Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 119173,12 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2015 року складає 2751707,39 грн. У позові зазначив, що 18.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір MR14GK11400004 (далі кредитний договір, договір), відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачеві кредит у розмірі 34300,00 доларів США строком до 18.01.2028 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку з цим станом на 05.03.2015 року відповідач має заборгованість 119173,12 доларів США, яка складається з наступного: 31709,90 доларів США - заборгованість за кредитом; 30958,78 доларів США - заборгованість по процентом за користування кредитом, 957,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49861,46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 10,83 доларів США - штраф (фіксована частина); 5674,40 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за Договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Договір поруки. Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором, проте відповідачі ніяким чином на неї не відреагували. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 119173,12 доларів США. Крім того просить стягнути з відповідачів витрати на сплату судового збору у розмірі 3654,00 гривень. Представник позивача до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № MR14GK11400004, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 41650,00 доларів США на термін до 18.01.2028 року на наступні цілі: 34300,00 доларів США - на придбання нерухомості, 7350,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 8.2. даного Договору, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Період сплати з 20 по 24 число кожного місяця. 18.01.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель [PERSON] поручається за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 18.01.2008 року № MR14GK11400004. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Після отримання кредиту відповідач [PERSON] порушив зобов'язання по кредитному договору, виконував свої зобов'язання неналежним чином і станом на 05.03.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 119173,12 доларів США, та складається з наступного: 31709,90 доларів США - заборгованість за кредитом; 30958,78 доларів США - заборгованість по процентом за користування кредитом, 957,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49861,46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 10,83 доларів США - штраф (фіксована частини); 5674,40 доларів США - штраф (процентна складова), відповідно до наданого позивачем розрахунку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Через невиконання позичальником умов Кредитного договору банком було направлено на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] повідомлення від 11.03.2015 року № 30.1.0.0/2-034 про дострокове виконання зобов'язання перед кредитором. Однак відповідачі на письмове звернення банку до теперішнього часу відповідним чином не відреагували та суму заборгованості не сплатили. Згідно зі ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання та відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 5 Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначено у п. 8.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пні Банком не нараховується. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане позичальником. Однак, згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Листом N 18-112/62138 від 27 жовтня 2014 року Національний банк України довів необхідність суворого і безумовного дотримання банками положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані та проживають в місті Маріуполі Донецької області. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. N1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено місто Маріуполь. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 10,83 доларів США (фіксована частина) та штрафу в розмірі 5674,40 гривень (процентна складова), не підлягають задоволенню. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, загальна сума нарахованої пені станом на 13.04.2015 року, до накладення мораторію нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями, складає 41769,01 доларів США. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що розмір неустойки, навіть з урахуванням вимог ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», більший від розміру боргового зобов'язання, а тому суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України. Враховуючи викладене, суд, виходячи з засад цивільного судочинства, а саме, розумності та справедливості, вважає можливим на підставі частини 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням заборгованості за тілом кредиту 31709,90 дол.США зменшити розмір штрафної санкції, що підлягає стягненню з відповідачів, до розміру тіла кредиту, а саме до 31709,90 дол.США. При цьому суд також враховує, що банк тривалий час при відсутності будь-яких платежів з боку відповідачів ніяким чином не вирішував питання повернення заборгованості, що призвело до нарахування пені у розмірі, який значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] умови кредитного договору не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача: заборгованість за кредитом - 31709,90 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 30958,78 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 957,76 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 31709,90 доларів США, а всього - 95336,34 доларів США, задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Разом з тим, згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Позивач має ліцензію на право здійснювати операції з іноземною валютою (а.с.21) та просив стягнути борг у валюті боргу - доларах США. Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли з кредитного договору в іноземній валюті, у банку є ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, то за узгодженням з положеннями ч. 2 ст. 533 ЦК України борг необхідно стягувати саме в доларах. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. в рівних частках, по 1827 грн. з кожного. При розгляді справи відповідачі були викликані в судове засідання повідомленням в газету «Урядовий кур'єр», що підтверджується рахунком № 8850 від 13.07.2015 року, вартість послуги становить 420 грн., тому з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню вказані судові витрати в рівних частках по 210грн. з кожного. На підставі ст.ст. 192, 533, 526, 551, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України, Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року,

Outcome: partial