Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування вимог за яким зазначив, що 17.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-010/040/2007/l, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 143 760,00 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки у розмірі 4,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). З метою забезпечення виконання позичальником його боргових зобовязань за кредитним договором 17.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, не здійснив погашення в строк відповідних сум кредиту, відсотків, інших обовязкових платежів, внаслідок чого станом на 20.01.2014 року утворилася заборгованість в сумі 1\~534 891,69 грн., яку позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», у якому просили суд визнати припиненими договори поруки №№ SR-ML-010/040/2007/1/1 та SR-ML-010/040/2007/1, укладеними 17 вересня 2007 року між ними та ЗАТ «ОТП Банк» у звязку зі зміною грошового зобовязання без їх згоди як поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності позивачів за зустрічним позовом (т. 1 а.с. 250-253). Представник ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заявах про збільшення розміру позовних вимог, просив їх задовольнити. Додав, що закріплене у п. 2.1.4 Додаткового договору №1 від 16.01.2009 до Кредитного договору №ML-010/040/2007/l від 17.09.2007 підвищення фіксованої процентної ставки чи фіксованого відсотку на 4% за умови порушення позичальником своїх зобовязань за договором є додатковою фінансовою санкцією. Оскільки банк не застосовував збільшену відсоткову ставку, то на думку представника позивача, не можна вести мову про збільшення обсягу відповідальності поручителів. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Інші співвідповідачі за первісним позовом: [PERSON] (відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії І-ТП №000998 змінив прізвище з «Борисова» на «Толкачова»), [PERSON], [PERSON], а також їх представники в судовому засіданні проти позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» заперечували. Також представник [PERSON] та [PERSON] підтримав вимоги за зустрічним позовом та просив його задовольнити. Звертав увагу суду, що пунктом 2.1.4 Додаткового договору №1 від 16.01.2009 до Кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» передбачене підвищення процентної ставки, що свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителів та є підставою для визнання їх поруки припиненою. Суд, заслухавши пояснення представника ПАТ «ОТП Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представників, розяснення висновку судового експерта, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення вимог за первісним та зустрічним позовними заявами, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-010/040/2007/l, за умовами якого банк надав відповідачу за первісним позовом кредит в сумі 143\~760,00 швейцарських франків на купівлю нерухомого майна з першочерговим внеском 25,23% вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу з остаточною датою повернення кредиту 17.09.2027 року. За користування кредитом за домовленістю між сторонами встановлювалась плаваюча процентна ставка, а саме фіксований відсоток у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) (т. 1 а.с.9-16). В подальшому до даного кредитного договору вносились зміни та доповнення, зокрема щодо розміру і валюти кредиту, розміру плаваючої (фіксованої) процентної ставки, внаслідок укладення його сторонами Додаткового договору №1 від 16.01.2009, Додаткового договору №2 від 11.02.2010, Додаткового договору №3 від 04.08.2010, Додаткового договору №4 від 20.07.2011 та Додаткового договору №5 від 27.01.2012 (т. 1 а.с.17-35, т. 4 а.с. 78-81). Судам також встановлено, що 17.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] були укладені договори поруки №SR-ML-010/040/2007/1, № SR-ML-010/040/2007/1/1, та № SR-ML-010/040/2007/1/2 відповідно, за умовами яких поручителі зобовязалися відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань як солідарні боржники (т. 1 а.с. 58-59, 62-63, 66-67). Крім того відповідачам були направлені досудові вимоги від 06.11.2012 про погашення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 56, 60, 65, 69). З урахуванням останніх збільшених вимог за заявою ПАТ «ОТП Банк» від 03.02.2014 та відповідно до розрахунку заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 20.01.2014 року складає 1\~534\~891,69 грн., з них: заборгованість за кредитом 1\~213\~185, 53 грн.; заборгованість по відсоткам 321\~706,16 грн.; заборгованість по штрафним санкціям 0,00 грн. (т. 2 а.с. 16-18, 164-168). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а також у строк (термін), встановлений у зобов'язанні. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положенням ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, що передбачено ч.1 ст.554 ЦК України. Відповідно до частини другої указаної статті, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як розяснено судам у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Судом встановлено, що 11.02.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки №SR-ML-010/040/2007/l/l, а між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Додатковий договір №1 до Договору поруки №SR-ML-010/040/2007/1 (т. 2 а.с. 122, 126). Саме у п.2.2.1 даних Додаткових договорів №1 було передбачено, що «у разі зміни, в тому числі збільшенні розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань Боржника за Кредитним договором після укладення цього Договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких Додаткових договорів до цього Договору, а підписання Поручителем цього Договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного договору». В той же час, як було встановлено в судовому засіданні, 16.01.2009 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був підписаний Додатковий договір №1 до Кредитного договору №ML-010/040/2007/l від 17.09.2007, у п. 2.1.4 якого зазначалось, що «у випадку порушення Позичальником будь-яких своїх зобов'язань встановлених умовами Кредитного договору та/чи цього Додаткового договору, Фіксована процентна станка чи Фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за Кредитним договором (Плаваюча чи Фіксована процентна ставка)) підвищується на 4% (чотири відсотки) річних, в порядку передбаченому цим Додатковим договором». Отже судом встановлено, що сторони Додаткового договору №1 до Кредитного договору домовились внести ряд змін та доповнень до Кредитного договору №ML-010/040/2007/l, одне з яких передбачало підвищення на 4% річних фіксованої процентної станки чи фіксованого відсотку у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання за договором і така домовленість мала місце ще до 11.02.2010 року, коли позивачі за зустрічним позовом уклали Додаткові договори №1 до Договорів поруки, у яких погодились на забезпечення порукою збільшеного розміру боргових зобов'язань. Більш детальний аналіз зміни умов кредитування, у тому числі умов розрахунку процентів за користування кредитом, наведений судовим експертом у Додатку №1 до Висновку №696/15-25 від 31.03.2016 (т. 4 а.с. 78-81). У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 по справі № 6-97цс13 викладений правовий висновок, що за змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою припинення поруки є такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки. Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі №6-2662цс15 від 20.04.2016, за змістом якого збільшення відповідальності поручителя може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів. У справі, яка переглядається, суди встановили, що додатковими угодами до кредитних договорів внесено без згоди поручителів зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів, що було встановлено під час судового розгляду і не спростовано кредитором… Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки… Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. З огляду на встановлення в ході судового розгляду факту збільшення обсягу відповідальності поручителів [PERSON] та [PERSON], суд вважає за можливе визнати припиненою поруку позивачів за зустрічним позовом, за договорами поруки, укладеними 17 вересня 2007 року із ЗАТ «ОТП Банк». Оскільки [PERSON] та [PERSON] просили у своєму зустрічному позові визнати припиненими безпосередньо договори поруки, у той час як положення ч. 1 ст. 559 ЦК України передбачають припинення саме поруки, а не договору, - суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Зважаючи на правовий висновок, наведений у постанові ВСУ по справі №6-2662цс15 від 20.04.2016 суд вважає за можливе також припинити поруку відповідача [PERSON] за договором поруки № SR-ML-010/040/2007/1/2, укладеним 17 вересня 2007 року між останнім та ЗАТ «ОТП Банк», так як суду не надано доказів, а судом не здобуто погодження відповідача [PERSON] на збільшення обсягу його відповідальності як поручителя внаслідок укладання 16.01.2009 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» Додаткового договору №1 до Кредитного договору №ML-010/040/2007/l від 17.09.2007, умови якого передбачали можливість підвищення банком процентної ставки (відсотку). Суд критично оцінює твердження представника ПАТ «ОТП Банк» про те, що банк не скористався умовою п. 2.1.4 Додаткового договору №1 до Кредитного договору №ML-010/040/2007/l та не підвищив процентну ставку (відсоток) на 4% річних, у звязку із чим фактично не відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителів, оскільки положення ч. 1 ст. 559 ЦК України не вимагають для припинення поруки факту застосування кредитором підвищеної процентної ставки, а прямо передбачають припинення поруки вже безпосередньо у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» та стягує на користь останнього із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ML-010/040/2007/1 від 17 вересня 2007 року у розмірі 1 534 891,69 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 3\~654 грн. та 26\~424 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial