Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення з відповідача [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 14156,31 грн., посилаючись на те, що 09.02.2013 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Тайота Авалон », державний номерний знак [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 13.03.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до звіту оцінювача складає 13324,89 грн. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 13324,89 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 831,42 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву про можливість розгляду й вирішення справи без його участі, позовні вимоги підтримав та пред'явлений позов просив задовольнити. Додатково на заперечення відповідача надіслав письмові пояснення в яких зазначив, що звіт про визначення вартості матеріального збитку відповідно до ст. 60 ЦПК України є належним доказом підтвердження цих збитків. Між позивачем та відповідачем склались відносини, які пов'язані з регресним зобов'язанням, а не суброгацією. За регресними зобов'язаннями загальна позовна давність для звернення до суду встановлюється тривалістю в три роки. Таким чином, виплативши 24.07.2013 року потерпілому страхове відшкодування, позивач мав право звернення до суду до 24.07.2016 року, а позов подано 12.05.2016 року, тобто строки звернення до суду не пропущені. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що звіт оцінювача про визначення вартості матеріального збитку не є належним доказом, оскільки професійних знань оцінювачів недостатньо, і визначити розмір шкоди у цій ситуації можуть тільки судові експерти. Також позивачем був пропущений строк позовної давності, оскільки між ними виникли правовідносини пов'язані з суброгацією. При суброгації перебіг строку позовної давності починає свій відлік із того моменту, коли настав страховий випадок, яким є моментом виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки дорожньо-транспортна пригода виникла 09 лютого 2013 року, перебіг трирічного строку позовної давності починається на наступний день і закінчується 09 травня 2016 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 30 травня 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Заслухав доводи відповідача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 09 лютого 2013 року, о 11:20 год. в м. Дніпропетровську по вул. Рощинській рухався автомобіль ВАЗ 2109,державний номерний знак [NUMBER], під керування водія [PERSON], який в районі будинку №31 не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем "Тайота Авалон", державний номерний знак [NUMBER], під керування водія [PERSON], який зупинився попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода. ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2013 року. В результаті ДТП автомобілю «Тайота Авалон », державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] була завдана матеріальна шкода в розмірі 13324,89 грн., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку №16/02/13-С від 20.02.2013 року. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону). Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. На момент ДТП керований відповідачем [PERSON] автомобіль «ВАЗ 2109», державний номерний знак [NUMBER], не був забезпечений чинним договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування в розмірі 13324,89 грн. потерпілому [PERSON] Даний розмір відшкодування шкоди був визначений оцінювачем у звіті №16/02/13-С. Доводи відповідача, що звіт про визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, не є належним доказом, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, у відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Проте будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували звіт про визначення вартості матеріальної шкоди, суду не надані. Клопотання щодо проведення відповідної експертизи відповідачем не заявлялось. Також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову пропущення позивачем трирічного строку позовної давності, виходячи з наступного. З позовної заяви позивача вбачається, що позов подано на підставі ч.1 ст.ст.1166,1187,1188,1191 ЦК України та п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулює регресні зобов'язання. Суброгація, на якій наполягає відповідач і регрес мають різний режим правового регулювання» Незважаючи на те, що обидва пра\-вові інститути -регрес і суброгація- є різновидами права вимоги, вони не є тотожним поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна актив\-ного суб'єкта зі збереженням самого зобов'язання, тобто суброгацію мож\-на розглядати як різновид сингулярно\-го правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одно\-го кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається тільки у дого\-ворах майнового страхування, а право\-вою підставою її застосування є ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування»; ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначає право зворотної вимога (ре\-гресу), а право на подання регресного позову передбачено ст. 38 Закону Укра\-їни «Про обов'язкове страхування ци\-вільно-правової відповідальності влас\-ників наземних транспортних засобів». Таким чином, між сторонами склались правовідносини за регресним зобов'язанням. Суброгація за даних правовідносин не допускається, оскільки договору майнового страхування не укладалось. Відповідно до ч.6 ст.257 ЦК України за регресними зобов'язаннями загальна позовна давність для звернення до суду встановлюється тривалістю в три роки. Таким чином, виплативши 24.07.2013 року потерпілому страхове відшкодування, МТСБУ в передбачений законом трирічний строк до 24.07.2016 року (три роки з моменту виплати суми страхового відшкодування), а саме 12.05.2016 року звернулось до суду з дійсним позовом. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати у [PERSON] (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як особа, що спричинила завдання збитків та не застрахував цивільно-правову відповідальність, зобов'язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу шкоду в розмірі 13324,89 грн. завдану власнику пошкодженого під час ДТП автомобіля «Тайота Авалон», державний номер [NUMBER] , в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, витрати на аварійного комісара у розмірі 831,42 грн., стягненню не підлягають, так як зазначені витрати не відносяться до страхового відшкодування. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial