Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] Ѕ частину витрат понесених на лікування дочки [PERSON] в період з 15.11.2016 по 07.11.2019 в сумі 4315,75 грн. та стягнути з відповідача витрати пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 2500,00грн.. В обґрунтування позову позивач зазначає, щовона з відповідачем мають спільну доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Звенигородського районного суду від 06.03.2019 з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі1/4 частини від заробітку щомісячно. Донька [PERSON] є інвалідом дитинства, знаходиться під постійним наглядом лікарів, часто хворіє, її лікування потребує значних затрат. За період з січня 2017р. по листопад 2019 р. на лікування доньки витрачено 8631,50грн. Враховуючи, що відповідач добровільно компенсувати понесені додаткові витрати не бажає, просить стягнути з нього половину понесених витрат. Відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов, відповідно до якого проти задоволення позову заперечує. Заперечення грунтуються на тому, шо позивачкою не доведено понесення таких витрат, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а надана довідка аптеки про вартість ліків не може вважатись належним доказом. Крім того вказав, що оскільки дитина є інвалідом з дитинства, то вона має гарантовано забезпечуватися безкоштовними ліками для лікування за рецептом лікуючого лікаря. Крім того відповідач вказав, що сам є інвалідом ІІ групи та часто проходить стаціонарне лікування, також утримує непрацездатного батька і інших джерел доходу окрім пенсії не має, відтак сплата додаткових витрат є для нього неможливою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Гончаренко Т.В.) від 27.11.2019 року відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду [PERSON] відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 07.09.2020 року прийнято справу до свого провадження. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 22.09.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Відповідачем в судовому засіданні 21.10.2020 подану заяву про відвід судді Сакун Д. І., у задоволенні якої Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 21.10.2020 року було відмовлено. В судових засіданнях 21.10.2020 та 23.11.2020 були допитані свідки: [PERSON] , яка пояснила, що вона є директором КНП "ЗВЕНИГОРОДСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ" Звенигородської районної ради. Вказала, що безкоштовні ліки дитині не виписувалися, аутизм є хворобою, яка має забезпечуватися пільговими ліками, проте препарати для пільгових категорій надаються за рахунок місцевого і районного бюджетів і на даний час такі кошти не виділяються. [PERSON] , яка пояснила, що вона є матір`ю позивачки і лікуючим лікарем дитини [PERSON] . Вказала, що лікує дитину з народження, дитина є інвалідом, усі ліки придбавалися за власний кошт. Чи відшкодовував відповідач якісь кошти на лікування їй невідомо. [PERSON] , який пояснив, що він є батьком відповідача. Вказав, що про надання відповідачем коштів на додаткові витрати йому невідомо. Проживає разом з сином у належній останньому квартирі. Про доходи відповідача відомостей не має. В судовому засіданні 23.11.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] відповідачкою було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] донька сторін [PERSON] є інвалідом з дитинства. Згідно рішення Звенигородського районного суду від 06.03.2013р. з [PERSON] стягуються аліменти н користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі1/4 від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини.(а.с.15) Відповідно до довідки Звенигородської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 17.10.2019 позивачка як безробітна не зареєстрована (а.с.18). Відповідно до довідки № 31070 Звенигородського управління головного управління ДПС у Черкаській області від 15.10.2019 року № 6107/23-12-08-026 [PERSON] отримала соціальні виплати за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року в розмірі 9224,70 грн.(а.с.19). Відповідно до довідки Управління СЗН Звенигородської РДА від 15.10.2019 [PERSON] отримує державну допомогу особам з інвалідністю на доньку [PERSON] (а.с.21). Відповідно до медичного висновку про дитину інваліда віком до 18 років №5 від 18.08.2017 року [PERSON] , [INFO] має психічні розлади у вигляді тяжких порушень експресивної мови і вторинною когнітивною недостатністю, стереотипною поведінкою, РСА порушення соціальної взаємодії, низьким рівнем функціонування.(а.с.23). Відповідно до виписки з історії розвитку дитини від 13.11.2019 року №99 виданого КНП «Звенигородський центр первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] , [INFO] знаходиться під постійним наглядом педіатра та психіатра з діагнозом - Психічні розлади у вигляді тяжких мовних порушень (алалія, СНЬ 1 ступеню) інтелектуальної недостатності, РСА, з низьким рівнем функціонування. F 06.8; F 84,8; F 70,1; F 80. Підгрупа «а», отримує соціальну допомогу з 21.01.2013 року(а.с. 25-28). З відповіді наданої завідуючим аптекою «Валекс» В.В. Газій вбачається вартість ліків станом на 13.11.2019 року(а.с 30). Відповідно до розрахунку вартості ліків, придбаних за власний рахунок [PERSON] та використаних для лікування [PERSON] загальна сума становить 7187,50 грн.(а.с. 31). Відповідно до довідки до акту огляду обласної МСЕК №2 м.Черкаси серія 12ААА № 872101, [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІІ групи з 25.09.2017 року. Причина інвалідності - травма, захворювання пов`язані з захистом Батьківщини. Можлива праця в створених умовах. Інвалідність встановлена на строк до 01 листопада 2020 року.(а.с.67). Відповідно до довідки про доходи пенсіонера [PERSON] від 18.12.2019 року № 107152/02-26 сума пенсії за період з 01.10.2019 року по 31.12.2019 року становила 32763,30 грн.(а.с.71). Відповідно до довідки Звенигородської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 20.08.2019 відповідач як безробітний не зареєстрований.(.с.72). Відповідно інформації наданої КНП «Звенигородський ЦПМСД» від 10.02.2020 року №57 дитині [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою [ADDRESS] не виписувалися ніякі рецепти на отримання лікарських засобів та виробів медичного призначення на безоплатних чи пільгових засадах в період з 15.11.2016 року по 07.11.2019 року.(а.с. 99). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Між сторонами виникли відносини, які регулюються СК України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Необхідність понесення витрат для проведення лікування, в т.ч. і діагностичних медичних процедур дитини з інвалідністю обґрунтована наявними у справі доказами і медичними документами,а відповідач є особою фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат враховуючи вказаний ним розмір пенсії. Крім того суд зауважує, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК відповідача останній може працювати в створених умовах. Разом з тим, як пояснив сам відповдач на даний час він не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває і не перебував, оскільки навчається на юридичному факультеті, крім того вказав що роботу не шукав і не шукає, оскільки пенсії йому цілком достатньо. При цьому відповідач вказував що вартість його навчання за півтора року складає 23000,00грн. Все в сукупності вказує на можливість відповідача приймати участь в додаткових витратах на дитину. Разом з тим позивачка не працює,та знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення по догляду за дитиною з інвалідністю, оскільки дитина потребує постійного догляду і навчається за індивідуальним реабілітаційним планом. Відтак суд вважає доведеною можливість відповідача надавати додаткові кошти на витрати пов`язані з лікуванням дитини та потребу позивачки в таких коштах. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 Проте, на підтвердження своїх вимог в частині понесення додаткових витрат позивач надала копії медичної документації з призначеннями лабораторних досліджень та необхідних лікарських засобів та документи, які мають підтверджувати витрати на вищевказане. Так, відповідно до рахунку [NUMBER] від 26.10.2017р. медичної лабораторії Мед Лаб на суму 1044 грн., у дитини [PERSON] було відібрано необхідний перелік аналізів, посилання на які містяться в медичній документації, і вказаний рахунок, відповідно до посилання в ньому є оплачений. Відтак суд вважає доведеними та обгрунтованими понесення таких витрат. Також позивачкою на підтвердження придбання ліків надано Лист аптеки «Валекс», наданий на адвокатський запит, у якому вказана вартість ліків станом на 13.11.2019. Проте, суд не вважає вказаний лист належним та допустимим доказом понесення позивачкою таких витрат на придбання зазначених ліків. У відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Інші доводи як позову так і відзиву на позов цих висновків не спростовують. Згідно частин 1,2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач звільнений від сплати судового збору оскільки є інвалідом ІІ групи. Позивач також не сплачувала судового збору, оскільки звільнена від його сплати. Стосовно витрат на правову допомогу, суд зазначає, що відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відтак суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та ст. ст. 140, 180, 181, 185 СК України,

Outcome: partial