Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

В травні 2020 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов. Позов вмотивований тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24 липня 2007 року. З моменту розлучення дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Останні десять років відповідач сином не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. На даний час сину вже майже 16 років, він не вважає відповідача своїм батьком та не має до нього ніяких почуттів. Бориспільським міськрайонним судом Київської області було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку починаючи з 11.03.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з викладеним позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . А також зобов`язати відповідача продовжувати сплачувати аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29.05.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 03.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася до суду та надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. До заяви представник третьої особи додала рішення виконавчого комітету №439 від 20.07.2020 року «Про погодження висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] ». Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09 лютого 2005 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.12). [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , що міститься в матеріалах справи (а.с.15). З довідки виданої Бориспільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1 ім. Юрія Головатого №493 від 02.10.2019 вбачається, що [PERSON] навчається на індивідуальній формі навчання в даній школі з 2015 року. Контроль за навчанням, поведінкою, проведенням уроків здійснює мати, [PERSON] . Батько, [PERSON] за цей час не цікавився навчанням сина, не відвідував батьківські збори та не спілкувався з учителями щодо шкільного життя сина (а.с.16). Під час розгляду справи судом не встановлено обставин вчинення позивачем чи її рідними будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обовязків, та наявність будь-яких звернень відповідача до органів поліції, Служби у справах дітей чи Органу опіки та піклування з цього приводу. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З висновку органу опіки та піклування від 20.07.2020 року про можливість позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] вбачається, що орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Дослідивши судом всі надані докази в сукупності та кожен доказ окремо, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, а тому позов в цій частині слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача продовжувати сплачувати аліменти [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне. Враховуючи, що лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси які, можливо, у майбутньому будуть порушені, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки наразі відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому. При цьому, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, у сумі 840 грн. 80. коп., понесений [PERSON] при зверненні до суду, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial