Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю особи, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що з 17.12.1983 року перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO], якому за життя було встановлено професійне захворювання. З 12.01.1968 року по 13.05.2003 року чоловік позивачки перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш». 13.05.2003 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.04.2003 року чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології II ст. , фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість IV ст. зі значним степенем зниження слуху професійного характеру (Основний діагноз). ІХС, стабільна стенокардія, ІІІ ф. кл., атеросклеротичний і постінфарктний кардіосклероз ІІ ст., ПКПА. ДЕП ( атеросклеротична + гіпертонічна ) з ХНМК переважно у вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з алогічним синдромом і порушення функції хребта, вікова катаракта обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. вегетативно- сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок, двосторонній плече-лопатковий пери артроз. (Супутній діагноз). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.05.2004 року чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації ІІ ст. ( вегетативна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців рук і вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече-лопатковий пери артроз, деформуючим остеоартрозом ліктьових та променево- зап'ясткових суглобів з алогічним синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок). Захворювання професійне. Згідно акту огляду МСЕК від 15.05.2003 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] склала 50%. Згідно акту огляду МСЕК від 07.06.2004 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] склала 75%. Встановлено другу групу інвалідності та встановлено необхідність медикаментозного,санаторно-курортного лікування, лікування у пульмонолога. [INFO] року чоловік позивачки помер від професійного захворювання. Відповідно до довідки про причину смерті № 126 від [INFO] року [PERSON] помер від хронічного дифузного обструктивного бронхіту. 28.04.2010 року Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Втрата чоловіка спричинила позивачці моральні страждання та переживання. З вини роботодавця втрата її чоловіка настала дуже передчасно і вона залишилася одна. Втрата чоловіка, з яким позивачка прожила основну частину свого життя (27 років у шлюбі) супроводжується душевним болем, вона постійно відчуває свою слабкість, безпорадність та неможливість бути повноцінною людиною, оскільки саме він був головою сімейства. Тепер, будучи пенсіонером, вона почувається самотньою, виконуючи хатню роботу, позбавлена можливості повноцінно відпочити, а також не може відчути радість на жодному святі, оскільки тягар втрати близької людини та усвідомлення самотності, яку вже не виправити, постійно пригнічує її емоційний стан. Втрата чоловіка повністю розбалансували її нервову систему, що виражається в постійному емоційному напруженні, роздратуванні, швидкій зміні настрою, відчутті тривоги. За час хвороби позивачка також переносила, разом із чоловіком моральні переживання, оскільки, споглядала його щоденні страждання від невиліковного професійного захворювання, намагалася допомогти, підтримувала морально та фізично, він був для неї найближчою та найріднішою людиною. Після дуже стрімкого розвитку хвороби її чоловік помер і з його смертю вона втратили найцінніше, його любов, опору, моральну та матеріальну підтримку. Втрата чоловіка була не лише втратою близької людини, а ще й втратою годувальника, який будучи на пенсії мав більший за неї дохід і дійсно матеріально допомагав. На даний час позивачка ніде не працює, живе на одну пенсію. Внаслідок передчасної смерті чоловіка погіршився матеріальний стан позивачки, що також потягло за собою додаткове морально-емоційне напруження. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю її чоловіка. У судовому зсіданні представниця позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги позиваки підтримала у повному обсязі. Наполягала на задоволенні позову. У судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Надала суду заперечення на позовну заяву, в якому вказала про те, що [PERSON] знав про недосконалість технологій та наявність у зв'язку з цим шкідливих виробничих факторів на робочому місці, а також про його права та пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Також зазначила, що Товариство застрахувало [PERSON] у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, який за рахунок внесків Товариства здійснив йому виплати одноразової допомоги та виплати за втрату професійної працездатності. За життя [PERSON] з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди не звертався. Суд, вислухавши пояснення представниці позивачки, пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що з 17.12.1983 року позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 23.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 2545 (а.с. 6). З 12.01.1968 року по 13.05.2003 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» ( а.с.7-8). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці [PERSON] отримав професійне захворювання у вигляді: ХОЗЛ пилової етіології II ст. , фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість IV ст. зі значним степенем зниження слуху професійного характеру (Основний діагноз). ІХС, стабільна стенокардія, ІІІ ф. кл., атеросклеротичний і постінфарктний кардіосклероз ІІ ст., ПКПА. ДЕП ( атеросклеротична + гіпертонічна ) з ХНМК переважно у вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з алогічним синдромом і порушення функції хребта, вікова катаракта обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. вегетативно- сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок, двосторонній плече-лопатковий пери артроз. (Супутній діагноз). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.05.2004 року чоловіку позивачки були встановлені такі професійні захворювання: вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації ІІ ст. ( вегетативна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців рук і вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, двосторонній плече-лопатковий пери артроз, деформуючим остеоартрозом ліктьових та променево- зап'ясткових суглобів з алогічним синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок). Захворювання професійне. Згідно акту огляду Ковпаківської МСЕК від 15.05.2003 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] склала 50%. Згідно акту огляду Ковпаківської МСЕК від 07.06.2004 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] склала 75%. Встановлено другу групу інвалідності та встановлено необхідність медикаментозного, санаторно-курортного лікування, лікування у пульмонолога. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 506. Відповідно до довідки про причину смерті № 126 від [INFO] року причиною смерті [PERSON] є хронічний дифузний обструктивний бронхіт. Згідно висновків Сумської обласної МСЕК ( довідка серії ЗС № 000016 від 28.04.2010 року) встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. ( а.с.17). Згідно ст.2 КЗпП України працівники мають право на здорові та безпечні умови праці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органа. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд не приймає до уваги посилання представниці відповідача з приводу того, що відсутня вина відповідача щодо заподіяння позивачу моральної шкоди, це посилання є необґрунтованим і суперечить наявним доказам. Суд вважає, що ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» не створило належних умов праці на робочому місці [PERSON], внаслідок чого він отримав професійне захворювання та помер. У справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до смерті [PERSON], а тому і до моральної втрати позивачки, порушення її нормальних життєвих зв'язків. За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки смерть чоловіка позивачки безумовно свідчить про те, що остання відчувала моральні страждання та позбавлена можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачці, в розмірі 50000 грн. 00 коп., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: partial