Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2019 по справі № 712/8787/17 скасовано судовий наказ від 28.07.2017 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 20133,41 грн. та судовий збір в сумі 800 грн., а всього 20\~933, 41 грн. На позивача покладено виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, у тому числі й квартири [ADDRESS] . Споживачі за вказаною адресою не вносять оплати за надані послуги, тому станом на 01.02.2019 борг відповідачів перед Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» за спожиту теплову енергію складає 21859,61 грн. Крім того, внаслідок інфляції борг відповідачів станом на 01.02.2019 зріс на 437,37 грн., а 3% річних складають 135,19 грн. Відповідачі не виконують своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що призводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Просить стягнути з відповідачів солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» борг в сумі 64895,74 грн. та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача за довіреністю Лекіашвілі В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив суд, при цьому, застосувати строки позовної давності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» є виконавцем послуг з опалення та гарячого водопостачання будинку [ADDRESS] . Частиною 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що не зважаючи на відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з позивачем, відповідачі отримували такі послуги і повинні їх оплачувати. Тому, відповідачі є споживачами комунальних послуг (з централізованого опалення та гарячого водопостачання), які надаються позивачем. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води встановлено, що відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі проводять оплату наданих позивачем послуг, що є порушення норм закону. Водночас, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. В силу ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованість відповідачів зазначена з 2013 року. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні заявлено вимогу про застосування строку позовної давності до даних правовідносин та надано письмову заяву. Позивач звернувся до суду з позовом 04.08.2020. Таким чином, суд вважає, що до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає сума заборгованості за несплату за гарячу воду за період з серпня 2017 року по червень 2020 року в сумі 26527,68 грн. (47105,11 грн. 20577,43 грн.) Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Борг внаслідок інфляції з урахуванням строку позовної давності станом на травень 2020 року зріс на 1751,95 грн., а 3% річних складають 1063,53 коп. Оскільки судом встановлено, що позивач виконав свої обов`язки по наданню послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води перед відповідачами, надавав їм послуги, а останні плату за надані послуги належним чином не здійснювали та мають заборгованість, то суд робить висновок про задоволення позову в цій частині. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідачів підлягає сума понесених судових витрат позивачем по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам позивача. Суд вважає стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 1051 грн.

Outcome: partial