Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.03.2013 р. з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що свідчать акти розслідування нещасного випадку за формою Н-1, Н-5. Висновком МСЕК йому було встановлено 25 % втрати професійної працездатності. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з ДП «Селидіввугілля» на його користь суму моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн. та судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Україна» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Відділення ВД ФССНВВ та ПЗ в м.Селидове - в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Акту № 4 від 28.03.2013 р. про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом(а.с.5-6), за висновком комісії нещасний випадок, який стався 25.03.2013 р. з [PERSON] пов»язаний з виробництвом. Згідно Акту розслідування нещасного випадку від 10.01.2009 р. за висновком комісії нещасний випадок, який стався 13.12.2008 р. з [PERSON] пов»язаний з виробництвом. Згідно довідки серії 10 ААА № 131804 від 23.10.2013 р. (а.с.9), [PERSON] встановлено 25 % втрати професійної працездатності. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, згідно ЗУ «Про внесення змін і доповнень, що стосуються охорони праці, до Кодексу законів про працю України» від 15 грудня 1993 року N 3694-XII, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що внаслідок отриманого професійного захворювання було порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Це заподіює йому моральні страждання, тому що він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе і своєї родини, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі внаслідок професійного захворювання він зіткнувся з труднощами побутового плану. В теперішній час відчуває негативні наслідки захворювання. Він продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. Виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи те, що згідно первинного огляду МСЕК [PERSON] встановлено 25 % втрати професійної працездатності, задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 40000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі, що передбачений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial