Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Представник Коссей О. М. в інтересах Акціонерного товариства\~«ОТП Банк»\~(далі\~ Банк) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , приватного підприємства «С В Я» про стягнення заборгованості, в якій просить: - стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 986269,59 грн за кредитними договорами від 17 листопада 2005 року № ML-600/3581/2005 та від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008; - стягнути солідарно із [PERSON] та приватного підприємства «С В Я» заборгованість в розмірі 241597,36 грн за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008; - стягнути сплачений судовий збір. Позовна заява, з урахуванням пояснень представника позивача у судовому засіданні, обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість перед Банком на суму 986269,59 грн, з яких: - 744672,23 грн заборгованість за договором від 17 листопада 2005 року № ML-600/3581/2005, у тому числі 693294,70 грн за тілом кредиту, 51377,53 грн за відсотками; - 241597,36 грн солідарна заборгованість [PERSON] та поручителя ПП «С В Я» за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008, у тому числі 227355,79 грн за тілом кредиту, 14241,57 грн за відсотками. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 11 травня 2021 року з викликом сторін, яке відкладено у зв?язку з неявкою сторін на 16 червня 2021 року. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Банку до [PERSON] , ПП " [PERSON] " про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20 липня 2021 року. 20 липня 2021 року судовий розгляд справи відкладено на 28 вересня 2021 року за клопотанням відповідача [PERSON] , як керівника ПП «С В Я». 28 вересня 2021 року відповідач, повідомлений належним чином про час судового розгляду, повторно не прибув у судове засідання. Розгляд справи відкладено на 26 жовтня 2021 року. 26 жовтня 2021 року [PERSON] , повідомлений належним чином про час, дату і місце розгляду справи, знову не прибув, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Причини неявки не повідомив. З огляду на викладене, ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року постановлено здійснити заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Окремо суд звертає увагу на те, що [PERSON] жодного разу у судові засідання не прибував, явку свого представника не забезпечував. Водночас відповідач у своїх клопотаннях зазначав про втрату працездатності та інвалідність, хоча жодних доказів наявності таких обставин суду не надав. При цьому суд неодноразово враховував клопотання відповідача та відкладав судові засідання на стадії підготовчого провадження та судового розгляду по суті. Проте відповідач з квітня 2021 року відзив на позов суду не подав, у судові засідання жодного разу не прибув, явку свого представника не забезпечив. З огляду на приписи статей 223 та 280 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та вирішення спору по суті без участі відповідачів та їхніх представників. Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. 17 листопада 2005 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого відповідно до ст. 1 Статуту АТ «ОТП Банк» (а. с. 152) є позивач, укладений кредитний договір № ML-600/3581/2005, відповідно до умов якого відповідач отримав 39100 Євро (а. с. 7). 25 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до ст. 1 Статуту АТ «ОТП Банк» (а. с. 152) є позивач, укладений кредитний договір № CrL-SMEI00/015/2008 (про надання кредитної лінії), відповідно до умов якого відповідач отримав 40000 Швейцарських франків (а. с. 49). В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ПП «С В Я» (Поручитель) в особі керівника [PERSON] укладено договір поруки від 25 липня 2008 року № SR-SMEI00/015/200, за яким поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ( [PERSON] ) його боргових зобов`язань за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008 (а. с. 112). Відповідно до п. 3.2 договору поруки від 25 липня 2008 року № SR-SMEI00/015/200, у випадку невиконання [PERSON] боргових зобов`язань за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008, Поручитель приймає на себе зобов`язання виконати боргові зобов`язання [PERSON] . Фактичне отримання коштів Сторожуком у межах вказаних кредитних договорів підтверджується наданими копіями кредитних заявок (а.с. 138-142), меморіальними ордерами (а. с. 145-148). При цьому матеріалами справи підтверджено те, що з 2009 року між банківською установою та [PERSON] неодноразово укладалися додаткові договори до кредитного договору № ML-600/3581/2005, останній з яких 09 грудня 2019 року (а. с. 45). З 2011 року також між сторонами укладено ряд додаткових договорів до договору про надання кредитної лінії № CrL-SMEI00/015/2008, останній з яких № 11 від 09 грудня 2019 року (а. с. 107). Після кожного укладеного додаткового договору здійснювався новий розрахунок порядку погашення заборгованості за договорами, які підписувались сторонами. Зокрема додатковим договором від 09 червня 2016 року № 4 до кредитного договору № ML-600/3581/2005 заборгованість за основним договором було розділено на два кредити: Кредит № 1 610947,92 грн; Кредит № 2 152736,98 грн (а. с. 20). Як пояснив у судовому засіданні представник Банку, вказані додаткові договори укладалися з метою реструктуризації наявного у відповідача боргу перед установою за кредитними договорами. Розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008 підтверджується, що заборгованість відповідача станом на 22 січня 2021 року за вказаною угодою становить 241597,36 грн, з яких: 227355,79 грн заборгованість за тілом кредиту; 14241,57 грн заборгованість за відсотками (а. с. 143). Розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 17 листопада 2005 року ML-600/3581/2005 підтверджується, що загальна заборгованість відповідача станом на 22 січня 2021 року за вказаною угодою становить 744672,23 грн, з яких: - за Кредитом № 1 (транш № 1) 541728,53 грн заборгованість за тілом кредиту; 51350,12 грн заборгованість за відсотками (а. с. 144); - за Кредитом № 2 (транш № 2) 151566,17 грн заборгованість за тілом кредиту; 27,41 грн заборгованість за відсотками (а. с. 144); 07 липня 2020 року та 14 вересня 2020 року Банк звертався до відповідача з письмовими досудовими вимогами про дострокове погашення наявної у [PERSON] кредитної заборгованості за договорами ML-600/3581/2005 та № CrL-SMEI00/015/2008, які позичальник отримав 11 липня 2021 року та 18 вересня 2020 року, відповідно (а. с. 151). Оскільки [PERSON] письмові вимоги Банку добровільно не виконав, наявну кредитну заборгованість не погасив, то Банк звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути: - із [PERSON] заборгованість в розмірі 986269,59 грн за кредитними договорами від 17 листопада 2005 року № ML-600/3581/2005 та від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008; - солідарно із [PERSON] та ПП «С В Я» заборгованість в розмірі 241597,36 грн за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008; - сплачений судовий збір у розмірі 14794,04 грн. При цьому представник Банку у судовому засіданні пояснив і це підтверджено матеріалами справи, що загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 986269,59 грн за кредитними договорами від 17 листопада 2005 року № ML-600/3581/2005 та від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008, тоді як солідарна заборгованість двох відповідачів за кредитним договором від 25 липня 2008 року № CrL-SMEI00/015/2008 у розмірі 241597,36 грн включена у загальну суму заборгованості 986269,59 грн. Таким чином, 14794,04 грн судового збору сплачено, виходячи із суми загальної заборгованості відповідачів у розмірі 986269,59 грн. Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи, суд виходить з такого. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі у цій справі правом на спростування доводів Банку не скористалися, відзив на позов не подали. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом\~статей 626,\~628,\~629\~ЦК України\~договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків.\~Зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до приписів частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Зважаючи на укладений договір поруки, Банк також вправі вимагати солідарного виконання боргових зобов`язань позичальника за Кредитним договором від 25\~липня 2008\~року № CrL-SMEI00/015/2008 і від Поручителя ПП «С В Я» на всю суму заборгованості 241597,36 грн. Доказів виконання [PERSON] боргових зобов`язань перед Банком суд не отримав. Підсумовуючи викладене та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором від 17 листопада 2005 року № ML-600/3581/2005 у загальному розмірі 744672,23 грн. Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення солідарно зі [PERSON] і ПП «С В Я», як поручителя, на користь АТ «ОТП Банк» суми заборгованості за Кредитним договором від 25\~липня 2008\~року № CrL-SMEI00/015/2008 у загальному розмірі 241597,36 грн. Своєю чергою суд зазначає, що стягнення із [PERSON] коштів у розмірі 986269,59 грн за договорами № ML-600/3581/2005 та № CrL-SMEI00/015/2008\~та одночасне\~стягнення з\~нього 241597,36\~грн солідарно\~за договором\~№ CrL-SMEI00/015/2008\~(тоді\~як 241597,36\~грн включені\~у загальну\~заборгованість в\~розмірі 986269,59\~грн)\~буде подвійним\~стягненням з\~цього відповідача\~заборгованості за\~Кредитним договором\~від 25\~липня 2008\~року № CrL-SMEI00/015/2008 у розмірі 241597,36 грн. З огляду на викладене, цивільний позов Банку підлягає задоволенню частково, а саме шляхом стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором від 17 листопада 2005 року № ML-600/3581/2005 у загальному розмірі 744672,23 грн та стягнення солідарно зі [PERSON] і ПП «С В Я» заборгованості за Кредитним договором від 25\~липня 2008\~року № CrL-SMEI00/015/2008 у загальному розмірі 241597,36 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, загалом на користь позивача у цій справі підлягає стягненню сума 986269,59 грн (744672,23+241597,36), з якої і було сплачено судовий збір, тобто 1,5 % від ціни позову, то з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 14794,04 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів.

Outcome: partial