Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

До суду з даним позовом до [PERSON] звернулось МТСБ України посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 18 березня 2014 року о 16:35 рухаючись по вул. Кірова у м. Фастові, Київська області, керуючи транспортним засобом фольцваген Т4 д.н.з. [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, передбачені п.п. 2.3. «б», 10.1,13.1 відповідних Правил і внаслідок чого здійснив кнення з автомобілем ВАЗ 21073 д.н.з. 0875, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим рушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Фастівського міськрайониого суду Київської області від 12 травня 2014року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ 21073 д.н.з. 0875, що належить Фастівському МВ ГУ МВС України в Київській області. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № б про оцінку автомобіля ВАЗ 21073 д.н.з. 0875 та складає 9 698,65 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Проте, ця шкода була відшкодована МТСБУ і після проведення виплати Фастівському MB ГУ МВС України в Київській області у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Оскільки в добровільному порядку [PERSON] відмовився відшкодувати кошти повязані з виплатою страхового відшкодування Фастівському МВ, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі їх предстаника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та надали суду письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 18 березня 2014 року о 16:35 рухаючись по вул. Кірова у м. Фастові, Київська області, керуючи транспортним засобом фольцваген Т4 д.н.з. [NUMBER], [PERSON] порушив правила дорожнього руху, передбачені п.п. 2.3. «б», 10.1,13.1 відповідних Правил і внаслідок чого здійснив кнення з автомобілем ВАЗ 21073 д.н.з. 0875, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим рушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до постанови Фастівського міськрайониого суду Київської області від 12 травня 2014року, вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП була встановлена і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, який ним було сплочено. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ВАЗ 21073 д.н.з. 0875, що належить Фастівському МВ ГУ МВС України в Київській області. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 6 про оцінку автомобіля ВАЗ 21073 д.н.з. 0875 складає 9 698,65 гривень. Згідно платіжного доручення №7550 від 09.10.2014 року платник МТСБУ в рахунок страхового відшкодування згідно наказу № 5031 від 08.10.2014 виплатив Фастівському МВ грошові кошти в сумі -8 082, 21 гривень (а.с.8). Відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників земних транспортних засобів передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність і обгрунтованість позової вимоги щодо відшкодування понесених МТСБУ витрат з [PERSON] в сумі 8 082,21 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів пов»язаних з наданням позивачу правової допомоги, то суд не може погодитись з такою вимогою враховуючи наступне. Відповідно до п.47 Пленума ВССУ №10 від 17.10.2014року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42, 56 ЦПК). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до додаткової угоди №235 до Контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року МТСБУ (замовник) та фізична особа-підприємець [PERSON] (виконавець) домовились про виконання [PERSON] завдання на ведення від імені замовника МТСБУ справи [PERSON] (а.с.22-23). Зазначений документ не є належним доказом підтвердження витрат на правову допомогу, крім того, фізична особа-Чехоєва Н.М. не є адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права з огляду на надані документи. Позивач не надав документального підтвердження витрат на правову допомогу, а тому в задоволенні цієї вимоги суд відмовляє. Також, законом не передбачено відшкодування витрат на послуги аварійного комісара. Зазначені витрати не відносяться до судових витрат в розумінні ст.79 ЦПК України, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial