Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала заяву від 15.01.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з терміном дії карти до жовтня 2017 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 15.05.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем складає у загальному розмірі 30219,24 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати у справі. Ухвалою Інгулецького\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~ 05\~грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, з позову вбачається, що просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином та своєчасно за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки відповідач суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача, відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 15.01.2009 року між [PERSON] та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є позивач, укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, Пам»ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів. Відповідно до договору відповідач отримала кредитну картку з умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», із базовою відсотковою ставкою в місяць 2,5%, кредитний ліміт визначений в розмірі 500 грн. Відповідачем підписана довідка про умови кредитування (а.с.10-26). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Із довідки про зміну умов кредитування слідує, що 23.12.2008 року здійснено старт карткового рахунку клієнта [PERSON] та 28.01.2009 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 500 грн.. Протягом строку користування кредитною карткою, кредитний ліміт неодноразово змінювався, в тому числі: 27.02.2011 року кредитний ліміт збільшено до 2900 грн., 19.09.2016 року кредитний ліміт знижено до 0,00 грн. (а.с.52). Із виписки банку по карті відповідача за період з 26.12.2008 року по 15.05.2018 року слідує, що відповідач користувалась кредитною карткою знімала готівку в банкоматах банку (а.с.49-51). Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 15.05.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 30219 грн. 24 коп, з яких: -заборгованість за тілом кредиту 1424,81 грн. -заборгованість за відсотками 592,97 грн; -заборгованість за пенею 26286,26 грн.; -заборгованість по штрафам 1915,20 грн. (а.с.45-48). Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с.37). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобовязань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Таким чином, у судовому засіданні встановлено порушення права позивача на своєчасно отримання грошових коштів внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором. Щодо вимог про стягнення пені та штрафів суд дійшов таких висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що \~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Згідно умов договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених заявою та умовами, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню. У розрахунку заборгованості відповідача слідує, що пеня станом на 15.05.2018 року нарахована в розмірі 26286,26 грн - (а.с.45-48). Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Суд вважає, що нарахований розмір пені значно перевищує розмір заборгованості відповідача за кредитом та процентами, і позивачем не надано доказів завдання йому збитків невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань (тіло кредиту 1424,81 грн., + нараховані відсотки- 592,97 грн = 2017,78 грн.), тому суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 551, 616 ЦК України, зменшити розмір неустойки у виді пені до 2017,78 грн. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача у звязку з порушенням кредитного зобовязання одночасно пеню та штраф. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування при порушенні строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам, а тому вони задоволенню не підлягають. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам, а тому вони задоволенню не підлягають. Таким чином,\~у зв'язку\~з тим,\~що в\~судовому засіданні\~встановлено порушення\~права позивача\~на своєчасне\~отримання коштів\~внаслідок неналежного\~виконання зобов'язання\~відповідачем,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню.\~Необхідно стягнути\~із [PERSON]\~ на\~користь позивача\~заборгованість за\~кредитним договором\~у розмірі\~4035\~грн.\~56\~коп.,\~з яких:\~заборгованість за\~кредитом \~1424,81грн.;\~ \~заборгованість за\~відсотками \~592,97\~грн;\~заборгованість за\~пенею 2017,78\~грн.\~ У стягненні штрафів в загальному розмірі 1915,20 грн. та у стягненні пені в розмірі 24268,48 грн - необхідно відмовити. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: partial