Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Представник АТ КБ ПриватБанк звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 14741,74 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору б/н від 27.08.2013 [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконала свої забовязання за даним договором, а саме не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобовязання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 27.08.2013 року відповідач уклав вказану вище угоду (а.с.7) і отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) зобовязання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобовязання, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-5) відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала та внаслідок чого виникла заборгованість.\~ За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом та встановив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку позивача, який станом на 02.10.2018 року становить 14741,74 грн. та складається з: 7145,90 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 9980,23 грн.- заборгованість за пенею, 500,00 штраф (фіксована частина), 678,18 грн. штраф (процентна складова). При цьому оскільки позивачем арифметично зазначено заборгованість саме у розмірі 14741,74 грн. по всіх матеріалах позову, то суд виходитиме із цього розміру заборгованості. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, заборгованість по процентам за користування кредиту, та штрафам підлягає стягненню з відповідача. Щодо розміру пені, то суд зазначає наступне. Згідно до ч.2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Позивачем не надано суду жодних доказів того, що ним як кредитором вживались будь-які заходи до зменшення розміру заборгованості, і в наслідок такої бездіяльності кредитора розмір нарахованої неустойки становить 9980,23 грн. та є на переконання суду великим, і\~ більш, як в три рази більший від суми отриманого позичальником кредиту у розмірі 3000,00 грн. за договором. За таких обставин, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність, розумність і співмірність, а також в силу дії ч.3 ст. 551 ЦК України, яка вказує, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 9980,23 грн. до 3000,00 грн. (розміру отриманого кредиту), що на переконання суду є достатньою компенсацією розміру збитків, спричинених відповідачем внаслідок неналежного виконання зобовязань за даним договором, буде співмірним та відповідатиме засадам справедливості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість в сумі\~\~ 11324,08 грн. та складається з: 7145,90 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3000,00 грн.- заборгованість за пенею, 500,00 штраф (фіксована частина), 678,18 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial