Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

В провадженні Ананьївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що на момент подання позовної заяви вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 11.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №108, та фактично проживають за окремими адресами з 04.08.2019 року. Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Як зазначає позивач в позовній заяві, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати власну дитину. Активної участі у вихованні не приймає, матеріально допомоги добровільно не надає. Також позивач вказує, що такий рівень життя вона одна не може забезпечити, тому вважає за доцільним, щоб відповідач, тобто батько, який є здоровим та працездатним, для сплати аліментів на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскілки працює в Ананьївському відділенні поліції Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області, та має постійний офіційний дохід, інших вагомих пріоритетних напрямів для своїх витрат не має. Таким чином, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (сукупного оподатковуваного доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, а в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - до його закінчення. 08 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.16). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження відповідачеві роз`яснено його права про можливість подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову до суду, що передбачені ст.178 та ст.193 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не подав до суду відзиву на позовну заяву та зустрічного позову. В подальшому, 02 квітня 2020 року головуючим суддею у справі було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті на 26 травня 2020 року (а.с.59). У судове засідання, що призначене на 26 травня 2020 року позивач [PERSON] не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила. Однак позивачка надала через канцелярію суду 26 травня 2020 року письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.61). Крім того, позивачка в заяві висловила свою думку щодо доказів, які були надані відповідачем суду. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , повноваження якої підтвердженні ордером серії №312120 від 03 березня 2020 року у судове засідання призначене на 26 травня 2020 року не з`явилися. При цьому, відповідачем та його представником було подано через канцелярію суду 26 травня 2020 року клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити частково, та стягнути аліменти у розмірі ј частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття (а.с.62-63). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивача, відповідача та представника відповідача (а.с.61, 62, 63), відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки, відповідача та представника відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ананьїв, Друга дільниця, Ананьївського району Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 грудня 2014 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.6-7). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Котовськ, Одеської області, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 3 грудня 1999 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.9-10). Як вбачається з наданої до позовної заяви копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30 червня 2016 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що [PERSON] , [INFO] , народилася в м.Одеса та в відомостях про батьків відповідач [PERSON] зазначений - батьком, а позивач [PERSON] зазначена - матір`ю (а.с.4). Згідно довідки №3461 виданої 29 жовтня 2019 року Ананьївської міської ради позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, аст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем з метою обґрунтування своєї позиції щодо розміру аліментів, з урахуванням вимог ст.182 СК України було подано до суду 01 квітня 2020 року клопотання про приєднання доказів, а саме таких доказів як: - довідки №172 КНП «Ананьївська центральна районна лікарня» Ананьївської районної ради від 10 березня 2020 року, з якої вбачається, що відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 07 жовтня 2019 року по 16 жовтня 2019 року з діагнозом - правостороння пахова грижа та 08 жовтня 2019 року йому було проведено оперативне втручання (а.с.37); - довідку №46.1-1025 Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 02 березня 2020 року, згідно якої відповідач працює на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 цього відділення (а.с.38); - копію пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] та копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , які являються відповідачеві батьками, що підтверджується копією свідоцтва народження відповідача серії [NUMBER] (а.с.40-597); - копію договору купівлі-продажу житлового серії ААН №700333, який 11 березня 1999 року посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О., з якого вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований відповідач належить його матері [PERSON] (а.с.45); - копію виписки по банківській карті належній відповідачу, з якої вбачається, що відповідач 31.01.2020 року, 02.03.2020 року, перераховував кошти на картковий рахунок на ім`я позивача [PERSON] (а.с.47-53). Позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку доходу, але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, що відповідачем було надано до суду докази Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які обґрунтовують позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (сукупного оподатковуваного доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, а в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - до його закінчення. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову 31 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 31 жовтня 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial