Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати щомісячно із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 30.11.2010 року відповідача зобов`язано сплачувати на її користь на утримання сина аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час таких коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки з часу визначення розміру аліментів за попереднім рішенням, через значні інфляційні процеси в Україні підвищилась вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В зв`язку з цим, визначена сума аліментів не відповідає належному рівню утримання їх дитини. Також зазначила, що вона офіційно не працевлаштована та отримує лише нестабільні доходи від тимчасових заробітків, яких не вистачає на забезпечення іноді навіть мінімальних потреб дитини. Крім цього, зазначила, що їх син навчається у КЗ «Луцьким навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №7 природничий ліцей» м. Луцьк Волинської області, в зв`язку з чим вона змушена винаймати квартиру у м. Луцьк, що потребує додаткових коштів. Просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача, збільшивши його розмір до 2000 гривень, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2020 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання. (а.с. 20) 30 квітня 2020 року Млинівським районним судом Рівненської області ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказаним рішенням присуджено стягувати з [PERSON] на\~користь \~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~по 2000\~(дві\~тисячі)\~гривень,\~щомісячно,\~\~але не\~\~менше ніж\~\~50\~\~відсотків прожиткового\~мінімуму\~для \~дитини\~відповідного \~віку,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням законної\~сили і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~а\~також\~ 840 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від \~3 вересня 2020 року заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 30 квітня 2020 року у вказаній цивільній справі скасовано з призначенням нового судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що розмір отримуваних від відповідача коштів на утриманні їх спільної дитини є мізерним та їх не вистачає на забезпечення навіть мінімальних потреб сина, оскільки, крім потреб на навчання, забезпечення сина одягом, харчуванням існують також потреби на оплату секції з плавання, яку відвідує син у м. Луцьк. У середньому на місяць витрати на утримання дитини складають 4000 - 5000 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що на його думку, відсутні, передбачені ст. 192 СК України обставин, які б підтверджували зміну матеріального, або сімейного становища позивача [PERSON] , які б у свою чергу зумовлювали необхідність збільшення розміру аліментів. Також, послався на поганий стан свого здоров`я та відсутність заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 30.11.2010 року, стягнуто з\~відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На момент ухвалення вищевказаного судового рішення дитині було 4 роки. На момент пред`явлення позову у цій справі сину позивача [PERSON] виповнилось - 13 років. Відтак, у зв`язку із зростанням сина [PERSON] та збільшенням світогляду і кола його інтересів, як дитини, збільшилась необхідність у його матеріальному забезпеченні для задоволення таких його потреб, в тому числі і на навчання та дозвілля. Позивач [PERSON] офіційно не працевлаштована, отримує доходи лише від тимчасових заробітків, які носять нерегулярний характер. Крім цього, позивач зазначає, що для проживання з сином, хоч і не офіційно, винаймає квартиру у м. Луцьк, так як їх син навчається у Луцькому навчально-виховному комплексі ЗОШ І-ІІ ступенів №7, про що до матеріалів справи долучено відповідну довідку навчального закладу. За таких обставин, суд вважає, що матеріальний стан позивача зазнав зміни у сторону погіршення. При цьому, коштів, які надає відповідач [PERSON] , в добровільному порядку, на утримання сина, як встановлено в суді і підтверджується поясненнями позивача, не вистачає для покриття необхідних витрат на його матеріальне забезпечення, які у середньому становлять, близько 4000 - 5000 гривень на місяць. Судом також встановлено, що участь відповідача щодо утримання сина [PERSON] обмежується лише перерахуванням незначних сум, даний факт підтверджений сторонами в судовому засіданні. Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що зміна матеріального становища позивача у сторону погіршення, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. А тому, наявні правові підстави, передбачені ст.192 СК України для зміни розміру стягуваних аліментів. При цьому, встановивши, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі по 300 гривень, суд приходить до висновку про те, що позивач отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Збільшуючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що хоча відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, проте це не є обставиною, яка б звільняла його від обов`язку по належному утриманню своєї дитини, або ж свідчила про неможливість стягнення з нього аліментів у збільшеному розмірі. При цьому, суд також бере до уваги і стан здоров"я платника аліментів [PERSON] , а саме наявність у нього кількох, в тому числі, хронічних захворювань, що підтверджується документально ( а.с. 85-89 ). Суд також враховує і ту обставину, що за станом здоров"я на час розгляду справи відповідачу не встановлено будь-якої втрати працездатності, відтак він є працездатним і взмозі утримувати спільного з позивачем сина [PERSON] . Так, відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Зі змісту положень ч.ч.1,2.ст.3; ст.10 ЦПК України випливає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно норм матеріального права, чинного на час виникнення спірних правовідносин. За таких\~обставин,\~суд вважає доцільним стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, який, одночасно, відповідає положенням ст.182 СК України і не є меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З підстав вище наведеного, суд вважає, що наведені у відзиві проти позову посилання відповідача є частково безпідставними та необгрунтованими, відтак підлягають відхиленню. Суд бере до уваги лише відомості про стан здоров`я відповідача. Водночас, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, оскільки документального підтвердження про витрати позивача на утримання дитини в розмірі 4000 - 5000 гривень, суду не представлено. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного, ст.ст.141, 181,182, 183, 192 СК України,

Outcome: partial