Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Тимошенко Д.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на користь [PERSON] сплачену суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, посилаючись на те, що позивачем було сплачено правничі послуги адвоката в сумі 9 000 грн., що підтверджується копіями договору про надання правової допомоги, додатку №1 до договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру, ордеру, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Представник позивача [PERSON] - адвокат Тимошенко Д.В. подав до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі сторони позивача, вказану заяву підтримав, просив суд задовольнити. Інші учасники, належним чином про дату, час та місце судового засідання повідомлені, у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає заяву без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2020 у справі №638/9392/19 позов [PERSON] до Харківської міської ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, третя особа державний нотаріус Першої Харківської міської нотаріальної контори Грошева О.Ю. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задоволено в повному обсязі. Визнано за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [INFO] , право власності на кошти на загальну суму 10194,06 грн. (десять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 06 коп.), що є заборгованістю Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області по страховим виплатам за період з 01.06.2014 по 30.11.2014 перед [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Представником позивача - адвокатом Тимошенком Д.В. 01.07.2020 до суду була подана заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що позивачем будуть надані докази витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 06.07.2020 представником позивача - адвокатом Тимошенком Д.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої подано докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 246 ЦПК Україния - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України). Приписами ч.І ст. 26 ЗУ від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Між [PERSON] та адвокатом Тимошенком Д.В. 20.03.2019 укладено договір про надання правничої допомоги №20/3-2. Цей договір про надання правових послуг по своїй формі і змісту відповідає також вимогам статті 27 ЗУ від 05.07.2012 № 5076-УІ, а також в цілому діючому законодавству України. Згідно із ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-УІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як передбачено ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п.1 ч.З ст. 133 ЦПК), та становлять одну із складових судових витрат (ч.І ст. 133 ЦПК). Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК (1) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (2) За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (4) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (6) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч.З ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 01.07.2020 до суду була подана заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що позивачем будуть надані докази витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 06.07.2020 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої надані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн., а саме: копії договору про надання правової допомоги №20/3-2 від 20.03.2019, додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 26.06.2020, акту виконаних робіт від 26.06.2020 з детальним описом робіт (наданих послуг), квитанції до прибуткового касового ордеру. У зв`язку з тим, що рішенням встановлено, що саме Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області порушено права та інтереси позивача, сума витрат на професійну правничу допомогу повинна бути стягнена саме з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи категорію справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу частково. Так відповідно до Додатку до Договору про надання правової допомоги від 20.03.2019 року від 26 червня 2020 року вказана участь у судових засіданнях протягом п`яти годин, натомість відповідно до журналів судового засідання адвокат приймав участь у судових засіданнях протягом менше ніж пів години сукупно. Далі захисник надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не приймав участь при розгляді справи. Тому в частині вартості участі адвоката у судових засіданнях сума підлягає частковому стягненню в розмірі 800 ( вісімсот) гривень. Також суд вважає завищеним час написання позовної заяви, а відповідно і суму вартості написання позовної заяви. Позовна заява містить ряд посилань на нормативні акти ( цитування), що не свідчить про значний час на їх копіювання із нормативних актів. тому час, який зазначено, як п`ять годин на виготовлення позовної заяви завищений, а тому стягненню підлягає 1200 ( одна тисяча двісті гривень). Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: partial