Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні. Свій позов мотивує тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між ними, дитина залишилася проживати з матірю, але він допомагає доньці матеріально. Зазначає, що він любить і поважаю доньку, бажає виконувати свій батьківський обовязок піклуватися про її здоровя, фізичний та духовний розвиток. Добросовісно виконуючи покладені на нього обовязки по утриманню дитини, має право на рівні з матірю права брати участь у її вихованні. Однак, його колишня дружина чинить перешкоди в його регулярних побаченнях з дитиною, на свій розсуд визначаючи та дозволяючи побачення, встановлює час і тривалість спілкування, налаштовує дочку проти його нової сімї, чим порушує його права та права дитини. Незважаючи на встановлений рішенням Служби у справах дітей спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідачем постійно чиняться перешкоди з надуманою мотивацією та вимогами про зустрічі з дитиною на нейтральній території і без третіх осіб. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 141, 157-159 СК України, просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в його спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]. Визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: 1,3 суботи місяця з 12:00 год. до 20:00 год. з можливістю відвідувати місце проживання батька дитини, 2,4 неділі місяця з 12:00 год. до 20:00 год. з можливістю відвідувати місце проживання батька дитини, щопонеділка з 15:00 год. до 18:00 год. за попередньою домовленістю з матірю дитини. Спільний відпочинок дочки з батьком літом або на період його відпустки протягом 2 тижнів. Позивач в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому, додатково суду пояснив, що бажає більше часу проводити з донькою. Розуміючи, що дитина навчається і має мало вільного часу протягом робочого тижня, намагався влаштовувати їхні побачення у вихідні дні, але з різних причин такі побачення не відбувались. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнала частково, відповідач подала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що не чинила та не чинить перешкод батькові у спілкуванні з донькою. Зазначає, що вона добровільно та з власної ініціативи організовує такі побачення, пояснює дочці значення необхідності спілкування з батьком. Вважає обґрунтування позову надуманим, позивач намагається реалізувати свої права батька, ігноруючи інтереси дитини. Пропонує визначити порядок спілкування батька з дочкою таким чином: один раз на тиждень з урахуванням відвідування шкільного та позашкільних закладів за попередньою домовленістю з дитиною та її матірю; один раз на рік за домовленістю з батьком та дочкою, матірю дитини до 10 днів на відпочинок з батьком. Бажає, щоб спілкування батька з дитинною відбувалося за попереднім погодженням з донькою та її матірю. Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав, вважає недоцільним організацію побачень батька з дитиною шляхом попередньої домовленості з матірю дитини, оскільки батькам важко знаходити спільну мову та досягати згоди між собою. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року, який розірвано рішенням Луцького міскрайонного суду Волинської області від 20.01.2014 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №010464, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). В судовому засіданні, з пояснень сторін, встановлено, що після розірвання шлюбу донька сторін залишилась проживати з матірю. Рішенням служби у справах дітей Луцької міської ради №62 від 19.10.2015 року «Про участь гр. [PERSON] у вихованні дитини» визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.11). З пояснень, наданих сторонами та представником третьої особи у судовому засіданні, щодо виконання рішення служби у справах дітей Луцької міської ради №62 від 19.102015 року «Про участь гр. [PERSON] у вихованні дитини» судом встановлено, що графіку зустрічей з дитиною сторони не дотримувались через неможливість досягнення попереднього узгодження часу побачення батьком з дитиною та її матірю. З метою врахування думки дитини при вирішенні заявленого позову, судом заслухано [PERSON], [INFO], яка суду пояснила, що не проти зустрічей з батьком, але бажає, щоб такі зустрічі організовувалися з врахуванням її думки, а також пояснила, що не бажає відвідувати з батьком його нову сімю. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється вид виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною другою статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її виховані і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що на час розгляду справи, донька сторін у справі досягла одинадцятирічного віку, відвідує школу, а також позашкільні заняття. Оцінюючи у сукупності вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що спосіб участі у вихованні доньки, який просить визначити позивач в частині вимог щодо можливості відвідування [PERSON] його місця проживання, враховуючи побажання дитини, прихильність та ставлення до кожного із батьків, то це буде порушувати інтереси дитини, може вносити дискомфорт та не буде сприяти стабільному та нормальному розвитку та вихованню дитини. Разом з тим, враховуючи положення ст. 157 СК України, а також право батька на особисте спілкування з дитиною, та перш за все приймаючи до уваги інтереси дитини, суд вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дочки [PERSON]Е, [INFO]: кожної 1 та 3 суботи відповідного місяця відповідного року з 13 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв.; кожної 2 та 4 неділі відповідного місяця відповідного року з 14 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв. Надати можливість [PERSON] можливість спільного відпочинку та проведення дозвілля з [PERSON], [INFO], протягом 14 календарних днів у період з 04 червня по 25 серпня відповідного календарного року безперервно з обовязковим, за три календарних дні, попередженням [PERSON] про місце проведення такого відпочинку та дозвілля з його періодом, в разі, якщо місце протягом 14 календарних днів буде змінюватись, а також кола осіб з якими такий відпочинок та дозвілля буде проводитись. Визначити, що спілкування [PERSON] з дочкою [PERSON], [INFO] згідно визначеного графіка в частині 1, 3 суботи та 2, 4 неділі, може відбуватись за відсутності [PERSON], але з обовязковим її повідомленням за одну годину до визначеного часу про місце де таке спілкування буде відбуватись, визначити, що у разі, якщо спілкування [PERSON]І з дочкою [PERSON], [INFO], згідно визначеного графіка буде відбуватись в присутності [PERSON], то дозвіл на таку присутність повинно бути надано [PERSON] напередодні.

Outcome: partial