Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Орган опіки і піклування Талалаївської РДА звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначається, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 05 грудня 2016 року по даний час [PERSON] та [PERSON] за заявами батьків перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. З 01 січня 2017 року [PERSON] перебуває у Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія». Протягом часу перебування дівчат у ЦСПРД батько відвідав дочок двічі - 14.01.2017 року та 15.05.2017 року, мати відвідала один раз 15.05.2017 року. Сина у будинку дитини батько відвідав один раз 26.01.2017 року, а мати - 18.02.2017 року. Неповнолітня [PERSON] навчається у Дігтярівському професійному аграрному ліцеї. У ІІ семестрі заняття в ліцеї відвідувала рідко. Керівництво групи неодноразово в телефонному режимі повідомляло матір про численні пропуски занять та заборгованості з навчальних предметів дитини, але до позитивних зрушень це не привело. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, не створюють належних умов для їх проживання, навчання та розвитку, не забезпечують належним харчуванням. [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей РДА як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Поведінка батьків розглядалась на виконкомі Харківської сільської ради та на комісії з питань захисту прав дитини РДА, де і було вирішено за доцільне позбавити батьків батьківських прав відносно їхніх дітей. Тому позивач - орган опіки і піклування Талалаївської РДА - просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, поскільки відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не створили їм належних умов для поживання, харчування та розвитку. В кінці 2016 року поведінка відповідачів розглядалась і на виконкомі Харківської сільської ради і на комісії з питань прав дитини РДА, і їм було надано термін для випраловення своєї поведінки. Але цього не сталося. Молодші діти на даний час за заявами батьків перебувають у спеціалізованих закладах, старша дитина навчається у Дігтярівському ліцеї, але батьки зовсім не приділяють їй уваги, не контролюють ї поведінку, вона часто не відвідує занять. На даний час у квартирі відповідачів неналежний санітарний стан, відсутні продукти харчування, не обробляється присадибна земельна ділянка. Крім того, у квартирі стоїть постійний різкий запах ацетону, часто бувають сумнівні компанії. Представник третьої особи Харківської сільської ради Фесак Г.М. в судовому засіданні підтримала позов про позбавлення відповідачів батьківська прав. Дана сім'я перебуває під контролем сільської ради, вона особисто і секретар сільської ради часто відвідують їх вдома. На даний час в квартирі проведено незначний ремонт, полагодились деякі меблі, посаджено невеличкий город, але він не доглянутий. Молодші діти зараз перебувають в дитячих закладах, із відповідачкою проживає тільки старша дочка [PERSON], яка є студенткою аграрного ліцею, але часто прогулює заняття, до сільської ради було звернення з навчального закладу. Крім того, від сусідів надходили скарги, що з квартири [PERSON] розноситься різкий запах ацетону, і сама вона коли відвідувала квартиру [PERSON], то відчувала там різкий запах ацетону, що виїдав очі. В травні 2017 року [PERSON] влаштувалась на роботу агрофірму. Але на даний час уже є нарікання на її роботу, на порушення дисципліни. У таких умовах, які створили [PERSON], неповнолітнім дітям проживати неможливо, діти не отримують повноцінного харчування, одягу по сезону. Працівники сільської ради самі здавали продукти в їдальню, щоб діти могли там харчуватися, так як у відповідачів немає городу і вони нічого не вирощують. Зі слів батька дітей все необхідне він привозить від своєї матері з Талалаївки. Відповідачі [PERSON] і [PERSON]. в судовому засіданні позов до них не визнали. Вони роблять все можливе, щоб діти мали необхідне, але на все потрібно багато коштів. Сім'я отримувала допомогу як малозабезпечена. Але із-за нецільового використання коштів ці виплати припинились. Після цього вони написали заяви, щоб їхніх молодших трьох дітей тимчасово забрали на державне утримання. Молодшому сину необхідна була операція, і не було коштів, а коли він перебував у будинку дитини, то операцію зробили безкоштовно. Вони дуже хочуть, щоб їм повернули дітей і не позбавляли їх батьківських прав. Земельної ділянки в Харковому вони не тримають, так як у матері відповідача в Талалаївці є город, і він допомагає його оброблять і все необхідне бере там. [PERSON] вони відвідують регулярно по мірі можливості, телефонують часто. Просять суд не позбавляти їх батьківських прав, обіцяють виправити свою поведінку і ставлення до дітей. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов органу опіки і піклування визнав безпідставним, поскільки не ґрунтується на доказах, ніяких підстав позбавляти відповідачів батьківських прав немає, це буде не в інтересах неповнолітніх дітей, яким потрібна сім'я. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони являється матір'ю та сестрою відповідача [PERSON], тобто бабусею та тіткою неповнолітніх дітей. [PERSON] росли разом з батьками, жили бідно, помилки були, але на даний час відповідачі намагаються зробити все можливе, щоб дітей їм залишили. [PERSON] дуже люблять своїх батьків, старші дівчата допомагали в усьому. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. В графі «Батько» даного свідоцтва зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.2004 року [PERSON] народилась [INFO] в графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.2004 року [PERSON] народилась [INFO] в графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.2001 року [PERSON] народилась [INFO] в графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Харківської сільської ради від 24.11.2016 року було вирішено звернутися до служби у справах дітей Талалаївської РДА з проханням порушити перед судом клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей. Своє рішення виконавчий комітет мотивував тим, що батьки вихованням дітей не займаються, успішністю не цікавляться, на батьківські збори не ходять, в квартирі відсутній елементарний порядок, обмаль дитячого одягу, меблі зламані, зірваний ламінат на підлозі та шпалери на стінах. В квартирі постійно важке повітря із запахом ацетону. Сім'я користується земельною ділянкою 0,10 га, але вона залишилась необробленою. Частина державної допомоги на дітей витрачається на придбання алкогольних та тютюнових виробів (а.с.19). 07.11.2016 року дирекція Дігтярівського професійного аграрного ліцею направила звернення до Харківської сільської ради з проханням провести роботу з ученицею їхнього навчального закладу [PERSON], [INFO], яка не з'являється на заняття з 24.10.2016 року. Працівники навчального закладу неодноразово відвідували ученицю вдома та забирали на заняття. Через декілька днів вона поверталась додому. Спілкування з її матір'ю позитивного результату не дало. (а.с.22). Згідно характеристик учениць 7 класу Харківської ЗОШ [PERSON] та [PERSON] від 28.11.2016 року, вони належать до категорії учнів, які не повною мірою використовують свої можливості і здібності, що можна пояснити відсутністю необхідного конторою з боку батьків. Вони періодично по черзі пропускають заняття, що негативно відображається на навчанні. Пропуски пояснюють тим, що доглядають молодшого братика. Батьки не виконують належним чином батьківські обов'язки, за період навчання в 5-7 класах мати була на батьківських зборах один раз, батько не приходив до школи і не цікавився справами дітей. Одяг дітей не завжди відповідає сезону, діти приходили до школи в мокасинах на босу ногу при температурі -5 градусів по снігу. Мати не слідкує за тим, щоб у дітей було взуття та одяг по сезону. Зимові куртки і чоботи їм у минулому році їм купила тітка, у них ходять і в цьому році. Часто дівчат у вечірній час можна побачити на трасі Київ - Суми та біля місцевого бару, пояснюють це тим, що гуляють. Іноді приходять в школу в брудному одязі, немиті (а.с.18). [PERSON] та [PERSON] 01 грудня 2016 року надавали розписки службі у справах дітей про те, що вони зобов'язуються провести роботу із своєю дочкою [PERSON] та повернути її на навчання в Дігтярівський ліцей (а.с.20-21). З 05.12.2016 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації, що підтверджується повідомленням Центру № 388 від 11.05.2017 року (а.с.13). Батьки відвідали своїх дочок 15.05.2017 року згідно повідомлення Центру № 403 від 15.095.2017 року (а.с.12). З 03.01.2017 року [PERSON] перебуває в Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія». За період перебування дитини батько відвідав дитину 26.01.2017 року, мати 18.02.2017 року, що підтверджується повідомленням від 12.05.2017 року (а.с14). Рішенням комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини від 07 грудня 2016 року було вирішено відтермінувати прийняття рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей, надавши їм шанс на виправлення терміном 2 місяці. У разі невжиття батьками заходів щодо поліпшення ситуації по закінченню 2-місячного терміну ставити питання про позбавлення їх батьківських прав (а.с.23). Згідно акту обстеження житлово побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 03.02.2017 року, проведеного комісією у складі спеціаліста служби у справах дітей РДА та провідного фахівця із соціальної роботи центру СССДМ, було встановлено, що у квартирі [PERSON] [ADDRESS] проживає вона та її дочка [PERSON], [INFO]. Інші діти - сина [PERSON], [INFO], на момент обстеження перебуває у Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія», дочки [PERSON] та [PERSON], [INFO], перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Квартира складається з 2 житлових кімнат, забезпечена газо- та водопостачанням. Приміщення умебльоване. Ремонт в квартирі не зроблений, меблі не відремонтовані, шпалери не поклеєні, стіни не побілені. В квартирі відчувається різкий неприємний запах. [PERSON] користується земельною ділянкою 0,10 га, яка належним чином не обробляється. Продуктами харчування сім'я забезпечена в недостатній кількості, заготовлених на зиму овочів обмаль, консервація відсутня (а.с.16). Згідно характеристики з місця проживання від 11.05.2017 року, наданої Харківською сільською радою, [PERSON] не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, разом з нею проживає старша дочка [PERSON], [INFO], вихованням якої мати не займається, тому [PERSON] пропустила більшу частину занять в ліцеї. Мати з дочкою часто відвідують вечірні розважальні заклади, однак в нетверезому стані помічена не була, інколи підробляє в жителів села (а.с.9). Згідно характеристики з місця проживання від 11.05.2017 року, наданої Харківською сільською радою, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але із сім'ю не проживає, часто навідується з компанією чоловіків. Виконкому сільської ради невідомо за рахунок чого він живе (а.с.26). Згідно акту обстеження від 11.05.2017 року, проведеного працівниками Харківської сільської ради, було встановлено, що на час обстеження діти [PERSON] та [PERSON] перебувають в центрі соціальної і психологічної реабілітації в м. Ніжин, а син [PERSON] в обласному будинку дитини «Надія». На момент проведення обстеження із продуктів харчування було лише пшоно, консервація відсутня. Разом з матір'ю проживає старша дочка [PERSON], учениця Дігтярівського аграрного ліцею, яка направлена для проходження практики, але практики фактично не проходить, а перебуває вдома. Батько дітей з сім'єю не проживає, але на час обстеження перебував вдома. В квартирі стояв різкий запах ацетону. За час відсутності дітей в квартирі проведено незначний ремонт - в одній з кімнат поклеєні шпалери, пофарбовані стіни в коридорі та частково на кухні. В кімнаті на підлозі розстелений килимок та невеликі шматки лінолеуму. Підлога в квартирі підметена, речі складені, частково відремонтовані меблі. [PERSON] посадила невеличкий город площею близько 3 соток, але для родини з 6 чоловік цього мало. Комісія вважає за неможливе перебування та виховання дітей в даній сім'ї, поскільки батьки не мають постійного джерела доходів для утримування дітей (а.с.25). Згідно довідки ТОВ «Агрофірма Обрій» LTD від 19.05.2017 року [PERSON] з 13.05.2017 року працює на посаді доглядача (а.с.15). Рішенням комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини від 22 травня 2017 року було вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно їхніх чотирьох дітей, так як вони не переглянули своєї поведінки, не дослухалися до рекомендацій та порад, продукти харчування для дітей практично відсутні, одяг відсутній, самі вони зловживають спиртними напоями та іншими речовинами, за місцем проживання характеризуються негативно, тобто не створили належних умов для повернення їм дітей (а.с.24). Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідачів батьківських прав, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачі [PERSON] та [PERSON] вихованням та утриманням чотирьох дітей не займаються, не цікавляться їх духовним та матеріальним станом, хоча мають можливість це зробити, вони працездатного віку, будь-яких вад здоров'я не мають, але, проживаючи в сільській місцевості, господарство не тримають, земельну ділянку не обробляють, хоча ніяких перешкод для цього не мають, крім власного небажання це робити. Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суду надано право у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі приділяли недостатньо уваги своїм чотирьом неповнолітнім дітям, але після звернення служби у справах дітей до суду вони змінили свою поведінку та відношення до виконання батьківських обов'язків, відповідач [PERSON] стверджує, що вона спиртних напоїв не вживає, працевлаштувалась, у квартирі по мірі можливості намагається створити умови для проживання дітей. Крім того, відповідачі запевнили суд, що прикладуть максимум зусиль для виправлення в подальшому своєї поведінки і ставлення до дітей і просили суд не позбавляти їх батьківських прав. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Сімейним законодавством України, зокрема ч.1 ст. 170 СК передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх чотирьох неповнолітніх дітей на даний час, на думку суду, не буде відповідати інтересам дітей, так як батьки в судовому засіданні запевнили суд, що переглянуть свою поведінку і змінять своє ставлення до виховання та утримання дітей, в той час як і залишення дітей відповідачам може негативно вплинути на їхній подальший розвиток та здоров'я. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і про відібрання дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. Саме це на даний час буде відповідати інтересам чотирьох неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при прийняття рішення судом першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 180 - 182 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. На підставі ч.4 СТ. 170 ст. України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.181 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в частці від доходу. Суд також виходить з положення ч.1 ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів», які передбачають перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, до яких відносяться стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, судом враховується передбачений законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлений ч.2 ст. 182 СК України, і який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.ст. 180-184 СК України стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь опікуна чи дитячої установи, де буде перебувати дитина, аліменти в розмірі 1 / 2 частини всіх їх доходів, але не менше 30 % встановленого державою прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У відповідності до положення ст. 88 ЦПК України, регулюючої розподіл судових витрат між сторонами, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial