документів, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди; шкода може бути відшкодована лише на загальних засадах за правилами ч.6 ст.1176 ЦК України; докази завдання позивачу моральної шкоди відсутні, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язків наслідок цивільно - правового характеру і не може бути доказом того, що дії чи бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди; витрати на правову допомогу необґрунтовані. Пояснення осіб, що з`явилися в судовому засіданні В судовому засіданні представник позивача адвокат Гончаров В.В. позов підтримав, додатково пояснив, що незаконне притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності викликало негативні емоції у останнього, відповідно була завдано моральна шкода. Щодо визначення суми моральної шкоди саме у розмірі 3000,00 грн. пояснив, що така сума являється певним стримуючим фактором для запобігання зловживання працівниками патрульної поліції наданими ім. повноваженнями. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Котубей О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Щодо витрат на правничу допомогу пояснив, що сума в розмірі 2000, 00 грн. є необґрунтованою, так як дана справа є незначної складності, розглядається в спрощеному позовному провадженні, в підсистемі «Електронний суд» є форма позовної заяви, аналогічна заявленій [PERSON] , якою міг скористатися позивач; час, витрачений адвокатом на складання позовної заяви, є мінімальним. Інші процесуальні дії у справі; заяви, клопотання Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2021 року відкрито провадження, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19.03.2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача Департаменту патрульної поліції Котубей О.В. про передачу справи до іншого суду за територіальною підсудністю відмовлено. Фактичні обставини, встановлені судом. Постановою поліцейського роти №3 взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Реплюк Т.М. від 13 вересня 2020 року серії ДП018 №727222 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 і ч. 1 ст.126КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 жовтня 2020 року постанову серії ДОП18 №727222 від 13.09.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч. 1 ст.126КУпАП, скасовано,справу про адміністративне правопорушення закрито. Рішення набрало законної сили 16.10.2020. Оцінка Суду У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України. За змістом п. 8, 9 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках учинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування вищевказаної норми закону діють правила частини 6 статті 1176 Цивільного кодексу України, згідно з якою така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України). Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) в особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17. Дії працівників патрульної поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Суд не застосовує по даній справі правову позицію Верховного суду від 21.10.2020 по справі № 312/262/18, на яку посилався відповідач Департамент патрульної поліції, так як по обставинам справи № 312/262/18 до позивача не було застосовано жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, лише складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно фактичні обставини справ № 312/262/18 та даної справи, що перебуває на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, є різними. Отже, [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 13 Закону, згідно з якою розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Суд визначає розмір моральної шкоди з урахуванням положень частини другої статі 13 Закону з врахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача у зв`язку з неправомірним притягненням останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (постанова серії ДПО18 №727222 від 13.09.2020, яка була чинною в періоді з 13 вересня 2020 року по 16 жовтня 2020 року, протягом 34 (тридцяти чотирьох днів), часу юридичної реабілітації, обсяг та характеру вчинених дій, зусиль для відновлення попереднього стану, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди та з врахуванням вимог розумності і справедливості. Суд вважає доведеним розмір морального відшкодування в сум 2 000, 00 гривень. У рішенні Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування майнової шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. Також, у наведених в статті 1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги (пункт 4 статті 3 Закону). Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 15 ЦПК України визначено принцип пропорційності, відповідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи/ ст. 137 ЦПК/. Аналіз наведених норм ст.ст.133,137 ЦПК України дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Гончаровим В.В. 22.01.2021 було укладено договір про надання правової допомоги № 01/с, предметом якого є надання правової допомоги у справі по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності згідно з постановою поліцейського роти № 1 взводу № 1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області Реплюк Т.М. від 13.09.2020 серії ДПО18 № 727222; правнича допомога полягає у у наданні консультацій, вивченні документів і матеріалів судової справи, перегляді законодавчої бази і вивченні судової практики, підготовці документів правового характеру і представництві у судах. На підставі вказаного договору 25.01.2021 було виписано ордер серії АО №1022351. Відповідно до опису робіт (наданих) послуг, виконаних адвокатом за укладеним з [PERSON] договором від 22.01.2021 № 01/с про надання правничої допомоги, адвокатом Гончаровим В.В. були виконані наступні роботи: 1.вивчення наданих клієнтом документів тривалістю 0,25 год., вартість 250 грн.;2. надання консультації клієнту, тривалістю 0,25 год., вартість 250 грн.;3. перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики, тривалістю 0,5 год., вартість 500 грн.; 4.підготовка позовних матеріалів і подання позову до суду, тривалістю 1 год., вартість 1000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.01.2021 №01 на суму 2000,00 гривень. Таким чином, понесені [PERSON] витрати у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги адвокатом Гончаровим В.В. на суму 2 000 гривень є доведеними та підлягають відшкодуванню; неспіврозмірність таких витрат відповідачами не доведено. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial