Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в інтересах позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, з посиланням на ст.ст.321, 625, 1058, 1060, 1066, 1074 ЦК України, а також Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі: суми основного боргу у розмірі 37 563 грн. 35 коп. за договором-заявою № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті від 19 січня 2015 року, пеню в розмірі 2 593 грн. 41 коп., індекс інфляції у розмірі 150 грн. 25 коп. 3% проценти від простроченої суми банківського вкладу за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 129 грн. 67 коп., відсотки за користування коштами за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 1 042 грн. 08 коп., а всього 41 478 грн. 76 коп. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 січня 2015 року між ним та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті, строком з 19 січня 2015 року по 19 червня 2015 року, із виплатою 24% річних, за умовами якого Банк прийняв від нього як Вкладника за Договором кошти в розмірі 37 563 грн. 35 коп. 19 червня 2015 року строк дії Договору закінчився. Позивач також зазначив, що після закінчення строку дії Договору він звернувся до відповідача з заявою про повернення йому коштів, як це передбачено умовами договору, яка залишилися відповідачем без задоволення. Таким чином, відповідач не виконав обовязки, покладені на нього умовами договору і тим самим порушує його (позивача) права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 11.08.2015 року, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання на час судового розгляду справи на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 січня 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір-заяву № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті, за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок № 2630.8.203316.005 у сумі 37 563, 35 грн. на строк з 19.01.2015 року по 10.06.2015 року, у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до п. 2 зазначеного Договору-заяви за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеному в п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 24,00% річних. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку № 2630.8.203316.005. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 червня 2015 року в звязку з закінченням строку дії договору позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів в сумі 37 563 грн. 35 коп., яка була залишена відповідачем без задоволення. Судом також встановлено, що між сторонами, а саме: позивачем [PERSON] та відповідачем по справі публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобовязання сторін були прямо визначені положеннями укладеного між сторонами договором-заявою №300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті, а також Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За загальними умовами виконання зобовязань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено зазначеною главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. За змістом зазначеної норми закону (ст.526 ЦК України) та ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобовязання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися вкладом на свій розсуд. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Судом встановлено, що на час звернення позивача з позовом до суду сума вкладу за договором-заявою № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті від 19 січня 2015 року становить 37 563 грн. 35 коп., при цьому на час судового розгляду справи розрахунок з позивачем не проведено, кошти в розмірі 37 563 грн. 35 коп. позивачу не повернуті. Представник позивача також зазначив, що у звязку із тим, що відповідачем не було виконано умови договору про повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору 19.06.2015 року, фактично банк продовжував користуватися належними позивачу грошовими коштами, у звязку з чим на його (позивача) користь підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 1 042 грн. 08 коп., виходячи з процентної ставки, яка визначена Договором-заявою №300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті від 19 січня 2015 року, та яка становить 24% відсотки річних. За приписами ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Крім того, відповідно до п.10 Договору-заяви цей Договір -заява набуває чинності після його підписання Вкладником та Банком з дня надходження коштів на Вкладний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу. Суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення суми вкладу та процентів (в розмірі 24% річних) за користування грошовими коштами за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року є обґрунтованими, такими, що відповідають положенням укладеного між сторонами договору банківського вкладу, ст.1060, ч.5 ст.1061, ст.1074 ЦК України, при цьому судом приймається до уваги розрахунок процентів, наданий позивачем, відповідачем зазначений розрахунок не оспорений, а відтак такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача за договором-заявою № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті від 19 січня 2015 року суми вкладу в розмірі 37 563 грн. 35 коп. та процентів за користування грошовими коштами за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 1 042 грн. 08 коп. Позивачем предявлено також вимогу про стягнення з відповідача на його користь на підставі ст.625 ЦК України суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 150 грн. 25 коп. та 3% проценти річних від простроченої суми банківського вкладу за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 129 грн. 67 коп., які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-140цс13, який згідно з ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України, відповідно до ст.ст.526, 1058 ЦК України зобовязання Банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу Вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника у цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. З наданих позивачем розрахунків інфляційних витрат та 3% відсотків річних, які не оспорені відповідачем, приймаються судом як достовірні, розмір інфляційних витрат внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем умов договору-заяви № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті від 19 січня 2015 року, виходячи з індексу інфляції за червень, 2015 року 100,4 становить 150 грн. 25 коп., та 3% проценти річних від простроченої суми банківського вкладу за період з 19 червня 2015 року по 31 липня 2015 року становить 129 грн. 67 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, позивачем пред'явлено також позовну вимогу до відповідача про стягнення на його користь пені в розмірі 2 593 грн. 41 коп., посилаючись при цьому як на правову підставу на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», яка задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Так, відносини між Банком та Клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного Банку України та договорами між Клієнтом та Банком. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. 19 січня 2015 року між Банком та Позивачем було укладено договір-заяву № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті. На вкладний рахунок № 2630.8.203316.005 Позивач вніс грошові кошти в сумі 37 563 грн. 35 коп., строком до 19 червня 2015 року. В свою чергу Банк надав позивачу послугу, яка заключалася у прийнятті Банком від позивача грошових коштів з обовязком виплати процентів на них, при цьому надання такої послуги було оформлено укладеним Банком з позивачем договором-заявою № 300131/159511/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в національній валюті від 19 січня 2015 року. Після укладення зазначеного договору між Банком та Вкладником виникли зобовязальні відносини, які регулюються нормами зобовязального права та положеннями укладеного між сторонами договору банківського вкладу. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і стягнення неустойки. Наслідки порушення договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» встановлені укладеним між сторонами договором та нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківській вклад, зокрема, параграф 3 Глави 71 ЦК України. Вказаними нормами не передбачено стягнення пені за наявності правовідносин, що склалися між сторонами; не передбачають такої відповідальності банку і положення укладеного між сторонами договору банківського вкладу. Крім того, окремо судом відзначається, що норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», на який посилався позивач, регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, при цьому, суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, та, в свою чергу, не регулюють спірні правовідносини сторін, норми зазначеного Закону не поширюються на спірні правовідносини, та, більш того, умови укладеного між сторонами договору банківського вкладу не передбачають стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання банком зобовязання, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені з відповідача в розмірі 2 593 грн. 41 коп. за їх безпідставністю. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві, - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, виходячи з розміру задоволених позовних вимог на суму 38 885 грн. 35 коп., - в розмірі 388 грн. 85 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 625, 1058, 1060 ЦК України, Закону України "Про банки та банківську діяльність",

Outcome: partial