Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Із вказаним позовом звернувся [PERSON], в якому просив визнати попередній договір купівлі-продажу № [NUMBER] нікчемним, зобов'язати відповідача терміново повернути йому авансовий платіж в розмірі 53000,00 грн., стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди вартість палива в розмірі 1619,40 грн., відшкодування недоотриманого прибутку в розмірі 111300 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює в 40000 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в мережі інтернет він знайшов оголошення про продаж автомобіля Volkswagen Caddi, 2016 р.в. вартістю 6800 дол. США. Передзвонивши за вказаними в оголошені номерами, його повідомили про те, що йому необхідно приїхати до м. Суми, де, сплативши 30% вартості транспортного засобу, з ним буде укладено договір, за умовами якого вищевказаний автомобіль буде доставлений покупцю за зареєстрованим місцем проживання, після чого він сплатить повну вартість автомобіля та з ним буде укладено остаточний договір купівлі продажу. 17.11.2017 року [PERSON] вирушив з м. Костянтинівка у м. Суми на власному транспортному засобі, для чого ним було придбано паливо, вартість якого складає 1619,40 грн. За попередньо вказаною адресою у м. Суми менеджер з продаж повідомила його про те, що вказаний транспортний засіб знаходиться на складі, та якщо між сторонами буде укладено попередній договір з оплатою покупцем 30 % його вартості, через 7 днів продавець доставить автомобіль до м. Костянтинівка. Сплативши 53000 грн., між [PERSON] та ТОВ «Велес Авто» було підписано попередній договір купівлі-продажу, за умовами якого сторони мають укласти основний договір щодо вказаного транспортного засобу 24.11.2017 року. У вказану дату відповідач ухилився від укладання договору, посилаючись на тимчасову відсутність вказаного автомобіля. Лише згодом позивач звернув увагу на те, що укладення договору відбулось поза межами торгівельного приміщення, тобто огляд автомобіля був неможливий, а також на те, що однією із умов спірного договору була можливість відстрочити укладення основного договору до 31.12.2019 року та позивач не знав, хто є власником автомобіля, запропонованого до продажу. На письмову вимогу позивача розірвати договір та повернути йому сплачені 53000 грн. відповідач повідомив його про те, що відповідачем здійснюються заходи щодо підшукання необхідного авто для покупця. Посилаючись на порушення відповідачем вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: введення покупця в оману, право споживача на інформацію про продукцію, недобросовісну рекламу, право споживача на відмову від договору про виконання робіт, заборону включення умов договору, що обмежують права споживачів, позивач вважає його нікчемним. В наслідок укладення вказаного договору позивач зазнав моральних страждань, які мають бути відшкодовані шляхом стягнення з відповідача 40000 грн. Крім того, позивач є приватним підприємцем та вказану суму коштів він вилучив з обігу своєї підприємницької діяльності, а отже розмір недоотриманого прибутку оцінює в розмірі 111300 грн., які також мають бути відшкодовані відповідачем. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення відповідач повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та відзив на позов не надав. Станом на 29.12.2017 року відповідач мав місцезнаходження за адресою: [ADDRESS]. На вказану адресу судом була направлена копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами. Наступне листування суд здійснював за вказаною адресою. В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу 31.01.2018 року поштового відправлення, надісланого судом. Інша кореспонденція поверталася до суду без вручення з повідомленням листоноші про причину не вручення - за письмовою заявою одержувача. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Станом на 02.04.2018 року відповідач мав місцезнаходження за адресою [ADDRESS]. Відповідач не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2017 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» укладено письмовий договір, який має найменування «Попердній договір №0072/17 купівлі-продажу транспортного засобу», сторони договору покупець [PERSON] та продавець ТОВ «Авто Велес» в особі директора [PERSON] Вказаний договір має наступні умови. Предмет Договору: оскільки, Покупець має бажання купити у Продавця, а Продавець має бажання продати Покупцеві транспортний засіб, тому, маючи намір бути юридично зобов'язаними, відповідно до статті 635 Цивільного кодексу України Сторони уклали цей Попередній договір про наступне: сторони зобов'язуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу, (надалі також як «Основний договір») на умовах, встановлених у цьому Попередньому договорі. Згідно з п. 1.2 договору транспортний засіб (далі за текстом також як «Майно»), який Продавець зобов'язується придбати у третіх осіб для його відчуження Покупцеві за Основним договором, та який являтиметься предметом Основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: Марка Volkswagen ; Модель Caddy; Рік випуску 2016; Інші характеристики білий, 2.0/дизель, 5 мех./4*2(колір, пробіг тощо). Відповідно до п. 1.3 договору основний договір укладається шляхом пропозиції однієї Сторони укласти Основний договір і прийняття пропозиції другою Стороною. Пропозицію укласти Основний договір може зробити кожна із Сторін такого договору. Пропозиція укласти Основний договір має містити істотні умови Основного договору, включаючи умови, обумовлені цим договором. Сторони зобов'язуються укласти Основний договір «24»листопада 2017 р., за умови повного виконання п. 2.1. цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчуження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов'язується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили "31" грудня 2019 р. Істотні умови Основного договору: Продавець зобов'язується передати Майно у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти Майно та оплатити його вартість у сукупності 177000,00 грн. Право власності на Майно переходить Покупцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної вище, на підставі Основного договору. Майно передається Продавцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної в цьому Попередньому договорі, після укладення Основного договору, якщо сторони не домовляться про інше при укладенні Основного договору. Всі інші умови Основного договору, які не визначені Сторонами в цьому Попередньому договорі, визначаються Сторонами в Основному договорі, враховуючи побажання Покупця та реальність їх виконання Продавцем. Продавець гарантує, що на момент укладення Сторонами Основного договору Майно не буде знаходитися під заставою чи арештом, в судових справ щодо нього не буде, будь-яких інших відомих йому прав третіх осіб на Майно не буде, Майно буде вільне від будь-яких обтяжень. Цей Попередній договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту укладення Основного договору. Якщо укладення Основного договору у визначений термін не відбулося, то Попередній договір та передбачені ним зобов'язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений Основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Пунктами 2.1., 2.2 договору передбачено порядок оплати, а саме: на підтвердження дійсних намірів Сторін на укладення Основного договору в момент укладення цього Попереднього договору Покупець перераховує на поточний рахунок Продавця грошові кошти в розмірі 53000,00 грн., а Продавець своїм підписом під цим Попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Зазначена сума розцінюється Сторонами як аванс за Основним договором, а при оформленні Основного договору вартість Майна, що підлягає сплаті Покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим Попереднім договором. Порядок зміни і розірвання договору: зміна, доповнення та розірвання цього Попереднього договору допускаються за взаємною згодою Сторін або за рішенням компетентного суду. Зміни і доповнення до цього Попереднього договору оформляються окремим письмовим угодою, яке є невід'ємною частиною цього договору, або викладенням цього договору в новій редакції. Документи, які вносять зміни в цей Попередній договір, підписуються Сторонами або їх уповноваженими представниками. Всі доповнення і зміни, внесені в цей Попередній договір в односторонньому порядку, не мають юридичної сили. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення Основного договору, передбаченого Попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Відповідно до Прикінцевих положень договору після підписання цього Попереднього договору всі попередні переговори за ним, листування, та протоколи про наміри з питань, які так чи інакше відносяться до цього договору, втрачають юридичну силу. Усі правовідносини, що виникають у зв'язку з виконанням цього Попереднього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України. Цей Попередній договір складено в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної Сторони. Відповідно до квитанції №ПН72527 від 17.11.2017 року у відділені №36 АТ «БМ Банк» у м. Суми [PERSON] здійснив платіж в розмірі 53000 грн., отримувачем якого був ТОВ «Велес Авто», призначення платежу: сплата згідно з попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу №0072/17. 30.11.2017 року на адресу ТОВ Велес Авто» [PERSON] надіслав заяву з проханням повернути сплачені ним кошти в розмірі 53000 грн., посилаючись на те, що товариством не виконанні вимоги попереднього договору, а саме п. 1.2 договору, що підтверджується копією відповідної заяви, а також копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з якою представник ТОВ «Велес Авто» отримав заяву 06.12.2017 року. На вказану заяву [PERSON] отримав відповідь вих. №236 від 15.12.2017 року, підписану директором ТОВ «Велес Авто» про те, що на виконання п. 2.1 Попереднього договору купівлі продажу №0072/17 від 17.11.2017 року ним сплачено 53000 грн. За відсутності волевиявлення ТОВ «Велес Авто» на дострокове розірвання (припинення) договору відсутні правові підстави та відповідно для повернення йому грошової суми, сплаченої на виконання п. 2.1 договору. Крім того повідомлено [PERSON] про те, що ТОВ «Велес Авто» вже здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом договору, а відповідно при умові дострокового розірвання (припинення) договору, останній понесе збитки, на що ТОВ «Велес Авто» погодитись не може. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.04.2018 року керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» є його засновник Сапаєв Бабакул. Судом не встановленні відомості щодо керівника (підписанта) вказаного товариства станом на час укладання договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» здійснює наступні види діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; торгівля іншими автотранспортними засобами; діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками; оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням; оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; діяльність страхових агентів і брокерів; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний); рекламні агентства; дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки; надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно із ст. 1-1 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. З наведеного випливає, що спірні правовідносини, які склались між ТОВ «Велес Авто» та [PERSON] підлягають регулюванню вказаним законом. Відповідно до ч. 2 ЗУ «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З наведеної норми права випливає, що предметом договору купівлі-продажу може бути, в тому числі, товар, який продавець набуде у майбутньому. Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Згідно з ст.ст. 1011 - 1013 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Якщо договором комісії розмір плати не визначений, вона виплачується після виконання договору комісії виходячи із звичайних цін за такі послуги. Якщо договір комісії не був виконаний з причин, які залежали від комітента, комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах. У разі розірвання або односторонньої відмови від договору комісії комісіонер має право на плату за фактично вчинені дії. З умов договору та листа ТОВ «Велес Авто» вих. №236 від 15.12.2017 року вбачається, що ТОВ «Велес Авто» мало на меті укласти договір, предметом якого є послуга, направлена на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, із завданими параметрами, та розраховувало на покриття витрат, пов'язаних із вказаною послугою за рахунок [PERSON] З наведеного випливає, що між сторонами укладено договір за умовами якого ТОВ «Велес Авто» (комісіонер) зобов'язався за дорученням [PERSON] (комітента) за плату вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Оскільки ТОВ «Велес Авто» уклало з [PERSON] письмовий договір, який має найменування «Попердній договір №0072/17 купівлі-продажу транспортного засобу», а за його умовами ТОВ «Велес Авто» зобов'язалось надати йому послуги за його дорученням, а саме вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента, суді дійшов до висновку, що споживачу [PERSON] ТОВ «Велес Авто» надало інформацію необхідну для здійснення свідомого вибору про зміст договору у двозначний спосіб, а отже, підприємницька практика ТОВ «Велес Авто» є такою, що вводить в оману, та відповідно є нечесною. Частиною 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необхідність визнати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № [NUMBER], укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» 17 листопада 2017 року недійсним та в цій частині позов задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З наведеного випливає, що оскільки судом визнано оспорюваний правочин недійсним, з товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» на користь [PERSON] слід стягнути сплачені ним на виконання договору грошові кошти в сумі 53000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Разом з тим, відповідно до ч. 2 вказаної статті, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 травня 2016 р. у справі N 6-237цс16 була висловлена правова позиція, згідно якої, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що в задоволені позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме: вартості палива в розмірі 1619 грн. 40 коп., упущеної вигоди в розмірі 111300 грн., а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн., слід відмовити, оскільки вартість придбаного палива для поїздки з метою укладання вказано договору не є реальними збитками в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України - витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а обставини щодо наявності моральної шкоди та упущеної вигоди залишились не обґрунтованими та жодним чином не доведеними всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а позивача звільнено від його сплати, з товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 530 грн. 00 коп.

Outcome: partial