Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON], треті особи ПАТ «Акцент-Банк», Інспекція з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року, стягнення грошових коштів, неустойки, індексу інфляції, 3 відсотків річних, та моральної шкоди, посилаючись на те, що 30.08.2015 року вона уклала з ФОП [PERSON] договір купівлі-продажу № 91, відповідно до якого відповідач зобовязався продати їй ПВХ конструкції, а вона зобовязалась прийняти та оплатити товар. Загальна вартість товару склала 2848 гривень 00 коп. З метою розрахунку по даному договору вона оформила кредитний договір в ПАТ «Акцент-Банк» на 12 місяців та банк перерахував відповідачу 2848 гривень 70 коп., в рахунок оплати за вікно ПВХ відкривне 1470/1020. Згідно п. 2.1. Договору купівлі-продажу, після підписання даного договору постачальник зобовязується протягом 45 робочих днів доставити товар покупцю, тобто строк поставки був до 02.11.2015 року. Проте відповідач взяті на себе зобовязання не виконав до теперішнього часу. Після численних звернень до відповідача 30.11.2015 року відповідач письмово повідомив, що у звязку з заміною технологічного обладнання на заводі виробника змінений строк поставки замовлення на 6.12.2015 року з 9-00 до 11-00 години. 20.12.2015 року вона звернулась до відповідача з письмовою претензією, яку в неї в офісі відповідача не хотіли отримувати під підпис, а 21.12.2015 року відповідач направив їй письмове повідомлення про те, що в звязку з Новорічними святами та вихідними днями, доставка ПВХ конструкцій буде проведена в першу чергу, після того, як завод почне працювати. Зазначила, що такими діями відповідач завдав їй моральну шкоду, порушив її права, вона вимушена виплачувати кредит за товар, який фактично не отримувала, ця ситуація призвела до серйозних переживань, викликало в неї глибокі душевні хвилювання, погіршення стану здоровя. Заподіяна моральна шкода також полягає в том, що вона стала жертвою шахрайства та незаконних дій відповідача. З наведених підстав просила суд розірвати договір купівлі-продажу № 91 від 30 серпня 2015 року, укладений між нею та ФОП [PERSON], стягнути з ФОП [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 2848 гривень 00 коп., перераховані на виконання умов цього договору купівлі-продажу, суму неустойки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2164 гривні 48 коп., індексу інфляції в розмірі 77 гривень 18 коп., 3 % річних в розмірі 17 гривень 79 коп. та 5000 гривень моральної шкоди, а всього 10107 гривень 45 коп. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, відповідно до якої вона підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, за зазначеною в позовній заяві адресою, а також за останньою відомою адресою місця проживання, він відсутній, в звязку з чим відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач є належно повідомленим про час та місце розгляду справи. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник третьої особи Держспоживінспекції у Полтавській області надав суду заяву з проханням про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, висловивши позицію про необхідність задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74, 76, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2015 року між сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу № 91, предметом якого відповідно до п. 1.1 є наступне: Продавець продає належні йому ПВХ конструкції, а покупець в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі, приймає та оплачує даний товар. Загальна вартість товару складає 2848 гривень 00 коп., попередня оплата 2848 гривень 00 коп. Доставка Товару здійснюється за рахунок Постачальника (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Судом встановлено, що п. 2.1 Договору купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], передбачає, що після підписання даного договору Постачальник зобовязується протягом 45 робочих днів доставити Товар покупцю (а.с. 9). Також судом встановлено, що 30.08.2015 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № ABX0RX89130178, згідно якого Кредит надається Позичальнику для оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON], предметом застави згідно цього договору є: окна/двери Вікно ПВХ відкривне 1470/1020 вартістю 2848,7 гривень. На виконання умов кредитного договору [PERSON] здійснюються щомісячні платежі в передбаченому договором розмірі (а.с. 10-11, 16-19). Таким чином, суд вважає встановленим факт належного виконання позивачем [PERSON] своїх зобовязань за Договором купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року, а саме перерахування попередня оплата за товар в розмірі загальної вартості товару в день укладення договору на поточний рахунок ФОП [PERSON] Разом з тим, відповідач свої зобовязання у строки, встановлені в п. 2.1 Договору купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року, та станом на час розгляду справи судом не виконав, товар, який є предметом договору, позивачу не поставив, що окрім змісту позовної заяви підтверджується копіями письмових повідомлень відповідача від 30.11.2015 року та 21.12.2015 року, направлених позивачеві (а.с. 12-13). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. В ч.ч. 2-3 ст. 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Встановлені судом обставини переконливо свідчать про ухилення відповідача ФОП [PERSON] від виконання своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року, оскільки він, отримавши від позивача [PERSON] кошти в розмірі 2848 гривень 00 коп., в рахунок оплати придбаної ПВХ конструкції, у встановлені договором строк доставку товару не забезпечив. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що невиконання зобовязання сталося не з його вини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність розірвання Договору купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року, стягнення з відповідача сплачених нею на виконання умов договору коштів в сумі 2848 гривень 00 коп. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За таких обставин суд визнає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача, окрім сплачених позивачем на виконання умов договору грошових коштів в розмірі 2848 гривень, неустойки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2164 гривні 48 коп., індексу інфляції в розмірі 77 гривень 18 коп., 3 % річних в розмірі 17 гривень 79 коп., згідно наданих позивачем [PERSON] розрахунків (а.с. 15). В ході судового розгляду справи доведено, що невиконання Договору купівлі-продажу № 91 від 30.08.2015 року відбулось внаслідок дій відповідача ФОП [PERSON], який фактично ввів в оману позивача [PERSON], отримавши передплату в розмірі загальної вартості товару 2848 гривень 00 коп., та не поставив передбачений договором купівлі-продажу товар. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу була спричинена моральна шкода через відмову в поверненні коштів, внаслідок чого позивач зазнає побутовий та психологічний дискомфорт, в зв'язку з чим порушені нормальні умови його життя. При цьому суд вважає очевидним, що наявність судового спору із захисту своїх прав споживача та неможливість отримати від відповідача належних грошових коштів протягом кількох місяців не могли не вплинути на звичайний спосіб життя позивача. З огляду на вищенаведене, суд вважає обґрунтованими й такими, що заслуговують на увагу, твердження позивача [PERSON] про те, що вона зазнала переживань та страждань у зв'язку з невиконанням укладеної нею угоди з відповідачем, нереалізованими очікуваннями на заміну вікон у квартирі й внаслідок ігнорування її законних вимог з боку ФОП [PERSON], що обєктивно позначилось негативним чином на стані її здоров'я та ускладнило життя, оскільки вимагало витрачання додаткового часу та зусиль до спонукання відповідача виконати умови договору або повернути сплачену позивачкою суму коштів. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в зв'язку з порушенням її законних прав. Враховуючи об'єм та тяжкість моральних страждань, приймаючи до уваги час та зусилля, які необхідні позивачу для відновлення нормального стану його життя, а також для відновлення його нормального психологічного стану, суд, виходячи з положень п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди , а також враховуючи принцип співмірності та розумності, вважає, що розмір суми, яка може компенсувати позивачу спричинену моральну шкоду, складає 1000 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 536, 611, 612, 626, 628, 638, 651, 655, 656, 693, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року,

Outcome: partial