Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про захист прав споживача та про стягнення моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначала, що 21.12.2015 року у неї виникла необхідність у пошуку квартири для довгострокової оренди в Шевченківському районі м.Києва. На сайті [INFO], позивачка знайшла оголошення, для огляду фото та більш детальної інформації про об'єкти оренди необхідно було зареєструватися на сайті, що позивачка і зробили. Після реєстрації позивачка отримала електронного листа на свою електронну скриньку про умови бронювання та співпраці із цим сайтом, а також інформацію про наявні три об'єкти оренди. Позивачка надала свою згоду і отримала лист із реквізитами про сплату коштів із посиланням на Договір № 11ЛУ1-Д. Відповідно до угоди та сприяння в пошуку житлових приміщень на ринку оренди шляхом інформаційного бронювання № 11ЛУ1-Д, яку позивачка отримала на свою електронну скриньку. Після чого, через Приват24 позивачкою було сплачено грошові кошти в розмірі 925,00 грн. за попереднє бронювання та отримання інформації про власників квартир для подальшого перегляду об'єктів оренди, про що повідомила «[INFO]» електронним листом. Факт перерахування грошових коштів підтверджується дублікатом квитанції ПриватБанку №980438712 від 21.12.2015 року з електронно - цифровим підписом. Отже, відповідно до умов Угоди про сприяння в пошуку житлових приміщень на ринку оренди шляхом інформаційного бронювання № 11ЛУ1-Д, 21.12.2015 року, позивачка здійснила оплату послуг попереднього бронювання перегляду квартир, відповідач по справі - ФОП [PERSON] кошти отримав, але зобов'язання так і не виконав, по сьогоднішній день жодного перегляду квартири позивачем здійснено не було, грошові кошти позивачу не повернуті, тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 925,00 грн. за ненадані послуги та суму моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Позивачка відповідно до угоди про сприяння в пошуку житлових приміщень на ринку оренди шляхом інформаційного бронювання №11ЛУ1-Д, сплатила грошові кошти у розмірі 925,00 грн. за попереднє бронювання та отримання інформації про власників квартир для подальшого перегляду об'єктів оренди, про що повідомила «[INFO]» електронним листом. Відповідач по справі - ФОП [PERSON] кошти отримав, але зобов'язання так і не виконав. Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Договір, що був укладений між сторонами у справі, є публічним договором, а саме договором про надання послуг, оскільки відповідач за плату зобов'язався надати послугу з перегляду квартир. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, й замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - закон). споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Згідно положень ст.10 Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. 21.12.2015 року позивачка звернулась до відповідача з запитом, в якому намагалась з'ясувати, чому послуги не були надані, але відповіді так і не отримала. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 925,00 грн., сплачених нею за попереднє бронювання та отримання інформації про власників квартир для подальшого перегляду об'єктів оренди, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 2)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Доказів на підтвердження того, що відповідач спричинив моральну шкоду позивачу, в судовому засіданні не надано. Позивачем не надано доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані , ступінь вини заподіювача, яких моральних страждань зазнав , в якій грошовій сумі та з чого при цьому виходить. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., задоволенню не підлягають. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави в розмірі 551грн.21 коп..

Outcome: partial