Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно.Відповідач [PERSON] є її син і був зареєстрований у квартирі з моменту народження, але з 15 листопада 2013 року син припинив проживання з нею, пішов з квартири і більше не повертався. З цього моменту та до сьогодні усі комунальні послуги та витрати пов'язані з квартирою, несє вона. Де мешкає син і з ким, не знає, так як він припинив спілкування з нею, хоча перешкод для проживання у квартирі не чинила і тому просить визнати його таким, що втратив право користування будинком та зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головне управління ДМУ України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] у спірної квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги і дали пояснення про обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином за останнім місцем проживання. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач був сповіщеній належним чином і тому розглядає спір за його відсутністю. Третя особа Фрунзенський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру (індексний номер: 23204748.) Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації від 28.05.2015р.за № 113 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відомостей про домовленість між сторонами про інший строк відсутності суду не надано. З листопада 2013 року відповідач добровільно, без поважних причин, покинув місце проживання, кв. [ADDRESS], та не користується нею, не сплачує комунальні послуги, житлом не цікавиться. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин підтверджується показами свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON], підтвердивши в судовому засіданні факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі більше двох років, протягом вказаного часу питання про поновлення порушених прав ним не були пред'явлені. Відсутність відповідача у вказаному будинку протягом строку, встановленого ч.2 ст. 405 ЦК України підтверджуються тим, що [PERSON] не вживав заходів щодо вселення його до вказаного житла, дій позивача, спрямованих на перешкоджання користування житлом, не оскаржив. Той факт, що за адресою позивачів зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрації відповідача перешкоджає позивачу розпоряджатися вказаним майном на свій розсуд. Позивач просить зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти з реєстрації відповідача, але цей орган, є третьою особою по справі і тому третю особу суд не може зобов'язати вчиняти будь які дії. Позивач просить зобов'язати вчинити певні дії, але позивачем не надані докази того, що з боку Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області є порушення прав позивача у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій. Зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду про визнанні осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вимоги до Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про зняття осіб з реєстраційного обліку не можуть бути розглянути в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного та

Outcome: partial