Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, а саме 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 29.04.2013 року та зобовязати Малиновський відділ Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно , номер запису обтяження 845836 про реєстрацію всього нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності. Позов вмотивовано тим, що Малиновським районним судом м.Одеси від 19.12.2012 видано виконавчий лист № 2-755/2007 про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів. 29.04.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна позивача та оголошення на його відчуження, у звязку з тим, що утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 12\~233 грн 01 коп. Протягом 2013 року заборгованість була погашена позивачем. Постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження позивач не отримував, про накладенний арешт на все нерухоме майно позивача, йому стало відомо під час реєстрації права власності на ? частину зазначеної квартири 06.07.2016 року. У звязку з тим, що заборгованість була погашена, позивач вважає, що арешт може бути знятим, тому і звернувся до суду із зазначеним позовом для захисту свого права власності на належне їй майно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату та час слухання справи сповіщені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач [PERSON] в заяві зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що Постановою державного виконавця першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 29 квітня 2013 року ВП № 35824210 накладено арешт на все майно позивача у звязку з виникненням заборгованості по сплаті аліментів., що підтверджується копією вказаної постанови (а.с. 4). Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментам, наданого позивачем (а.с.7), вбачається, що заборгованість по стягненню аліментів з позивача на користь [PERSON] станом на 11.07.2016 року відсутня. Позивач звернувся до Малиновського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08.07.2016 року із заявою про зняття арешту з належного йому майно, на що отримав відповідь про відсутність заборгованості по сплаті аліментів та розяснення, згідно якого арешт з майна боржника, у випадку незавершеного виконавчого провадження, може бути знятий за рішенням суду(а.с.6) Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження"\~особа, що вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і про звільнення майна із під арешту. Відповідно до ч.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, щодо звільнення з-під арешту належного позивачу майна. Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про скасування постанови державного виконавця, оскільки вказаний спосіб захисту прав, обраний позивачем не є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законом передбачений спеціальний порядок захисту прав боржника у виконавчому провадженні у разі, якщо він вважає дії державного виконавця незаконними, шляхом подання скарги в порядку ст. 383-385 ЦПК України. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання державного виконавця виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису обтяження 845836 про реєстрацію обтяження всього нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При здійсненні правосуддя суд не вправі втручатись в повноваження та діяльність органів держави та їх посадових осіб, або ж підміняти їх, й, відповідно, суд не має права зобов'язувати орган державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із законом можуть здійснюватися посадовою особою такого органу за відсутності ознак порушення прав позивача з його боку.

Outcome: partial