Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що рішенням Сторожинецького районного суду від 10.04.2009 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 300 (триста) гривень до повноліття дитини, однак вказаних грошей не вистачає на утримання дитини, а відповідач має можливість сплачувати більший розмір аліментів так як працює в Західно-Українській комерційній фірмі "Світнест" в м.Сторожинець, тому позивач просила змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати із відповідача аліменти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала але просила їх задовольнити в сумі 1000 грн., посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] як в своїх письмових запереченнях так і в судовому засіданні вимоги позову не визнав, однак не заперечував, і погодився що розмір аліментів необхідно змінити і визначити їх в межах від мінімального розміру аліментів до половини прожиткового мінімуму на дитину, оскільки визначена судом сума аліментів є малою. При цьому посилається на те, що він в даний час офіційно не працює, постійного заробітку не має.. Він одружений вдруге і у нього від повторного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] Таким чином він не має можливості сплачувати аліменти у сумі запрошеній позивачем, але згоден сплачувати аліменти в розмірі 600 гривень. Заслухавши сторін та дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с.5) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції, матірю [PERSON] [INFO] є позивач, а батьком - відповідач, який у відповідності до ст.180 СК України, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю. Рішенням Сторожинецького районного суду від 10.04.2009 року по цивільній справі № 2-422/2009, стягнуто із відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сторін, аліменти в розмірі по 300 (триста) гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення зазначеного рішення та після розірвання шлюбу від якого народжена неповнолітня дитина [PERSON], відповідач одружився вдруге. У відповідача народился дитина. Таким чином у відповідача, крім спільної дитини [PERSON] є ще одна неповнолітня дитина - син [PERSON] [INFO] В даний час відповідач офіційно не працює але має нерегулярний мінімальний дохід, як зазначено в його письмовому запереченні на позов. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні обставини і докази, суд вважає, що вони свідчать про зміну матеріального та сімейного стану, і позивача і відповідача що в сукупності свідчить про законодавчо можливий перегляд раніше визначеного розміру аліментів, проти чого не заперечує і відповідач, визнавши позов в частині зміни розміру стягуваних аліментів і не повністю визнавши суму аліментів. Суд знаходить, що таке визнання слід прийняти так як воно не порушує прав третіх осіб і не суперечить закону. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та зважаючи на те, що відповідач працює по найму і його дохід неконтрольований та не стабільний суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі є обґрунтованою. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі вказані обставини в тому числі і наявність у відповідача ще однієї дитини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, в сумі 1531 гривня. Дитина відповідача, дочка [PERSON], перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення саме в такому розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обовязок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить що розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Враховуючи при визначенні розміру аліментів, наявність у платника аліментів неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, суд разом з тим не вважає, що вказана обставина суттєво впливає на прийняття судом позиції відповідача щодо визначеного ним розміру аліментів з огляду на те, що обовязком відповідача є належне утримання всіх своїх дітей, однак аліментні обовязки у відповідача існують тільки щодо дитини з якою він не проживає, а це його донька [PERSON] яка проживає з позивачем. Таким чином суд вважає, що відповідач, будучи здоровою людиною, працюючи по найму та маючи відповідний дохід має можливість і зобовязаний сплачувати на утримання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] половину її прожиткового мінімуму, який за станом на 01.05.2016 року становив 1531 гривень. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина проживає з матірю, а у відповідача не встановлені будь-які інші аліментні обовязки.

Outcome: partial