Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Спочатку позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 584248 належав автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер [NUMBER], 1997 року випуску, який згодом був проданий. Вказаний автомобіль позивач надавав у користування своєму приятелю [PERSON] 12 квітня 2015 року приблизно о 22:00 год. відповідач [PERSON] знаходячись в стані алкогольного сп'яніння проникла до гаражу свого колишнього чоловіка [PERSON], розташованого по вул.\~Нова, буд. 19-Б в м. Нікополі Дніпропетровської області та пошкодила належний позивачу транспортний засіб, чим спричинила йому матеріальні збитки. З цього приводу позивач звернувся з відповідною заявою до Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області та по даному факту було проведено перевірку за результатами якої позивачу було роз'яснено порядок звернення до суду з вимогами про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства. Згодом, 13 лютого 2018 року позивач уточнив свої позовні вимоги залучивши в якості відповідача [PERSON], який в судовому засіданні 19 жовтня 2017 року перебуваючи в статусі свідка зізнався, що саме він пошкодив належний позивачу автомобіль. (а.с. 50-51) Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 289/1 від 05 травня 2016 року розмір матеріального збитку завданого позивачу, внаслідок пошкодження автомобіля складає 8\~266,20 грн. Враховуючи те, що відповідачі добровільно відмовляються відшкодувати завдану матеріальну шкоду, позивач просить суд стягнути її в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] в розмірі 8 266,30 грн., оскільки саме така сума була необхідна для відновлення автомобіля, витрати за проведення дослідження автотоварознавчого дослідження в сумі 450,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила та в своєму спільному з [PERSON] відзиві зазначили, що спірний автомобіль був придбаний їх родиною приблизно у 2014 році у період її перебування в шлюбі з [PERSON] Однак на той час, в них не склалися подружні стосунки та постало питання про поділ спільного майна. Тому її чоловік [PERSON] оформив право власності на даний автомобіль на ім'я своєї доньки [PERSON], яка в подальшому продала його позивачу [PERSON] На думку відповідача [PERSON] всі ці угоди мали фіктивний характер, а вказаний автомобіль завжди знаходився у користуванні її чоловіка [PERSON] У зв'язку з наведеними обставини вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Також зазначає, що сума завданої матеріальної шкоди значно завищена та не відповідає дійсності. Враховуючи наведені обставини просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. Під час судового засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні 05 листопада 2018 року відповідач [PERSON] підтримала все викладене у відзиві та просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, опитавши свідків, дослідивши усі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 584248 належав автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер [NUMBER], 1997 року випуску номер шасі (кузова, рами) WV2ZZZ70ZVH027611 (а.с.9). Вказаний автомобіль позивач надавав у користування своєму приятелю [PERSON], який не оспорював даний факт під час його опитування в якості свідка в судовому засіданні 19 жовтня 2017 року. 12 квітня 2015 року приблизно о 22:00 год. відповідачі [PERSON], [PERSON] пройшли до гаражу [PERSON], розташованого по вул.\~Нова, буд. 19-Б в м. Нікополі Дніпропетровської області де на той час знаходився належний позивачу автомобіль та пошкодила його, спричинивши матеріальні збитки. З цього приводу, 13 квітня 2015 року позивач звернувся з відповідною заявою до Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області, яку було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 5207 від 13 квітня 2015 року. По даному факту лейтенантом міліції Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] було проведено перевірку за результатами якої 27 квітня 2015 року складено висновок в якому позивачу було роз'яснено порядок звернення до суду з вимогами про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства (а.с. 16). Під час судового засідання 19 жовтня 2017 року судом в якості свідка був опитаний [PERSON], що доводиться сином відповідачу [PERSON] та який суду пояснив, що через образу на батька, зайшов до гаражу та навмисного пошкодив належний позивачу автомобіль, яким користувався його батько, тобто фактично зізнався у скоєнні даного правопорушення. Сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер [NUMBER], 1997 року випуску складає 8266,20 грн. Дані обставини підтверджуються висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 289/1 від 05 травня 2016 року та додатком № 1 до висновку спеціаліста № 289/1 від 05 травня 2016 року (калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля) (а.с.57-59). Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо завищеної суми завданої матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин останньою суду надано не було. Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що спірний автомобіль фактично перебуває у користуванні її колишнього чоловіка [PERSON], оскільки зазначені обставини не спростовують факту заподіяння матеріальної шкоди власнику транспортного засобу, а саме позивачу [PERSON] Таким чином, суд приходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] розпорядилися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позов може бути\~предявлений спільно\~кількома позивачами\~або до\~кількох відповідачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1)\~предметом спору\~є спільні\~права чи\~обовязки кількох\~позивачів або\~відповідачів; 2)\~права та\~обовязки кількох\~позивачів чи\~відповідачів виникли\~з однієї\~підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обовязки (стаття 50 ЦПК України) Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення відповідачів й обґрунтування позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи. Дану позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Таким чином пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду \~від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умовами, що дії останньої були неправомірними. Суд звертає увагу, що під час судового засідання 19 жовтня 2017 року [PERSON], який на той час допитувався судом як свідок, визнав факт скоєння ним правопорушення та пошкодження ним одноособово належного позивачу автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер [NUMBER]. Отже, суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди з боку відповідача [PERSON] на суму 8 266, 20 грн. (вісім тисяч двісті шістдесят шість грн. 20 коп.), а тому вважає доцільним стягнути дану суму з [PERSON] на користь позивача. Також з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати пов'язані з визначенням вартості пошкодження транспортного засобу в сумі 450,00 грн. (а.с.60). За таких обставин, суд вважає за необхідним відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] сумі 580,00 грн. (пятсот вісімдесят грн. 00 коп.)

Outcome: partial