Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з КП «Кіровгеологія» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 24 837,20 грн. за 14 місяців, а саме з 15.01.2015 року по 31.03.2016 року та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що в період з лютого 1982 року до 11.11.2013 року перебував у трудових відносинах з ГРЕ № 37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія», працюючи на посаді водія першого класу. 11.11.2013 року був звільнений з роботи за скороченням чисельності. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2014 року, яке набрало законної сили 25.02.2014 року, стягнуто з КП «Кіровгеологія» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 9 608,77 грн. 09.04.2014 року відділом ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, однак до теперішнього часу відповідач рішення суду не виконав. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2015 року було задоволено його позов та стягнуто з підприємства на його користь заборгованість за час затримки розрахунку в сумі 23 635,40 грн. За вказаним рішенням ним також було отримано виконавчий лист. 31.03.2016 року за його згодою Ленінський районний суд м. Кіровограда задовольнив заяву відповідача щодо розстрочки виконання рішення суду до 01.05.2016 року і лише в квітні 2016 року відповідач виконав рішення суду. Згідно з виданою відповідачем довідкою, розмір його середньої заробітної плати становить 1 762,64 грн., а тому КП «Кіровгеологія» має сплатити йому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 15.01.2015 року по 31.03.2014 року, що загалом складає 14 місяців та становить 24 837,20 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача КП "Кіровгеологія" в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, записами в трудовій книжці, що [PERSON] з 15.02.1982 року перебував у трудових відносинах з ГРЕ № 37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія». 11.11.2013 року звільнений з роботи на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2014 року, яке набрало законної сили, та в порядку ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України є обовязковим для виконання на всій території України всіма субєктами права, позовні вимоги [PERSON], до КП «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати задоволено. Стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 9 608,77 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначене рішення не було оскаржене і 25.02.2014 року набрало законної сили. Судом також встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] від 09.04.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 405/12429/13-ц, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 01.04.2014 року про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 9 608,77 грн. Надано строк для добровільного виконання рішення протягом 7 днів, але рішення суду у встановлений законом строк виконано не було і рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2015 року було задоволено позов [PERSON] до КП «Кіровгеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і за період з 12.11.2013 року по 14.01.2015 року стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] середній заробіток в сумі 23 635,40 грн. Вказаний виконавчий лист скерований на виконання до відділу ДВС за місцем перебування відповідача (боржника). 31.03.2016 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда виконання рішення суду було відстрочене до 01.05.2016 року і лише 15.04.2016 року рішення суду було виконане. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Зазначеним Законом врегульовано правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З огляду на зазначене, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (правова позиція Верховного Суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON] мав правові підстави для звернення до суду з зазначеним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку після ухвалення на його користь 14.02.2014 року судового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та рішення суду від 17.04.2015 року про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року N 100 із змінами, - нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15.01.2015 року по 31.03.2016 року. Згідно наданого відповідачем розрахунку сума середнього заробітку складає 24 036,00 грн. з яким погоджується суд. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову саме у вищезазначеній сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та ст. ст.116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial