Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи її тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем від якого сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач в свою чергу утриманням та вихованням дитини не займається, має заборгованість по виплаті аліментів. На даний час у зв'язку з мешкання в зоні бойових дій, позивачка має намір вивезти доньку до Російської Федерації, однак відповідач добровільно згоду на виїзд дитини за кордон не надає, що в свою чергу за її думкою шкодить інтересам дитини. На підставі викладеного вона змушена вернутись до суду з даним позовом, яким просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON] без дозволу батька до досягнення дитиною 16-річного віку та дозволити позивачці або її офіційному представникові оформити документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої за кордон та допустити негайне виконання рішення суду. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], позивачка в свою чергу відповідно до свідоцтва про зміну імені, 13.02.2013 року змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 13.11.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 25.07.2014 року Жовтневим ВДВС ММУЮ позивачці видана довідка за вих..№В19/82 про те, що згідно виконавчого листа їй нараховували аліменти від [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], та всього за період з 28.05.2009 року по 25.07.2014 року нараховано 43769,00 грн., отримано - 900,00 грн., заборгованість за даний період складає 42869,00 грн.. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини, в той час як відповідач покладені на нього законодавством та судом обов'язки не виконую, а у зв'язку з теперішньої небезпечною обстановкою у місті позивака має намір вивести дитину за кордон. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків та можливість оформлення проїзного документа дитини та виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків за рішенням суду. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон без згоди батька. Проте що стосується вимог позивачки про допущення негайного виконання рішення суду, то рішення суду даної категорії відповідно до положень ст.367 ЦПК України негайному виконанню не підлягає. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі ст. 4, 6 Закону України "Про порядк виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил перетирання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, в редакції постанови КМУ від 25 серпня 2010 року № 2010 року,

Outcome: partial