Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог, зазначили, що 20 березня 2019 року між [PERSON] (далі за текстом позивач-1) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (далі за текстом страхова компанія, відповідач) було укладено Договір добровільного медичного страхування № 294003/1100/0000684 (далі за текстом Договір), згідно якого відповідач гарантує (організовує та фінансує) надання медичними закладами (відповідно до Правил) медичної допомоги та медичних послуг застрахованим особам в обсязі обраної програми страхування (п. 1.2 Договору). Термін дії договору - з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року. Згідно Додатку №1 даного Договору, застрахованою особою є [PERSON] (далі за текстом позивач-2). Під час дії Договору мали місце два звернення позивача-2 до страхової компанії, де відповідач відмовив в наданні медичних послуг, в обстеженні, в медикаментозній допомозі та не відповідав на дзвінки. Здійснив лише оплату за прийом лікаря-терапевта. Перше звернення відбулося 01.04.2019 року, а друге - 12.08.2019 року. Відповідно до умов Договору, надання відповідачем медичної допомоги повинно було відбуватися не менше, ніж до встановлення остаточного діагнозу. Перше звернення: після відмови відповідача 01.04.2019 року надання медичної допомоги позивачу-2, під час самостійного лікування за власні кошти стало відомо, що причиною для звернення до лікаря був не остео-артрит суглобів, як то вважав Відповідач без встановлення остаточного діагнозу лікарем, а наявність двох консолідованих переломів другої і третьої плеснових кісток лівої стопи. Допомога відповідачем не надана, і кістки зросталися протягом шести місяців самі з утворенням кісткової мозолі на стопі над місцем переломів. Водночас, протягом шести місяців на обох передпліччях стали з`являтися новоутворення, назву яких озвучив лікар, що проводив 04.11.2019 року УЗД м`яких тканин - ліпоми, діагноз - ххо признаки липоматоза. В результаті невиконання відповідачем умов Договору у позивача - 2 наявні постійні болі лівої стопи ноги та проблеми з підбором взуття, а також невідомо, які наслідки можна очікувати в майбутньому. Відповідач прийняв незаконне та протиправне рішення під час страхового випадку 01.04.2019 року, не виконав умови Договору, порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порушив умови Договору добровільного медичного страхування № 294003/1100/0000684, не виконав своїх прямих обов`язків, завдав моральної шкоди позивачам та матеріальної шкоди [PERSON] . Позивач -1, виконав умови Договору в повному обсязі, сплативши 25.03.2019 року в повному обсязі Страховий платіж разовим перерахуванням в сумі 4681,00 гривень на рахунок Відповідача. Так, 01.04.2019 року о 07-38 год. [PERSON] на виділену лінію відповідача ( [NUMBER] ) зі свого мобільного телефону ( [NUMBER] ) з метою запису на прийом до лікаря терапевта, скаржилася на гострий больовий синдром гомілковостопних суглобів. Уповноважена особа, що забезпечує координує підрозділ Управління медичного страхування відповідача (надалі за текстом Асистанс), пообіцяла записати на прийом до лікаря, але зателефонувала лише об 11-39 годин та повідомила про запис до лікаря на 13-00 годин. Весь цей час Позивач-2 намагалася додзвонитися на виділену лінію та прискорити надання медичної допомоги за причин сильного болю. Так, за вказані 4 години вона не змогла додзвонитися до Асистанса, оскільки ті не відповідали. Здійснила з особистого телефону на виділену лінію 7 дзвінків: 08-56 год., 09-08 год., 09-14 год., 09-31 год., о 09-39 год., 09-51 год., 10.42 год. Тобто, протягом 4-х годин [PERSON] не могла додзвонитися до Асистанса, і якби була необхідність у викликанні швидкої допомоги, що передбачено програмою страхування, то за 4 години можна було і померти. При цьому, пунктом 4.2 Договору передбачено, що страховим ризиком є погіршення стану здоров`я застрахованої особи у результаті: гострого захворювання; загострення хронічного захворювання; травми: опіки; отруєння; нещасних випадків та інших гострих порушень стану здоров`я. А у ч. 2 пункту 15.6.5 укладеного Договору зазначено що під неякісним обслуговуванням застрахованих осіб мається на увазі несвоєчасна організація медичної допомоги, безпідставна відмова у організації медичних послуг та наданні медикаментів та/або неможливість додзвонитись у медичний Диспетчерський центр Страховика (Відповідача). Неможливість додзвону у Диспетчерський центр Страховика (Відповідача) вважається очікування застрахованої особи на телефонній лінії на відповідь чергового лікаря-оператора довше ніж 2 хвилини. Неможливість додзвону може підтверджуватись статистичними даними (час очікування, екількість спроб додзвону тощо) із системи оператора зв`язку або системи телефонізації Диспетчерського центру Страховика. Таким чином, після відмови виконання відповідачем договірних обов`язків позивачі зайнялися лікуванням самостійно. Так, 01.04.2019 року за власні кошти ми придбали в аптеці медичні препарати, які призначила лікар як обов`язкові та термінові, необхідні у перші 5 діб лікування для зняття гострого болю. У зв`язку з повною, безпідставною відмовою відповідача в наданні якихось послуг (оплати призначення лікування, вартості медикаментів для знімання гострої болі, УЗІ та іншого - 02.04.2019 року позивач - 2 була вимушена прибути на прийом до безкоштовного - сімейного лікаря який призначив багато аналізів, в тому числі і на ревмакомплекс, щоб виключити наявність ревматизму, після чого буде встановлено остаточний діагноз та вирішене питання щодо призначення необхідного лікування в умовах стаціонару чи в амбулаторних умовах. Таким чином, вважають, що в діях Відповідача є протиправні, незаконні дії, які направлені тільки на особисте збагачення, а й на невиконання умов Договору добровільного медичного страхування № 294003/1100/0000684. Пунктом 13.5 Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за Договором однією із сторін, така сторона зобов`язана відшкодувати іншій стороні заподіяні таким невиконанням або неналежним виконанням збитки відповідно до чинного законодавства України. Відповідач відмовив в наданні медичних послуг при зверненні 01.04.2019 року. 12.08.2019 року з 07-27 годин, позивач - 2 зверталася на виділену лінію Відповідача ( [NUMBER] ) зі свого мобільного телефону ( [NUMBER] ) з метою запису на прийом до лікаря терапевта. Тривалість виклику була 12 хвилин, відповіді не було. Таким чином, 01.04.2019 року діями службових осіб Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», завдана матеріальна шкода позивачам та моральна шкода позивачу [PERSON] . Позивач - 1, завдано моральної шкоди, розмір оцінено відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», - у десятикратному розмірі вартості Договору добровільного медичного страхування № 294003/1100/0000684, а це 46 810,00 гривень (4 681,00 * 10 = 46 810,00). Позивачу - 2 завдано моральної шкоди, розмір оцінено - у двадцятикратному розмірі вартості Договору добровільного медичного страхування № 294003/1100/0000684, а це 93 620,00 гривень (4 681,00 * 20 = 93 620,00). Позивачу - 2 завдано матеріальної шкоди, розмір якої відповідно до фіскальних чеків, що додаються, становить 465,39 гривень, що витрачено на лікування. Просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] , відшкодування матеріальної шкоди в сумі 465,39 гривень, відшкодування моральної шкоди в сумі 93620,00 гривень та на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 46810,00 гривень. Відповідач скористався своїм правом та надав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що 20.03.2019 року між [PERSON] (надалі - страхувальник, позивач) та Страховиком було укладено Договір добровільного медичного страхування (безперервного страхування здоров`я) №294003/1100/0000684 (далі у тексті - Договір). Предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані зі здоров`ям Застрахованої особи. Правовідносини між Страховиком та Страхувальником регулюються Законом України «Про страхування» (надалі - Закон), Цивільним кодексом України, Правилами добровільного медичного страхування та Договором. 01.04.2019 року о 7.40 год. було зафіксовано перше звернення від [PERSON] (надалі-Застрахована особа) для організації консультації терапевта, у зв`язку з скаргами на набряклість в частині лівого гомілковостопного суглоба. Страховиком було запропоновано похід до ортопеда - травматолога, так як захворювання опорно-рухового апарату займаються фахівці даної групи. Однак, після коментарів Застрахованої особи, що травми не було, але була застуда, тому Страховиком на прохання Застрахованої особи було організовано та оплачено консультацію терапевта. 01.04.2019 року о 13.12 год. Страховиком було зафіксовано дзвінок від лікаря, та повідомлено про діагноз у застрахованої особи з Деформуючій остеоартроз колінного суглобу, активна фаза. Ревматоїдний артрит, було рекомендовано: УЗД гомілковостопного суглобу; УЗД щитовидної залози. Рекомендації лікаря стосувалися амбулаторного обстеження, інформації щодо необхідності стаціонарного лікування/невідкладної допомоги Страховику не надходило та медичними документами не зафіксовано. Співробітником асистансу було відмовлено у покритті вищезазначених обстежень, що передбачено Додаток № 3 до Договору, а саме пункт 2.4 - системні захворювання сполучної тканини, аутоімунні захворювання, окрім невідкладних станів. Щодо звернення позивача зі скаргами на погіршення здоров`я 12.08.2019 року, страховиком було організовано та оплачено консультацію терапевта у клініці ТОВ "БМДЦ" на 12.08.2019 об 16:20. Дані про те, що [PERSON] не могла додзвонитися до відповідача 12.08.2019 , відсутні. Просять відмовити в задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю. Ухвалою суду від 15.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.12.2019 року, відкладено підготовче засідання, в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання. Ухвалами суду від 13.02.2020, 30.03.2020, 29.04.2020, 20.05.2020, 25.05.2020, 09.06.2020, 19.06.2020,11.08.2020 року, задоволено клопотання представника відповідача, про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 20.03.2020 року, підготовче судове засідання відкладено, в зв`язку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою суду від 19.05.2020 року, підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 05.06.2020 року, закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 20.03.2019 року між позивачем [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» укладений Договір добровільного медичного страхування № 294003/1100/0000684. Відповідно до умов договору відповідач організовує та фінансує надання медичними закладами медичної допомоги та медичних послуг застрахованим особам в обсязі обраної програми страхування, термін дії договору - з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року. Згідно Додатку №1 даного Договору, застрахованою особою є [PERSON] (а. с. 19-35 т.1). Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Згідно з пунктами «а», «д», «ї» частини першої статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). У результаті звернення до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» за наданням медичної допомоги та оплати наданих медичних послуг між позивачами та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» виникли договірні правовідносини. Правове регулювання договірних правовідносин здійснюється за нормами глави 63 книги п`ятої ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 906 ЦК України). Якщо медична допомога пацієнтові надається за плату, а здійснення суб`єктом господарювання медичної практики у сфері охорони здоров`я передбачає отримання прибутку, то відповідальність за неналежне виконання умов договору надавач медичних послуг нестиме незалежно від наявності вини у його діях. У разі якщо надання неналежних послуг за договором призвело не лише до завдання майнових збитків, а й до завдання шкоди здоров`ю споживача послуг, то наставатиме додатково деліктна відповідальність. У разі надання медичної послуги, яка містить істотні недоліки, пацієнт як споживач має право на розірвання такого договору, а також на відшкодування завданих йому збитків. За правилом частини четвертої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Договірна відповідальність настає за невиконання умов договору, а позадоговірна (деліктна) за спричинену шкоду здоров`ю на підставі правил статей 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Моральна шкоди, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України). Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] та [PERSON] посилалися на невиконання умов договору, які призвели до завдання матеріальної шкоди у розмірі 465,39 гривень, які складаються із витрат на обстеження, витрачених після відмови страхової компанії в медичному обстеженні 01.04.2019 року та моральної шкоди. Установивши вказані обставини, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] майнової шкоди, оскільки позивачем не надано доказів, майнова шкода виникла внаслідок неналежного виконання умов договору та відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та наставшими наслідками у позивача [PERSON] . Позивачі в судовому засіданні зазначають про неналежне виконання позивачем умов договору, а саме 01.04.2019 року було [PERSON] відмовлено в медичному обстеженні та 12.08.2019 року неможливо було додзвонитися до позивача для запису на прийом до лікаря, що призвело до моральних страждань та завданню ним моральної шкоди. Відповідно до умов Додатку 2 до Договору програма страхування включає , згідно з розділом Амбулаторно-поліклінічна допомога, вбачаєтсья, що до складу послуг входить консультація провідних/головних/іменних спеціалістів, лікарів - експертів, лікарів вищої категорії, к.м.н., доцентів у комерційних клініках (в тому числі повторних), в тому числі за результатами діагностики та до встановлення остаточного (а.с.29 т.1). Відповідно до частини другої пункту 15.6.5 укладеного Договору під неякісним обслуговуванням застрахованих осіб несвоєчасна організація медичної допомоги, безпідставна відмова у організації медичних послуг та наданні медикаментів та/або неможливість додзвонитись у медичний Диспетчерський центр Страховика. Неможливість додзвону у Диспетчерський центр Страховика вважається очікування застрахованої особи на телефонній лінії на відповідь чергового лікаря-оператора довше ніж 2 хвилини. Неможливість додзвону може підтверджуватись статистичними даними (час очікування, є кількість спроб додзвону тощо) із системи оператора зв`язку або системи телефонізації Диспетчерського центру Страховика (а.с.23 - 24 т.1). Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. На підтвердження вказаних обставин судом досліджувалися довідка деталізації дзвінків (а.с.54-60 т.1) та аудіо записи розмов від 01.04.2019 року та 12.08.2019 року, які надавалися сторонами. З записів вбачається, що позивачу [PERSON] 01.04.2019 року відмовлено в медичному обстеженні (а. с. 233, 236 т.1). Щодо аудіо записів розмови [PERSON] зі страховою компанією 12.08.2019, суд вказує, що відповідачем не спростовані подані докази позивачем, про неможливість додзвонитися з 7.27.27 годин до 13.56.40 годин, вказане відображено у роздруківці вхідних та вихідних дзвінків за вказаний період часу (а. с. 59-60). Судом встановлено неналежне виконання відповідачем умов Договору добровільного медичного страхування, в частині відмови в медичному обстеженні 01.04.2019 та 12.08.2019 року неможливості додзвонитися для запису на прийом до лікаря, потребувало від позивача [PERSON] додаткових зусиль в організації свого обстеження та лікування, призвело до розчарування від того, що її законні очікування не виправдані, та як наслідок виникнення душевних хвилювань, що свідчить про завдання моральної шкоди. Висновок суду про завдання моральної шкоди відповідачем невиконанням умов договору узгоджується в рішенням Верховного Суду, викладеним у Постанові від 30.10.2019 року у справі № 761/35935/15-ц, № 61-23691св18. Суд приймає доводи відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди позивачу [PERSON] . Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача [PERSON] хвилювань, розчарування, втрати довіри до страхової компанії з приводу невиконання умов договору, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача, суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди [PERSON] страховою компанією, яка допустила невиконання умов договору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, від 18 липня 2006 року). Отже, при вирішенні питання про розмір відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати довіри до страхової компанії, даних негативних змін, потребу в самостійній організації медикаментозного лікуванні, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування позивачу [PERSON] в сумі 8000,00 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: partial