overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління юстиції України у м. Києві та Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, при цьому було сплачено судовий збір у розмірі 3 441 грн. за подачу позову, що підтверджується квитанцією від 30.09.2013 року №30-1005342. Ухвалою суду від 04.02.2014 року за заявою представника позивача позовна заява залишена без розгляду з підстав визначених п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України. 02.04.2014 року представник [PERSON] звернувся до суду з заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3 441 грн. та сплаченого судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 115 грн. В обґрунтування та на підтвердження заяви вказував, що позивач є інвалідом ІІ групи і звільняється від сплати судового збору. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 04.08.2011 року визначено правові засади справляння судового збору, платників, об»єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. За правилами п.4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору не повертається якщо такі заяви залишені без розгляду за клопотанням позивача. Зі змісту вказаного Закону вбачається, що підтвердження права на пільги або ж звільнення від сплати судового збору вирішується на підставі оригіналів або належним чином завірених копій документів долучених до позову (заяви). Представник позивача, ініціюючи питання про повернення судового збору після залишення позовної заяви без розгляду долучає до заяви належним чином завірені копії документів на підтвердження того, що позивачка дійсно являється івалідом ІІ групи. Відповідно до п.9 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судовогозбору звільняються інваліди І та ІІ групи, законні пресдтавники дітей івалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп. Крім іншого, представник позивача просить повернути також сплачений судовий збір у розмірі 115 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, проте суд позбавлений можливості вирішити дане питання за відстуності оригінала квитації та заяви про забезпечення позову в матеріалах справи. З огляду на зазначене, за наявності документів підтверджуючих інвалідність позивача, суд вважає, що заява про повернення судового збору підлягає задоволенню частково, а саме в частині повернення сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3 441 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований колишній власник - [PERSON], який відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації. Просила позбавити [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] оскільки він не являється її власником або співвласником. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] та представник відділу реєстрації громадянства і міграції фізичних осіб Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа - Бородянське управління "Житлово-комунального господарства" в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється власницею однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва (а.с.5), витягу з реєстру про державну реєстрацію прав (а.с.6). З довідки про склад сім'ї та реєстрацію № 153 виданої 23 січня 2013 року Бородянським управлінням житлово-комунального господарства вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але у вказаній квартирі не проживає. (а.с. 12). Також те, що [PERSON] у вказаній квартирі не поживає, підтверджується актом депутата (а.с. 25). Враховуючи, що відповідач не являється власником спірної квартири, та не являється членом сім'ї власника, то у нього відсутні правові підстави для користування спірною квартирою, а тому суд вважає за необхідне позов в частині позбавлення відповідача права користуватися квартирою задовольнити. Позовні вимоги в частині зобов'язання скасувати реєстрацію відповідача за адресою спірної квартири не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів порушення прав позивачки відділом реєстрації громадянства і міграції фізичних осіб Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 жовтня 2013 року в відділі ДРАЦС РС Томашпільського РУЮ Вінницької області зареєстрували шлюб. Від спільного проживання в сторін народився син: Попов [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, подружніх стосунків сторони не підтримують, сімя фактично розпалася, тому позивачка вимушена звернутися до суду. В судове засіданні позивачка [PERSON] не зявилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої позов підтримує, просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Стосовно вимоги позивачки про зміну прізвища дитини на дошлюбне прізвище позивачки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до пункта 2.16.22 Наказу Мін'юсту від 12.01.2011 N 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" (зі змінами), при зміні прізвища батьків дитини або одного з них у зв'язку з державною реєстрацією шлюбу, розірванням шлюбу або визнанням шлюбу недійсним в актовому записі про народження малолітньої дитини змінюється прізвище батьків або одного з них при їх зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану та за умови одночасного зміни прізвища дитини. Таким чином, після набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу з зазначенням прізвища позивачки, остання має право звернутися до відділу ДРАЦС Томашпільського РУЮ із заявою про зміну прізвища дитини на підставі рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами та зміни прізвища позивача на дівоче, за умови отримання згоди батька дитини на зміну прізвища дитині. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає і не приймає участі у їх вихованні. Крім цього, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів не має, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття та аліменти у розмірі 1000 грн. на її утримання до досягнення донькою [PERSON] трьох років. В судове засідання позивачка не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 2011 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.14). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12-13). З довідки № 76 виданої Блиставицькою сільською радою 17 березня 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] (а.с.6), яка перебуває на обліку в УСЗН Бородянської РДА і отримує одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений на рівні 1032 гривні, а для працездатних осіб - 1218 гривень. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне частково задовольняючи позов стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі по 516 гривень на кожну дитину з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 23 квітня 2015 року до досягнення ними повноліття та в розмірі 609 грн. на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку, починаючи з 23 квітня 2015 року до [INFO] року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 11.10.2014 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 1000,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 11.10.2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. 00 коп. щомісячно, що є 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік", починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що 04.02.2021 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За період проживання з [PERSON] у них народився син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що позивач не працює, перебуває у декретній відпустці, коштів на утримання дитини не вистачає, просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. 21.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.06.2020 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.02.2021 року вбачається, що 04.02.2021 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1. Ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі". Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач грошей на утримання [PERSON] не надає, позивач перебуває у декретній відпустці, коштів на утримання дитини не вистачає, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] , аліменти, у твердій грошовій сумі в розмірі 1250 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох річного віку. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України - дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку та на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини заробітку. В обгрунтування позову зазначив, що зміна його сімейного стану унеможливлює сплату аліментів в тих розмірах, які були визначені рішенням суду, а саме: на даний час він уклав шлюб з [PERSON], та від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. На сьогоднішній день, він є єдиний працюючий в родині, його син та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, знаходяться на його утриманні. Забезпечити нормальні умови проживання своїй сім"ї на кошти, які залишаються йому після всіх утримань, він позбавлений можливості. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона також знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює, проживає разом з батьками, які також неспроможні надати їй матеріальну допомогу і тому просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, та підтримала позов її чоловіка. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю - відповідачем по справі [PERSON] На підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.07.2013 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) та на утримання відповідачки в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу). 06 травня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.2014 року. Від другого шлюбу у позивача є син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним. [PERSON] та їх син [PERSON] знаходяться на повному утриманні позивача. Отже, на теперішній час у позивача змінився матеріальний стан у порівнянні з тим періодом, коли були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] та відповідачки по справі. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Таким чином, враховуючи матеріальне становище позивача, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які сплачує позивач, на користь відповідачки на її утримання до 1/6 частини всіх видів заробітку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та дозвіл зміни місця реєстрації сина, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 11.09.2011 року і спільно проживали до 28.07.2013 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач з'явилася, подану позовну заяву підтримала і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У липні 2014 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який все своє майно заповів йому - [PERSON]. При зверненні до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю, в графі власник вказаний [PERSON], а у свідоцтві про смерть - "[PERSON]". Тому просив встановити факт, що [PERSON] і [PERSON] являються однією і тією ж особою. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, заяву підтримав. Заінтересована особа - Старокостянтинівська державна нотаріальна контора Хмельницької області в судове засідання свого представника не направила, відповідно до листа просила слухати справу без участі їх представника. Заінтересована особа - Ілляшівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка 2,65 га на території Ілляшівської сільської ради Старокостянтинівського району (а.с.7) Із заповіту складеного [PERSON] 31 березня 1997 року, мешканцем в с.Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області вбачається, що він заповів все належне йому на день смерті майно своєму синові [PERSON] мешканцю с. Качали Бородянського району Київської області (а.с. 8). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 20 травня 2014 року (а.с.10) заявнику відмовлено в оформленні спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку в зв'язку з розбіжностями у його прізвищі (а.с.10). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] в с.Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області помер [PERSON] (а.с.4). З довідки № 149 виданої Ілляшівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 12 червня 2014 року [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований і проживав [ADDRESS] одна і та ж особа (а.с.9). Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 листопада 2013 року встановлено факт, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO] в селі Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне частково задовольняючи вимоги встановити факт, що заповіт складений 31 березня 1997 року [PERSON] та Державний акт на право приватної власності на землю виданий 02 січня 2002 року [PERSON] належали [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: partial