Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідачів\~та просить\~стягнути шкоду,\~завдану йому\~незаконними рішеннями\~і діями\~органів досудового\~слідства,\~прокуратури і\~суду в\~сумі 850\~000\~грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказував,\~що незаконнимпритягненням до кримінальної відповідальності йому завдано моральну шкоду, оскільки протягом тривалого часу він терпів душевні та фізичні страждання, були порушені його нормальні життєві зв'язки, погіршились його відносини з оточуючими. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його повноважний представник позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Повноважні представники відповідачів в судовому засіданні та в поданих відзивах на позов, проти позовних вимог заперечували, вказували на їх безпідставність та в задоволенні позову просили відмовити. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Як обєктивно встановлено судом, Заступником прокурора м. Хмельницького 20.10.2004 року порушено кримінальну справу №19/4186 стосовно службових осіб колективного підприємства «Хмельницький завод продтоварів» за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України. Стосовно [PERSON] кримінальна справа порушена 22.03.2006 року, а 07.04.2006 року йому предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.382 КК України, та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 22.05.2006 року затверджено обвинувальний висновок та кримінальну справу спрямовано до Хмельницького міськрайонного суду для розгляду по суті. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 04.06.2007 року справу повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування у зв'язку із неповнотою досудового слідства. Прокурором м. Хмельницького 31.05.2010 року затверджено обвинувальний висновок та кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, направлено для розгляду до Хмельницького міськрайонного суду. Вироком Хмельницького міськрайонного суду \~ \~ \~ \~ від\~17.08.2012\~року[PERSON] засуджено за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням адміністративно - господарських та організаційно - розпорядчих функцій, строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку на З роки. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16.10.2012 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17.08.2012 року стосовно [PERSON] скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. Вироком Хмельницького міськрайонного суду \~ \~ \~ \~від 14.10.2013\~року[PERSON] визнано невинним і по суду виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21.01.2014 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14.10.2013 року стосовно [PERSON] залишено без змін, а апеляцію прокурора без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій за касаційною скаргою прокурора скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03.11.2014 року кримінальну справу стосовно [PERSON] за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України повернуто прокурору м.Хмельницького для організації проведення додаткового розслідування. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20.01.2015 року постанову Хмельницького міськрайонного суду від 03.11.2014 року скасовано, а кримінальну справу повернуто на новий судовий розгляд. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, та відповідно до ч.5 ст.74 КК України, за вчинення вказаних злочинів звільнено від покарання у зв'язку із закінченням строків давності. За вироком суду, [PERSON] засуджено за те, що він, обіймаючи на підставі рішення загальних зборів співвласників колективного підприємства "Хмельницький завод продтоварів" від 25.06.1998 року (протокол № 8) посаду директора та голови правління колективного підприємства «Хмельницький завод продтоварів», являючись службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, впродовж 1998 - 2002 років вчинив зловживання службовим становищем та службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки. Вироком апеляційного суду Хмельницької області від 13.04.2017 року частково задоволено апеляцію прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21.06.2016 року у частині призначеного [PERSON] покарання, визнано його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язанні з адміністративно- розпорядчими функціями строком на 2 роки та конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнено [PERSON] від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності, передбачених п.4 ч.1 ст.49 КК України. Окрім цього, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13.04.2017 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21.06.2016 року в частині засудження [PERSON] за ч.2 ст.366 КК України скасовано, а справу провадженням закрито за відсутністю в діянні складу злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.11.2017 року частково задоволено касаційну скаргу [PERSON], вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21.06.2016 року та вирок апеляційного суду Хмельницької області від 13.04.2017 року в частині визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України скасовано, а справу в цій частині закрито на підставі п.1 ч.1 ст.6 КПК України 1960 року за відсутністю події злочину. Згідно ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. У відповідності до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження та незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», передбачено що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Вказане зазначається також і в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи. При цьому, суди при визначенні моральної шкоди мають виходити із засад розумності, поміркованості та справедливості. Як встановлено судом, [PERSON] перебував під слідством і судом протягом 138 місяців 26 днів (11 років 6 місяців 26 днів) (з часу предявлення обвинувачення - 07.04.2006 року по час виправдання судом - ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.11.2017 року. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» (стаття 8) встановлено на 2018 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3 723 грн. Таким чином, розмір моральної шкоди завданої [PERSON], виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, на думку суду, має становити 516\~896\~грн. (138 місяців 26 днів х 3 723 грн.). Враховуючи, що позивач за час перебування під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих звязків, не були порушенні при цьому його трудові права та право власності при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із розміру мінімальної заробітної плати.

Outcome: partial