Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] . Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON] [INFO] , для її подальшого влаштування. Стягнути із [PERSON] , [INFO] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідачів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати дитина. Свої вимоги мотивувала тим, що на обліку у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, яка немає реєстрації та місця проживання. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , має статус одинокої матері, останнє відоме її місце проживання : [ADDRESS] та [ADDRESS] , на даний час фактичне місце проживання невідоме, зв`язок з нею відсутній. Малолітня [PERSON] навчалась с СЗШ № 258 період з 01.09.2015 року по 10.10.2017 рік, та за заявою матері [PERSON] була відрахована з навчального закладу. З 10.10.2017 року малолітня більше ніде не навчається. [PERSON] цілком і повністю усунулась від виховання дитини, від виконання своїх батьківських обов`язків. Не піклується про дитину, її фізичний та духовний розвиток. Фактичне місце проживання матері [PERSON] та [PERSON] на даний час не встановлено, зв`язок із нею відсутній. Листом служби у справах дітей було доручено Дніпровському УП ГУПН в м. Києві встановити фактичне місце проживання [PERSON] та притягнення останньої до адміністративної відповідальності, однак Дніпровське УП ГУ ПН у м. Києві надали відповідь, що в ході проведених заходів встановити місце знаходження[PERSON] не виявилось можливості. Інших родичів, окрум бабусі, яка дійсно проживає за адресою : [ADDRESS] , жодних відомостей про існування можливих родичів малолітньої отримано не було. На підставі акту органу внутрішній справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку СЮП ВП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 13.07.2018 року малолітню [PERSON] , влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) де і перебуває на даний час. Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини. Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідачів та третіх осіб до суду просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило. Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та не заперечував щодо заочного розгляду справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 23 липня 2019, постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва (повторно) про народження серії [NUMBER] від 25 серпня 2018 року батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька дитини [PERSON] внесені за вказівкою заявника. 13 липня 2019 року було складено акт органу внутрішній справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається що малолітня [PERSON] була знайдена в м. Києві за адресою: [ADDRESS] , без супроводу дорослих. На підставі даного акту малолітню [PERSON] було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). До служби у справах дітей надійшло повідомлення від Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про перебування в закладі малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка була влаштована на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку СЮП Дніпровського УП ГУПН у м. Києві від 13.07.2018 року працівниками Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, де вона перебуває на даний час. А також зазначили, що на підставі вищевказаних обставин вважають за доцільне поставити малолітню [PERSON] , на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, з метою захисту її прав та інтересів. [PERSON] характеризується, як спокійна та замкнена дитина. На контакт зі старшими та однолітками йшла не охоче. Громадські доручення не виконувала. Школу систематично не відвідувала надаючи довідки від лікаря або заяви від батьків. Мати, [PERSON] , за час навчання дитини, у класного керівника не з`являлась, на телефонні дзвінки відповідача інколи. Прохання класного керівника, адміністрації закладу з`явитись до школи- ігнорувала. Не одноразово складалися акти, спілкувалися із сусідами, співмешканцями, мамою - таким чином залучали дитину до навчання. Мама неодноразово змінювала місце проживання, але школу про це не повідомляла. Відповідно до наказу №1 від 25.01.2019 року «Про постановку на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих умов», вбачається, що малолітню [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах поставлено на облік. Відповідно до акту № 185 від 06.08.2018 року обстеження умов проживання дитини квартира за адресою : [ADDRESS] , ізольована та здається в оренду. Службою у справах дітей Луцької міської ради було проведено перевірку щодо сім`ї [PERSON] та їхніх житлових умов та повідомлено наступне, що потрапити в квартиру для обстеження житлових умов працівника служби не вдалося, оскільки двері були зачинені. В квартирі перебувала жінка, яка категорично відмовилась надавити будь-які пояснення, та на запрошення Служби у справах дітей ніхто не відреагував. А також, Службі у справах дітей не вдалося встановити чи проживала за адресою : [ADDRESS] малолітня [PERSON] Луцьким відділом поліції ГУ НП у Волинській області також, було повідомлено що встановити місце знаходження [PERSON] не виявилося можливим, інших родичів [PERSON] ,окрім бабусі, отримано не було. Таку ж відповідь було надано і Дніпровським УП ГУНП у м. Києві, та додатково повідомлено, що [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась. В листі Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яке адресовано Начальнику Служби у справа дітей та сім`ї Дніпровської РДА Поліщуку О. В. вказано, що малолітня [PERSON] , яка була влаштована з 13.07.2018 та перебуває на даний момент, бажає спілкуватися з [PERSON] та [PERSON] та поновлювати з ними взаєморозуміння. В матеріалах справи містяться пояснення [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою : [ADDRESS] , працюючої в ТОВ «Паперовий Змій» ОПТ, з яких вбачається, що вона є біологічною тіткою по лінії батька [PERSON] ,, [INFO] . Батько [PERSON] - [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . В нього на даний час немає паспорта, свідоцтва про народження та постійного місця роботи. Мати [PERSON] , - [PERSON] після народження дитини до року проживала з біологічною бабусею [PERSON] , чоловіком бабусі [PERSON] та батьком дитини - [PERSON] . Після року [PERSON] залишила на біологічну бабусю і батька малолітню [PERSON] , не займалась її вихованням та інколи приходила. Після 4-х років , почала брати [PERSON] з собою на прогулянки, після 5-6 років почала брати з собою на декілька днів. Коли стало питання про влаштування дитини до школи, бабуся [PERSON] попросила свідоцтво про народження дитини, після цього [PERSON] забрала дитину і більше ніколи не з`явилась. Дідусь та бабуся дізналися в якій школі навчається дитина і поїхали щоб її побачити, але коли мати побачила що її знайшли, забрала дитину зі школи і малолітня [PERSON] довго не з`являлась. [PERSON] згодна забрати дитину в свою сім`ю, виховувати її, утримувати та навчати. Викладені факти свідчать, що мати дитини [PERSON] цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини, нехтують потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов`язками. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (протокол засідання Комісії від 13.02.2019 р. №3). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені обставини свідчать, що відповідачі злісно ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своїх дітей, не забезпечують їх законних прав на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, суд враховує, що цивільним процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана малолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial