Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь фактичні витрати, пов'язані з навчанням, в розмірі 40201,67 грн. В обґрунтування позову зазначив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 405 о/с від 31.07.2008 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС). 16.08.2008 року між ХНУВС та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 216 о/с від 02.06.2012 року, курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 225 о/с від 26.06.2013 лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Розмір таких витрат складає 40201,67 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 405 о/с від 31.07.2008 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 16.08.2009 року між ХНУВС та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України № 2220-08ім/Ха. (далі - Договір). Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 216 о/с від 02.06.2012 року, курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 225 о/с від 26.06.2013 лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 18 Закону України «Про міліцію»в редакції, що діяла на час закінчення відповідачем навчання в ХНУВС, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Установлення правових відносин між курсантами вищих навчальних закладів міністерства внутрішніх справ України, яким не виповнилося 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджено постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 року (далі - Порядок). Згідно вказаного Порядку підставою відшкодування вказаних витрат є в тому числі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Витрати відшкодовуються: 1) у повному розмірі: особами чоловічої статі, що вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у навчальний заклад, та жіночої статі - за весь період навчання; особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу», строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 12 місяців. Позивачем в позовній заяві було зазначено, що розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача, проведене згідно з вимогами вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ". В судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідач строкову військову службу до вступу до ХНУВС не проходив, протягом першого року після зарахування знаходився на казарменному положенні, яке зараховується в строк служби в міліції та прирівнюється до служби в армії. За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідності до вказаного вище Порядку, який діяв на момент зарахування відповідача до ХНУВС та укладення між ними Договору, відшкодуванню підлягають витрати за період навчання, що перевищує встановлений законодавством річний строк строкової військової служби. Відповідно до довідки-розрахунку № 4/792 від 11.09.2013 року, розмір фактичних витрат пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за час його навчання в ХНУВС за період з 16.08.2008 року по 02.06.2012 року, становить 40201,67 грн., з яких: грошове забезпечення - 13450,35 грн., продовольче забезпечення - 13600,34 грн., речове забезпечення - 2961,17 грн., вартість житлово - комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 10189, 81 грн. Як вбачається з наказу ХНУВС № 365 від 31.08.2009 року, загальна сума витрат ХНУВС на утримання відповідача за перший, 2008-2009 навчальний рік, складає 7411,83 грн., які у відповідності до вказаного вище Порядку не підлягають відшкодуванню відповідачем. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов, в розмірі 32789,84 грн. (40201,67 грн. мінус 7411,83 грн.). При цьому доводи представника позивача відносно того, що витрати мають відшкодовуватись в повному обсязі за весь період навчання, оскільки на підставі ч. 10 ст. 17 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» відповідач втратив право на відстрочку від призову на строкову військову службу, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. Як вбачається з вказаних положень закону, відстрочка від призову на строкову військову службу для здобуття освіти надається один раз за період навчання, і громадяни призовного віку, відраховані з навчальних закладів за власним бажанням, за невиконання навчального плану, порушення умов контракту або недисциплінованість втрачають право на відстрочку від призову на строкову військову службу незалежно від їх повторного зарахування до того чи іншого вищого навчального закладу або поновлення у вищому навчальному закладі. Між тим відповідач з ХНУВС відрахований не був та закінчив вказаний навчальний заклад. Крім того, як вбачається з вказаного вище Порядку, затвердженого постановою КМУ, ним прямо передбачено відшкодування витрат особами, які звільнились саме із служби після закінчення навчального закладу, та в розмірі, який залежить від проходження такими особами встановленого законодавством строку строкової військової служби до вступу у навчальний заклад. Враховуючи наведене, суд не може визнати обґрунтованими доводи представника позивача відносно того, що витрати на навчання мають відшкодовуватись в повному обсязі, оскільки відповідач втратив право на відстрочку від призову на строкову військову службу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 327,90 грн.

Outcome: partial