Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧІВ [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просила суд: -Зняти арешт з її майна - квартири [ADDRESS] , який був накладений за повідомленням 14025, 24.11.2003 Державної виконавчої служби Автозаводського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 1738353; -Зняти арешт з її майна - квартири [ADDRESS] , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 25866799 від 26.10.2011 Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Ткаченко Н.С.. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідачем було накладено арешт на майно, яке їй належить в рамках невідомих для неї виконавчих проваджень. На її запит їй було повідомлено про те, що в Автозаводському ВДВС м.Кременчука ГТУЮ в Полтавській області відсутні виконавчі провадження в яких вона була боржником. Також їй було відмовлено у скасуванні арешту та рекомендовано звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов частково. Просили скасувати арешт з майна, що належить [PERSON] .. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що згідно відомостей АСВП у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №2586799 з примусового виконання виконавчого листа №2-5303, виданого 08.12.2010 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 109735,87 грн. 26.10.2011 виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказана обставина не є підставою для скасування накладених арештів. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ Від представника третьої особи пояснення до суду не надійшли ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, копією свідоцтва про право власності на житло. 04.03.2005 за № 1738353 Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження - арешт квартири, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] (Архівний номер: 2263232KREMENCHUG1, Архівна дата: 26.11.2003, Дата виникнення: 26.11.2003, № реєстра: 114542-41, внутр. № 7B01293B2CF43A2A6827, коментар: 2003) на підставі повідомлення №14025 від 24.11.2003, Деpж.викон.служба Автозаводського управління юстиції. 26.10.2011 за № 11765966 Полтавською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження - арешт 1/3 частини квартири, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 25866799, 26.10.2011, Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, Державний виконавець Ткаченко Н.С.. Згідно довідки Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області від 06.05.2019 №33880 у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є [PERSON] .. Відповідно до відповіді Автозаводського ВДВС м.Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 08.07.2019 №50521 на момент завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-5303 від 17.02.2011 підстави для зняття арешту відсутні. НОРМИ ПРАВА У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. ОЦІНКА СУДУ На переконання суду, в даному випадку арешт майна боржника є неспівмірним із обмеженням права власності позивача і не забезпечує виконання зобов`язань боржником, з огляду на те, що виконавче провадження боржником в якому була [PERSON] завершено 6 років тому. Крім того, суд враховує те, що накладений 04.03.2005 арешт на цілу квартиру за зобов`язаннями померлого [PERSON] також порушує права позивача, як власника 1/3 частини. Приймаючи до уваги те, що на даний час позивач позбавлена можливості вільно володіти та розпоряджатись майном, суд приходить до висновку про те, що її вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: partial