Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такаю, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання, в якому вказує, що на підставі договору дарування від 27 серпня 2003 року є власником житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], який в 2010 році добровільно виїхав з будинку, з того часу в будинку не проживає, участі в його утриманні не бере, на даний час постійно проживає за адресою: [INFO]. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 69-а по вул. Кармелюка в м. Полтаві та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи повідомлялася судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та фактичним місцем проживання, зазначеним позивачем у позовній заяві, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 27 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4600, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а. Позивач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в належному їй будинку, в якому до 2010 року проживав також і відповідач [PERSON], який є сином позивачки, зареєстрований за адресою: [INFO], до цього часу, що підтверджується записами домової книги на вказане домоволодіння. З 2010 року [PERSON] за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а, не проживає, участі в утриманні вказаного житла не бере, оскільки добровільно виїхав на інше постійне місце проживання та мешкає за адресою: м. Полтава, вул. Славна, 7. Згідно довідки Обєднання власників з управління, утримання, використання майна індивідуальної забудови в с. Гожули, яке перебуває у загальному користуванні б/н від 02.09.2017 року за адресою: м. Полтава, вул. Славн, 7, фактично проживає на даний момент [PERSON], 08.11.1980 року (він є онуком власниці будинку [PERSON], 79 років, яка померла в жовтні 2016 року, на його користь складений заповіт зареєстрований в Другій нотаріальній конторі), але в даному будинку він на даний момент не зареєстрований. Відповідно до довідки, виданої головою селищного комітету с. Вороніна Ленінського району м. Полтави № 138 від 20.10.2017 року, [PERSON], 08.11.1980 року народення, фактично не проживає за адресою: [INFO], з 2010 року і на даний час. Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON], який зареєстрований в [INFO], за цією адресою не проживає більше шести років без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою її власнику, позивачу по справі [PERSON], яка вимушена здійснювати оплату комунальних послуг за вказану особу та не може вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а, суд виходить з наступного. В ст. ст. 7, 8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобовязана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що приводом для звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про зняття [PERSON] з реєстрації в будинку № 69-а по вулиці Кармелюка в місті Полтава стала наявність реєстрації відповідача в будинку, який належить позивачу, й невиконання ним вищенаведених вимог чинного законодавства щодо зняття з реєстраційного обліку шляхом подання відповідної особистої заяви до відповідного органу реєстрації. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги той факт, що підставою для зняття особи з реєстрації за певною адресою може стати, зокрема, рішення суду про визнання цієї особи такою, що втратила право корстування житловим приміщенням, й суд дійшов висновку про обгрунтованість і необхідність задоволення відповідних позовних вимог [PERSON], а зняття відповідача з реєстрації можливо шляхом подання судового рішення до органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, а також зважаючи на недоведеність існування спору з питання зняття відповідача з реєстрації, суд приходить до висновку про безпідставність відповідних позовних вимог та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial