Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд, відповідно до останньої редакції позовної заяви від 03.12.2015 року (т. 2, а.с. 177), визнати договір поруки №68/1V від 30.11.2005 р., укладений між [PERSON] та АБ «Брокбізнесбанк», припиненим з 10.05.2010 р.; визнати договір відступлення права вимоги від 31.01.2014 р., укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ПАТ «Банк національний кредит» та договір факторингу від 07.02.2014 р., укладений між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест», недісними в частині відступлення права вимоги за договором поруки №68/1V від 30.11.2005 р., укладеному між [PERSON] та АБ «Брокбізнесбанк». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.2005 р між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іст-Інвест» був укладений кредитний договір №68-05V. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору банк відкриває Позичальнику відкличну кредитну лінію в сумі 3401620,00 дол. США строком з 15.11.2005 р. по 10.11.2009 р. із сплатою 14 відсотків річних. Банк 15.11.2005 р. уклав з ТОВ «Едвайс» договір поруки №68V згідно з яким останнє виступило поручителем перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. 30.11.2005 р. банк уклав з позивачем договір поруки №68/1V згідно з яким позивач виступив поручителем перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Додатковою угодою №2 від 30.11.2005 р. до Кредитного договору внесено зміни, зокрема: в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором позичальник надає банку оформлений у встановленому чинним законодавством порядку договір поруки №68V від 15.11.2005 р., договір іпотеки за реєстр. №7291 від 17.11.2005 р. на нежитловий комплекс загальною площею 618,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та договір поруки №68/1V від 30.11.2005 р. Відповідно до Договору поруки №68/1V позивач зобов'язувався відповідати у повному обсязі за: своєчасне повернення кредиту у розмірі 3401620,00 дол. США до 10.11.2009 р.; виплату процентів по кредиту в сумі, виходячи з розрахунку 14% річних за користування кредитними коштами до 10.11.2009 р.; виплату пені у випадку прострочення по виплаті процентів і поверненню кредиту, яка нараховується виходячи з розрахунку 0,1 % від непогашеної суми заборгованості за кожний день прострочки. ТОВ «Іст-Інвест», як ініціатор змін договору, відповідно до ст. 188 ГК України повідомляло [PERSON] та ТОВ «Едвайс» щодо змін до кредитного договору листом №05-11 від 29.05.2006 р., а саме що між ТОВ «Іст-Інвест» та банком були укладені додаткові угоди до кредитного договору: №1 від 17.11.2005 р. - про надання 510000,00 дол США кредитних коштів; №2 від 30.11.2005 р. - про надання в забезпечення кредиту об'єкту нерухомості; №3 від 02.03.2006 р. - про надання 3000,00 дол. США кредитних коштів; №4 від 16.05.2006 р. - про надання 15800,00 дол. США кредитних коштів; №5 від 24.05.2006 р. - про надання 1000,00 дол. США кредитних коштів. Листом-погодженням №9/2009 від 01.10.2009 р. Приватний підприємець [PERSON] надала відповідь на лист позивальника №05-11 від 29.05.2006 р., яким погодила укладання додаткових угод №1-5 до кредитного договору. Позивач зазначає, що вказаний лист-погодження був наданий позивачем ТОВ «Іст-Інвест» за результатами розгляду звернення ТОВ «Іст-Інвест» від 28.09.2009 р. №17/09. Це звернення не містить жодної інформації щодо внесення додаткових змін до Кредитного договору. Тому позивач, зазначивши в своєму листі-погодженні від 01.10.2009 р. №9/2009 про свою готовність надалі виступати поручителем за Кредитним договором з урахуванням всіх змін до нього, виходив лише з того, що йому було відомо, а саме - ніявність лише п'яти додаткових угод до кредитного договору, про які його проінформувало ТОВ «Іст-Інвест» листом від 29.05.2006 р. №05-11 та про те, що строк його поручительства припиняється 10.05.2010 р. Також позивач вказує, що договір поруки №68/1V банк уклав з фізичною особою [PERSON], а відповідь про наступну згоду виступати поручителем за кредитним договором надано іншою особою, зокрема фізичною особою-підприємцем [PERSON] Тому вважати, цей лист-відповідь належною згодою на зміни до кредитного договору не можна. Позивачу стало відомо про факт укладання між банком та позичальником додаткових угод до кредитного договору після 24.05.2006 р., зокрема: додаткова угода №7 від 29.12.2007 р. був повністю змінений зміст всього кредитного договору, який був викладений в новій редакції; №8 від 20.05.2008 р. була підвищена відсоткова ставка за користування кредитними коштами до 16% річних; №9 від 27.10.2008 р. - підвищена відсоткова ставка за користування кредитними коштами до 18% річних; №10 від 11.11.2008 р. - зменшений ліміт кредитування до розміру 529850,00 доларів США; №11 від 03.02.2009 р. - змінений розмір плати за обслуговування кредитної лінії; №12 від 10.11.2009 р. відповідно до якої, кредитна лінія була трансформована у звичайний кредит, термін дії кредитного договору був пролонгований до 15.11.2011 р., був складений графік погашення кредиту та змінений порядок сплати відсотків за користування кредитом, згідно з яким позичальник був зобов'язаний щомісячно сплачувати проценти за поточний місяць з розрахунку 15% річних, а ще 3% річних сплати одночасно із погашенням кредиту. Позивач вказує, що інші зміни кредитного договору, оформлені додатковими угодами до нього, ініціатором яких був банк, мали бути повідомлені та погодженні з позивачем саме банком відповідно до ст. 188 ГК України перед їх безпосереднім укладанням. Однак позивача ані позичальник, ані банк про додаткові угоди №7-12 до кредитного договору не повідомляли, згоду на їх укладання від нього не отримували. Будь-яких змін до договору поруки №68/1V його сторонами внесено не було. Тому позивач вказує, що відповідно до 5.2 договору поруки 68/1V, позивач відповідав перед банком за виконання кредитного договору на період його дії - до 10.11.2009 р. та протягом 6 місяців від дня настання строку виконання кредитного договору - до 10.05.2010 р. Пунктом 2.2. Договору поруки 68/1V визначено, що поручитель не несе відповідальності перед кредитором у випадку, якщо кредитний договір був змінений його учасниками без згоди поручителя. У зв'язку з чим, позивач стверджує, що договір поруки 68/1V є припиненим з 10.05.2010 р. 31.01.2014 р. між Банком та ПАТ «Банк національний кредит» був укладений договір Факторингу, відповідно до якого Банк відступив ПАТ «Банк національний кредит» право вимоги до ТОВ «Іст-Інвест» та його поручителів за кредитним договором. 07.02.2014 р. між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Банк національний кредит» відступив ТОВ «Фінасова компанія «Капітал Гарант Інвест» права вимоги до ТОВ «Іст-Інвест», ТОВ «Едвайс» та [PERSON] за кредитним договором. Проте, позивач зазначає, що договір факторингу від 31.01.2014 р., укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ПАТ «Банк національний кредит» та договір факторингу від 07.02.2014 р., укладений між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» є недійним в частині відступлення права вимоги за договором поруки 68/1V від 30.11.2005 р. укладеному між позивачем та АБ «Брокбізнесбанк», у зв'язку з припиненням дії цього договору поруки з 10.05.2010 р. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Брокбізнесбанк» в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та просив застосувати строки позовної давності щодо вимог в частині визнання договору поруки №68/1V від 30.11.2005 припиненим з 10.05.2010. Представник відповідача ПАТ «Банк Національний Кредит» в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ «Іст-Інвест» в судовому засіданні, вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. 15.11.2005 р між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іст-Інветс» був укладений кредитний договір №68-05V. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору банк відкриває Позичальнику відкличну кредитну лінію в сумі 3401620,00 дол. США строком з 15.11.2005 р. по 10.11.2009 р. із сплатою 14 відсотків річних. 15.11.2005 р. АБ «Брокбізнесбанк» уклав з ТОВ «Едвайс» договір поруки №68V, згідно з яким, останнє виступило поручителем перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. 30.11.2005 р. банк уклав зі [PERSON] договір поруки №68/1V згідно з яким позивач виступив поручителем перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до Договору поруки №68/1V позивач зобов'язувався відповідати у повному обсязі за своєчасне повернення кредиту у розмірі 3401620,00 дол. США до 10.11.2009 р.; виплату процентів по кредиту в сумі, виходячи з розрахунку 14% річних за користування кредитними коштами до 10.11.2009 р.; виплату пені у випадку прострочення по виплаті процентів і поверненню кредиту, яка нараховується виходячи з розрахунку 0,1 % від непогашеної суми заборгованості за кожний день прострочки. 17.11.2005 р. було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору - про надання 510000,00 дол. США кредитних коштів. 30.11.2005 р. було укладено додаткову угоду №2 відповідно до якої, в Кредитний договір внесено зміни, зокрема: в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором позичальник надає банку оформлений у встановленому чинним законодавством порядку договір поруки №68V від 15.11.2005 р., договір іпотеки за реєстр. №7291 від 17.11.2005 р. на нежитловий комплекс загальною площею 618,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та договір поруки №68/1V від 30.11.2005 р. 02.03.2006 р. було укладено додаткову угоду №3 - про надання 3000,00 дол. США кредитних коштів. 16.05.2006 р. було укладено додаткову угоду №4 - про надання 15800,00 дол. США кредитних коштів. 24.05.2006 р. було укладено додаткову угоду №5 - про надання 1000,00 дол. США кредитних коштів. 29.05.2006 р. ТОВ «Іст-Інвест» повідомило [PERSON] щодо змін до Кредитного договору листом №5-11 від 29.05.2006 р., а саме що між ТОВ «Іст-Інвест» та банком були укладені додаткові угоди до кредитного договору №1-5. 29.12.2007 р. було укладено додаткову угоду №7 - кредитний договір був викладений в новій редакції, в якому було збільшено штрафні санкції. 20.05.2008 р. було укладено додаткову угоду №8 - була підвищена відсоткова ставка за користування кредитними коштами до 16% річних. 27.10.2008 р. було укладено додаткову угоду №9 - підвищена відсоткова ставка за користування кредитними коштами до 18% річних 11.11.2008 р. було укладено додаткову угоду №10 - зменшений ліміт кредитування до розміру 529850,00 доларів США. 03.02.2009 р. було укладено додаткову угоду №11 - змінений розмір плати за обслуговування кредитної лінії. Листом №17/09 від 28.09.2009р. ТОВ «Іст-Інвест» звернулося до [PERSON] з проханням підтвердити готовність виступати поручителем за Кредитним договором, враховуючи всі зміни до нього. Листом-погодженням №9/2009 від 01.10.2009 р. Приватний підприємець [PERSON] надала відповідь, що розглянувши звернення ТОВ «Іст-Інвест», щодо її поручительства по кредитному договору між АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Іст-Інвест» №68-05V від 15.11.2005 року з урахуванням всіх змін до цього договору, вона надалі погоджується виступати поручителем за цим договором. 10.11.2009 р. було укладено додаткову угоду №12 - відповідно до якої, кредитна лінія була трансформована у звичайний кредит, термін дії кредитного договору був пролонгований до 15.11.2011 р., був складений графік погашення кредиту та змінений порядок сплати відсотків за користування кредитом, згідно з яким позичальник був зобов'язаний щомісячно сплачувати проценти за поточний місяць з розрахунку 15% річних, а ще 3% річних сплати одночасно із погашенням кредиту. Відповідно до п. 5.2 Договору поруки 68/1V, він зберігає свою юридичну силу на період дії кредитного договору №68-05V від 15 листопада 2005 р. та протягом 6 (шести) місяців від дня настання строку виконання кредитного договору. Пунктом 2.2. Договору поруки 68/1V визначено, що поручитель не несе відповідальності перед кредитором у випадку, якщо кредитний договір був змінений його учасниками без згоди поручителя. Згідно кредитного договору №68-05V в його початковій редакції від 15.11.2005 року, строк дії договору зазначений до 10 листопада 2009 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 29.05.2006 р. ТОВ «Іст-Інвест» повідомило [PERSON] щодо змін до Кредитного договору листом №5-11 від 29.05.2006 р., а саме що між ТОВ «Іст-Інвест» та банком були укладені додаткові угоди до кредитного договору №1-5. Доказів того, що [PERSON] було повідомлено про наступні додаткові починаючи з №7 по 12, сторонами по справі не надано. А отже, слід дійти висновку, що Листом-погодженням №9/2009 від 01.10.2009 р. Приватний підприємець [PERSON] надала відповідь на лист позивальника №05-11 від 29.05.2006 р., яким погодила укладання додаткових угод №1-5 до кредитного договору. Так, відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. З огляду на викладене, у Банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушених зобов'язань боржником щодо сплати заборгованості за кредитним договором, починаючи з 10.11.2009 року, протягом наступних шести місяців, тобто до 10.05.2010 р., а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише 16.11.2011 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Щодо заяв відповідачів про застосування строків позовної давності, в обґрунтування яких вони зазначають, що 14.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення у справі №2-12566/11 за позовом АТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за об'єднаним позовом АТ «Брокбізнесбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» про стягнення заборгованості за кредитним договором яким позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі. Вказують, що перебіг позовної давності починається від дня коли позивачем було надано лист-погодження від 01.10.2009 року, а тому строк позовною давності щодо звернення до суду із вимогою про визнання припиненним договору поруки №68/1V від 30.11.2005 минув ще у жовтні 2012 року. З таким висновком, суд погодитися не може, оскільки встановлено, що [PERSON] не було належним чином повідомлено про додаткові угоди, та як зазначає сама позивачка, що дізналася вона про додаткові угоди у день отримання позовної заяви про стягнення заборгованості, а тому позивачем не було пропущено строку для звернення до суду. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Також згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашения кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання, у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Враховуючи викладене, оскільки, [PERSON] не було повідомлено про додаткові угоди №7-12, а з позовом позивач звернувся до суду 16.11.2011 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно зобов'язання за договором поруки №68/1V від 30.11.2005 р., припинилося 10.05.2010 року. Таким чином позовні вимоги щодо визнання договір поруки №68/1V від 30.11.2005 р., укладений між [PERSON] та АБ «Брокбізнесбанк», припиненим з 10.05.2010 р. підлягають задоволенню. 31.01.2014 р. між Банком та ПАТ «Банк національний кредит» був укладений договір Факторингу, відповідно до якого Банк відступив ПАТ «Банк національний кредит» право вимоги до ТОВ «Іст-Інвест» та його поручителів за кредитним договором. 07.02.2014 р. між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Банк національний кредит» відступив ТОВ «Фінасова компанія «Капітал Гарант Інвест» права вимоги до ТОВ «Іст-Інвест», ТОВ «Едвайс» та [PERSON] за кредитним договором. 06 вересня 2016 року між ТОВ «Фінасова компанія «Капітал Гарант Інвест» та ТОВ «СЛ Девелопмент» був укладений договір відступлення права вимоги №04/16, відповідно до якого ТОВ «Фінасова компанія «Капітал Гарант Інвест» відступив ТОВ «СЛ Девелопмент» права вимоги до ТОВ «Іст-Інвест», ТОВ «Едвайс» та [PERSON] за кредитним договором. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання договорів відступлення права вимоги від 31.01.2014 р., укладений між ПТА «Брокбізнесбанк» та ПАТ «Банк національний кредит» та договір факторингу від 07.02.2014 р., укладений між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест», недісними в частині відступлення права вимоги за договором поруки №68/1V від 30.11.2005 р., укладеному між [PERSON] та АБ «Брокбізнесбанк» не підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial