Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 15 квітня 2010 року сторони уклали шлюб від якого у них 20.02.2014 року, народився син [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, являючись батьком дитини, кошти на його утримання не надає. Виходячи з викладеного позивач просила суд, стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 516 (п'ятсот шістнадцять) гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1\\4 частини заробітку відповідача щомісячно. В судове засідання позивач направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги. У разі неявки відповідача до суду не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином через розміщення оголошення в газеті "Буковина" від 07.08.2015 року. Виходячи з чого суд нзаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін та ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечувала позивач [PERSON] у своїй заяві. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Так судом, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.7) серії 1-МИ № 056822, виданого 15.04.2010 року, встановлено, що позивач та відповідач по справі є подружжям. Шлюб зареєстровано 15.04.2010 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 417. Згідно свідоцтва про народження серії 1-МИ №199597, виданого 18.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції, судом встановлено, що у сторін 20.02.2014 року, народився син [PERSON]. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони, як встановлено судом, спільно не проживають, а дитина проживає з матірю. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю дитини, що свідчить про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 1 січня в сумі 1032 грн., з 1 грудня в сумі 1167 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька і з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який буде повністю забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. При цьому суд знаходить, що зазначений прожитковий мінімум не є межею як потреб дитини, за станом на сьогодні і до досягнення нею вісімнадцяти років, так і можливостей сторін по утриманню дитини, оскільки він має тенденцію, на законодавчому рівні, до збільшення. Виходячи з цього суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд виходить з наступного. Згідно положень ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи всі встановлені судом фактичні обставини, суд знаходить, що відповідач, хоч і не працює офіційно, однак являється здоровою, молодою людиною, працездатного віку та може надавати встановлену законом матеріальну допомогу своїй дружині з якою проживає дитина сторін. При цьому, суд знаходить, що розміром такого утримання має бути 1/6 частина заробітку (доходу) відповідача, що буде справедливою матеріальною допомогою з урахуванням можливостей відповідача. Така частка, крім того, визначається судом і з урахуванням розміру стягуваних аліментів на дитину сторін та враховуючи вимоги ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої загальний розмір відрахувань із заробітної плати боржника, на сплату аліментів, не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати (доходу). Аліменти на утримання дитини суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 07 липня 2015 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина проживає з матірю, яка до суду зверталась для захисту інтересів малолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: partial