Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на час навчання. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач працює без оформлення водієм у ПП «Прокопенко», його розмір заробітної плати складає 4 000 грн. , тому може надавати допомогу синові. Просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що не працює, проживає за рахунок городництва, має незадовільний стан здоров»я. [PERSON] має можливість працювати , а тому повинен сам себе матеріально забезпечувати. Син з ним не спілкується. Просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до довідки №898 від 16 вересня 2015 року [PERSON] навчається в ДНЗ « Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С.» , форма навчання денна, термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання) виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних факторів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, - продовження ними навчання, - потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні позовних вимог, суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, а саме, що він має нерегулярний мінливий дохід. Суду не надано доказів, що відповідач в установленому порядку зареєстрований як безробітній в розумінні п.1 ч.1 ст. 43 Закону України « Про зайнятість населення» та намагається працевлаштуватися. Відповідачем не було доведено відсутність можливості надавати матеріальну допомогу сину. Відповідно до статті 200 Сімейного Кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, та бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків - матір'ю позивача. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно, на час навчання. Згідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial