Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що з 13.08.2012 року по 05.07.2016 року відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та органах Національної поліції України. Наказом по університету №319 о/с від 10.08.2012 року відповідача зараховано курсантом ХНУВС з 13.08.2012 року і прийнято на службу в органи внутрішніх справ України з присвоєнням звання «рядовий міліції». Наказом по університету №89 о/с від 20.06.2015 року відповідача відрахували з числа курсантів ХНУВС і відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Наказом начальника ГУНП в Харківській області №215 о/с від 05.07.2016 року відповідач був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до вимог ст.77 ч.1 п.7 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). 01.09.2010 року на виконання вимог ЗУ «Про міліцію» та наказу МВС України №150 від 14.05.2007 року «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та УМВС України в Харківській області був укладений тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Договором та Порядком відшкодування особами витрат, повязаних з утриманням в вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим постановою КМУ №313 від 01.03.2007 року, в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у пункті 3 договору, відповідач зобов»язаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі, згідно з затвердженим розрахунком. Під час перебування відповідача у ХНУВС на його утримання було витрачено 31419 грн.66 коп. Відповідач у добровільному порядку не відшкодовує ці витрати. Тому просив стягнути з відповідача витрати, понесені на його утримання у вищому навчальному закладі органів МВС у розмірі 31419 грн.66 коп. та витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність. Також пояснив, що комунальні послуги та харчування від університету не отримував, оскільки не знаходився увесь час в приміщенні університету. Крім того зазначив, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних та допустимих доказів. Заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.09.2012 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Харківській області та [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання: забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів з урахуванням вимог спільного наказу МВС України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства оборони України № 77/462/263 від 19.05.2011 року «Про затвердження Порядку проведення експерименту з підготовки фахівців для Міністерства внутрішніх справ». (п.2.1.1. Договору); створити умови для навчання особи та розробити програми для успішного проходження нею практики і стажування в підрозділах замовника. (п.2.1.2. Договору); забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. (п.2.1.3 Договору); забезпечити можливість користування особою бібліотеками, читальними залами, навчальною та методичною літературою, компютерною технікою, обєктами спортивно-оздоровчого, соціально-побутового та культурного призначення. (п.2.1.4 Договору); здійснювати переведення особи на іншу спеціалізацію підготовки, змінювати термін чи форму його навчання лише за її згодою та клопотанням замовника (п.2.1.5 Договору); щороку інформувати особу про розмір фактичних витрат, повязаних з її утриманням (п.2.1.6 Договору); після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати особі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами (п.2.1.7 Договору); після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання (п.2.1.8 Договору). У свою чергу відповідач зобовязався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня з урахуванням вимог (п.2.3.1 Договору); сумлінно ставитися до навчання, оволодівати теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, виконувати належним чином та у визначені терміни всі види завдань, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу (п.2.3.2 Договору); виконувати правила внутрішнього розпорядку Виконавця, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в органах внутрішніх справ (п.2.3.3 Договору);\~дбайливо ставитися до приміщень, обладнання, приладів, навчальної, довідкової і методичної літератури, компютерної техніки та іншого майна, що належить вищому навчальному закладу. У разі заподіяння шкоди майну Виконавця нести матеріальну відповідальність згідно із законодавством України (п.2.3.4 Договору); після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років (п.2.3.5 Договору); у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (п.2.3.6 Договору). Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у судовому засіданні наказом по ХНУВС №319 о/с від 10.08.2012 року відповідача зараховано курсантом ХНУВС з 13.08.2012 року і прийнято на службу в органи внутрішніх справ України з присвоєнням звання «рядовий міліції». Наказом по ХНУВС №89 о/с від 20.06.2015 року відповідача відрахували з числа курсантів ХНУВС і відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Наказом начальника ГУНП в Харківській області №215 о/с від 05.07.2016 року відповідач був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до вимог ст.77 ч.1 п.7 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Згідно Договору відповідачем отримано грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення, що підтверджується наданими позивачем доказами: довідкою за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС щодо грошового забезпечення [PERSON], довідкою-розрахунком витрат на харчування [PERSON], складеною у відповідності до вимог зазначених вище нормативно-правових актів начальником відділення продовольчого забезпечення ХНУВС; довідкою-розрахунком про вартість фактично отриманого [PERSON] речового майна та лазне-прального забезпечення, складеною начальником відділення речового забезпечення ХНУВС; розрахунками комунальних послуг за період навчання, складеними начальником комунально-експлуатаційного відділення ХНУВС. Вказані розрахунки проведені відповідно до вимог нормативних актів та здійснені уповноваженими посадовими особами, які несуть відповідальність за правильність занесених до Довідок даних. У той же час, суд зазначає, що позивачем на підтвердження внесених до довідок, які були додані до позову, даних щодо користування відповідачем комунальними послугами з водопостачання та водовідведення, а також харчування не надано підтверджуючих даних, оскільки, як встановлено у судовому засіданні відповідач протягом 2013-2015 навчальних років не перебував на казарменому стані. Згідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.4 ст.74 ЗУ "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними мовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п.п.2.4 ч.1 ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п.п.2.4 ч.1 ст.77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному КМУ. Згідно п.2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у інших навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 01.03.2007 року №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат встановлює МВС України разом з Міністерством фінансів України. Частина 1 статті 610 ЦК України встановлює, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин, враховуючи надані суду докази, стан здоров»я відповідача, що він не у повному обсязі виконав взяті на себе за договором зобов»язання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним на утримання відповідача під час навчання в університеті в розмірі 20533 грн. 51коп. (3908 грн.48 коп. (витрати по речовому забезпеченню) + 8890 грн.87 (витрати по оплаті послуг опалення та освітлення) + 7734 грн.16 коп. (витрати по грошовому утриманню). Крім того, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial