Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До суду 08.10.2020 року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське», третя особа [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Згідно обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] зазначив, що 28 серпня 2020 року він рухався на своєму автомобілі і вирішив зупинитися біля магазину-супермаркету «Santim» за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26. Під час здійснення зупинки він помітив, що інший автомобіль від`їджає від магазину, і вирішив поставити свій автомобіль на його місце. В зв`язку з цим позивач відразу почав рух у напрямку вільного місця для паркування автомобіля, і здійснюючи паркування відчув сильний удар у нижню частину свого автомобіля з правого боку. Вийшовши зі свого авто, він побачив, що удар був здійснений металевим блокіратором паркувального місця, який автоматично піднімався вгору. Як з`ясувалося пізніше, керування даного металевого блокіратора здійснював з пульту управління [PERSON] , який являвся співробітником ТОВ «Київське», якому і належить магазин-супермаркет « [INFO] ». Дана подія сталася о 21 годині 08 хвилин. Посилався на те, що унаслідок даної події відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 18.09.2020 року йому було завдано матеріальний збиток у розмірі 54\~681, 94 грн.. Також ним було сплачено кошти у розмірі 2000 грн. за проведення відповідного експертного дослідження. Додатково посилався на те, що, окрім матеріальних збитків, йому було завдано моральну шкоду, яку оцінив у розмірі 140\~000 грн., та яка полягає у тому, що весь час знаходження автомобіля на ремонті він потерпав від незручностей та не міг вести звичний спосіб життя, був позбавлений можливості оперативного пересування містом та доводилось у інший спосіб відвозити дітей до школи, дитсадку та різних гуртків. За викладеного звернувся до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 15.10.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 16.11.2020 року. Представником відповідача адвокатом Рогозним І.М. 11.11.2020 року було подано відзив на позов, згідно якого він заперечував проти позову, вважаючи його необґрунтованим і просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.65-77). У підготовче засідання призначене на 16.11.2020 року з`явилася представник [PERSON] \~- адвокат Димовчі Т.В., позов підтримала, просила його задовольнити, заявила клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді ПРА ОМР. Також зазначила, що разом з позовом було подано клопотання про витребування доказів, просила його задовольнити. У зв`язку з наданням відповідачем відзиву, просила суд розгляд справи відкласти та надбати час для подачі відповіді на відзив. У підготовче засідання з`явився представник ТОВ «Київське» - Рогозний І.М. позов не визнав, проти клопотання представника позивача про витребування доказів заперечував, просив приєднати до матеріалів справи відзив на позов, також заявив клопотання про долучення до матеріалів справи рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23.09.2020 року по справі №420/4739/20. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи лист ПРА ОМР від 20.10.2020 року за №5-2693. Прийнято відзив на позов з додатками, зобов`язано представника відповідача надати суду відомості про час прийняття [PERSON] на роботу та повну дату його народження. Задоволено клопотання представника відповідача та приєднано до матеріалів справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 420/4739/20. Задоволено клопотання представника позивача та надано час для ознайомлення з відзивом та надання відповіді на відзив, розгляд справи відкладено на 21.12.2020 року. Представником позивача 16.12.2020 року подано до суду відповідь на відзив (а.с.108-118), згідно якої наполягала на позові та просила його задовольнити. Представником відповідача 18.12.2020 року надано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.100-107). У зв`язку з відсутністю світла у приміщенні суду, розгляд справи призначений на 21.12.2020 року відкладено на 25.01.2021 року. У підготовче засідання 25.01.2021р. позивач не з`явився, представником позивача адвокатом Димовчі Т.В. через канцелярію суду надано клопотання про витребування доказів. Представник ТОВ «Київське» у підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання, яким просив долучити до матеріалів справи витяг з наказу ТОВ «Київський» №219-п від 19.08.2020 року про прийняття на роботу [PERSON] [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 29.01.2021р. за клопотанням представника позивача витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське» відео-зйомку камер відео-нагляду біля магазину-супермаркету « [INFO] » за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26, які здійснювали відео-фіксацію паркувальних місць біля магазину 28 серпня 2020 року з проміжком часу з 20-ї години 50 хвилин по 21 годину 20 хвилин. Розгляд справи відкладено на 15.03.2021 року. На виконання ухвали суду від 29.01.2021 року ТОВ «Київське» 26.02.2021 року на адресу суду було надано відповідь (а.с.137), в якій зазначено, що у зв`язку з обмеженим обсягом пам`яті комп`ютера, відеозаписи з камер спостереження у магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , зберігаються не більше 17 календарних днів. Таким чином, надання записів з камер відео спостереження біля магазину-супермаркету « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , які здійснювали відео фіксацію паркувальних місць біля магазину 28 серпня 2020 року з проміжком часу з 20-ї години 50 хвилин по 21 годину 20 хвилин не уявляється можливим. У підготовче засідання призначене на 15.03.2021 року з`явилася представник [PERSON] \~адвокат Димовчі Т.В., позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. У підготовче засідання з`явився представник ТОВ «Київське» - адвокат Рогозний І.М., позовні вимоги не визнав, також проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечував. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 15.03.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 25.05.2021 року. У судове засідання 25.05.2021 року з`явилися представник [PERSON] \~адвокат Димовчі Т.В., позов підтримала, просила його задовольнити та представник ТОВ «Київське» Рогозний І.М., позов не визнав, третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. З огляду на викладене, за згодою представників сторін, зважаючи на належне сповіщення, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності третьої особи. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 28 серпня 2020 року рухався на належному йому автомобілі «AUDI A7» і вирішив зупинитися біля магазину-супермаркету «Santim» за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26. Під час здійснення зупинки він помітив що інший автомобіль від`їджає від магазину і він вирішив поставити свій автомобіль на його місце. В зв`язку з цим позивач відразу почав рух в напрямку вільного місця для паркування автомобіля, і здійснюючи паркування відчув сильний удар в нижню частину свого автомобіля з правого боку. Вийшовши зі свого авто, він побачив, що удар був здійснений металевим блокіратором паркувального місця, який автоматично піднімався вгору. Керування даного металевого блокіратора здійснював з пульту управління [PERSON] , який являвся співробітником ТОВ «Київське», якому і належить магазин-супермаркет « [INFO] ». Дана подія сталася о 21 годині 08 хвилин. По факту події, яка сталася 28 серпня 2020 року, унаслідок якої була завдана шкода автомобілю позивача, позивачем в телефонному режимі була викликана поліція. На місце пригоди о 22 годині 49 хвилин приїхав екіпаж поліції № 3513. Ними було встановлено, що автомобілю завдана шкода у вигляді пошкодження бамперу, решітки радару та пошкодження самого радару. Про це свідчить Талон-повідомлення єдиного обліку № 41467, копія якого наявна в матеріалах справи. Проте, співробітниками поліції за фактом події протокол про адміністративне правопорушення складено не було , з посиланням на те, що за вказаними фактами виникли цивільно-правові відносини і рекомендували звернутися до суду. Така позиція поліції відображена, також, у листі Приморського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області вих.. № 36/-42952ЕО від 30.09.2020 року (а.с.38). Про факт пошкодження автомобіля позивача металевим блокіратором паркувального місця (юніпаркером), також, свідчать фотографії, які є в матеріалах справи і які були зроблені позивачем того ж дня в момент, коли приїхала поліція за його викликом (а.с.35-36). У матеріалах справи є витяг з наказу ТОВ «Київський» №219-п від 19.08.2020 року про прийняття на роботу [PERSON] .. Таким чином, третя особа [PERSON] на момент події, яка сталася 28 серпня 2020 року, унаслідок якої була завдана шкода автомобілю позивача, являвся працівником відповідача ТОВ «Київський». Суд вбачає, що територія, на якій здійснював паркування свого автомобіля позивач, являється офіційно відведеним майданчиком для паркування. Даний факт підтверджується договором балансоутримання місць для паркування № 169/ІІ-СЛ-2019/03-01 від 01 серпня 2019 року, який діяв до 31.12.2020 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с.42-43). За цим договором КП «Одестранспарксервіс», як уповноважена особа, надає ТОВ «Київське», як оператору, право організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26. Відповідно до п. 2.3.4. даного договору ТОВ «Київське» зобов`язане забезпечувати безпеку дорожнього руху на місцях для паркування. Відповідно до п. 24 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1342, оператор зобов`язаний, зокрема, - обладнати майданчик для паркування відповідно до вимог цих Правил,\~Правил дорожнього руху, норм, нормативів, стандартів з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху; - організовувати навчання персоналу, який обслуговує майданчик для паркування; - забезпечувати безоплатно персонал, який обслуговує майданчик для паркування, спеціальним одягом з метою забезпечення його безпеки під час виконання службових обов`язків, а також безпеки дорожнього руху. Зразки спеціального одягу затверджує Мінрегіон. Із матеріалів справи вбачається що, металевий блокіратор паркувальних місць (юніпаркер) влаштований відповідачем ТОВ «Київське» без оснащення системи безпеки, а саме без датчику руху та звукового і візуального (попереджувального) сигналів, що суперечить безпеці дорожнього руху. Металевим блокіратором паркувальних місць (юніпаркером) керував не паркувальник, а особа яка займала посаду охоронця [PERSON] .. Тобто, паркування автомобілів здійснював, працівник відповідача, який навіть не був обізнаним та не навченим відповідній професії і тому здійснив керування металевого блокіратора паркувального місця (юніпаркеру) з пульта управляння не кваліфіковано, чим спричинив пошкодження автомобіля позивача. Дані обставини є порушенням вимог п. 24 Правил паркування транспортних засобів. Паркувальник не був одягнений в спеціальний одяг з метою забезпечення його безпеки під час виконання службових обов`язків, а також безпеки дорожнього руху. Цей факт вбачається з фото, яке було зроблено відразу після того, як сталася дана подія, які є в матеріалах справи. На фото зображений [PERSON] , який одягнений в брюки та сорочку ділового стилю (службову форма магазину і, як вияснилося пізніше, працював не паркувальником а охоронцем, хоча здійснював фактично роботу паркувальника автомобілів біля магазину супермаркету. Відповідно до п. 2.1. Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011р. №1251-VI, організація та розміщення майданчиків для платного паркування та спеціально відведених автостоянок здійснюється на підставі, зокрема, схеми розміщення майданчиків для платного паркування транспортних засобів, узгодженої та затвердженої в установленому порядку. Відповідно до п. 2.6. Положення, для отримання Схеми оператор зобов`язаний звернутися до уповноваженого органу із заявою. Даним пунктом, також, передбачений прядок погодження схеми розміщення майданчиків для паркування транспортних засобів та спеціально відведених автостоянок і влаштування юніпаркерів (металевих блокіраторів паркувальних місць). Представник відповідача ТОВ «Київське» не надав суду схему розміщення майданчику, погоджену Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, стосовно погодження схем. У матеріалах справи є лист Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (відповідь на адвокатський запит) вих. № 01-13/630/2вих від 28.09.2020 року, в якому зазначено, що відповідач ТОВ «Київське» не зверталося і до райадміністрації стосовно погодження схем розміщення майданчиків для паркування транспортних засобів та спеціально відведених автостоянок і влаштування юніпаркерів (металевих блокіраторів паркувальних місць) за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим, суд вважає, що влаштування юніпаркерів (металевих блокіраторів паркувальних місць) за адресою: [ADDRESS] було здійснено відповідачем ТОВ «Київське» самовільно. Дана обставина являється порушенням вимог п. 9.1. (17), п. 9.1. (29) Правил благоустрою території міста Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VІ, п. 2.6. Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011р. №1251-VI. Таким чином, ТОВ «Київське» були створені перешкоди для дорожнього руху і як наслідок, автомобілю позивача була завдана шкода у вигляді пошкодження бамперу, решітки радару та пошкодження самого радару. Із матеріалів справи вбачається, що 23.09.2020 року позивач звернувся до Приморської районної адміністрації ОМР з листом вхід. № Б2693 з вимогою вручити ТОВ «Київське» припис про демонтаж автоматичних металевих блокіраторів на відведеному майданчику для паркування біля магазину-супермаркету « [INFO] » за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26. А у разі невиконання припису ТОВ «Київське», направити розпорядження голови Приморської районної адміністрації ОМР до КП «Міські дороги», щодо демонтажу автоматичних металевих блокіраторів на відведеному майданчику для паркування біля магазину-супермаркету « [INFO] » за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26. Приморська районна адміністрація ОМР 20.10.2020 року надала відповідь, що уповноваженій особі вручено припис відносно усунення порушень шляхом демонтажу елементів благоустрою та приведення об`єкту в первісний стан. Також, в листі зазначено, що питання про демонтаж самовільно розміщених металевих конструкцій (юніпакерів), розміщених за адресою: [ADDRESS] , буде вирішуватися відповідно до рішення Виконавчого комітету ОМР № 389 від 31.10.2019 року. У матеріалах справи є рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 420/4739/20, яке було за клопотанням представника відповідача приєднано до матеріалів даної справи.\~ Ознайомившись детально з даним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 420/4739/20, суд вбачає що на стор. 5 абзац 7 даного рішення зазначено, що «Предметом розгляду даної справи № 420/4739/20 є правомірність, наявність повноважень на видання вимоги (припису) № 150 від 12.05.2020 року інспектором Рейда Б.М. директору ТОВ «Київське» Рубану П.В., яким вимагається протягом 10 діб з моменту отримання вимоги демонтувати…….. та технічні засоби регулювання дорожнього руху («юніпаркери») у кількості 4 штуки на паркувальному майданчику в [ADDRESS] .» Таким чином, спір який розглядався у справі № 420/4739/20 і за результатами розгляду якої 23.09.2020 року було ухвалено рішення Одеським окружним адміністративним судом, ніяким чином не стосується предмету розгляду даної справи № 522/17645/20. З цього рішення вбачається, що директор ТОВ «Київське» [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності, зокрема, за самовільне влаштування технічних засобів регулювання дорожнього руху («юніпаркери») у кількості 4 штуки на паркувальному майданчику в [ADDRESS] .» У рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 420/4739/20 зазначено, що «Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року по справі №522/8574/20\~\~ [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст.139 ч.1 КУпАП\~за те, що 07.05.2020 року на\~\~ [ADDRESS] створив перешкоду дорожньому руху шляхом встановлення на паркувальному майданчику технічних засобів регулювання дорожнього руху («юніпаркери») у кількості 4 штуки, таблички зовнішньо схожу на дорожній знак 5.38 «Місце стоянки» з написом «Тільки для гостей [INFO] ». Накладений штраф у розмірі 510 грн.. Постановою Одеського апеляційного суду від 27.07.2020 року постанова суду від 25.06.2020 року залишена без змін.» Таким чином,\~про те що технічні засоби регулювання дорожнього руху юніпаркери влаштовувалися відповідачем самовільно підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року та Постановою Одеського апеляційного суду від 27.07.2020 року у справі №522/8574/20. Суд вважає що в даній справі відстежується та є в наявності причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданою шкодою позивачу. Влаштування самовільно юніпаркерів та незабезпечення належного персоналу, який був би обізнаний з правилами паркування та безпекою дорожнього руху, призвело до непрофесійного керування автоматичним металевим блокіратором паркувального місця (юніпаркером) з пульта управляння, і як наслідок спричинення пошкодження автомобіля позивача. Так як, ТОВ «Київське» не були дотримані вищезазначені вимоги та зобов`язання, передбачені Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1342, Правилами благоустрою території міста Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VІ, Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011р. №1251-VI, в зв`язку з цим, були створені перешкоди для дорожнього руху і як наслідок, автомобілю позивача була завдана шкода у вигляді пошкодження бамперу, решітки радару та пошкодження радару. Суд вбачає вину відповідача ТОВ «Київське» у завданні шкоди автомобілю позивача. Вина відповідача ТОВ «Київске» полягає в тому, що ТОВ «Київське» не були дотримані вищезазначені вимоги та зобов`язання, передбачені Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1342, Правилами благоустрою території міста Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VІ, Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011р. №1251-VI, а саме, зокрема: - самовільно були влаштовані металеві блокіратори паркувальних місць (юніпаркери); - не було організоване навчання персоналу, який обслуговує майданчик для паркування. А саме, металевим блокіратором паркувальних місць (юніпаркером) керував не паркувальник, а особа яка займала посаду охоронця [PERSON] , що підтверджується наказом ТОВ «Київський» № 219-п від 19.08.2020 року про прийняття на роботу [PERSON] , копія якого є в матеріалах справи. Відповідно до Висновку № 139-20 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу AUDI A7, р.н. [NUMBER] , який був виготовлений судовим експертом [PERSON] 18.09.2020 року за заявою позивача від 01.09.2020 року, розмір завданої шкоди складає 54\~681,94 гривень. Суд вважає даний висновок судового експерта є належним доказом, так як за хронологією подій вбачається, що 28.08.2020 року о 21 годині 08 хвилин сталася подія під час якої була завдана шкода автомобілю позивача. Це була п`ятниця. 29.08.2020 року та 30.08.2020 року вихідні. 31.08.2020 року позивач звернувся за консультацією до юриста. 01.09.2020 року позивач звернувся з заявою до судового експерта [PERSON] з проханням провести автотоварознавче дослідження. Це короткий строк, для звернення до спеціаліста щоб встановити вартість матеріального збитку. 18.09.2020 року за заявою позивача був складений Висновок № 139-20 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу AUDI A7, реєстраційний номер [NUMBER] , яким була встановлена вартість матеріального збитку. Стаття 15 Цивільного кодексу України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч.1\~ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Всі три вищезазначені підстави мають місце в події, яка сталася 28 серпня 2020 року у наслідок якої була завдана шкода автомобілю позивача. Так як, здійснював паркування автомобілів біля магазину-супермаркету «Santim» і автоматично з пульту управляння піднімав вгору металевий блокіратор паркувального місця (юніпаркер) працівник ТОВ «Київське» [PERSON] , то відшкодовувати завдану майнову шкоду позивачу має ТОВ «Київське». За викладеного, суд приходить до висновку, що обставини позову [PERSON] в частині вимог про відшкодування майнової шкоди знайшли своє належне підтвердження за розглядом справи, є обґрунтованими та доведеними, а відповідачем не спростовані. За викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у частині стягнення з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 54\~681, 94 грн.. Із приводу вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до змісту ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п.5 вказаної Постанови). Відповідно до п.9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Між тим, заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди, представник позивача відповідно до ст.\~81\~ЦПК України жодного доказу, який би підтвердив завдану шкоду позивачу, не надала. Також не обґрунтовано розмір відшкодування моральної шкоди, із чого виходив позивач, визначаючи її у розмірі 140\~000 грн.. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial