Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 13.09.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» (назву змінено на ПАТ КБ "Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1456-АП, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 8 621,64 дол. США в порядку та на умовах визначених договором. Відповідно до п.п.1.1, 1.1.3, 1.2.3, 4.3.1, 4.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Утім, попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають такі правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст. 549 ЦК України); при цьому ст. 550 ЦК України наголошує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, станом на 18.11.2013 р. заборгованість позичальника перед банком складає 19 014,71 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 11 609,91 грн., заборгованість за процентами - 220,69 грн., пеня - 292,87 грн., штраф - 6 891,24 грн. Разом з тим, в якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором 13.09.2007 року, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в договорі повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 526, 543, 553, 554, 555, 612, 625, .048. 1050, 1054 ЦК України; предмет позову становить вимога про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1456-АП від 13.09.2007 р. в розмірі 19 014,71 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. У судове засідання позивач не з'явився, утім, в особі представника за довіреністю надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач -1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Також відповідно до письмових заперечень відповідача, наданих окремо, утворення заборгованості обумовлено важким матеріальним становищем відповідача. Також відповідач просив врахувати пропуск з боку позивача строку позовної давності відносно вимоги про стягнення штрафу та пені, та повідомив, що станом на 19.03.2014 р. сума боргу за кредитом у два рази менше ніж та, що зазначена позивачем. Відповідач -2 не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову. Врахував заяви представника позивача та відповідача-1, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Судом встановлено, що 13.09.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» (назву змінено на ПАТ КБ "Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1456-АП, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 8 621,64 дол. США в порядку та на умовах визначених договором. Укладаючи договір, сторони досягли домовленості щодо усіх його істотних умов, зокрема, щодо плати за користування кредитом (13,6%), строку, на який наданий кредит (до 12.09.2012 р.), порядку виконання зобов'язань по поверненню коштів, отриманих в рамках кредиту, та сплати передбачених договором платежів. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як встановлено судом, банк виконав зобов'язання перед відповідачем, утім, відповідач порушив умови договору, та станом на 18.11.2013 р. заборгованість позичальника перед банком складає 19 014,71 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 11 609,91 грн., заборгованість за процентами - 220,69 грн., пеня - 292,87 грн., штраф - 6 891,24 грн. Разом з тим, в якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором 13.09.2007 р. між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в договорі повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Таким чином, з урахуванням того, що позичальник порушив умови кредитного договору, допустивши його невиконання, та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, для суду вбачаються підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів, як солідарних боржників. Разом з тим, щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд погоджується із слушністю доводів відповідача - 1 щодо пропуску з боку позивача строку на звернення до суду із вимогою про стягнення неустойки (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України), суд за заявою відповідача -1 застосовує цей строк. Відтак, станом на 18.11.2013 р. заборгованість позичальника перед банком складає 11 830,60 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 11 609,91 грн., заборгованість за процентами - 220,69 грн. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial