Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем [PERSON] проживала однією сімєю з травня 2002 року і до початку 2014 року, під час сумісного проживання 07.02.2003 року народилась донька [PERSON]. Проте, оскільки до 15.10.2002 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], то відповідно і батьком дитини був записаний [PERSON] В подальшому шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний, а рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.11.2004 року виключено з актового запису про народження [PERSON] відомості про батька [PERSON], 09.01.2010 року [PERSON] помер. Також позивач вказує, що відповідач не заперечував та визнає своє батьківство, однак до цього часу відповідач [PERSON] відмовляється подати до органу РАЦС заяву про реєстрацію його батьком дитини, у звязку з чим виникла необхідність звернутись до суду із даним позовом, в якому [PERSON] просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] та змінити по батькові дитини з «Романівна» на «Сергіївна», внести зміни до актового запису про народження [PERSON] щодо відомостей про батька [PERSON]. Крім цього, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку, вирішити питання про розподіл судових витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а також просила стягнути аліменти за минулий період починаючи з дня народження дитини, відшкодувати витрати у звязку із поїздкою до експертної установи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, що з [PERSON] разом проживали, і він вважає [PERSON] своєю донькою, піклувався про неї з дня її народження і до цього часу і ніколи від своєї доньки не відмовиться. Щодо стягнення аліментів, то визнає позовні вимоги в цій частині в розмірі 1/4 частини від заробітку, проти стягнення витрат у звязку із поїздкою до експертної установи заперечує, в цій частині просить відмовити, оскільки надані позивачем проїзні документи та інші квитки не мають стосунку до проведення експертизи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про слухання справи за відсутності представника, а також надав письмові пояснення в яких вказав, що до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому заява [PERSON] щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду про оспорювання батьківства не надходила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З травня 2002 року по січень 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, 07 лютого 2003 року у них народилася донька [PERSON]. В актовому записі про народження дитини № 18 від 16.09.2004 року батьком дитини записаний [PERSON]. Підставою запису відомостей про батька в актовому записі про народження дитини [PERSON], 07.02.2003 року, був актовий запис про шлюб № 1966, складений 19.11.1988 року відділом деражвної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15.10.2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис № 946. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.11.2004 року виключено з запису акта про народження [PERSON], зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції 16 .09.2004 року № 18 відомості про батька [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Стаття 4 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Стаття 53 КпШС України, яка була чинною на час народження дитини, передбачала, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Суд може встановити батьківство лише у разі доведення таких обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства позивачем (матір'ю дитини) і відповідачем до народження дитини; спільного виховання чи утримання ними дитини; наявності доказів, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання, та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пленум Верховного Суду України, у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. З) роз'яснив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, у них в 2003 році народилась донька [PERSON], [PERSON] з народження визнавав [PERSON] своєю донькою, піклувався та виховував її. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо визнання батьківства, внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини та зміни по батькові дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення аілментів на утримання дитни з 2003 року судом враховано наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано доказів вжиття заходів одержання аліментів від відповідача, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який є працездатним та працює, середньомісячний дохід складає 2300грн., на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. Також, при визначенні розміру аліментів судом враховано рівність обов'язку матері та батька по утриманню дитини, необхідний можливий та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ухвалою суду від 09.04.2015 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. Згідно повідомлення експертної установи від 07.07.2015 експертиза по справі не проведена, у звязку із неприбуттям до експертної установи відповідача [PERSON] Оскільки позивач разом із дитиною прибула до експертної установи, то відповідно просить стягнути з відповідача витрати в розмірі 1000грн., які складаються із вартості проїзних документів з Хмельницького до [PERSON] та в зворотньому напрямку в розмірі 616,93грн., вартості проїзду в громадському транспорті в м. Одеса в сумі 14 грн., витрат на придбання продуктів харчування в сумі 126,51грн., вартості квитків в Оперний театр в сумі 200 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат віднесено витрати сторін у звязку із проведенням судових експертиз. Згідно повідомлення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» призначено день для проведення експертизи 06.07.2015р., проте надані позивачем фінансові чеки та проїзні документи датовані 03.07.2015р., 07.07.2015р., 11.07.2015р., 12.07.2015р., 13.07.2015р., у звязку з чим не можуть бути віднесені до витрат на проведення експертизи та відповідно не підлягають стягненню з відповідача. Вимоги в частині стягнення сплаченого судового збору підлягають задоволенню і на користь позивача з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial