Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі. Він посилається на те, що 11 лютого 2011 року між сторонами укладено кредитний договір. Згідно даного договору [PERSON] отримав в Банку кредит в розмірі 17 500 гривень на тимчасове користування і поточні потреби, зі строком користування кредитними коштами до 11 лютого 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних від суми виданого кредиту та плати у вигляді комісії у розмірі - 1,50 % від суми кредиту. Проте, відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 26.06.2013 року за позичальником рахується кредитна заборгованість в сумі 35 294 грн. 48 коп., яка складається з: 12 783,08 грн. 08 коп. - заборгованості за кредитом; 3 089 грн. 62 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 692,35 грн 35 коп. грн. - комісії за РО (розрахункове обслуговування); 15 729,43 грн. 43 коп. - плати за пропуск платежів. Тому банк просить суд стягнути з [PERSON] 35 294 грн. 48 коп. кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 352 грн. 94 коп. по справі на користь позивача. Рішенням Віньковецького районного суду від 29 липня 2013 року вимоги банку задоволені. На його користь з відповідача стягнуто 35 294 (тридцять п'ять тисяч двісті дев'яносто чотири) грн. 48 копійок боргу за кредитним договором, 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 94 копійки судового збору. Відповідач не погодився з судовим рішенням, звернуся із заявою, яка судом задоволена, про перегляд заочного рішення. В судовому засіданні він погодився з вимогами банку про стягнення тіла кредиту -12 783,08 грн. 08 коп.; 3 089 грн. 62 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 692,35 грн 35 коп. - комісії за РО (розрахункове обслуговування), але заперечував проти стягнення 15 729,43 грн. 43 коп. - плати за пропуск платежів, відсотків. Вважав, що ця категорія платежів відноситься до пені (неустойки) і позивач пропустив строки позовної давності, оговорені ст. 267 ЦК України, звернення до суду. Позов визнав частково. Представник банку в суд не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, вимоги задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно заяви позичальника від 01.07.2013 року та умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] отримав в банку кредит в розмірі 17 500 гривень на тимчасове користування і поточні потреби, зі строком користування кредитними коштами до 11 лютого 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних від суми виданого кредиту та плати у вигляді комісії у розмірі - 1,50 % від суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості, виданої ПАТ "Ві Ей Бі Банк", станом на 26.06.2013 року сума кредитної заборгованості [PERSON] становить 35 294 грн. 48 коп., яка складається з: 12 783,08 грн. 08 коп. - заборгованості за кредитом; 3 089 грн. 62 коп.- заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 692,35 грн 35 коп. грн. - комісії за РО (розрахункове обслуговування); 15 729,43 грн. 43 коп. - плати за пропуск платежів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем визнається сума боргу, яка складається з: 12 783,08 грн. 08 коп. - заборгованості за кредитом; 3 089 грн. 62 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 692,35 грн. 35 коп. - комісії за РО (розрахункове обслуговування) і приймається судом без доведення відповідно до вимог ст. 61ЦПК України. Згідно наданого банком розрахунку, [PERSON] повинен повернути 15 729,43 грн. 43 коп. - плату за пропуск платежів. Із смислового значення цей платіж являється санкцією за недотримання відповідачем регулярності платежів по кредитному договору №BL_ЖГ00012500, тобто штрафом за пропуск платежу. Проте, договором не оговорено такий вид санкції. Ця санкція вводиться банком в односторонньому порядку, вона за правовою природою аналогічна поняттю неустойка і повинна регулюватись ст. 549 ЦК України (неустойка). Згідно статті 258 ЦК України, обмежено одним роком строк позовної давності стягнення неустойки. Останній платіж відповідачем виконано 14.05.2012 року. Наступний - 11.06.2012р.(а.с.6). Саме з цього дня обчислюється строк порушеного права. Позовну заяву поштою надіслано до суду з порушенням річного строку позовної давності 26.06.2013 року (а.с.38-конверт), тому вимога відповідача про застосування ч.3 ст. 267 ЦК України - строку позовної давності підлягає задоволенню. Із загальної суми заборгованості слід відрахувати 15 729,43 грн. 43 коп., що складе 19 565,05грн. Саме цю суму боргу та 352,94 грн. судового збору слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial