Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.11.2017 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ФОП [PERSON] про захист прав споживача, в якому просить: розірвати договір № 27, укладений 27 лютого 2017 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON], та стягнути з відповідача завдаток в розмірі 64000 грн., суму забезпечення зобов'язання у розмірі 64000 грн., а всього 128000 грн., та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 27 лютого 2017 р. між нею та відповідачем, ФОП [PERSON], було укладено договір №27. Пунктом 1 спірного договору було передбачено, що відповідач як підрядник, має доставити позивачу, як замовнику, товар - кухонний комплект без світлодіода. Даний договір було укладено на підставі замовлення № 27 від 16 лютого 2017 р., що містило опис та характеристики товару. Ціна товару становить 91400 грн. На виконання умов договору № 27, позивач сплатила попередню оплату (завдаток) в розмірі 64000 грн., що підтверджується товарним чеком № 27 від 16.02.2017 р. Строк виконання замовлення мав становити від півтора до двох місяців з дати попередньої оплати, тобто не пізніше 16 квітня 2017 р., що передбачено п. 2.1 договору № 27. Як зазначає позивач, всупереч вимогам договору № 27, відповідач порушила двомісячний строк виконання робіт, а також розумні строки, передбачені ст. 846 ЦК України, не виконавши договір протягом понад вісім місяців. Позивач посилається на те, що вона неодноразово телефонувала відповідачу з вимогою виконати замовлення та не порушувати строків, проте відповідач не вчиняла жодних дій для виконання своїх обов'язків. Таким чином, відповідач або взагалі не розпочала роботу по виготовленню кухні, або виконує її настільки повільно, що понад пів року порушує строк виконання робіт. Таке грубе порушення відповідачем істотних умов договору дає підстави позивачу відмовитися від договору №27 та вимагати відшкодування збитків. 21.05.2017 р. вона зверталася до правоохоронних органів з заявою про шахрайські дії відповідача, проте, їй повідомили, що це цивільно-правові відносини і їй необхідно повертати сплачені кошти в судовому порядку. Позивач вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Позивач вважає, що оскільки виконання зобов'язання за Договором № 27 забезпечувалося сплатою позивачем завдатку, а порушення зобов'язання сталося з вини відповідача, то відповідач повинна повернути завдаток в розмірі 64000 грн. та додатково сплатити суму у розмірі завдатку, тобто ще 64000 грн., що разом становить 128000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Додатково позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідач жодного разу не зверталась до неї з пропозицією продовжити терміни поставки меблів. При цьому, відповідач обіцяла доставити замовлення в травні 2017 р., проте зобов'язання не виконала. Кухонний комплект, відповідно до укладеного договору, вона не отримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідач підтвердила суду ту обставину, що 27.02.2017 р. вона уклала з позивачем договір на доставку замовнику кухонного комплекту у відповідності з індивідуальним замовленням в строк до 60 днів з дати попередньої оплати. Отримавши попередню оплату та погодивши з замовником проектну документацію, вона замовила фасади для кухні, які виготовлялися на фабриці за межами України, зокрема в Польщі. Строк виготовлення таких фасадів в залежності від матеріалу покриття тривав на протязі від 2-х до 3-х місяців, про що замовник була повідомлена. Про незначну затримку у виготовленні фасадів і взагалі всього замовлення, вона повідомляла позивачу по телефону і через електронну пошту. Зокрема, 12.05.2017 р. вона надіслала позивачу лист про затримку виготовлення кухонного комплекту. 30.06.2017 р., коли до неї поступили виготовлені на фабриці у Польщі відповідно до замовлення позивача фасади, то вона черговий раз звернулася до позивача з пропозицією доставити замовлення, проте позивач категорично відмовилася їх отримувати. Тому, відповідач вважає, що у простроченні виконання зобов'язання за договором № 27 від 27.02.2017 р., її вини немає, оскільки невчасно було виконано замовлення на виготовлення фасадів для кухні. Роботи по виготовленню фасадів для кухні були розпочаті вчасно і проводилися відповідно до технологічного процесу по їх виготовленню. Обставини з фарбуванням та територіальна віддаленість фабрики по виготовленню саме таких фасадів для кухні, які замовила позивач, як вважає відповідач, суттєво вплинули на строк виготовлення замовлення. Отже, за таких обставин, прострочення виконання замовлення в даному випадку не є тим грубим порушенням істотних умов договору, як про це зазначає позивач, яке дає, на її думку, підстави відмовитися від договору №27 та вимагати відшкодування збитків. Також відповідач звернула увагу суду на те, що відповідно до умов договору №27 від 27.02.2017 р., вона не є виробником меблів, в тому числі і кухонних фасадів, а є тільки продавцем меблів, а отже брала на себе зобов'язання відповідно до договору, доставити товар замовнику у відповідному асортименті, кількості та по ціні. Крім того, відповідач з вимогами про відшкодування збитків, зокрема повернення завдатку в сумі 64000 грн. та суми забезпечення у розмірі 64000 грн. не погоджується взагалі, оскільки прострочення виготовлення кухонного комплекту відбулося не по її вині, а пов'язане з невчасним виконанням умов договору підряду на виготовлення фасадів. Гроші в сумі 64000 грн., які вона отримала від позивача в якості попередньої (часткової) оплати замовлення, вона не повернула, оскільки вони були використані на виконання замовлення. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 27 лютого 2017 р. між [PERSON] (Замовник) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (Підрядник) було укладено договір № 27. Згідно п. 1 договору № 27 від 27.02.2017 р., Підрядник доставляє Замовнику товар - кухонний комплект без світлодіода, в асортименті, кількості та по ціні, вказаній нижче, а Замовник приймає його після оплати 100% вартості за адресою вказаній в бланку заказу. Ціна товару становить 91400 грн. (п. 3.1 договору). Відповідно до п. 2.1 договору, строк виконання від 1,5 - 2 міс. з дати попередньої оплати у відповідності з бланком замовлення, підписаним Замовником. Згідно п. 3.2 договору, вартість попередньої оплати складає 64000 грн. Вимогами п. 8.1 договору визначено, що даний договір набуває чинності з моменту отримання Підрядником попередньої оплати та діє до виконання сторонами своїх обов'язків. Встановлено, що на виконання умов договору № 27, позивач сплатила попередню оплату в розмірі 64000 грн., що підтверджується товарним чеком № 27 від 16.02.2017 р. З дня укладення договору та внесення попередньої оплати, і до теперішнього часу, товар - кухонний комплект без світлодіода, який замовила позивач, відповідачем не доставлено. Всупереч вимогам договору №27, відповідач порушила двомісячний строк виконання робіт, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Як вбачається з витягу з кримінального провадження №12017100020005408 від 13.06.2017 р., позивач [PERSON] 20.05.2017 р. звернулася до Дарницького УП ГУНП у м. Києві з заявою про шахрайські дії з боку відповідача. Крім того, позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві із заявою, що 16.02.2017 р. за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, заявник уклала договір з гр. [PERSON] з приводу надання товару, а саме: кухні, за який надала задаток, грошові кошти в розмірі 64000 грн., однак строк за договором вийшов, товар не надано, грошові кошти не повернуті. Відомості за вище вказаною заявою були внесені до ЄРДР під №12017100040013757 від 06.10.2017 р., за ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування по матеріалам зазначеного кримінального провадження триває, що підтверджується довідками Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 27.10.2017 р. та від 21.08.2018 р. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Частиною 1 статті 865 ЦК України визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 3 ст. 865 ЦК України, до відносин за договором підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Статтею 846 ЦК України визначено строки виконання роботи. Так, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що відповідачем не доставлено замовлення позивачу в строк зазначений в договорі та на день розгляду справи. Допита в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач [PERSON] є її донькою. Свідок зазначила, що в лютому 2017 р. її донька замовила меблі у ФОП [PERSON] Вона особисто була присутня при укладенні договору. Відповідач проводила заміри, після чого було підписано договір. Строк доставки меблів, відповідно до договору, - квітень 2017 р. У зазначений час відповідач не доставила меблі, при цьому, не повідомивши строки доставки замовлених меблів. В жовтні 2017 р. позивач телефонувала до відповідача, проте, меблі так і не були доставлені. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ФОП [PERSON] не надала доказів поважності причин невиконання та прострочення виконання замовлення визначеного договором підряду, таких доказів матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд вважає істотним порушення відповідачем вимог укладеного договору №27 від 27.02.2017 р., у звязку з чим, договір підлягає розірванню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача подвійної суми завдатку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він виступає одночасно і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідно до умов договору № 27 від 27.02.2017 р. та як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяла на себе зобов'язання, відповідно до договору, доставити товар замовнику у відповідному асортименті, кількості та по ціні. Як встановлено судом, на виконання умов договору № 27, позивач сплатила попередню оплату в розмірі 64000 грн., що підтверджується товарним чеком № 27 від 16.02.2017 р. Згідно п. 3.2 договору, вартість попередньої оплати складає 64000 грн. Судовим розглядом встановлено, що при укладенні Договору № 27 від 27.02.2017 р. сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, строк виконання, тощо. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконала, у визначений за погодженням сторін строк замовлення позивачеві не доставила, чим порушила умови укладеного договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення вартості оплачених меблів в сумі 64000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про захист прав споживачів звільнений від його сплати на підставі закону.

Outcome: partial