Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям. Позовна заява мотивована тим, що 08.07.2019 сталось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності позивачці та в якій зареєстрований та проживає її син [PERSON] .. Залиття квартири сталось з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, власником якої являється [PERSON] 11.07.2019 комісією ЖЕД № 310 було складено акт про залиття квартири № [NUMBER] , в якому причиною залиття зазначена аварійна ситуація внаслідок пориву шлангу на бойлері. Після залиття квартира № [NUMBER] стала непридатною для проживання, оскільки відбулось масове зволоження і відшарування шпалер на стінах та фарбувального шару на стелях і ламінатній підлозі. Для визначення суми збитків, завданих відповідачем [PERSON] квартирі № [NUMBER] у зв`язку з залиттям, позивач звернулась до судового експерта Вець В.В., за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження з визначення вартості завданих збитків висновком експерта № 2-06/11 від 06.11.2019 була визначена сума матеріальних збитків складає 37 553 грн. Вартість експертного дослідження, яка була сплачена позивачем становить 9000 грн. Крім того, порушення допущені з боку відповідача, не тільки порушили законні права позивачки, а й завдали їй моральної шкоди, адже внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] хвилюється та нервує з приводу неможливості проживання сина у квартирі та понесення затрат на відновлення пошкодженого майна, що викликає у позивача та членів її сім`ї втрату спокою та витрачання часу на проведення експертного дослідження помешкання, що потребує від них додаткових, непередбачених раніше зусиль, а відтак позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 20 000 грн. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 16.12.2019 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні, щодо вимог позовної заяви заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини, що містить письмовий відзив поданий через канцелярію суду від 03.02.2020 року, згідно якого пояснив, що 08.07.2019 близько 15:00 години в телефонному режимі відповідача було повідомлено, що в квартирі [ADDRESS] відбувається залиття. Дізнавшись про залиття [PERSON] негайно приїхав додому та зустрівся з сином позивачки [PERSON] , після чого вони разом піднялись до його квартири, проте оглянувши квартиру джерела протікання встановлено не було, сантехнічні прилади були в повному порядку. У бойлері шланг не був пошкоджений і течі води зі шлангу або бойлера не було. Шланг та підлога у вбиральні були сухі. Оглянувши квартиру № [NUMBER] відповідач побачив невеликі мокрі плями на стелі у вбиральні приблизно 0,5 кв.м., в коридорі на стелі 0,5 кв.м., також бачив невеликі мокрі плями на стінах в коридорі біля вхідних дверей 0,5 кв.м. Крім свіжих слідів залиття, квартира № [NUMBER] містила старі сліди залиття: у великій кімнаті на стелі були жовті сухі плями приблизно 4 кв.м., на карнизах плями, на стінах було відшарування шпалер та деформований ламінат. Всі ці сліди утворились від залиття квартири у 2017 році. Комісійне обстеження квартири позивача проведено 11.07.2019, тобто через три дні після залиття квартири, яке відбулось 08.07.2019. Відповідача на обстеження запрошено не було, таким чином позбавивши його права прийняти участь в огляді квартири позивача та надати пояснення членам комісії, щодо дати наявності плям на стелі і відшарування шпалер на стінах у квартирі № [NUMBER] . Також вказав, що 11.07.2019 до його квартири заходили члени комісії і обстежували квартиру, проте слідів протікання виявлено не було. Відповідач просив звернути увагу, що всупереч вимогам діючого законодавства Акт для ознайомлення і підписання відповідачу не надавався. Крім того, на думку відповідача наданий позивачем висновок за результатами проведення експертного будівельно - технічного дослідження від 06.11.2019 № 2-06/11, не відповідає вимогам ст. 79 ЦПК України, оскільки в основу експертизи покладені документи на ремонт у кількості 4 шт. (чеки, квитанції на придбання будівельних матеріалів). Достовірність вказаних документів експертом не встановлювалась, що відображено у висновку експерта, а відтак даний висновок не є достовірним доказом. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач вважає пошкодження, що настали внаслідок залиття не призвели до втрати родинного помешкання, а також до неможливості проживання в ньому її сина, ніяких витрат на відновлювання майна позивачка не понесла, оскільки на підтвердження даного твердження не надано жодного доказу, а відтак в задоволенні позову відповідач просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі -продажу квартири від 10.10.2003 зареєстрованого в реєстрі за № 1-3086. 08.07.2019 р. відбулося залиття вищевказаної квартири позивачки, власником квартири [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] , право власності якої не зареєстровано в Державному реєстрі речових на нерухоме майно, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. Відповідно до Акту від 11.07.2019 комісійним обстеженням ЖЕД № 310, було встановлено причину залиття кв. № [NUMBER] та зазначено, що залиття відбулось з вище розташованої кв. [ADDRESS] , внаслідок пориву шлангу на бойлер та встановлено наступне: -В коридорі, біля вхідних дверей на стіні плями від залиття з частковим відшаруванням шпалер (приблизно 0,5м2); -В туалетній кімнаті на стелі плями від залиття приблизно 0,5 м2 (стеля пофарбована, на стінах плитка); -У холі на стелі біля вікна пляма від залиття приблизно 0,5 м2 (стеля пофарбована, на стінах шпалери), ламінат на підлозі частково деформований (4 м2); -В коридорі, який веде до спальні, на стіні та стелі плями від залиття приблизно 3 м2, на стінах вологі плями з частковим відшаруванням шпалер приблизно 3,5 м2, на карнизах плями від залиття (на стінах шпалери, стеля пофарбована); -У великій кімнаті на стелі сліди від залиття приблизно 4 м2 (стеля пофарбована), на стінах плями від залиття з частковим відшаруванням шпалер приблизно 6 м2, на карнизах плями від залиття приблизно 3 м, на підлозі частково деформований ламінат (9 м2). Згідно з Висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 2-06/11 від 06.11.2019 р. проведено на замовлення [PERSON] , встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири [ADDRESS] , визначена кошторисна вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень в квартирі, завданих в результаті залиття водою при залитті, що сталось 08.07.2019 і відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на час складання висновку становить 37 553, 00 грн. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Висновок експерта є повним, обґрунтованим, під час проведення експертизи досліджувались всі обставини щодо залиття квартири, висновки експерта містять докладний опис отриманих експертами матеріалів, та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, обґрунтування даних про причини залиття та розміру матеріальних збитків. На кожне з поставлених судом питань надано відповіді по суті, які є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими. За таких обставин, підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено. Вартість проведеної експертизи складає 9000, 00 грн., що підтверджується Дублікатом квитанції № 0.0.1480329349.1 від 30.09.2019 р. Суд ставив перед відповідачем питання, щодо визначення вартості спричинених вказаним залиттям збитків шляхом призначення судової будівельно-технічної експертизи, однак [PERSON] від заявлення даного клопотання відмовився. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності, відбулось з квартири [ADDRESS] , в якій проживає відповідач, проте право власності на квартиру не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 177 ЖК Української РСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 37 553, 00 грн. підлягає задоволенню. При цьому, суд не приймає як доказ, твердження відповідача, що складений Начальником ЖЕД-310 Акт від 11.07.2019 є недійсним, з тих підстав, що вказаний акт на час розгляду справи судом ним не був оспорений, доказів на підтвердження його недійсності відповідачем суду не надано. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Позивачка посилається на те, що їй було завдано моральну шкоду у зв`язку з залиттям її квартири, позивача постійно переслідують думки про вчинене відповідачем щодо неї, що в свою чергу призводить до роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує відносини з оточуючими їй людьми, близькими та рідними. Позивачці невідомо коли настане можливість відновити становище квартири, оскільки почати ремонт можливо тільки після повної просушки квартири та відшкодування збитків відповідачем. Таким чином [PERSON] , оцінює нанесену їй моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте на підтвердження завдання позивачці моральної шкоди, нею не було надано суду жодного доказу. Крім того, як зазначила сама позивачка, вона в даній квартирі не проживала на момент її залиття та не проживає на даний час, квартиру використовує для свого проживання її повнолітній син, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено спричинення саме їй моральної шкоди внаслідок даного залиття, а тому вимога про стягнення з відповідача на її користь 20000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки дані вимоги є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивачем було оплачено вартість експертного дослідження для визначення розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, суд з приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 9000, 00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до Звіту (акту) про надання послуг (виконаних робіт) позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 1000, 00 грн., до виконаних робіт входить опрацювання та підготовка матеріалів позовної заяви, вивчення та аналіз доказів замовника. Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачкою було заявлено вимогу про стягнення витрат понесених на оплату правничої допомоги Адвоката в розмірі 1000 грн., суд вважає за доцільне дану вимогу задовольнити. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial