Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS]. В належній йому частині будинку проживає [PERSON], яка подарувала йому вказану частину будинку. 17.12.2014 р. приблизно о 8.25 він прийшов до місця проживання своєї тітки [PERSON], а саме до будинку [ADDRESS]. Являючись співвласниками будинку [ADDRESS] та сусідами відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають одну прибудинкову територію не розділену парканом. Зайшовши в двір та підійшовши до вхідних дверей тітки його вкусила собака [PERSON] та [PERSON] В результаті отриманий тілесних ушкоджень від укусів собаки він проходив медичне лікування в Білоцерківській лікарні № 2. Під час лікування він поніс матеріальні витрати на лікування в сумі 1300 грн. Крім матеріальних збитків, йому завдана моральна шкода яка полягає у тому, що він переніс та переносить по даний час нервовий стрес, втратив сон та нормальну життєдіяльність, на тривалий час втратив працездатність та дохід від заробітку. Моральна шкода також полягає у фізичному болю та стражданням, які він зазнав у зв'язку із ушкодженням здоров»я. Просить стягнути із відповідачів солідарно матеріальні збитки в розмірі 1300 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить у його задоволені відмовити також повідомив, що з 5.12.2014 р. [PERSON] перебуває за кордоном, за межами України, вона належним чином повідомлена про виклик до суду. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з»явилась, клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутності до суду не надіслала. Суд, заслухавши позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, заперечення проти позову, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 179,180,316,317,319,11,13,22,23,1166,1167 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п»ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст.ст. 1,3,9,12,35 закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні … Дія цього закону поширюється на такі види діяльності: утримання домашніх тварин і племінна робота з ними. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Фізичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних осіб та не створювати загрози безпеці людей. Право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов'язком дотримання норм і вимог цього закону. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. За порушення вимог цього законну винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно із законом. Відповідно до розділів I,II, III,V Правил утримання собак та котів у місті Біла Церква, затверджених рішенням Білоцерківської міської ради Київської області № 1157 від 29.10.2009 р., Правила поширюються на …. Громадян, що утримують собак і котів у м. Біла Церква. Громадяни - власники собак, котів а також особи, яким вони передані, зобов'язані суворо дотримуватись санітарно-гігієнічних ветеринарно-санітарних вимог, а також цих Правил з обов'язковим забезпеченням безпеки для оточуючих. Власник тварин має право: утримувати собак у вільному вигулі на належній їм ізольованій, добре огородженій території (ізольованому приміщенні) на прив»язі або без нього з обов'язковим усуненням можливості заподіяння шкоди людям або іншим тваринам. Власники тварин зобов'язані: створити належні умови утримання собак; зареєструвати тварин віком від трьох місяців і старших за місцем постійного проживання в житлово-комунальній організації та Білоцерківській міській державній лікарні ветеринарної медицини; тримати сторожових собак на привязі і спускати їх з неї лише на закритих територіях, що виключає можливість самовільного виходу або втечі тварини, з дотриманням заходів безпеки для людей; негайно повідомляти травмпункти закладів охорони здоров»я про випадки укусу або травмування твариною людини, а також доставляти в лікувальну установу ветеринарної медицини собак та котів, які завдали або отримали укуси для проведення огляду та визначення умов карантину; відшкодовувати нанесені тваринами збитки громадянам у встановленому чинним законодавством України порядку. Відповідальність за порушення цих правил відповідно до чинного законодавства України несуть громадяни-власники собак та котів, що утримують тварин. Судом досліджені: Копії чеків про придбання ліків; Копія паспорта позивача, картка ІПН; Копія договору дарування частки житлового будинку від 19.01.2008 р., згідно якому [PERSON] (дарувальник) передала [PERSON] (обдарований) у власність безоплатно ? частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, загальною площею 62,8 кв.м., житловою 43,3 кв.м. розташовану у [ADDRESS]; Копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ? частину будинку [ADDRESS] за [PERSON]; Копія технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], з планом земельної ділянки, викопіровкою із плану, планом будови, еплікацією до плану будинку, характеристикою будинку, господарських будівель та споруд ; Копія листа-відповіді Білоцерківського МВ ГУ МВС України у Київській області на звернення [PERSON]; Копії висновків Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області по зверненням [PERSON]; Копія довідки КЗ Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» про виклик бригади 18.12.2014 р. до [PERSON] діагноз: укушена рана лівої гомілки від 17.12; Копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], листків непрацездатності, згідно яких [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 18.12.2014 р. по 16.01.2015 р., стати до роботи 17.01.2015 р.; Копія довідки травматологічного пункту Білоцерківської міської лікарні № 2, видана [PERSON] в тім, що 17.12.2014 р. ним отримана травма: в побуті вкусив собака. Звернувся за допомогою 18.12.2014 р. о 12.00. Виданий лікарняний лист з 18.12.2014 р. по 19.12.2014 р.; Копії висновків Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області за зверненнями [PERSON], постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.10.2012 р., 07.03.2012 р., 13.02.2012 р., 02.06.2011 р., 16.04.2011р.; Копія з закордонного паспорта [PERSON] із штампом про видачу їй візи до країн Шенгенської зони 05.12.2014 р.; Матеріал № ЖЄО 27830 від 22.12.2014 р. по зверненню [PERSON], з висновком. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в [ADDRESS]. Позивач є її племінником. Відповідачі є її сусідами. У [PERSON] є велика жовта собака, яку він часто відв'язує та прив»язує. Собака виросла тут за адресою. [PERSON] виглядів цю собаку. Вона неодноразово просила [PERSON], щоб він не відв'язував собаку тому, що вона може порвати людей. Але [PERSON] її не слухав. Собака належить [PERSON], він її доглядає, годує. 17.12.2014 р. приблизно о 8.15 до неї прийшов племінник. Собака бігала по двору, потім підбігла до племінника, вкусила його і відбігла. Коли це сталося вона стояла поруч із племінником та бачила особисто це. Після того як собака вкусила [PERSON] вибіг зі своєї частини будинку. [PERSON] не бачив, як собака покусала племінника. Коли собака покусала племінника 17.12.2014 р. вона не бачила [PERSON]. Раніше вона [PERSON] і [PERSON] казала, щоб закривали собаку, вони не слухали. Після того як собака покусала племінника, міліцію та швидку не викликали, до органів місцевого самоврядування не зверталися, не здогадалися це зробити про вжиття заходів до сусідів у зв'язку із тим, що собака покусала племінника. Племінник був на лікарняному, лікувався, поніс витрати на придбання ліків. Вона говорить суду правду. Судом встановлено, що позивач є власником ? частини будинку [ADDRESS], у якій проживає його тітка [PERSON], [INFO]. Відповідачі мешкають у іншій половині, 1/2 частині будинку [ADDRESS]. Частина будинку, належна позивачу, в якій проживає [PERSON] та частина будинку, в якій мешкають відповідачі мають одну прибудинкову територію. Відповідач [PERSON], як він пояснив суду, є власником домашньої тварини- собаки, безпородної - «дворняги», середнього росту, рижої масті, по кличці "Джек", яка проживає за адресою його мешкання. 17.12.2014 р. приблизно о 8 години 25 хвилин позивач прийшов до [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У цей час собака, що належить [PERSON], була відв'язаною та накинулася на позивача, вкусивши позивача двічі за ліву ногу. Після того як собака вкусила позивача, вийшов із своєї частини будинку відповідач [PERSON] та забрав собаку, прив'язавши її. Між позивачем та відповідачем [PERSON] відбулася розмова з приводу того, що сталося. Після того як собака вкусила позивача, останній в цей же день не звертався за медичною допомогою та в правоохоронні чи інші органи, з приводу того, що його вкусила собака, як пояснив позивач тому, що крові не було, думав що пройде. У цей же день 17.12.2014 р. повернувшись до себе додому йому дружина та він надав собі медичну допомогу, обробивши рану. 17.12.2014 р., як пояснив суду позивач, йому стало зле, підвищилася температура тіла та тиск. Наступного дня - 18.12.2014 р. позивач викликав швидку медичну допомогу, працівниками якої йому були здійснені ін'єкції та рекомендовано звернутися до травмпункту. Згідно довідки КЗ Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» про виклик бригади 18.12.2014 р. до [PERSON] останньому встановлено діагноз: укушена рана лівої гомілки від 17.12. Після звернення позивача до травмпункту у лікарні, він був оглянутий лікарем, направлений до лікаря для лікування. У період з 18 грудня 2014 р. по 16 січня 2015 р. позивач перебував на лікуванні, про що надав суду копію листків непрацездатності. У період лікування, позивач вимушений був купувати ліки за власні кошти. Позивачем надані суду належні докази: касові чеки про придбання ліків та медичних препаратів у період його лікування на суму зазначену у позову - 1300 грн. Суду не надані докази, що [PERSON] є власником вказаної собаки. Судом встановлено, що 17.12.2014 р., до та після того як вказана собака вкусила позивача, [PERSON] не знаходилась за місцем свого проживання у [ADDRESS]. Судом не встановлено вини відповідача [PERSON] у завданні позивачу матеріальних збитків, моральної шкоди. Cудом встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч законодавства при утриманні собаки по кличці «Джек» не належно виконував свої обов'язки по її утриманню, оскільки не була забезпечена обов'язковість безпеки для оточуючих. Судом встановлено, що 17.12.2014 р. біля 8.25 за адресою Київська область, [ADDRESS], з вини відповідача [PERSON], який неналежно утримував свою собаку по кличці «Джек», остання вкусила позивача за ліву ногу, причинивши тілесні ушкодження у вигляді укушеної рани лівої гомілки, що потребувало лікування позивача, грошових витрат для відновлення здоров»я. При цьому судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої права та обов»язки по утриманню собаки здійснював не у межах, визначених ст.ст. 1,3,9,12 закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», розділами I,II,III,V Правил утримання собак та котів у місті Біла Церква, затверджених рішенням Білоцерківської міської ради Київської області № 1157 від 29.10.2009 р. Суд визнає, що відповідачем [PERSON] завдані позивачу матеріальні збитки і моральна шкода, оскільки встановлено його вину у її завданні: неналежне утримання ним своєї собаки по кличці «Джек», яка 17.12.2014 р. біля 8.25 за адресою [ADDRESS], вкусила позивача, завдала йому фізичний біль та страждання, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням здоров»я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України), вимушеність здійснення позивачем витрат для відновлення свого пошкодженого здоров»я - порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України). Суд вважає, що завданню матеріальних збитків, моральної шкоди позивачу передувало перебування собаки, належної відповідачу [PERSON], без належного нагляду, неналежне утримання собаки, відсутність безпосереднього контролю за поведінкою собаки. Суд зазначає, що ст. 12 закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», розділами III,V Правил утримання собак та котів у місті Біла Церква, затверджених рішенням Білоцерківської міської ради Київської області № 1157 від 29.10.2009 р., передбачений обов'язок, відповідальність власника тварини по відшкодуванню шкоди, заподіяної особі твариною в повному обсязі особою, яка її утримує. При цьому суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не доведено (не доказано), що матеріальні збитки, моральна шкода позивачу завдані не з його вини, внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд відхиляє доводи відповідача про відмову у задоволені позову через не доведення позивачем завдання, належним йому собакою, тілесних ушкоджень позивачу, тому, що вказане спростовується показами самого відповідача, що собака по кличці «Джек» належить йому, поясненнями позивача, показами свідка [PERSON], про те, що саме собака відповідача [PERSON]. вкусила позивача, письмовими доказами дослідженими судом. Пунктом 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій, їх тривалість, характер, обсяг, глибину душевних, фізичних, психічних страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров»я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивачу в сумі 1000 грн., відповідає вимогам розумності,виваженості та справедливості. Суд вважає доводи позивача, щодо іншої суми моральної шкоди, є необґрунтованими, оскільки останнім не надано належних, допустимих та переконливих доказів (не доказано), що його стан здоров»я значно погіршився: він втратив сон та нормальну життєдіяльність тощо. За таких обставин суд вважає позов підлягає задоволенню частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути матеріальні збитки у розмірі 1300 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно зі ст.ст. 1,2,4 ЦПК України, ст. 3 ЦК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Загальними засадами цивільного законодавства є: 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Таке ухвалене рішення за позовом [PERSON], суд вважає, буде законним, розумним та справедливим, таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства, обраним судом способом захисту прав та інтересів позивача. Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3,179,180,316,317,319,11,13,22,23,1166,1167 ЦК України, ст.ст. 1,3,9,12,35 закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», розділів I,II,III,V Правил утримання собак та котів у місті Біла Церква,

Outcome: partial