Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Представник позивача в липні 2020 року звернувся до суду з зазначеним вище позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 33\~741,73грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 250\~380,00грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.06.2018р. в с.Залізний порт Голопристанського району Херсонської області під час купання в морі, позивачу були спричинені тілесні ушкодження внаслідок наїзду на нього моторного човна під керуванням [PERSON] . За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 12018230150000962 від 20.06.2018р. за ст. 291 КК України, проте обвинувачення досі не пред`явлено. Відповідно до медичної документації позивачу завдано відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку середнього ступені, перелом скріплення та основи черепа, забійна рана голови, переломи передньої стінки гайморової пазухи, травматичний відлам кореня 11 зуба, лівобічний гемосинусит, відкритий перелом голівки 3-ї пястної кістки лівої китиці, забійні рани лівої кисті, лівого передпліччя. Загальна сума витрачена на лікування становить 33\~471,73грн. В результаті отриманих тілесних ушкоджень йому завдано маральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, порушенні звичайного способу життя, необхідність докладання додаткових зусиль та фінансових коштів для нормалізації життя. Відповідно висновку судово-психологічної експертизи від 31.10.2019р. при наїзді на позивача водного транспорту 20.06.2018р. останній отримав порушення психічних процесів, зміни особистості по органічному типу та зазначена ситуація була для нього психотравмуючою. Тривале лікування призвело до його звільнення. Сума матеріального еквівалента становить 250\~380грн. [PERSON] на момент завдання тілесних ушкоджень позивачу, був працевлаштований у ФОП « [PERSON] » таким чином спричинив шкоду керуючи службовим транспортним засобом, перебуваючи на робочому місці, тому саме з ФОП підлягає стягнення завдана шкода. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 19.10.2020р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що факт протиправних дій відповідача або особи, яка керувала судном не встановлено. Натомість позивач здійснював занурення із водного велосипеду, який не був обладнаний розпізнавальними знаками, що є порушенням правил безпеки на воді. Крім того відповідно Правил охорони життя людей на водних об`єктах України, людям, які відпочивають у місцях масового відпочинку на водних об`єктах, забороняється запливати за межу купання в акваторії, позначену буями, що вказує на заборону перебування позивача як пловця у місці зіткнення. Водій човна не міг виявити позивача який здійснював занурення в забороненому для купанні місце без відповідних позначень, отже в його діях відсутня протиправність, а отже відсутні підстави для відшкодування шкоди. Крім того зазначив про відсутність посилань на докази того, що [PERSON] у момент зіткнення виконував будь-які трудові чи інші професійні обов`язки в ФОП « [PERSON] », що унеможливлює ідентифікувати останнього, як відповідача. Заявлена позивачем сума матеріальної шкоди не має конкретних розрахунків складу такої суми та підстав її нарахування. Заявлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам ст.23 ЦК щодо розумності та справедливості. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 11.11.2020р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на відсутність вини відповідача. Просили врахувати вину потерпілого в ДТП що сталася. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 20.06.2018р. вийшов працювати на атракціонах, взявши човен, здійснював запланований маршрут по воді, раптово попереду човна винирнув чоловік, який здійснював пірнання без попереджувальних знаків. Траєкторія човна не дозволила йому оминути чоловіка, внаслідок чого відбулося зіткнення. Він заглушив мотор та витягнув потерпілого на палубу, відвід до місця стоянки маломірних суден та викликав швидку допомогу. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, інших учасників справи, свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Приписами ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження в результаті наїзду на нього човна під керуванням [PERSON] човен належить на праві приватної власності [PERSON] . Також сторонами не оспорюється той факт, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. За фактом скоєння ДТП 20.06.2018р. до єдиного реєстру досудових розслідувають за №12018230150000962 Голопристанським ВП Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області внесено відомості за правовою кваліфікацією ст.291 КК України за фактом того, що 20.06.2018р. о 13-00 год невстановлена особа здійснила наїзд човном на потерпілого [PERSON] , який ловив крабів у Чорному морі в районі с.Залізний порт Голопристанського району Херсонської області, після чого останній був доставлений до Голопристанської ЦРЛ та встановлено попередній діагноз ЗЧМТ. Постановою слідчого відділення Голопристанського ВП ГУНП в Херсонській області від 25.06.2019р. кримінальне провадження №12018230150000962 від 20.06.2018р. закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Відомості про її оскарження відсутні. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~суду вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно повідомлення про прийняття працівника на роботу ФОП [PERSON] 18.06.2018р. прийняв [PERSON] . Згідно суднового білету СБ № 016951 виданого 26.06.2014р. судно «Волна 490» № 2 ХЕН-0811-К, 2009 року випуску належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.06.2018р.спарва № 654/2133/18 накладено арешт у виді заборони розпоряджатися човном д/н [NUMBER] марки [NUMBER] та передано на зберігання власнику [PERSON] . В зазначеній ухвалі встановлено, що ФОП [PERSON] надає послуги розваг на воді та володіє зазначеним катером, який має свідоцтва про придатність малого судна до плавання № [NUMBER] . З наявного в матеріалах справи повідомлення про прийняття на роботу та згідно протоколу допиту [PERSON] вбачається, що у його підпорядкуванні знаходиться працівник [PERSON] водій моторного човна. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали, що вони були очевидцями наїзду моторного човна на позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що надавав позивачу в прокат катамаран та провів с останнім інструктаж по його використанню та району плавання. Статтею 1187 ЦК України\~передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першою цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другою цієї статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої\~статті 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої\~статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України)\~особа звільняється\~від обов`язку\~відшкодувати шкоду\~якщо доведе,\~що шкоди\~було завдано\~не з\~її вини. Таким чином\~цивільне законодавство\~в деліктних\~зобов`язаннях\~передбачає презумпцію\~вини завдавача\~шкоди.\~Якщо в\~процесі розгляду\~справи зазначена\~презумпція не\~спростована,\~то вона\~є юридичною\~підставою для\~висновку про\~наявність вини\~заподіювача шкоди. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі й моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Разом з тим, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає відповідальність без вини власника такого джерела підвищеної небезпеки, а тому на останнього покладається обов`язок відшкодувати потерпілому завдану шкоду. При цьому відповідач не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому відповідач , як володілець\~джерела підвищеної\~небезпеки має\~відшкодувати потерпілому\~завдану таким\~джерелом підвищеної\~небезпеки майнову\~та моральну\~шкоду, незалежно від наявності його вини. Щодо розміру майнової шкоди. Позивач визначив розмір майнової шкоди, завданої\~\~йому \~у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП в розмірі 33\~741,73грн., надавши на підтвердження заявлених позовних вимог товарні чеки на придбання різних товарів в тому числі медикаментів. Разом з тим суд , враховуючи характер отриманих позивачем травм та дату події, приймає до уваги квитанції сплачені позивачем [PERSON] за товари визначені в рахунках з них: -1 120,43грн. сплачені на підставі рахунку № [NUMBER] ПП «Екофарм Плюс» від 10.09.2018р. ( оплата за товар для операції); - 4239,45грн - сплачені на підставі рахунку № СФ-0000000000157 ФОП « [PERSON] » від 10.09.2018р. ( оплата за набір медичного призначення для оперативного втручання) - 5 738,00 грн - сплачених 28.08.2018р.згідно акту виконаних робіт медичного центра «Авіцена » № 44396 за ортопедичний набір та стоматологічні послуги. На підставі чого суд визначає загальну вартість завданої позивачу матеріальної шкоди в сумі 11\~097,88 грн. Враховуючи заперечення відповідача щодо заявленої суми матеріальної шкоди, якості наданих товарних чеків, серед яких не всі є читабельні , а позивачем або його представником не надано їх оригінали та не доведено необхідність придбання зазначених в них товарів, суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між іншими придбаними товарами та подією , що сталася, отже позовні вимоги в іншій частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення моральної коди. На підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди надано висновок експерта. Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 092-2019 [PERSON] проведеної 06.09.2019р. за даними судово-медичної експертизи 20.06.2018р. при наїзді на нього водного транспорту отримав тяжкі за критерієм безпеки для життя та середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я тілесні ушкодження; за даними медичної документації знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному (20.06.2018- 21.06.2018р.) нейрохірургічному ( 21.06.2018р. 11.07.2018р.) ортопедо-травматологічному (10.09.2018р. 15.09.2018р.) відділеннях лікарень; у подальшому потребує амбулаторного лікування у невропатолога, травматолога, стоматолога, ЛОР, офтальмолога. На час проведення експертизи 06.09.2019р. у [PERSON] виявлені повязані з досліджуваними подіями порушення психічних процесів, психічного стану, зміни особистості по органічному типу. Досліджувана ситуація була і є для [PERSON] психотравмуючою. Сума матеріального еквівалента моральної шкоди може дорівнювати: а) при простій необережності дій відповідача 125190грн.; б) при грубій необережності 250\~380грн; в)при непрямому намірі дій відповідача 375\~570грн.; г) при прямому намірі дій відповідача 500\~760грн. Відповідно до вимог частини другої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі\~статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~звернуто увагу судів на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, як мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди завданої пошкодженням здоров`я .\~ При дослідженні\~висновку експерта\~суди повинні\~виходити з\~того,\~що висновок\~експерта не\~має наперед\~встановленої сили\~та переваги\~над іншими\~джерелами доказів,\~підлягає перевірці\~й оцінці\~за внутрішнім\~переконанням суду,\~яке має\~ґрунтуватись на\~всебічному,\~повному й\~об`єктивному\~розгляді всіх\~обставин справи\~в сукупності. Суд,\~вказаний вище\~висновок експерта\~оцінює як\~належний та\~допустимий доказ\~у справі,\~оскільки висновок\~містить повні\~відповіді на\~порушені питання\~та відповідає\~фактичним обставинам\~справи.\~Однак,\~при цьому\~суд враховує,\~що висновки\~психолога щодо\~встановлення розміру\~компенсації моральної\~шкоди,\~у відповідності\~до п.\~3\~Постанови пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" носять рекомендаційний характер для визначення розміру цієї компенсації. Таким чином суд не приймає до уваги зазначений висновок, оскільки розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та об`єм спричиненої позивачу моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням здоров`я, порушенні психологічного та емоційного стану\~, порушенні звичайного способу життя та вимагала від нього додаткових зусиль для організації життя, ступінь їх доведеності, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи те, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.\~ Враховуючи викладене,\~з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає стягнути з відповідача на користь позивача 11\~097,88 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 , 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial