Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], Відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України, про звернення стягнення на майно. Свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNHLAK07770538, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 42 000 доларів США, зі строком повернення до 28 квітня 2011 року для купівлі автомобіля «Mersedes Benz 320», д.н.з. [NUMBER], 2004 року випуску. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 28 квітня 2006 року був укладений договір застави вказаного автомобіля. Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у третьої особи утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2013 року становила 66 557,38 доларів США, а тому заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року, було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та звернуто стягнення на предмет застави. 25 лютого 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Печерського управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 36713135 з виконання виконавчого листа 2/0417/2167/2012, виданного 12 березня 2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми 10 000 грн. та звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором від 28 квітня 2006 року. За даним виконавчим провадженням відомості про обтяження щодо зазначеного автомобіля державним виконавцем в Державний реєстр обтяжень рухомого майна не вносилися. Крім того, у відділі примусового виконання рішень ДВС України знаходився на виконанні виконавчий лист № 3-554/2011, виданий 23 грудня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000 367 грн. У межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було оголошено в розшук, а пізніше описано й постановою від 15 листопада 2012 року арештовано належний третій особі автомобіль «Mersedes Benz 320», д.н.з. [NUMBER], 2004 року випуску. 09 липня 2013 року ТОВ «Укспецторг Групп» був проведений аукціон з реалізації зазначеного автомобіля, переможцем якого став [PERSON], про що 21 серпня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було видано акт № 168430/3 про проведення аукціону з реалізації зазначеного автомобіля. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив вилучити у [PERSON] та передати ПАТ КБ «ПриватБанк» вказаний автомобіль. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 квітня 2006 року звернути стягнення на автомобіль «Mersedes Benz 320», д.н.з. [NUMBER], 2004 року випуску, шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року, у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи - Відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України, про звернення стягнення на майно скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У судове засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки він придбав з прилюдний торгів спірний автомобіль законно та не має підстав здійснювати стягнення на даний автомобіль за борги третьої особи. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є повним правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNHLAK07770538 (т. 1 а.с.24-29). Відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти готівкою на строк по 28.04.2011 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 58 380 доларів США: на купівлю автомобіля у сумі - 42 000 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 16 380 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,25% від суми виданого кредиту щомісяця з обов'язковою єдиноразовою комісією у розмірі 1% від суми виданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування в період сплати. Погашення заборгованості за договором здійснюється шляхом надання банку щомісячних платежів у сумі 1 012,05 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою. Відповідно до п. 1.3 договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань виступає застава легкового автомобіля «Mercedes-Benz 320», 2004 року випуску, а також всі інші види застави, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов'язань. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна №DNHLAK07770538 (т. 1 а.с.30-33), відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №DNHLAK07770538 від 28.04.2006 року. Предметом договору є рухоме майно у вигляді автомобіля «Mercedes Benz 320», 2004 року випуску, легковий седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], об'єм двигуна 3196 см.куб, реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість предмету застави складає 282 800 гривень. Банк надав [PERSON] кредитні кошти, а останній свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, тому станом на 30 вересня 2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 66 557,38 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом - 25 137,20 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 34 044,11 доларів США, заборгованості з комісії - 3 045 доларів США та пені - 4 331,07 доларів США ( т. 1 а.с. 10-14). 24 лютого 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська постановив заочне рішення про звернення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHLAK07770538 від 28.04.2006 року стягнення на предмет застави - автомобіль «Mercedes Benz 320», 2004 року випуску, легковий седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], об'єм двигуна 3196 см.куб, реєстраційний номер [NUMBER] (т.1 а.с. 97-97). 25 лютого 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Печерського управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №36713135 з виконання виконавчого листа №2/0417/2167/2012, виданого 12.03.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми у розмірі 10 000 гривень та звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором від 28.04.2006 року (т. 1 а.с. 99). За даним виконавчим провадженням відомості про обтяження щодо автомобіля «Mercedes Benz 320» р.н. [NUMBER] державним виконавцем в Державний реєстр обтяжень рухомого майна не вносилися. У відділі примусового виконання рішень ДВС України знаходився на виконанні виконавчий лист №3-554/2011, виданий 23.12.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000 367 гривень. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було оголошено в розшук, а пізніше описано й постановою від 15.11.2012 року арештовано належний [PERSON] автомобіль «Mercedes Benz 320» р.н. [NUMBER] (т. 1 а.с. 206-209). 09 липня 2013 року ТОВ «Укспецторг Групп» був проведений аукціон з реалізації автомобіля «Mercedes Benz 320», що належить [PERSON], переможцем якого став [PERSON], що підтверджується протоколом від 09.07.2013 року № 11-0697/13 (т.1 а.с. 213-214). 18 липня 2013 року [PERSON] сплатив необхідні грошові кошти за автомобіль (т.1 а.с. 215). 21 серпня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було видано акт №3168430/3 про проведення аукціону з реалізації автомобіля «Mercedes Benz 320» р.н. [NUMBER], переможцем визнаний [PERSON] (т.1 а.с. 216-217). Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 27.08.2013 року у виконавчому провадженні №31168430 (т. 1 а.с.41) знято арешт з автомобіля «Mercedes-Benz 320» р.н. [NUMBER], який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.11.2012 року. Згідно вимог ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно роз'яснень у п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03 травня 2006 року обтяження на предмет застави було зареєстровано та відчуження автомобіля було передбачено лише за погодженням з обтяжувачем, підставою обтяження був договір застави (а. с. 140 том. 2). Пунктом 17.7 договору застави, укладеного 28 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], передбачено не здійснювати відчуження або розпорядження предметом застави без письмової згоди заставодержателя. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу", застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. У ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість за законність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду як це передбачено умовами договору, оскільки застава на спірний автомобіль не була припинена і зобов'язання забезпечене заставою боржником не було виконано, так як обтяжувач не надавав згоду на відчуження автомобіля боржником без збереження обтяження. Відповідно до умов договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором Заставодержателя здійснюється з додержанням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів, зокрема - шляхом продажу Заставодержателем Предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу третьою особою покупцем, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю…. За змістом ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контр агента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувачі вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Відповідно до вимог ст. 25 даного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішення суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур , передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити підставу для реалізації предмету застави як - шляхом продажу автомобіля Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Що стосується вимог про зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтовані, так як ПАТ КБ «ПриватБанк» як заставодержатель має всі повноваження, необхідні для здійснення продажу автомобіля, зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України здійснюється вже на стадії виконання рішення суду. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Не підлягають задоволенню також вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо вилучення у [PERSON] та передання їм вказаного автомобіля, оскільки представником позивача не надано доказів того, що [PERSON] в майбутньому буде перешкоджати виконання рішення суду. Суд, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 556 грн. 69 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial