Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідач [PERSON] частково не погодився з позовними вимогами позивачки [PERSON] та звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання квартири особистою власністю чоловіка. Позивачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на наступне майно: автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733; автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ; квартиру [ADDRESS]; та права вимоги повернення заборгованості за договором позики у розмірі 240946 грн. 08 коп.; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ, - відмовити; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між вартістю автомобілів ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733 та ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ у сумі 17\~039 грн. за перевищення вартої майна, що залишилося у користуванні [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину сплаченого останньою при подачі позову судового збору. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив суд визнати квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована у МБТІ 20.10.2008 року на підставі договору купівлі-продажу ВКЕ № 8230033 від 14.03.2008 року, - його особистим майном. Не заперечує проти задоволення позову у частині поділу автомобілів ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733 та ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ та стягнення з нього грошової комендації у сумі 17 039 грн. Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 61 ЦПК України чітко визначені підстави звільнення від доказування, зокрема: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; обставини, визнані судом загальновідомими. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 01 грудня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ №335062 виданий 01 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис №1172 (а.с. 36). Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сторони у судовому засіданні підтвердили той факт, що у період шлюбу ними було придбано наступне майно, яке підлягає поділу в рівних частках, по 1/2 кожному, та щодо якого у сторін не має спору: -автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733; -автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ. Вартість майна, що була визначена позивачкою [PERSON] на підставі Звітів з незалежної оцінки жіночної вартості майна сторонами погоджена та визнана у судовому засіданні. Також у судовому засіданні встановлено та визнано сторонами у судовому засіданні, що фактично автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733 знаходиться у користуванні позивачки [PERSON], а автомобілем ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ фактично користується відповідач [PERSON] Обидва автомобілі є власністю відповідача [PERSON] на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів. Сторонами погоджено, що автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733 так і залишиться у користуванні позивачки [PERSON], а відповідач [PERSON] не заперечує проти визнання за позивачкою [PERSON] права власності на вказаний автомобіль з виплатою їй компенсації у сумі у сумі 17 039 грн. за перевищення вартості майна, що залишається у користуванні відповідача [PERSON] Також, суд не може повторно визнати за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ, оскільки він вже є його власником на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, позовні вимоги позивачки [PERSON] у частині визнання за нею права спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733; автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал В, реєстраційний номер №АЕ 8667 АЕ.; визнання за нею права власності на автомобіль ВАЗ автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску тип ТЗ Седан, реєстраційний номер №90207 АА кузов №ХТА210530С0254733з компенсацією за перевищення вартості майна, що залишилося у користуванні відповідача [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON] у частині визнання права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та права вимоги повернення заборгованості за договором позики у розмірі 240946 грн. 08 коп., то суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині виходячи з наступного. Сторони у судовому засіданні не заперечували факт, що квартира [ADDRESS] придбана сторонами у період шлюбу. Однак, як пояснив відповідач [PERSON] у судовому засіданні, зазначена квартира була придбана за його особисті кошти, які він отримав з продажу квартири [ADDRESS], що була надана йому особисто у 1993 році на підставі ордеру на житлове приміщення №000033. 29.10.2002 року, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на ім'я відповідача [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: на квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано у МБТІ у реєстрової книзі за № 514п-1556-349. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (ст. 57 СК України). Таким чином, зазначена квартира (№608 у будинку № 101 по вулиці Верещагіна у м. Дніпропетровську) була особистою власністю відповідача [PERSON], належала йому і перебувала в його особистому користуванні, як до реєстрації шлюбу з позивачкою [PERSON] так і після реєстрації шлюбу з нею. Як пояснив відповідач [PERSON] у судовому засіданні, позивачка [PERSON] була обізнана про те, що він продає свою особисту власність і за отримані гроші купляє особисто собі квартиру, так як у позивачки [PERSON] на той час у приватній власності знаходилася квартира за адресою: [ADDRESS], яка і на зараз залишається її особистою власністю. 14.03.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу за свої особисті кошти отримані з продажу квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], та зареєстрував її на своє ім'я, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №55944141 від 14.03.2008 року та документом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 21.02.2008 року, квартира [ADDRESS] продана за 159519,00 грн. (сто п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять грн. 00 коп.) Ця обставина зазначена у п. 2.1. Договору (а.с.80). Відповідно до Договору купівлі-продажу від 14.03.2008 року квартира № 139-а у будинку N° 15 по вулиці 8-го Марта у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області придбано за 2974,00 грн. (дві тисячі дев'ятсот сімдесят чотири грн. 00 коп.). Ця обставина зазначена у п. 2.1. Договору (а.с.81). Як пояснив відповідач [PERSON] у судовому засіданні різниця залишку коштів від продажу квартири, частково були витрачені на ремонт у квартирі [ADDRESS], а інші гроші витрачені на потреби сім'ї. Таким чином, квартира [ADDRESS] відповідно до ст. 57 СК України є особистою власністю відповідача [PERSON], так як була придбана за особисті кошти отримані від продажу квартири [ADDRESS], яка належала йому особисто до реєстрації шлюбу, а тому поділу між подружжям не підлягає. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial