Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом та просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні власністю - будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], такими, що втратили право на користування будинком, та зняття [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Також просить стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. Посилається на те, що є власником будинку, що розташований по [ADDRESS]. Вказаний будинок отримала у спадок за заповітом від [INFO] року після смерті [PERSON] Відповідачі зареєстровані за даною адресою, але фактично протягом останніх 15 років там не проживають, комунальні платежі не сплачують, витрат по утриманню будинку не несуть. Будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачами з приводу встановлення порядку користуванням спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним не встановлено. В даний час надала можливість проживати в її будинку переселенці з м. Донецьк, будинок яких зруйнований, та вказана сім'я сплачує комунальні платежі. Даний факт порушує права та інтереси позивача, як власника майна. Позивач є пенсіонеркою та вказана вимога обумовлена неможливістю реалізації її права на субсидію. Факт належності позивачу будинку по [ADDRESS]підтверджує: копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1036986285343440 від 19.04.2017р., номер запису про право власності 20041008. підставою виникнення права власності домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від [INFO] року. Факт реєстрації позивача за даною адресою підтверджує: довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1483 від 11.07.2018 виданої виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради району Київської області. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS]підтверджує довідкою №205 від 13.06.2017 року виданої виконавчим комітетом Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області відповідно до якого [PERSON] [INFO] не зареєстрована, але постійно проживає в [ADDRESS] з 2013 року та актом депутата Переяслав - Хмельницької міської ради [PERSON] від 14.07.2018р. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, та пояснила суду, що [PERSON], якому належав на праві власності доводився їй батьком. Вони постійно переїжджали з дому, оскільки покійний [PERSON] зловживав алкоголем та влаштовував дома скандали та бив матір. В 2003 році [PERSON] переїхала до матері [PERSON] в с. Гайшин Переяслав - Хмельницького району Київської області. З 2004 по 2006 роки проживала в м. Київ, оскільки навчалась. З 2006 року по теперішній час знову проживала в с. Гайшин у матері. [PERSON] пояснила, що на даний час вона одружилась, у них з чоловіком народилась дитина - [PERSON] 2015 року народження, та у матері їм не зручно, а її тітка, яка є позивачем по справі не дозволила їм проживати в будинку по [ADDRESS] На запитання суду відповідач [PERSON] зазначила, шо з заявою про визнання заповіту не дійсним в суд не зверталась. До лікарів з питанням лікування покійного батька [PERSON] від алкогольної залежності також не зверталась. З ним не спілкувалась з 2003 року. Представник відповідачів вказав суду, що вважає вимоги позивача не доведеними, просив суд звернути увагу на те, що відповідач [PERSON] та її малолітня дитина не мають власного житла. Представник третьої особи - служби в справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської радипозов підтримала, та вказала суду, що оскільки заповіт не оскаржений, власник [PERSON] набула права власності на даний будинок у законний спосіб, спроб вселитися в будинок не було на протязі 17 років, наявність перешкод у вселенні відповідачів до будинку за адресою [ADDRESS] жодним чином не підтверджена вважає, що позовні вимоги законні та обгунтовані. Представник Переяслав-Хмельницькаої міської радипідтримав позицію Хоменко Л.О. Свідок [PERSON], який проживає у сусідньому будинку за адресою [ADDRESS] вказав, що проживає за даною адресою приблизно 6 років. Відповідачів не знає. Раніше в будинку за адресою [ADDRESS] проживав чоловік, який помер, імені його він не знає. Позивача знає в обличчя, оскільки [PERSON] приходила доглядати за чоловіком, який помер та обробляла город. В даний час в будинку проживає сім'я. Хто вони, та їх імен [PERSON] не знає. Проживають в будинку приблизно три роки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в даний час вона з чоловіком та дитиною проживають за адресою [ADDRESS]. Проживають в даному будинку приблизно три роки, з початку бойових дій в Донецьку, звідки вони і переїхали. Ключі від будинку передала позивач, з якою про можливість проживання домовились знайомі. Умовою стали догляд за будинком та сплата всіх комунальних платежів. Відповідачів бачить вперше в суді. Про наміри відповідача [PERSON] проживати в цьому будинку ніколи не чула. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Поскільки відповідач є членом сім'ї позивача, то до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати норми Цивільного кодексу України, що регулюють права власника на своє майно, зокрема, право володіння, користування, розпорядження своїм майном та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. В справі, що розглядається договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні. В силу ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Щодо вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-1V "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-1V) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон № 13 82-1V є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ст.ст. 71,72,116,156 ЖК; ст. 405 ЦК. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-5/7цс 11. Отже, виходячи з викладеного вище, вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Питання судових витрат суд вирішує, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, тобто стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 352,40 гривень. Судові витрати в розмірі 352,40 гривень суд залишає за позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: partial