Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, які в подальшому неодноразово збільшив та в якому вказав, що між КС «Інтеграл» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 606/3/С від 24.03.2014 року на умовах поворотності, строковості, платності. На підставі цього кредитного договору надано кредит в розмірі 35000,00 грн., строком на 15 місяців з 24 березня 2014 року по 24 червня 2015 року, зі платою за користування фінансовим кредитом із розрахунку 85 % річних. Спілка належним чином виконала свої обов'язки, встановлені кредитним договором, щодо надання кредиту своєчасно і у повному обсязі, проте, з 25 квітня 2014 року боржником не виконуються прийняті зобов'язання відповідно до умов кредитного договору, зокрема щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом. На підставі договору поруки від 24.03.2014 р. [PERSON] поручився перед позивачем за виконання обов'язків [PERSON] за кредитним договором № 606/3/С від 24.03.2014 р., між тим, поручителем [PERSON] порушено умови договору поруки і у встановлений строк не погашено суми кредиту та процентів за користування кредитом [PERSON] Відповідачі , незважаючи на обов'язок сплатити заборгованість за кредитом, вимоги кредитодавця не виконують, порушують вказані умови кредитного договору і у встановлений строк не погашають суми кредиту та процентів за користування кредитом. До КС «Інтеграл» ніякого письмового повідомлення від позичальника [PERSON] про неможливість та причини не сплати нею чергового платежу за кредит у визначений строк не надано. На підставі зазначеного, за рішенням КС «Інтеграл» від 24 квітня 2014 року, у зв'язку із ненадходженням платежів від [PERSON] за кредитним договором № 606/3/С від 24.03.2014 року, з 24 квітня 2014 року її кредит був визнаний кредитом з підвищеним рівнем ризику та по ньому з 24 квітня 2014 року встановлено процентну ставку 170 % річних. Станом на 08.05.2018р. заборгованість за кредитним договором № 606/3/С від 24.03.2014 р. складає 346 151,19 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 33 626,71 грн.; заборгованість за відсотками - 231 167,51 грн.; 3% річних - 4079,43 грн.; інфляція - 77 277,54 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. У судове засідання представник позивача не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, була належним чином повідомлена про час розгляду справи, відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, заява про відкладення розгляду справи від неї не надійшла, тому, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, від представника відповідача надійшл письмові заперечення, я яких останній заперечує проти позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 24.03.2014р. №606/3/С та просить розглянути справу у його відсутність з урахуванням його письмових заперечень, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони зазначеного відповідача. Відповідно до письмових пояснень представника позивача на заперечення відповідача за рішенням кредитного комітету Кредитної Спілки від 24.04.2014 р. між Кредитною Спілкою «Інтеграл» та членом Спілки [PERSON] було укладено додаткову угоду від 24.04.2014 року до кредитного договору № 606/3/С від 24.03.2014 р., якою було доповнено п. 2.1 до кредитного договору 606/3/С від 24.03.2014 р., якою строк дії цього договору пролонговано. 25 квітня 2014 р. Спілкою надіслано на адресу поручителя [PERSON] додаткову угоду від 24.04.2014 р. до кредитного договору № 606/3/С від 24.03.2014 р. рекомендованим листом. Пролонгація кредитного договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він укладений. Будь-яка зміна строку виконання зобов'язань не є строком, з якого починається спливати шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Кредитним договором передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно графіка погашення кредиту, який є невідє'мною частиною цього договору, тобто початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 24 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог (позову) до поручителя. В кредитному договорі строки платежів у погашення кредиторської заборгованості не є окремими грошовими зобов'язаннями перед Спілкою, а є складовою єдиного грошового зобов'язання з повернення суми отриманого кредиту та сплати процентів. Боржники не виконували щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором. У разі неналежного виконання боржником зов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК раїни строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки, відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Пунктом 6.1 Договору поруки передбачено, що усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, у тому числі пов'язані із здійсністю, укладенням, виконанням, міною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості. Пунктом 2.2. Договору поруки зазначено, що поручитель [PERSON] відповідає перед Кредитною Спілкою "Інтеграл" у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON], включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. При цьому, Кредитною Спілкою «Інтеграл» на адресу [PERSON] направлялися листи, які були ним отримано особисто, зокрема: додаткова письмова угода від 24.04.2014 р. до кредитного договору на надання фінансового кредиту № 606/3/С від 24.03.2014 р.; письмова заява щодо заборгованості за кредитним договором № 606/3/С від 24.03.2014 р. Позивач вважає позовні вимоги доведеними, тому просить їх задовольнити (а.с.92-94). Відповідно до письмових заперечень представника відповідача [PERSON] - [PERSON], останній заперечував проти позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 24.03.2014р. №606/3/С, який було укладено між Спілкою та [PERSON], мотивуючи тим, що згідно до вищевказаного кредитного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 35 000 грн. строком на 15 місяців з 02 березня 2014р. по 24 червня 2015р., зі платою за користування фінансовим кредитом із розрахунку 85%. З метою забезпечення виконання вказаного вище зобов'язання між Спілкою, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки від 24.03.2014р., за яким останній зобов'язується перед кредитором за виконання обов'язків [PERSON] за кредитним договором від 24.03.2014р. №606/3/С у розмірі 35 000 грн. з виплатою 85% (п.п.1.1 п.1 Договору поруки). Вказаний Договір поруки діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст.559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (п.п.5.2 п.5 Договору поруки). Вважає, що договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статгі 252 ЦК України, а тому вважає, що підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - 24 червня 2015 року. Беручи до уваги положення Договору, за яким строк його дії закінчується 24 червня 2015 року, а з даним позовом Спілка звернулася у серпні 2017 року, тобто з пропуском шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тому сторона відповідача приходить до правового висновку про припинення правовідносин щодо Договору поруки від 24.03.2014р.. Крім того, згідно до п.п.3.1 п.3 Договору поруки у разі несплати боржником суми боргу в строки, передбачені кредитним договором, кредитор звертається з письмовою вимогою до поручителя за цим договором, проте, у порушення умов договору Спілка жодного разу не зверталась до поручителя із такої вимогою, і вказане свідчить про невідповідність дій Спілки умовам Договору поруки. Також, за умовами Договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 35 000 грн. строком на 15 місяців з 02 березня 2014р. по 24 червня 2015р. зі платою за користування фінансовим кредитом із розрахунку 85%. За умовами договору поруки від 24.03.2014р. [PERSON] зобов'язується перед кредитором за виконання обов'язків [PERSON] за кредитним договором від 24.03.2014р. №606/3/С у розмірі 35 000 грн. з виплатою саме 85% (п.п. 1.1 п.1 Договору поруки). Проте, 24 квітня 2014 року Спілка в односторонньому порядку своїм рішенням змінила розмір процентної ставки до 170% річних. В той же час за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. У зв'язку з цим та враховуючи ту обставину, що збільшуючи розмір процентної ставки починаючи з 24 квітня 2014 року без згоди із поручителем, можливість збільшення розмір такої ставки без згоди поручителя також не передбачено умовами Договорами поруки, позивач тим самим в односторонньому порядку збільшив об'єм відповідальності поручителя, що є підставою для припинення правовідносин щодо Договору поруки від 24.03.2014р. З пояснень позивача вбачається, що 25 квітня 2014 року на адресу [PERSON] було надіслано поштою копію додаткової угоди від 24.04.2014р. до кредитного договору від 24.03.2014р. №606/3/С, за умовами якої якщо протягом терміну дії Договору від 24.03.2014р. №606/3/С жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Однак, [PERSON] жодного разу не отримував від позивача жодного листа, зокрема і додаткової угоди до вказаного кредитного договору. Про те, що між позивачем та [PERSON] укладалася якась додаткова угода до кредитного договору від 24.03.2014р., [PERSON] взагалі дізнався після ознайомлення із письмовими поясненнями позивача від 02.11.2017 року., а до цього часу матеріали справи такої угоди не містили і про неї немає взагалі ніяких посилань у позовній заяві. Вважає, що вказана додаткова угода від 24.04.2014р. не містить ніяких даних про поручителя, [PERSON] не надавав своєї згоди на укладення такої угоди, тобто внесення будь-яких змін до кредитного договору відбулось без погодження із поручителем (а.с.55-58, 103-105). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що збільшені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідного до укладеного між між КС «Інтеграл» та [PERSON] кредитного договору № 606/3/С від 24.03.2014 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 35000,00 грн., строком на 15 місяців, з 24 березня 2014 року по 24 червня 2015 року, зі сплатою 85 % річних (а.с.4). Відповідно до п.п.3.3.,3.4. кредитного договору сплата процентів за користування кредитом справляється позичальником щомісячно, не пізніше останнього банківського дня поточного місяця шляхом перерахування процентів на поточний рахунок кредитодавця, вказаний в розділі «Адреси та реквізити сторін». Сплата процентів за користування кредитом та основної суми кредиту відбувається відповідно до графіку розрахунків, який є невід,ємною частиною цього договору. Відповідно до п.8.1 кредитного договору при неможливості своєчасно виконати черговий платіж за кредитом (повністю або частково), Позичальник не пізніше ніж за 7 (сім) банківських днів до настання гранічних термінів платежів, визначених цим Договором, письмово попереджає кредитний комітет Кредитодавця до компетенції якого належить прийняття рішення про перегляд умов цього Договору. Відповідно до п. 8.2 та п. 8.3 кредитного договору за будь - яких умов, у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, або із запізненням більш ніж на 7 (сім) банківських днів (далі-ненадходження) за рішенням Кредитного комітету Кредитодавця цей кредит визнається кредитом з підвищеним рівнем ризику. Протягом строку визнання кредиту кредитом підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у подвійному розмірі. Відповідно до видаткового касового ордеру № 37 від 24.03.2014р., [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 35000грн. (а.с.13). Відповідно до Додаткової угоди до кредитного договору на надання фінансового кредиту № 606/3/С від 24.03.2014р., укладеної між КС «Інтеграл» та [PERSON], доповнено вказаний кредитний договір п.2.1 , за яким якщо протягом терміну дії Договору № 606/3/С від 24.03.2014р. жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. По всіх інших питаннях даної угоди сторони керуються умовами Договору № 606/3/С від 24.03.2014р. на надання фінансового кредиту члену Спілки. Дана додаткова угода є невід,ємною частиною договору № 606/3/С від 24.03.2014р. на надання фінансового кредиту члену Спілки (а.с.96-97). Відповідно до ст.509 ч.1 ЦК України зобов,язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов,язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов,язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобов,язаний виконати свій обов,язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов,язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов,язанні встановлений строк його виконанання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст..598 ч.1 ЦК України зобов,язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобов,язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання (неналежне виконання). Згідно до ст..615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов,язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов,язання. Згідно до ст..629 ЦК України договір є обов,язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов,язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов,язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України боржник зобов,язаний повернути кредитору кредит ( грошові кошти у той самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, з яким погоджується суд, загальний розмір невиконаних зобов,язань відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 08.05.2018р. становить 346 151,19 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 33 626,71 грн.; заборгованість за відсотками - 231 167,51 грн. (а.с.181), на яку було нараховано 3% річних - 4079,43 грн.; інфляційні витрати - 77277,54 грн., тому, у зв,язку з порушенням відповідачем [PERSON] істотних умов кредитного договору, вказана заборгованість підлягає стягненню з останньої відповідно до ст.ст. 509, 526, 530, 553-554, 624,626, 1049,1050,1054 ЦК України. Відносно позовних вимог до відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до договору поруки від 24.03.2014 року, [PERSON] зобов'язаний перед кредитором відповідати за невиконання кредитного зобов'язання [PERSON] (а.с.8-9). Згідно до п. 2.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (надалі іменується «сума боргу)». Відповідно до п.3.1 договору поруки у разі несплати боржником суми боргу в строки, передбачені кредитним договором, кредитор звертається з письмовою вимогою до поручителя за цим договором. Відповідно до копії опису вкладення до рекомендованого листа від 25.04.2014р. на адресу [PERSON] надсилалась додаткова угода від 24.04.2014р. ( а.с. 98), відповідно до копії листа КС «Інтеграл» від 06.10.2014р. [PERSON] було направлено рекомендований лист щодо наявності заборгованості за кредитним договором № 606/3/С від 24.03.2014р. (а.с.99), між тим, судом не встановлено і стороною позивача не доведено про належне повідомлення поручителя про укладання додаткової угоди та про наявність заборгованості, оскільки, зазначене заперечується представником відповідача і судом не встановлено належних доказів про отримання [PERSON] зазначених документів , і що свідчить про те, що поручитель [PERSON] не надав своєї згоди на укладання додаткової угоди, тобто, внесення змін до кредитного договору відбулося без згоди поручителя. Відповідно до ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов,язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов,язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов,язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов,язання, а також, у разі зміни зобов,язання без згоди поручителя , внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Уразі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов,язання не пред,явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов,язання не встановлений або встановлений моментом пред,явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред,явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Правовий аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб,єктивного права кредитора й суб,єктивного обов,язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред,явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припиненням права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов,язань застосоване у другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «пред,явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов,язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред,явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред,явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов,язання. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Відповідно до п.5.1 та п.5.2 договору поруки від 24.03.2014р. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст.559 ЦК України. Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов,язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Саме таку правову позицію було викладено у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа № 6-53цс14). Згідно розрахунку заборгованості (а.с.181) , починаючи з 24.04.2014 року позичальник [PERSON] належним чином не виконує умови Кредитного договору, тобто перестала виконувати свої зобов`язання за цим договором (згідно розрахунку зараховано останній раз 23.04.2014р. - 1373,29 грн.) . 28.08.2017 року КС «Інтеграл» звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за вказаним договором. Тобто, банк звернувся з позовом до поручителя [PERSON] про виконання ним солідарного з боржником зобов,язання за кредитним договором після спливу шести місяців з часу несплати боржником чергового платежу за договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що порука є припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, а позовні вимоги до [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial