Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Представник позивача у квітні 2016 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому, після неодноразового збільшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 48900,00 грн., інфляційні втрати 7 903,88 грн., 3 % річних 503,76 грн., судові витрати 1 762,00 грн., а всього стягнути 59 069,64 грн. за користування послугами за зберігання майна Позовні вимоги обгрунтовані тим, що СП «Партнер» у відповідності до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва № 1041 від 29.07.1996 року «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на [ADDRESS]» згідно інвестиційного підрядного договору №4 від 20.05.1997 року укладеного між Головним управлінням капітального будівництва КМДА та СП «Партнер» (інвестор-підрядчик) виконані роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі на [ADDRESS] 31.08.1999 року замовник відповідно до умов інвестиційного підрядного договору № 4 від 20.05.1997р. передав на баланс інвестору - підрядчику позивачу напівпідземні гаражі на 58 машиномісць на дільниці [ADDRESS] Рішенням Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 року земельна ділянка відведена Позивачу для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 58 автомобілів на [ADDRESS]. Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 22.06.1999 року №846 «Про прийняття в експлуатацію об'єктів комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», затверджений акт державної приймальної комісії від 29.05.1999 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 58 машиномісць ні дільниці дільниці [ADDRESS] та їх експлуатацію покладено на позивача. Далі позивач зазначає, що, 31.07.2014 р. на підставі договору дарування, власником гаражного боксу [NUMBER] є [PERSON] З моменту набуття права власності і до листопада 2014 р. відповідач сплачувала за послуги по зберіганню її майна. В подальшому відповідач жодних платежів не вчиняла, проте послугами позивача користується регулярно. Також, позивач зазначає, що відповідачу на праві власності належить ще один гаражний бокс [NUMBER] на автостоянці [NUMBER], яким остання постійно користується, проте обов'язкові платежі не здійснює, у зв'язку з чим, станом на 31.12.2017 р. основний борг за гаражний бокс [NUMBER] АС [NUMBER] складає 24 450,00 грн., за гаражний бокс [NUMBER] АС [NUMBER] - 24 450,00 грн., загальна сума основного боргу становить 48 900,00 грн. Індекс інфляції за гаражний бокс [NUMBER] за період з серпня 2014 р. по серпень 2018 р. становить 3 951,94 грн., за гаражний бокс [NUMBER] індекс інфляції за вказаний період становить 3 951,94 грн., загальна сума індексу інфляції за даний період становить 7 903,88 грн. За період з 04.08.2014 р. по 31.08.2018 р. 3 % річних за кожен об'єкт, загальна сума складає 503,76 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові (т. 2 ас. 32). Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, 19.01.2018 р. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 11). В письмових запереченнях від 11.10.2016 р., 12.05.2017 р., 06.06.2017 р., 19.01.2018 р. проти позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, зазначила про відсутність належних доказів, що підтверджували б право власності позивача на машиномісце на автостоянці [NUMBER], договору оренди земельної ділянки, на якій розміщені гаражні бокси, належним чином укладеного договору між позивачем та відповідачем, витрати позивача на утримання охорони підлягають ліцензуванню, проте даний документ не міститься в матеріалах справи. Також відсутні докази того, що відповідач має в користуванні гаражний бокс [NUMBER] на АС [NUMBER] і врегулювання даних правовідносин між сторонами відповідним зобов'язанням, даний гаражний бокс відчужений відповідачем 31.07.2014 р. (т. 1 а.с. 88-89, 111-113, 136-137, 211-214). Також, 15.08.2018 р. до суду надійшли письмові пояснення відповідачки [PERSON], відповідно до яких остання зазначає, що відсутні докази порушення нею прав позивача, відсутні докази існування договірних правовідносин між сторонами про надання експлуатаційних послуг по обслуговуванню та отриманю гаражного боксу [NUMBER] та докази надання відповідачці експлуатаційних послуг по гаражному боксу [NUMBER] (т. 2 ас. 18-23). Також, відповідачка у своїх письмових запереченнях просила суд постановити окрему ухвалу суду про порушення законодавства та недоліків діяльності позивача у відповідності до ст. 262 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Ленінградської РДА в м. Києві №1041 від 29.07.1996 «Про будівництво напівпідземних гаражів-автостоянок на [ADDRESS]» доручено ДКП «Партнер» фінансування та виконання будівництва напівпідземних гаражів-автостоянок на [ADDRESS] по 24 машино-місця кожна, забезпечення будівництво гаражів-автостоянок (а.с. 6). На підставі інвестиційно-підрядного договору №4 від 20.05.1997 р. СП «Партнер», що діяв як інвестор-підрядник, здійснив фінансування і виконання будівництва напівпідземної автостоянки-гаражу на ділянці [ADDRESS] на 24 машиномісця. Управління капітального будівництва КМДА передав на баланс позивачу напівпідземні гаражі (а.с. 10-11). Відповідно до витягу з рішення Київської міської ради від 18.03.2004 р. №125/1335, СП «Партнер» передано в довгострокову оренду на 25 р. земельну ділянку 0,41 га для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 58 автомобілів по [ADDRESS] (а.с. 12). На підставі розпорядження Ленінградської РДА м. Києва №846 від 22.09.1999 «Про прийняття в експлуатацію об'єктів комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва від 29.05.1999 р. позивачу передано в експлуатацію напівпідземні гаражі на 58 машино-місць на ділянці [ADDRESS] Встановлено, що 13.12.2010 р. між ЗАТ СП «Партнер» та [PERSON] укладено договір №999 на експлуатацію та обслуговування, відповідно до п. 1.1 якого підприємство бере на себе обов'язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] встановленого на земельній ділянці відведеній ЗАТ СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по [ADDRESS] а власник бере на себе зобов'язання вчасно вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на умовах цього договору (а.с. 7). Встановлено, що 31.07.2014 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, відповідно до умов якого право власності на гаражний бокс [NUMBER] по [ADDRESS] набула [PERSON] (а.с. 34, 114-115). Судом встановлено, що 31.07.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування гаражного боксу, відповідно до умов якого відповідач передала в дар гаражний бокс [NUMBER] по [ADDRESS] у власність [PERSON] (а.с. 138-139). Наказом позивача №88 від 88, з 01.08.2015 р. встановлено щомісячні внески на відшкодування витрат: АС [NUMBER] по [ADDRESS] Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Частиною 1 ст. 529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. За змістом ч. 1 ст. 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Між тим, загальні положення про зберігання передбачають обов'язок професійного зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (ч.2 ст. 936 ЦК). Тобто, зазначена норма передбачає можливість укладення договору зберігання за конструкцією консенсуального і цілком поширюється на спеціальні види зберігання, а отже - і на договір зберігання транспортних засобів. В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2014 р. [PERSON] набула право власності на гаражний бокс [NUMBER] по [ADDRESS] в м. Києві, обслуговування та експлуатацію яким здійснюється ПрАТ СП «Партнер», а саме, зберігання та охорона майна. [PERSON] постійно користувалась послугами позивача, що відповідачем не заперечувалось та не спростовувалось. З моменту передання відповідачем майна на зберігання ПрАТ СП «Партнер», між сторонами існували зобов'язання реального характеру по договору зберігання транспортних засобів. У відповідності із ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП "Партнер" відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов'язкові платежі та податки. Встановлено, що з моменту набуття права власності на гаражний бокс [NUMBER] по [ADDRESS] в м. Києві до 31.12.2017 р., відповідач не здійснювала оплати за внески за охорону автомобіля та експлуатаційні витрати, внаслідок чого утворилась заборгованість за загальну суму 18 690,00 грн., яку відповідач правомірно просить стягнути. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наявність суми боргу в розмірі 24 450 грн., сума заборгованості підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з серпня 2014 р. по серпень 2018 р., а саме, індекс інфляції за гаражний бокс [NUMBER] становить 3 951,94 грн., 3 % річних за гаражний бокс [NUMBER] становить по 503,76 грн., а всього підлягає стягненню - 28 905,70 При цьому, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення боргу, індексу інфляції та 3 % річних за користування відповідачем послугами гаражного боксу [NUMBER] АС [NUMBER] задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було доведено належності відповідачу права власності на даний гаражний бокс, оскільки 31.07.2014 р. [PERSON] на підставі договору дарування гаражного боксу здійснила відчуження гаражного боксу [NUMBER] по [ADDRESS] на користь [PERSON] (т. 1 а.с. 138-139). При цьому, позивачем, клопотань щодо залучення нового власника гаражнього боксу [NUMBER] [PERSON] заявлено не було. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за гаражний бокс [NUMBER] по [ADDRESS]. Вимога відповідачки про необхідність постановлення по даній справі окремої ухвали не підлягає задоволенню через недоведеність такої вимоги в порядку ст. 262 ЦПК України.

Outcome: partial