Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди в сумі 1900 грн. та майнової шкоди у розмірі 3000,00 грн. Позивачка надала суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 21.09.2016 по 26.09.2016, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, [PERSON] , знаходячись біля магазину "АТБ" розташованого на перехресті вулиці [ADDRESS] , зустріла знайому [PERSON] , під час зустрічі з якою, раптово виник умисел направлений на заволодіння чужим майном з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою, та під приводом придбання для останньої продуктів харчування: цукру, соняшникової олії, борошна, курячого стегна за зниженою ціною, не маючи на меті виконувати домовленості заволоділа належними [PERSON] грошовими коштами в сумі 1900 грн. Привласненні грошові кошти [PERSON] витратила на власні потреби, чим спричинила потерпілій [PERSON] матеріальні збитки в сумі 1900 грн. Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2017 р. (справа №490/429/17), визнано винною [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання:за ч. 1 ст. 190 КК України у виді двохсот годин громадських робіт;за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, призначивши покарання\~ за кожний злочин окремо, визначити [PERSON] остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно призначити покарання у виді одного року позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. \~ \~На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати [PERSON] періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодекс України (надалі за текстом - КПК України) шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту Вироку вбачається, що при розгляді вищезгаданого кримінального провадження, цивільний позов не розглядався. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди; Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до заяви позивача від 25.06.2019 р., [PERSON] повернула їй суму у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених законом. Згідно з п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З вини відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях, яку позивач оцінює у сумі 3000,00 грн. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial