Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт визначення часток у праві спільної власності на 2/3 частини житлового будинку та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітами,\~на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою с. В. Дальник, по вул. Тираспільській № 47, Біляївського району Одеської області, після\~смерті\~[PERSON]івні та [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він отримав спадщину за заповітом від своїх батьків [PERSON] та [PERSON], а саме на майно, яке належало їм на день смерті. В спадкове майно входить 2/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою в с. В. Дальник Одеська область, вул. Тираспільська, буд. 47, і належав померлим батькам в рівних частках, а саме по 1/3 частині кожному. При подачі заяв для прийняття спадщини батьків до Біляївської районної державної нотаріальної контори, йому у видачі свідоцтва про спадщину, було відмовлено, на підставі того, що в свідоцтві про право власності на житло, вказано, що батькам належить 2/3 частки на праві спільної сумісної власність, але не вказано, що в рівних долях. До судового засідання позивач не з'явився, але від нього до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності в якій наголосив, що позовні вимоги підтримує. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання вимог позивача та розгляд справи за її відсутності. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову. Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року яке вступило в законну силу, встановлено, що 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: вул. Тираспільська, 47, с. В. Дальник, Біляївський район, Одеська область, належали [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, що вбачається із свідоцтва про право власності на житловий будинок серії САС № 476629, виданого 14.12.2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 10.12.2009 року № 182. Також, встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданим повторно 17.12.1971 року [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний актовий запис № 29. Встановлено, що 27.05.2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №221897, виданим 28.05.2010 року Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 53. [PERSON] залишила заповіт, в якому зазначено, що все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті належатиме їй та на що вона за законом матиме право вона заповідала своєму сину [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON] звертався до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 12.10.2010 року за вих. 1863/02/14 року йому було відмовлено в оформлені спадщини. 12.02.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 362052, виданим 13.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області а/з 215. [PERSON] залишив заповіт, в якому зазначено, що все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті належатиме йому та на що він за законом матиме право він заповідав своєму сину [PERSON]. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звертався до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 22.08.2014 року за вих. 2427/0214 року йому було відмовлено в оформлені спадщини. Згідно до вказаного рішення було визнано за [PERSON] (Позивачем) право власності в порядку спадкування за заповітом, на 2/3 частини житлового будинку, за адресою с. В.Дальник, по вул. Тираспільській № 47, Біляївського району Одеської області, після смерті [PERSON] та [PERSON], яка належала їм по 1/3 частці кожному. Відповідно до положень ст. 1234 ЦК України - позивач є спадкоємцем за заповітом. Згідно ст.328 ЦК України особа може набувати право власності на всіх підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. На підставі викладеного, повно обєктивно дослідивши докази надані сторонами по справі, враховуючи що відповідач визнає позов суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню частково у частині визнання права власності на надвірні споруди, так як на інше майно за ним вже було визнано право власності, а встановлення заявленого факту було визначено у вже вказаному рішенні суду.

Outcome: partial