Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачка 23.03.2018 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO].н. Позов мотивований тим, що батько дитини фактично з дня народження сина ніякої уваги йому не приділяв, матеріально не допомагає, не виявляє бажання бачити дитину, тобто свої батьківські обов'язки не виконує. На підставі викладеного просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка заявою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився. Нотаріально посвідченою заявою позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнав повністю (а.с. 7). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5) сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина [PERSON], що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Висновок суду підтверджується наступними доказами. Як встановлено судом малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні. Нотаріально посвідченою заявою (ННА 548944) [PERSON] відмовився від батьківських прав відносно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], підтвердив, що не має та не буде мати у майбутньому ніяких претензій матеріального та нематеріального характеру відносно сина (а.с. 6). Суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 40). Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] [INFO].н., оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Позовні вимоги в частині зміни прізвища дитини задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно. Законодавством України, зокрема ст. 166 СК, передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права на дитину і звільняється від обов'язків щодо її виховання. Зміна прізвища малолітньої (неповнолітньої) дитини відноситься саме до особистих немайнових прав батьків. У зв'язку з цим відпадає необхідність в отриманні згоди батька або матері, позбавлених батьківських прав для зміни дитячого прізвища. Зміна прізвища дитини здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мін'юсту. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial