Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 18 років в сумі 1286,0 гривень, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, покликаючись на те, що з липня 2013 року вона не веде з відповідачем спільний бюджет, він виселився з квартири, в якій проживає позивачка з сином, однак до грудня 2013 року відповідач надавав кошти на утримання дитини, але з січня 2014 року по даний час відмовляється надавати кошти на утримання сина. На даний час позивачка тимчасово не працює, син часто хворіє, потребує значних коштів на оздоровлення та лікування, які у неї відсутні, тому потребує матеріальної допомоги, а чоловік, будучи фізично здоровим, молодим чоловіком, спроможний цю допомогу надавати, проте коштів на утримання дітей не надає, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2006 року сторони перебувають в шлюбі. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.04.2007 року, який проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі чи за наявності інших обставин, у зв'язку з якими складно чи неможливо визначити фактичний дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, тобто з врахуванням майнового стану, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення повноліття. Відповідно до п. 6 ст 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial