Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Брусівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 18 березня 2014 року, яке складається з житлового будинку з ґанком (АІ.а). двох сараїв (Б..С). гаража (Г), двох навісів (Н. НІ), огорож (№ 1.2). колонки (К), розташованих за адресою: село Брусівка. Біловодського району. Луганської області, по вул.Леніна. 51. В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що 22 липня 2011 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповів їй усе своє майно, що буде йому належати на день його смерті де б воно не знаходилось та з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Брусівської сільської ради Біловодського району та зареєстровано в реєстрі за № 20. У встановлений законом строк вона звернулася до Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини і державним нотаріусом заведено спадкову справу № 104/2014. З моменту відкриття спадщини по даний час минуло понад шість місяців, але державним нотаріусом Біловодської ДНК її відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище вказаний житловий будинок, у зв'язку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно. Але факт належності цього будинку [PERSON] підтверджується довідкою № 153 від 03 жовтня 2014 року, виданою виконкомом Брусівської сільської ради Біловодського району Луганської області про те. що на день смерті [PERSON] за ним відповідно до по господарської книги № 4 за номером по господарського обліку № 0142-1 дійсно рахувався житловий будинок за адресою: с.Брусівка. вул. Леніна, буд.51. Біловодського району. Луганської області. ЇЇ брат [PERSON], як їй відомо, теж звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що згідно заповіту [PERSON] все належне йому майно заповів їй, а брат не має права на обов'язкову частку у спадщині. Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями становить 86805.46 гри. Посилаючись на ст.ст. 1216, 1218, 1297 ЦК України [PERSON]В, пояснює, що у зв'язку з вказаним у неї і виникла необхідність для звернення до суду з вказаним позовом. 19 серпня 2015 року відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті предявив зустрічну позовну заяву до [PERSON]В, Брусівської сільської ради, державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори про встановлення фактів, що мають значення, та визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 19 серпня 2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], Брусівської сільської ради, державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] та Брусівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У цій зустрічній позовній заяві [PERSON] просить - встановити факт володіння за життя [PERSON] та [PERSON] домоволодінням № 51 по вул. Леніна, в селі Брусівка Біловодського району на праві спільної сумісної власності подружжя; - встановити факт його проживання та ведення спільного господарства разом із матірю [PERSON], яка померла 28 квітня 2009 року, на час її смерті за адресою вул. Леніна, 51 село Брусівка Біловодського району Луганської області. - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадщину матері - [PERSON], померлої 28 квітня 2009 року, а саме на: 1\\4 домоволодіння розташованого за адресою вул. Леніна, 51 села Брусівка Біловодського району Луганської області, яке складається з житлового будинку (А1), вхідний ганок (а), гараж (Г), сарай (Б), сарай (С),навіс (Н); навіс (Н1); огорожі № 1,2; колонки(к), з вартістю за 1\\4 домоволодіння 26\~333, 52 грн.; на 1\\2 земельної ділянки заг. площею 5.400 га з кадастровим № 4420682200:02:005:0119; вартістю за 1\\2 зем. ділянки 22\~762 грн.; на 1\\2 земельної ділянки заг. площею 5.400 га з кадастровим № 4420682200:02:005:0127; вартістю за 1\\2 зем. ділянки 22\~762 грн.; на 1\\2 земельної ділянки заг. площею 0,840 га з кадастровим № 4420682200:02:004:0119; з вартістю 1\\2 земельної ділянки 1266, 60 грн., на 1\\2 земельної ділянки заг. площею 0,840 га з кадастровим № 4420682200:02:004:0118; з вартістю 1\\2 земельної ділянки 1266, 60 грн., на 1\\2 земельної ділянки заг. площею 0.460 га з кадастровим № 4420682200:02:004:0270; з вартістю 1\\2 зем. ділянки - 2\~713, 14 грн. на 1\\2 земельної ділянки заг. площею 0.460 га з кадастровим № 4420682200:02:004:0271; з вартістю 1\\2 зем. ділянки 2\~713, 14 грн. на 1\\4 автомобіля марки ВАЗ 2106 держ. номер [NUMBER] вартістю 12\~500 грн. - частково скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] 13 вересня 2014 року державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори [PERSON], яка складається з земельної ділянки заг. площею 5.3988 з кадастровим номером 4420682200:02:005:0119, в частині спадкування [PERSON] цілої земельної ділянки. - частково скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 квітня 2010 року нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] в частині спадкування ним цілої зем. ділянки з кадастровим № 4420682200:02:005:0119; з кадастровим № 4420682200:02:005:0127; з кадастровим № 4420682200:02:004:0119; з кадастровим № 4420682200:02:004:0118; з кадастровим № 4420682200:02:004:0270; з кадастровим № 4420682200:02:004:0271. В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що є сином [PERSON], який помер 18 березня 2014 року та [PERSON], яка померла 28 квітня 2009 року, його рідна сестра - [PERSON]. За життя їх батьки мешкали у будинку, який збудували разом у 70-х роках у селі Брусівка Біловодського району по вул. Леніна, 51. Він з сестрою виросли в цьому будинку. Пізніше сестра вийшла заміж та виїхала з будинку, оскільки їй купили будинок у Біловодську, в якому вона зараз мешкає, а [PERSON] залишався жити в ньому з батьками. У 2009 році, коли померла їх мати, [PERSON] жив в будинку по вул. Леніна, 51 села Брусівка разом зі своєю родиною (дружиною та дітьми). З ними жив і батько [PERSON] Однак [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою, у будинку по сусідству - № 51 а, але проживати у будинку 51 а було неможливо внаслідок його фізичного зруйнування. Таким чином, на думку [PERSON], на час смерті матері він з нею жив і вів спільне господарство. Так само і його батько [PERSON] жив з матірю на час її смерті і вів з нею спільне господарство. Але його сестра [PERSON] проживала окремо. У 2012 році [PERSON] з сімєю перебрались жити до Старобільського району в село Чмирівка, де мешкають і зараз. У 2014 році помер батько, залишив заповіт, яким все що йому належить заповідав сестрі [PERSON] [PERSON] вважає, що він відповідно до наведених обставин, є спадкоємцем матері нарівні з батьком і відповідно має право на частку майна, яка належала матері. Матері та батьку належали домоволодіння по вул. Леніна, 51 в с. Брусівка Біловодсього району, автомобіль [NUMBER], темно зеленого кольору, які вони збудували та купили відповідно за час сумісного проживання як подружжя. Особисто матері належали два земельні паї, один з яких вона отримала за роботу в колгоспі, а другий спадкувала після смерті своїй матері, а також інше рухоме майно придбане за час шлюбу. Однак внаслідок несправедливих, на думку [PERSON], вчинків батька, а згодом сестри, внаслідок невизнання існування фактів, в тому числі і державними нотаріусами, його незаконно позбавляють права на спадкування. Так, батько свого часу не повідомив у нотаріальній конторі що [PERSON] також є спадкоємцем, який прийняв спадщину матері, і отримав свідоцтва про право на земельні ділянки матері одноосібно. Хоча з 2009 до 2012 року саме він, [PERSON], обробляв землю, в тому числі і на земельних паях матері і батька, не відділяв їх від іншої землі, яка була у його користуванні, і всю техніку, яка у нього була також використовував для обробки паїв матері. [PERSON] при цьому вважав, що оскільки прийняв спадщину, то також має частку у землі що належала матері. Тепер сестра, обізнана в тому, що він є спадкоємцем материної частки, бажає визнати право власності на батьківську хату лише за собою. Посилаючись на ст. 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 22 Кодексу Про шлюб та сімю, який був чинним на час побудови будинку його батьками, ст. 60 Сімейного кодексу України, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги. У судовому засіданні - [PERSON], її представник [PERSON], якій діє за дорученням, просять її позовні вимоги задовольнити, визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 18 березня 2014 року, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: село Брусівка, Біловодського району, Луганської області, по вул.Леніна, 51; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. При цьому вказують, що після смерті їх матері [PERSON], яка померла 28 квітня 2009 року, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся їх батько - [PERSON], який по закінченню шести місяців отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] і став законним власником вказаного майна. [PERSON] не звертався з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк, тому вважають, що він свідомо не звертались до нотаріуса за прийняттям спадщини, і в такий спосіб проявив власну волю щодо питання спадкування майна, а саме вирішив, що все майно яке лишилося після смерті [PERSON] успадкує батько [PERSON] Тобто [PERSON] свідомо позбавив себе спадку, а [PERSON] скористався своїм правом на отримання спадщини і в законний спосіб успадкував майно, яке належало його дружині за життя. Також посилаються на те, що у [PERSON] за його вимогою вже сплинув строк позовної давнини, який становить 3 роки, але він з заявою про поновлення строку позовної давнини він до суду звертався. - [PERSON], його представник [PERSON], якій діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництво в суді, просять їх зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на ті обставини, що вказані у зустрічній позовній заяві. При цьому вказують, що як у поясненнях свідків, так і в матеріалах цивільних справ, які були оглянути у суді, знайшов підтвердження тої факт, що за життя батьками сторін по справі подружжям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], був збудований будинок № 51 по вул. Леніна, в селі Брусівка Біловодського району, тому він є спільною сумісною власністю цього подружжя; а також тій факт, що їх син - [PERSON] проживав та вів спільне господарство разом із матірю [PERSON], яка померла 28 квітня 2009 року, на час її смерті за адресою вул. Леніна, 51 село Брусівка Біловодського району Луганської області. - завідувач Біловодської державної нотаріальної контори [PERSON] пояснив, що свідоцтва щодо майна померлої 28 квітня 2009 року [PERSON] отримав її чоловік [PERSON],[PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матери не звертався. - Брусівська сільська рада Біловодського району Луганської області просить розглянути справу без участі їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с.124). Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування інших доказів та дослідження їх в судовому засіданні від сторін не надійшло. Судом постановлено рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. За правилами ст. ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а саме обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом, і не оспорювалося сторонами, [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1970 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження Брусівської сільської рада Біловодського району Луганської області зроблено відповідний актовий запис за № 1, це підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.144).У період шлюбу вони збудували разом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: село Брусівка, Біловодського району, Луганської області, по вул. Леніна, 51, якій по господарської книги № 4 за номером по господарського обліку № 0142-1 дійсно згідно довідки Брусівської сільської ради Біловодського району Луганської області належав [PERSON] (а.с.89). Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: село Брусівка, Біловодського району, Луганської області, по вул.Леніна, 51, якій був побудований в 70-х роках 20 сторіччя, дійсно не було зареєстровано, за змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Але ця Інструкція втратила чинності на підставі Наказу Мін'юсту України N 18/5 ( z0152-94 ) від 14 червня 1994 з 07 липня 1994 року. Однак суд вважає, що не позбавило [PERSON] та [PERSON] їх законного права на вказаний житловій будинок на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки згідно як до ст. 22 Кодексу України «Про шлюб та сімю», який був чинним на час побудови будинку подружжям [PERSON], так і відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Також у період шлюбу подружжя [PERSON] набуло право власності на автомобіль марки ВАЗ 2106, якій був зареєстрований на підставі довідки рахунку серії МОЛ № 802363 від 30 січня 2004 року на імя [PERSON] за реєстраційним номером 30982 АХ, що підтверджуються довідкою (а.с.104) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.), тому суд вважає, що цей автомобіль також є спільною сумісною власностю подружжя. Крім цього майна, згідно листа Відділу Держземгеокадастру в Біловодському районі від 28 серпня 2015 року, [PERSON] за життя отримала та зареєструвала право на земельні паї по колишньому КСП «Колос», яке посвідчено Державними актами на право приватної власності на землю: І-ЛГ № 057876, виданий на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Брусівської ьсільської ради, виданий 25.07.2002 року, площею 5,40 га, № діл. 112. І- ЛГ № 015786, виданий на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Брусівської сільської ради, виданий 29.03.2001 року, площа 5, 40 га; № ділянки 110; - ЯГ № 272305, виданий на підставі розпорядження Біловодської РДА від 28.12. 2006 року №507, -25.01.2007 року (цільове призначення з.д. - ведення особистого селянського господарства), площа0.8400 га № ділянки 107; -ЯГ № 272075, виданий на підставі розпорядження Біловодської РДА від 28.12.2006 року № 507 , 25.01.2007 року (цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, площа 0.4600га № ділянки 152; - ЯГ № 272304 виданий на підставі розпорядження Біловодської РДА № 507 25.01.2007 року, площа № 0.8400, № ділянки 106; - ЯГ №272076 виданий на підставі розпорядження голови Біловодської РДА № 507 25.01.2007 року (цільове призначення - ведення особистого селян. Господарства, площа 0.4600 га № ділянки 153 (а.с.138). Право власності на частину їх за [PERSON] як спадкоємцем її померлої матері [PERSON] оспорювалось у суді її сестрами, однак законність отримання спадщини [PERSON] після смерті її матери [PERSON], а потім отримання цієї спадщини її чоловіком [PERSON] була підтверджена рішенням суду (а.с.98-100), тому суд вважає, що в частини визнання права на частки в цих земельних ділянках вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню. В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом мас прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки суд вважає встановленим факт як володіння за ж:иття [PERSON] та [PERSON] домоволодінням № 51 по вул.. Леніна, в селі Брусівка Біловодського району, на праві спільної сумісної власності подружжя, так і факт проживання [PERSON] та ведення спільного господарства разом із його матір'ю [PERSON], яка померла 28 квітня 2009 року, на час її смерті за адресою вул. Леніна, 51 село Брусівка Біловодського району Луганської області, то в іншій частині визнає законними та обґрунтованими вимоги [PERSON] про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадщину після смерті його матері [PERSON], яка померла 28 квітня 2009 року. Посилання представника позивачці - [PERSON] на те, що у [PERSON] за його вимогою вже сплинув строк позовної давнини, який становить 3 роки, але він з заявою про поновлення строку позовної давнини він до суду звертався, суд вважає необґрунтованими оскільки згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, однак такої заяви по ціей справі не було. На підставі викладеного та

Outcome: partial