Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. З червня 2017 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Син хворіє на рецидивуючу кропивницю, дане захворювання потребує постійного догляду та особливого харчування. На лікування сина позивачем було витрачено 15000 грн. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частину заробітку відповідача до повноліття дитини та 15000 грн. додаткових витрат на утримання сина. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти сплати аліменти у розмірі ? частини його заробітку до повноліття дитини, що стосується стягнення з нього додаткових витрат на лікування сина то в цій частині позовних вимог просив відмовити, оскільки у витратах пов'язаних з лікуванням та утриманням сина він також приймав участь, надавав грошові кошти, крім того, зазначив, що лікування та обстеження сина здійснювалося в період їхнього спільного проживання. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрували шлюбі який зареєстровано 30.01.2008 року у Відділі РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час, а саме з червня 2017 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач надає кошти на утримання дитинини але як зазначила позивач в судовому засіданні в недостатній кількості. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Згідно ч.2 ст. 182 СК України (Із змінами, внесеними згідно із Законами № 2037-VIII від 17.05.2017, ВВР, 2017, № 25, ст.291), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно довідки про доходи, виданої ТОВ «Ельфа Лабораторія» від 26.09.2017 року № 08/1-526, позивач дійсно працює в даному товаристві, займає посаду водія електронавантажувача, дохід за серпень становить 5888,00 грн. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також визнання позивачем в цій частині вимог, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину підлягають до задоволення. Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат в сумі 15000 грн., понесених позивачем на лікування сина, слід зазначити. Враховуючи, що за ст. 27 Європейської конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати на дитину, а саме витрати потрачені на проходження медичного обстеження та витрачання коштів на ліки, продукти харчування, одяг та сплату кредитних коштів, які були потрачені на вказані витрати. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином стягнення додаткових витрат на утримання дитини можливе при наявності особливих обставин, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, яківідповідно до положеньст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України. Так, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано консультативний висновок Консультативно-діагностичної поліклініки НДСЛ «Охматдит» від 16.09.2014 року № 578 де зазначено, що [PERSON], [INFO] встановлено діагноз рецидивуюча кропивниця, рекомендовано проходити назначення алергонолога. Згідно висновку ТОВ Медичний центр «Ат.Амеда» від 17.10.2016 року, при огляді педіатра, у дитини [PERSON], [INFO] встановлено алергічний дерматит. Беручи до уваги, що довідка про проходження дитиною лікарського огляду та здачі відповідних аналізів, яка є документом, що має перманентний, тимчасовий характер і свідчить про тимчасову хворобу дитини, тому не може являтися аргументом щодо стану здоров'я дитини, яка потребує постійного лікування. В той же час, витрати на які посилається позивач, понесені на харчування дитини, одяг є обов'язковим, а тому дані витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини, а є основними витратами по утриманню дитини, в тому числі за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача судом. Також, надані позивачем роздруківки з Банківської картки позивача не підтверджують фактичних витрат, оскільки є документом, що свідчить про оплату певних послуг, товарів, тощо, а не про їх фактичну оплату необхідних продуктів, медикаментів необхідних саме для дитини. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Крім, того, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується позивачем, відповідач надавав кошти на лікування сина, але на її думку в недостатній мірі. Обставини на які посилається позивач в судовому засіданні виникли в період проживання сторін разом в зареєстрованому шлюбі, відповідач працював і матеріально забезпечував дитину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину не підлягає до задоволення в зв»язку за недоведеністю. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial