Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

\~Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку\~ на його користь заборгованість в сумі 21859 грн. 67 коп. та понесені судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 21 березня 2008 року\~ між ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №24-644/08-ШД про надання в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 13000 грн. з оплатою по процентній\~\~ ставці 0,0001% річних. В якості забезпечення зобовязання перед банком зі сторони відповідача\~\~ із\~ [PERSON] 21.03.2008 року був укладений\~ договір поруки №24-644/08-ШД -П, відповідно до якого вона взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, в солідарному порядку із останнім . 11 квітня 2011 року рішенням\~\~ Баранівського районного\~ суду\~ Житомирської області\~ , з відповідачів в солідарному порядку стягнуто заборгованість за вказаним договором в сумі 22627 грн.75 коп. та судові витрати. 16 червня 2011 року апеляційним судом Житомирської області скасовано рішення Баранівського районного суду Житомирської області і прийнято нове рішення, яким первісний позов позивача був задоволений частково і на користь\~ позивача стягнуто суму в розмірі 16\~627 грн. 75 коп. , а також судові витрати. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора , яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України , оскільки залишається невиконаним належним чином. При цьому останній платіж по поверненню заборгованості по тілу кредиту був здійснений 28 березня 2014 року , за зазначений період відповідачу здійснювалось нарахування відсотків та щомісячної комісії за користування кредитними коштами. А тому заборгованість відповідачів по дорахуваннюю за період з 09 лютого 2011 року ( звернення з первісним позовом ) по березень 2014 року складає суму 21 859, 67 грн. , в тому числі заборгованість по відсотках за користування кредитом 12 200, 97 грн., заборгованість по щомісячній комісії за користування кредитом 9 658, 70 грн. В судове\~ \~\~ засідання представник позивача\~ \~\~ не\~\~ зявився, направив\~ \~\~ до суду заяву,\~ згідно якої\~ \~\~ \~\~\~ він\~\~ просить\~ розглянути справу\~ \~\~ у\~ \~\~ його відсутності\~ , позовні\~\~\~ вимоги він\~ \~підтримує ( а.с 37). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовних вимог не визнала, подала письмові заперечення щодо предявлених вимог, вважає поруку банку із [PERSON] припиненою, так як пройшов визначений строк для кредитора для звернення із позовом до суду для захисту свого права ( а.с. 57-58). Відповідач\~ \~\~ \~ \~\~ [PERSON]\~в судове засідання не зявився, про час та місце\~ розгляду\~ справи\~ \~ він повідомлений належно, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, так як судова повістка про виклик, незважаючи на те, що вона повернулась до суду із довідкою пошти за закінченням терміну зберігання , направлялась відповідачу за місцем його реєстрації по вул. Садова 37 в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Житомирській області від 15 грудня 2016 року ( а.с. 55).\~ Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №24-644/08-ШД (а.с.12-13), відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 13000 грн. Згідно умов договору останній зобовязався повернути кредит та сплатити банку нараховані відсотки у вказаний строк, з виплатою грошових сум частинами щомісячно, однак ці умови відповідачем виконанні не були. Відповідно до договору поруки від 21 березня 2008 року №24-644/08-ШД-П [PERSON] поручилася перед банком в тому, що вона зобовязується перед кредитором (позивачем) відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором (а.с.16-17). Враховуючи факт порушення зобов'язань банк\~\~ звертався до суду за захистом своїх порушених прав. 11 квітня 2011 року рішенням\~\~ Баранівського районного\~ суду\~ Житомирської області\~ , з відповідачів в солідарному порядку стягнуто заборгованість за вказаним договором в сумі 22627 грн.75 коп. та судові витрати (а.с.21-22) 16 червня 2011 року апеляційним судом Житомирської області змінено рішення Баранівського районного суду Житомирської області , на користь\~ позивача стягнуто із відповідачів солідарно суму в розмірі 16\~627 грн. 75 коп. , а також судові витрати (а.с. 23-24). 21.09.2011 року відділом державної виконавчої служби Баранівського\~ районного управління юстиції\~\~ Житомирської області\~\~ відкрито виконавчі провадження відносно відповідачів (а.с.25,26) Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 554 Цивільного Кодексу України визначає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із частиною 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку , встановленому в договорі поруки . У разі, якщо такий строк не встановлено , порука припиняється , коли кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги , порука припиняється , якшо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі , зі спливом якого повязана дія чи подія , яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями , тижнями , днями або годинами ( ч. 1 ст. 252 ЦК України) . Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення , законодавець повязує термін , який визначається календаною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( частина 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). У пункті 5. 1 договору поруки зазначено, що порука припиняється із припиненням зобовязання , що забезпечується нею Порука також припиняється , якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя. Тобто встановлено строк , після якого порука припиняється. Отже, порука - це строкове зобовязання , і незалежно від того , встановлений строк її дії договором чи законом , його сплив припиняє субєктивне право кредитора . Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків . Разом із тим позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу , яка його порушила . За зобовязаннями , строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги , перебіг позовної давності починається від дня , коли в кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо порука припинилась, ( у тому числі й на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом визначеного сторонами у договорі строку від дня настання строку виконання основного зобовязання ) , інститут позовної давності не застосовується , тому що право кредитора на предявлення вимоги до поручителя та обовязок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобовязання припинились. У кредитному договорі ( п. 3.2) строк виконання основного зобовязання чітко визначений : позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси , отримані за цим договором , до 20 березня 2011 року ( а.с. 12) . За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту , починаючи з 20 березня 2011 року і протягом наступних 3-х років ( п. 5.1 договору поруки) . Строк поруки не є строком захисту порушеного права . Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином і право кредитора і обовязок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права , в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку , кредитор вчиняти не може. Оскільки судом встановлено, що боржник зобовязався повернути кредит до 20 березня 2011 року , а позивач звернувся до суду із позовом, в тому числі і до поручителя, 02 листопада 2016 року , тобто із пропуском встановленого у договорі 3-х річного строку , є підстави для відмови у позові щодо [PERSON] у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Це правова позиція Верховного суду України, постанова Верховного суду України від 14.09.2016 року, справа № 6-1451 цс 16. Таким чином, оскільки заборгованість за договором (\~ по тілу\~\~\~ кредиту)\~ відповідачами було остаточно сплачено лише\~ 28.03.2014 року, що не оспорюється сторонами , заборгованість [PERSON] по донарахуванню за період з 09.02.2011 року (дата звернення за первісним позовом) по березень 2014 року склала 21859 грн. 67 коп., з яких: заборгованість по відсоткам за користування кредитом 12200 грн. 97 коп., заборгованість по щомісячній комісії за користування кредитом 9658 грн. 70 коп.\~, яка і підлягає стягненню із останнього (а.с. 18-20). Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов в частині щодо останнього .\~\~\~\~ Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора , яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій , передбачених умовами договору та ЦК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1378 грн. 00 коп. ,\~ так\~ як\~ вони документально підтверджені, а суд позовні\~ вимоги задовольняє щодо даного відповідача повністю.

Outcome: partial