Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між Позивачем та Відповідачем [PERSON] 25.05.2007 було укладено кредитний договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідачу було оформлено кредитну карту «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір. Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів. Пунктом п.6.5 Умов передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах Договору. Відповідно до п.8.6 Умов при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми позову. Відповідно до п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку позичальник має виконати всі зобов`язання та з повернення кредиту (в тому числі - простроченого), та оплатити винагороду Банку. Але в порушення умов договору, Відповідач не надавав своєчасно Позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами згідно договору, тобто свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 має заборгованість у розмірі 15710,84 грн., яка складається з наступного: 2933,49 грн. - заборгованість за кредитом; 9345,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2446,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина) та 736,23 грн. - процентна складова. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с.42/. Відповідач повідомлявся про день та час місце розгляду справи належним чином, викликався судовими повістками, але в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Оскільки порядок виклику відповідача в судове засідання, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, та ухвалив про заочний розгляд справи згідно ст.ст.280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши надані матеріли, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. З наданих позивачем доказів вбачається, що 25.05.2007 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого згідно зі Статутом є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір без номеру, який складається із Заяви відповідача, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. Згідно з договором Відповідач, особисто підписавши заяву, отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн., що свідчить про те, що з умовами договору він погодився, та зобов`язався належним чином їх виконувати. Відповідно до п.6.5, п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а у разі невиконання зобов`язань - на вимогу банка повернути кредит, оплатити винагороду банку. Відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що Відповідач свої зобов`язання повністю не виконував, оплату за кредитним договором своєчасно не здійснював, внаслідок чого станом на 31.08.2019 має заборгованість у розмірі 15710,84 грн., яка складається з наступного: 2933,49 грн. - заборгованість за кредитом; 9345,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2446,09 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафів - 250,00 грн. (фіксована частина) та 736,23 грн. (процентна складова) /а.с.43-48/. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Право Банка вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання позичальником перед ним своїх боргових обов`язків передбачено також і Кредитним договором (п. 5.7 Правил користування платіжною карткою). Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобов`язань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язання і наслідків, які виникають при неналежній відмові. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, користувався ними, що вказує на наявність кредитних правовідносин між сторонами. Доказів про відсутність заборгованості відповідач суду не надав, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вищевказаної заборгованості по тілу кредиту. Разом з тим, судом встановлено, що вищевказана Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку" /а.с.14-19/. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, пені та штрафів, посилається на Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач не підписував саме ті Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, суд вважає, що Умови, викладені на зазначеному сайті, не можна вважати Договором, оскільки суду не надано підтвердження того, що відповідач досяг згоди з позивачем з усіх істотних умов договору. Крім того, суд враховує, що Умови неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (25.05.2007) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (згідно відміткою на конверті 18.10.2019), суд вважає, що кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Заяву позичальника та, відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме такого, який зазначено в Умовах, розміру комісії, пені, штрафів, у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, суд приходить до висновку, що вказані Умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 25.05.2007. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру комісії, пені і штрафів за користування кредитними коштами, а тому в частині стягнення з відповідача заборгованості по пені та штрафам слід відмовити. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17. Тому,

Outcome: partial