Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.02.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8400грн. зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам, правилами надання кредиту та користування платіжною карткою складає між ним і банком кредитний договір. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав належним чином. У звязку з цим, станом на 22.04.2018 року виникла заборгованість 60770,61 гривень, яка складається з наступного: 6123,08гривень заборгованість за кредитом,48377,50 грн. борг по комісії, 2900 грн. - пеня; штрафи 500грн.- штраф (фіксована частина) та 2870,03 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача до суду не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про слухання справи у відсутність їх представника та підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не зявився, про дату, часу та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином рекомендованим повідомлення. Відповідно до відзиву, договір було укладено 21.01.2011р., а відтак припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом, отже банк пропустив строк позовної давності звернення до суду. Просила відмовити в позові у звязку з пропуском банку позовної давності. Дослідивши наявні у справі матеріали (умови і правила наданні банківських послуг, копію кредитного договору від 21.02.2011року; анкету-заяву позичальника; розрахунок заборгованості станом на 22.04.2018р.), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України слідує, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 629 ЦУ України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 3 ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2\~ст. 1067 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2011р. [PERSON] підписала Умови та Правила надання банківських послуг з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.8-32). За змістом даного договору погодилася, що заява-анкета, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомлена з даними документами та згодна з ними. Крім того, вона зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем, що на підставі вищевказаного договору у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був відкритий картковий рахунок та надано кредит в сумі 8400 грн зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку боргу за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил, що діяли на час укладання сторонами кредитного договору, Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил, що діяли на час укладання сторонами кредитного договору, при порушення позичальником платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф 500грн. + 5% від суми позову. Відповідач на надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач скористалася кредитними коштами з 13.11.2013р. по 11.09.2015р., та з жовтня 2015 року погашення кредиту припинилися, їй почали нараховуватись проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних, тобто, за ставкою, що діяла на час користування кредитними коштами Остання операція з погашення кредиту здійснена 11.09.2015 року. Крім того, п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, на який як на підставу для збільшення процентної ставки посилається позивач, взагалі всупереч вимогам\~ст. 1056-1 ЦК України\~не вказує на умови, за яких банк мав би право збільшувати процентну ставку. Також позивач не довів належними доказами отримання відповідачем письмового повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитним договором, що суперечить правовій позиції, висловленій в Постанові Верховного Суду України №6-1374цс17 від 11.10.2017 року. За такого, з 01.09.2014 року позивач мав продовжувати нараховувати відповідачу проценти в розмірі 30,00 % річних і за 1308 днів (з 01.09.2014 року по 31.03.2018 року) проценти мають становити 6674,16 грн. (6123.15 грн.(тіло кредиту) х 30,00 % : 360 днів х 1308 днів). Станом на 22.04.2018 року заборгованість по процентам становила 48\~377,50 грн. 05 коп., відповідно до розрахунку заборгованості сума процентів складає 3657,55грн. При цьому з наданих позивачем розрахунків (колонка «Погашені проценти») за період, коли банк підвищив процентну ставку (з 01.09.2014 року по 31.08.2018 року), відповідач вніс на погашення процентів 3657,55 грн. Таким чином, заборгованість відповідача по процентам становить 3016,60 грн. (6674,15грн. \~ 3657.55грн.). Щодо вирішення позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач, посилаючись на умови договору, просить одночасно стягнути пеню та штраф. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою в Постанові Верховного Суду України №6-1374цс17 від 11.10.2017 року. За такого суд вважає, що достатнім буде лише стягнення пені, а в частині стягнення штрафу слід відмовити за наведених обставин. Відповідачем заявлено про застосування до вимог позивача що неустойки позовної давності, при цьому, відповідно до\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Позов поданий до суду в травні 2018 року, що означає не можливість стягнення суми пені. У звязку з цим, позов підлягає частковому задоволенню\~з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 9139,68грн, з яких 6123,08 грн. - борг по кредиту, борг по процентам 3016,60 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи з принципу пропорційності покладення судових витрат при частковому задоволенню позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 265 грн. (враховуючи, що судом задоволено 15.03 % заявлених позовних вимог). На підстав викладеного та

Outcome: partial