Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 01 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір № ДН 0001332, відповідно до якого відповідач зобов'язався пред позивачем організувати та виконати ремонтно - будівельні роботи квартири, вартість яких становить 5 609 грн. Половина вартості робіт - 2 805 грн. була оплачена позивачем відповідачу при укладенні вказаного договору, проте відповідач до організації їх виконання не приступив. 27 листопада 2014 року відповідач направив позивачу листа з повідомленням про одностороннє розірвання відповідачем договору від 01 серпня 2014 року, в якому останній посилався на п.4.1 договору про неповернення задатку замовнику ремонтно - будівельних послуг. З даною позицією позивач не згоден, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом. Представник позивача надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір № ДН 0001332, відповідно до якого відповідач зобов'язався пред позивачем організувати та виконати ремонтно - будівельні роботи квартири, вартість яких становить 5 609 грн. Половина вартості робіт - 2 805 грн. була оплачена позивачем відповідачу при укладенні вказаного договору, проте відповідач до організації їх виконання не приступив. 27 листопада 2014 року відповідач направив позивачу листа з повідомленням про одностороннє розірвання відповідачем договору від 01 серпня 2014 року, в якому останній посилався на п.4.1 договору про неповернення задатку замовнику ремонтно - будівельних послуг. У зв'язку з вищезазначеними обставинами 10 лютого 2015 року позивач на адресу відповідача направила письмову вимогу з метою повернення їй грошових коштів у розмірі 2 805 грн. у зв'язку з тим, що їй не були надані ремонтно - будівельні послуги, однак до даного часу дана вимога не була задоволена, кошти не були позивачу повернуті. Грошові кошти передані позивачем відповідачу, сплачувалися в якості виконання зобов'язань за договором, а отже вона має право на повернення свого майна (коштів), що незаконно перебувають у володінні відповідача. На даний момент відповідач не повернув позивачу сплачені нею кошти. Відповідності до положень ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" . споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав;об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до п. 4.1 договору № ДН 0001332 від 01 серпня 2014 року у випадку невиконання замовником п. 3.1 договору протягом 30 днів з моменту укладення договору, даний договір вважається розірваним, а всі його додатки недійсними. У випадку внесення замовником задатку і наступного невиконання п. 3.1 договору, задаток замовнику не повертається. Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ч. 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином вказані вище обставини дають суду підстави стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 2 805 грн. Щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму № 5 від 25 травня 2001 p., № 1 від 27 лютого 2009 р.) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Окрім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial