Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] вимоги, заявлені в інтересах [PERSON] обґрунтовує тим, що з 09.02.1990 р. по 02.07.2009 р. останній перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією котельника. 02.07.2009 р. [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію по інвалідності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 18 від 23.03.2009 р., [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ пилової етіології І-ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації II ст. (вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців і стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, міофіброзом м'язів передпліч і плечового поясу, двосторонній плече-лопатковий періартроз ліктьових і променевозап'ясткових суглобів з больовим синдромом і обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість III ст. професійного ґенеза. - супутній: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН 1 ст. Спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта з порушенням функції хребта, корінцевим синдромом L5-S1 в фазі ремісії. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. У п.п.16,19 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, не забезпечення роботодавцем виконання нормативних актів щодо створення працівнику безпечних умов праці та як того вимагають вимоги ст. 6 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника. Відповідно до довідки Ковпаківської МСЕК м. Суми від 25.05.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 65 %. Встановлено ІІІ групу інвалідності , необхідність лікування у лікарів різного профілю захворювань, лікування у реабілітаційній установі, придбання слухового апарату. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення йому моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 65 000 грн. і обґрунтовується перенесеними ним як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України . Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО» 65 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с. 2-4 /. На судове засідання представник [PERSON] не прибув, згідно поданої заяви просить справу розглядати у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» в судове засідання не прибув, хоча товариство повідомлялось про час та день розгляду справи судовою кореспонденцією, ніяких заяв чи клопотань з цього приводу суду не надано, що не перешкоджає розгляду справи по наявним у ній матеріалам і наданим суду доказам. Суд, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. Судом встановлено, що з 09.02.1990 р. по 02.07.2009 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією котельника, звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію по інвалідності і ця обставина підтверджується записами трудової книжки працівника / а.с. 6-7/. Як вбачається з медичної документації НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медуніверситету - медичних карт амбулаторного хворого № 08-06/251 від 10.03.2009 року, № 08-06/203 від 09.02.2010 р. ,№ 08-06/169 від 01.02.2011 р., №08-06/135 від 05.02.2013 р., № 08-06/168 від 24.02.2015 р., повідомлення лікувального закладу Форми П-3 від 04.03.2009 року, а також акту розслідування хронічного професійного захворювання № 18 від 23.03.2009 р., [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ пилової етіології І-ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність II ет. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації II ст. (вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців і стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, міофіброзом м'язів передпліч і плечового поясу, двосторонній плече-лопатковий періартроз ліктьових і променевозап'ясткових суглобів з больовим синдромом і обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість III ст. професійного ґенеза. - супутній: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН 1 ст. Спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта з порушенням функції хребта, корінцевим синдромом L5-S1 в фазі ремісії. Гіпертонічна ангіопатія сітківки / а.с., 8,9,11-15 /. Пункти 16,17, 19 Акту зазначають, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи у шкідливих умовах праці - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, запиленості. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо забезпечення [PERSON] здорових та безпечних умов праці, як того вимагають ст. 6. 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника. Відповідно до актів № 764, 585 огляду фтизіатричної МСЕК від 01.06.2009 року та 25.05.2015 року, довідки Ковпаківської МСЕК м. Суми від 25.05.2015 р. за № 928225 серії 10 ААВ про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності працівника [PERSON] склала 65 % , встановлена 3-тя група інвалідності , рекомендовано лікування у лікарів різного профілю захворювань, придбання слухового апарату /а.с. 10, акти за № 764, 585 залучені до матеріалів після відкриття провадження по справі /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов»язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв»язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров»я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних плат. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров»я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці , що призвело до ряду професійних захворювань і встановленню 65 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» 16500 грн. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв»язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial