Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою у якій просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження, з 1/4 частки до 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та частково звільнити від сплати аліментів в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 21.01.2020 по день набрання рішенням суду законної сили. Свої позовні вимоги мотивує тим, що має з відповідачем спільного неповнолітнього сина [PERSON] , 2011р.н., на утримання якого за судовим рішенням відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки щомісячно. У 2018 році позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] від якої має сина [PERSON] , 2019р.н. Крім того, разом з ним проживають неповнолітні доньки його дружини від першого шлюбу: [PERSON] , 2008р.н., та [PERSON] , 2010р.н. Батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх доньок, має чисельні судимості, переховується від слідства, їх мати перебуває у відпустці по догляду за їх спільним сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, не має власного доходу для утримання доньок, тому єдине джерело забезпечення потреб неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - це заробіток позивача. Таким чином, на утримання позивача перебувають 5 осіб. Вважає, що на даний час, значно погіршився його матеріальний стан, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження, з 1/4 частки до 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та частково звільнити від сплати аліментів в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою суду від 10.02.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання (а.с.35). Ухвалою суду від 10.06.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.116). У судовому засідання позивач позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Позивач пояснив суду, що просить зменшити загальний розмір аліментів, оскільки на його утриманні перебуває п`ять осіб: неповнолітній син [PERSON] , 2011р.н., на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини, неповнолітній син [PERSON] , 2019р.н., на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/8 частини, на дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на користь якої він за заявою сплачує аліменти у розмірі 1/10 частини. Крім того, його сім`я несе затрати на оплату комунальних послуг, також він витрачає кошти на оплату проїзду в міському транспорті та має заборгованість за кредитом. Крім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які є доньками його дружини [PERSON] (батько дівчат- [PERSON] , не сплачує аліменти). Вважає, що на даний час, значно погіршився його матеріальний стан, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю. Наголосила на тому, що після відрахувань податків, зборів та обов`язкових платежів середній дохід в місяць у позивача становить суму - 18 564 грн. Після відрахування аліментів, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2011р.н., в середньому на місяць - 4 490 грн, залишається 14 074 грн на утримання 5 осіб: позивача, його малолітнього сина [PERSON] , його дружини [PERSON] та її неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням розміру витрат на оплату комунальних послуг (2 000 грн), сплати заборгованості по кредиту на користь банку (2 800 грн), проїзд на роботу (280 =14 грн х 20 днів) залишається на місяць 8 994 грн (14 074 грн - 5 080 грн) для забезпечення 5 осіб, тобто по 1 798 грн, що є менше, ніж прожитковий мінімум. Крім того, представник позивача звернулась до суду з проханням застосувати аналогію права (закону), а саме ст.3 КПК України з поняттям визначення терміну близькі родичі та члени сім`ї, принцип верховенства права та принцип рівності людей перед законом. У судовому засіданні відповідач заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність. Пояснила суду, що вона також, як і позивач має на утриманні неповнолітніх дітей, сина [PERSON] та доньку [PERSON] . Зазначила, що отримує зарплату близько 5 000 - 6 000 грн. Також сплачує комунальні послуги, забезпечує дітей усім необхідним для їх комфортного проживання та піклується про їх здоров`я. Має витрати на придбання їжі та одягу, ліків. Отримує від позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки. Аліменти на утримання іншої дитини [PERSON] сплачує її батько. У судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] Пояснила суду що, наразі перебуває з відповідачем у шлюбі, мають спільну дитину [PERSON] . Отримує аліменти на [PERSON] у розмірі 1/8 частки та на своє особисте утримання 1/10 частки від доходу позивача. Знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Має ще двох неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , які знаходяться на їх з позивачем утриманні, оскільки, допомоги від батька дітей, [PERSON] , не отримує, так як він не сплачує на доньок аліментів та має значну заборгованість з їх сплати. Звернулась до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки його було втрачено при пересилці. До суду з заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не зверталась, як і не зверталась з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] має скрутне матеріальне становище, тому не має можливості сплатити кошти на отримання правової допомоги, тому із позовами до суду не зверталась. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено що відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.01.2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2011р.н. в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.12.2013 (а.с.14). 07.07.2018 позивач уклав шлюб з [PERSON] , котрий було зареєстровано Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про що зроблено відповідний актовий запис №280 (а.с.11). Від цього шлюбу у позивача народилась малолітня дитина [PERSON] , 2019 року народження, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (зворотній бік а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). В матеріалах справи містяться копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] , 2010р.н., та [PERSON] , батьками у яких зазначені [PERSON] та [PERSON] (наразі [PERSON] ) (а.с.13, зворотній бік а.с.12). Відповідно до рішення Комсомольського міського суду від 09.04.2014 року позов [PERSON] (наразі [PERSON] ) було задоволено, шлюб, зареєстрований 01.03.2008 за актовим записом №21було розірвано (а.с.15). Довідка видана ПрАТ ПГЗК в тому, що [PERSON] працює на ПрАТ «ПГЗК» з 19.10.2015, перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 15.10.2019 по 17.02.2020 (зворотній бік а.с.15) Згідно з копіями наданих витягів вироків з офіційної сторінки веб-порталу Судова влада України у провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебували кримінальні справи за обвинуваченням [PERSON] , вироки набрали законної сили (а.с.16-24). Відповідно до довідки про доходи від 09.01.2020, [PERSON] , працює на ПАТ «ПГЗК» машиністом електровоза на вивезенні гірничої маси у кар`єр та загальна суму доходу за період з липня по грудень 2019 складає 111 387 грн 41 коп., з них аліменти 26 944 грн 90 коп. (а.с.25). Крім того, позивач надав на підтвердження своїх вимог, щодо зменшення розміру аліментів копії документів, якими він підтверджує свої матеріальні витрати, та стягнення, які відраховуються з його заробітної плати, а саме: - квитанції про сплату комунальних послуг за 2019 рік (а.с.25 - 27); - копію рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.12.2017, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 37 540 грн 94 коп. та судові витрати у сумі 1 600 грн. (а.с.29); - заява про добровільне стягнення на користь [PERSON] аліментів з заробітної плати в розмірі 12,5 % на утримання сина [PERSON] , 2019р.н. від 20.01.2020 (зворотній бік а.с.78); - заява про добровільне стягнення на користь [PERSON] аліментів з заробітної плати в розмірі 10 % на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку до [INFO] , від 20.01.2020 (зворотній бік а.с.79); - довідка про сплачені аліменти які відраховуються з [PERSON] на користь [PERSON] на дитину за період з вересня 2019 по лютий 2020, а саме: за січень- лютий 2020 у сумі 2 892 грн 65 коп. (а.с.79); - довідку про сплачені аліменти, що відраховуються з [PERSON] на користь [PERSON] на дружину за період січня 2020 - лютий 2020 у сумі 2 314 грн 11 коп. (а.с.80); - довідку про сплачені аліменти, що відраховуються з [PERSON] на користь [PERSON] за період з вересня 2019 по лютий 2020 у сумі 28 154 грн 66 коп. (зворотній бік а.с.80); - довідка про доходи позивача за період з вересня 2019 по лютий 2020 на загальну суму 108 110 грн 06 (з яких відраховуються аліменти у сумі 33 361 грн 42 коп. (а.с.81). Представником позивача, також надані: копії довідок та листування з відділами державної служби з питань наявності у них на виконанні виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (а.с.85-88);копію ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2020 за заявою [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа (а.с.82); розрахунок зі сплати аліментів, відповідно до якого [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2020 у сумі 80 532 грн (а.с.111). Суд вказує, що згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина і наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідними достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Суд не погоджується з доводами позивача з приводу того, що на його утриманні перебувають 5 осіб. Оскільки, як доведено у судовому засіданні, так і наявними у справі матеріалами, [PERSON] не є, ані офіційним опікуном, ані піклувальником [PERSON] та [PERSON] . Як визначає ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не був позбавлений батьківських прав. [PERSON] не зверталась до суду з заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, як і не зверталась з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. З заявою про видачу дублікату виконавчого листа [PERSON] звернулась лише у березні 2020 році (а.с.82). Суд нагадує, що не сплата аліментів [PERSON] на утримання його доньок, може бути предметом розгляду іншої цивільної справи та вирішуватись в іншому провадженні. Натомість поки що, саме мати [PERSON] , повинна в рівних частках з [PERSON] утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести за них відповідальність. А отже, суд не бере до уваги наявність заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, його спосіб життя та наявні судимості, та той факт, що саме позивач має утримувати дітей своєї дружини - [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає ці докази неналежними та не враховує їх під час розгляду справи. Суд наголошує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році: прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2102 гривні; дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Суд не погоджується і з підрахунками забезпечення потреб з 5 осіб, які позивач зазначив у своєму позові. А саме, позивач зазначив, що остаточний розмір грошових коштів після усіх відрахувань на кожного з п`яти осіб становить 2 814 грн, а подальшому уточнив та зазначив про 1 798 грн 80 коп. На думку суду, позивач вводить суд в оману, оскільки позивач у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , 2019р.н. у розмірі 1/8 від свого доходу, що становить суму - 2 320 грн 50 коп. та аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/10 від свого доходу, що становить суму 1 856 грн 40 коп. Суд вказує, що позивач офіційно за власним бажанням виконав свої зобов`язання по утриманню дитини [PERSON] та дружини [PERSON] , проте все одно включає цих осіб коли ділить суму 14 074 грн на п`ятьох осіб, котра залишається після стягнення офіційних відрахувань зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . Суд критично ставиться до того, що позивач при визначені розміру аліментів керується власними інтересами, а не інтересами дитини, оскільки підстави заперечень з цього приводу позивача зводяться не до своїх фінансових можливостей сплачувати аліменти, а до того що 1/4 розміру аліментів від його доходу для своєї рідної дитини є зависоким, оскільки його статки повинні бути розділені між іншими 5 особами його нинішньої сім`ї, та які пов`язані з ним спільним побутом. Не заслуговують на увагу посилання позивача на завищені стягнення по аліментах, що непропорційні його заробітку, оскільки згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Крім того, суд вважає, що посилання позивача на витрати пов`язані з оплатою кредиту, не можуть бути прийняті до уваги оскільки суперечать як найкращому забезпеченню інтересів неповнолітніх дітей. Суд наголошує, що у наданих позивачем квитанціях, платником зазначено [PERSON] , отже, з урахування цього, суд може розцінити той факт, що тягар з оплати комунальних послуг може нести, як позивач так і третя особа [PERSON] , а отже, позивачем не доведено факту, що саме він несе витрати з оплати комунальних послуг у розмірі 2 000 грн. Також, квитанції на оплату комунальних послуг містять різні суми сплати, а саме їх розмір коливається від 500 грн у серпні місяці 2019 року до 2 000 грн у січня 2020 року (а.с.26, 27), тож твердження позивача, що ним постійно сплачуються комунальні послуги у сумі 2000 грн не знайшло своє підтвердження. Окрім цього, позивачем зазначено його витрати з оплати проїзду, але вони не підтверджені жодними доказами. Крім того, суд, зауважує, що позивач має змогу користуватись альтернативними видами транспорту, зокрема, велосипедом, самокатом, а отже, з урахуванням того, що він працює на ПрАТ «ПГЗК», який розташований у межах міста Горішні Плавні, позивач взагалі може не нести жодних витрат з оплати проїзду. Також, позивачем не надано жодних інших належних допустимих та достовірних доказів на підтвердження сплати ним, зокрема, витрат на послуги перукаря, відпочинок, канцелярських товарів, вітамінів, ліків, одягу та інших витрат зазначених позивачем в обґрунтування свого позову. Крім того, доводи позивача про несення витрат на проживання, проїзд, кредитні зобов`язання, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в котре зазначає, що, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/10, як просить позивач на утримання неповнолітнього сина [PERSON] є недоцільним, оскільки буде меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому зменшення стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини заробітку буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх неповнолітніх дітей позивача та дружини. Установивши теперішній середньомісячний дохід позивача (з урахування сплати податків становить близько 18 500 грн), матеріальне становище позивача, що змінилося, у зв`язку з одруженням та народженням сина [PERSON] , з часу постановлення рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.01.2014 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від заробітної плати (доходу), пояснення позивача щодо необхідності утримувати дружину, порівнявши розмір доходу [PERSON] і мінімальний розмір аліментів, встановлений на законодавчому рівні, та врахувавши матеріальні потреби на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 р.н., та неповнолітнього сина [PERSON] , 2019 р.н., виходячи з викладеного, застосовуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] , 2011р.н., з 1/4 частини до 1/6 частини щомісячно, з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину. Щодо вимог позивача про часткове звільнення його від сплати аліментів на користь [PERSON] в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 21.01.2020 по день набрання рішенням суду законної сили суд наголошує на наступному. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Натомість такої вимоги позивачем не заявлялось. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», убачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Звільнення позивача від сплати по аліментам, у відповідному розмірі з дати подачі позову до набрання рішенням законної сили, призведе до порушення прав дитини, отже підстави для такого звільнення повинні бути передбачені чинним законодавством. На такі підстави позивач, який є працездатною людиною із стабільним заробітком не послався. З огляду на вищенаведене у позовній вимозі щодо часткового звільнення позивача від сплати аліментів, у відповідному розмірі з дати подачі позову до набрання рішенням законної сили, необхідно відмовити.

Outcome: partial