Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.11.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 17 травня 2003 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок батька щодо матеріального утримання дітей. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей між ними не досягнуто. Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання неповнолітніх дітей позивач несе самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на їх утримання не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. При цьому, відповідач офіційно працевлаштований, також відповідач отримує військову пенсію, а тому позивач вважає, що він може сплачувати визначений нею розмір аліментів в сумі 6000 грн. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.01.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви (15.11.2018 р.) та до повноліття дітей. 04.03.2019 р. відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання зустрічного позову та до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] посилається на наступне. Так, він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.05.2003 р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Проживають та зареєстровані усією родиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] тривалий період, починаючи з вересня 2018 р. відлучається з місця проживання на тривалий час, при цьому, без його відома та згоди забирає їхніх неповнолітніх дітей з собою з постійного місця реєстрації та проживання, забороняє донькам спілкуватися з ним за допомогою засобів мобільного зв`язку. Починаючи з моменту народження дочок, відповідач жодних фінансових зусиль щодо виховання, забезпечення дітей не вживає. З початку шлюбних стосунків ніде не працює, працевлаштуватись не намагається, усі фінансові витрати щодо забезпечення родини, в т.ч. дітей, полягають на нього. Тому, враховуючи наведене, а також те, що витрати по утриманню дітей він несе самостійно, [PERSON] вважає, що саме зі [PERSON] і повинні стягуватись аліменти на утримання їхніх дітей, які він визначив у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., із розрахунку на обох дітей. Ухвалою суду від 04.03.2019 р., прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 11.03.2019 р. до суду від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого представник посилається на те, що [PERSON] не погоджується з даним позовом, вважає його надуманим, безпідставним та необґрунтованим, а факти, що викладені в ньому, такими, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи та просить відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, з урахуванням поданої до суду заяви про зміну предмету позову, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві на зустрічний позов. Одночасно позивач за первісним позовом, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно, вона та відповідач [PERSON] зареєстровані у Генеральному штабі Збройних Сил України по [ADDRESS] . Проте, фактично з 2007 р. вони разом з неповнолітніми дітьми проживали за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала на праві власності її батьку [PERSON] . В кінці серпня 2018 р. відповідач [PERSON] покинув сім`ю та виїхав проживати в інше місце. Також, позивач за первісним позовом вказала, що з лютого 2019 р. вона працює неофіційно та отримує заробітну плату в розмірі приблизно 5000 грн. на місяць. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні пояснила, що дійсно неповнолітні діти сторін зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, за місцем реєстрації вони ніколи не проживали. З 2007 р. сторони та їхні діти проживали за адресою: [ADDRESS] . В кінці серпня 2018 р. відповідач [PERSON] покинув сім`ю та виїхав проживати в інше місце. З цього час неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивач весь свій заробіток витрачає на утримання дітей. Таким чином, враховуючи те, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, а тому відповідач має сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісних позовних вимог, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач за первісним позовом, [PERSON] та його представник в судовому засіданні пояснили, що неповнолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На даний час діти проживають разом з позивачем. Відповідач вказав на те, що позивач не дає змоги спілкуватись з дітьми. Також, він перераховував кошти на утримання дітей. При цьому, він вважає, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків в рівних частинах. Разом з тим, він заперечує, щоб діти проживали разом з позивачем, проте, бажає приймати участь у вихованні дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 17 травня 2003 р., зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області (актовий запис №107), що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві [INFO] ; та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №2811323 від 14.03.2019 р., вбачається, що за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12.02.2010 р. по теперішній час. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №38219611 від 19.03.2019 р., вбачається, що за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05.03.2010 р. по теперішній час. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №2811276 від 14.03.2019 р., вбачається, що за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.02.2010 р. по теперішній час. Зазначене підтверджується даними довідки про склад сім`ї та реєстрацію, виданої Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України 06.06.2016 р. № 841/06-ВК. Разом з тим, відповідно до листа Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України від 29.05.2019 р. № 292/2335, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] (військова частина) фактично не проживали і не проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За вказаною адресою розташовані виключно адміністративні будівлі Міністерства оборони України та Збройних Сил України, а житлові приміщення (будинки) пристосовані для проживання відсутні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини не спростовані відповідачем та представником відповідача. Квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] згідно договору дарування квартири від 31.05.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антроповим О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1655. Крім того, підтвердженням тієї обставини, що [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , є наступні надані суду докази: Так, як вбачаються з довідка № 46 від 05.03.2019 р., що [PERSON] з 2009 р. навчається в Середній загальноосвітній школі №174 м. Києва, що знаходиться за адресою: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 43 (мікрорайон Відрадний). Згідно довідки № 47 від 05.03.2019 р. вбачається, що [PERSON] з 2016 р. навчається в Середній загальноосвітній школі №174 м. Києва, що знаходиться за адресою: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 43 (мікрорайон Відрадний). Згідно декларації\~№ 0000-4КМТ-РР95\~від 05.05.2018\~р. про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, вбачається наступне: адреса фактичного місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є: [ADDRESS] ; довіреною особою неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] ; надавачем первинної медичної допомоги є Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Стражеска, 6-А (мікрорайон Відрадний). Згідно декларації\~№ 0000-КРМН-27МР\~від 05.05.2018\~р. про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, вбачається наступне: адреса фактичного місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є: [ADDRESS] ; довіреною особою неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] ; надавачем первинної медичної допомоги є Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, позивач [PERSON] посилається на те, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок батька щодо матеріального утримання дітей. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей між ними не досягнуто. Звертаючись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що неповнолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На даний час, неповнолітні діти проживають разом з позивачем [PERSON] . При цьому, [PERSON] майже ніколи не працювала, усі фінансові витрати щодо забезпечення родини, в т.ч. дітей, він ніс самостійно. При цьому, він надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому, враховуючи наведені обставини, позивач за зустрічним позовом вважає, що саме [PERSON] має сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, неповнолітні діти сторін зареєстровані за адресою: [ADDRESS] проте, на даний час, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач за первісним позовом, [PERSON] працює та отримує дохід, що підтверджується даними довідки відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 73370/С/26-15-58-04-09 від 19.06.2019 р., згідно якої вбачається, що за період з 4 кварталу 2018 р. по 1 квартал 2019 р. [PERSON] отримувала доходи. Як вбачається з довідки вих. №45/03 від 15.03.2019 р. та копії трудового договору №31/16 від 17.10.2016 р., відповідач за первісним позовом, [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХФК «Біокон» з 17.10.2016 р. На даний момент займає посаду Начальника служби експлуатації. Дохід за період з 01.09.2018 р. по 28.02.2019 р. склав 149485,05 грн. При цьому, відповідач за первісним позовом, [PERSON] є пенсіонером та отримує військову пенсію, що підтверджується даними пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого 16.12.2008 р. Також, відповідач за первісним позовом, [PERSON] є учасником АТО, що підтверджується витягом із Наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 151 від 10.08.2015 р. та даними посвідчення серії [NUMBER] , виданого Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України 05.04.2016 р. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] з 27.10.1993 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано 04.11.2002 р., що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу [PERSON] має дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Як вбачається з наданих суду квитанцій та чеків, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання повнолітніх дітей від першого шлюбу з гр. [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також на утримання неповнолітніх дітей від другого шлюбу з гр. [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом грошових переказів на різні суми. Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення первісного позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітніх дітей сторін, з врахуванням: віку дітей, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття, згідно ст. 180 СК України, і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, враховуючи наявність інформації про його на даний час постійний стабільний щомісячний дохід, склад сім`ї, його стан здоров`я, наявність на утриманні батьків пенсіонерів похилого віку, також дітей від першого шлюбу, при цьому, враховуючи також те, що відповідач отримує військову пенсію та є учасником АТО, а тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів 1/3 частка від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, є завищеним. Крім того, судом враховано, що позивач працює та отримує дохід. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8\~статті 7 Сімейного кодексу України\~визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити первісні позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.11.2018 р. та до повноліття дітей. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей. Крім того, позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку\~ст. 185 СК України\~або збільшення розміру аліментів згідно\~ст. 192 СК України. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дітей участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою, та, останніми, як батьками неповнолітніх дітей, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дітей. При цьому, позивачем за зустрічним позовом, всупереч зазначених вимог, не надано жодних доказів в підтвердження обставин, на які він посилається у зустрічному позові.\~ Таким чином, оскільки позивач по зустрічному позову не довів обставин постійного проживання неповнолітніх дітей разом з ним, а судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю [PERSON] (позивачем за первісним позовом), яка піклується про дітей та бере участь у їх утриманні та вихованні, тому в розумінні\~ст. 141 СК України\~в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial