Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання у ДНЗ «Одеське вище професійне училище морського туристичного сервісу». В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 600грн. щомісяця, на період навчання у ДНЗ «Одеське вище професійне училище морського туристичного сервісу».Свої змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені, суду пояснила, що вона з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1998 року, який був розірваний Рішенням Роздільнянського району Одеської області від 10 грудня 2004 року. За період шлюбу народились діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення суду від 10.12.2004 року, з відповідача стягувались аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, до повноліття сина [PERSON], тобто [INFO] року, після цієї дати - за вирахуванням тієї рівної частини, яка призначалася на дитину, яка досягла повноліття, до повноліття доньки [PERSON], тобто до [INFO] року. На даний час син став повнолітнім, навчається у ДНЗ «Одеське вище професійне училище морського туристичного сервісу» на 1-му курсі. Вона працює, але не в змозі одна забезпечити сина, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідач має змогу допомагати сину матеріально. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні із зміненими позовними вимогами, погодився частково, не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання, але він не згоден з його розміром. Просив суд, стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який навчається у розмірі 300грн., так як він не працює, він сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі 600грн. і у нього на утриманні знаходиться його брат, який є інвалідом 2 групи з дитинства. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітні сини або дочка продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому з 27 жовтня 1998 року та який на час розгляду справи розірвано Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 грудня 2004 року (а.с.20). Від спільного життя мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.12) та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] На теперішній час син, [PERSON] є повнолітнім та є учнем навчальної групи № 3, на І курсі у ДНЗ «Одеське вище професійне училище морського туристичного сервісу», згідно з наказом про зарахування №4 від 25.08.2016 року, що підтверджується довідкою №1785 від 06.12.2016 року виданої директором ДНЗ «ОВПУ МТС» ( а.с.2). Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.12.2004 року відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь позивача на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, починаючи з 30.11.2004 року до повноліття сина [PERSON], тобто [INFO] року, після цієї дати - за вирахуванням тієї рівної частини, яка призначалася на дитину, яка досягла повноліття, до повноліття доньки [PERSON], тобто до [INFO] рок ( а.с. 21). Діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 923 від 06.12.2016 року виданою виконкомом Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ( а.с.4). Відповідно до довідки № 51 від 23.01.2017 року виданої Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, позивач [PERSON] на теперішній час працює у Єреміївській сільській раді на посаді секретаря. ( а.с.22). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина та дочку у твердій грошовій сумі або у частці від їх заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою (сином) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. З аналізу зазначених вище юридичних фактів, матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що [PERSON] по справі досяг віку який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчатися на денній формі навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, оскільки навчання є його основним заняттям і він не має можливості працювати та заробляти собі на життя, а тому має потребу у матеріальній допомозі, перебуває на повному утриманні своєї матері. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Суд критично ставиться до твердження відповідача, що на його утриманні перебуває його рідний брат [PERSON], [INFO], який є інвалідом 2 групи з дитинства, оскільки відповідач не надав жодних доказів на свої твердження. Вирішуючи питання, чи має змогу відповідач надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] не працює, він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Таким чином, стягнуті аліменти на утримання дитини, яка навчається у розмірі 600грн. щомісячно, відповідача поставить у скрутне матеріальне становище. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 450грн., щомісячно, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з 27.12.2016 року, оскільки статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, до закінчення навчання, тобто до 28.02.2018 року. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial