Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2020 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю та стягнення коштів. Визнано особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти, а саме 3730 доларів США, що знаходилися на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі Договору № SAMDNWFD0071016944300 від 30 січня 2016 року. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] грошові кошти в розмірі 3730 доларів США, що еквівалентно 100 635 грн. 40 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] 2020 грн. 68 коп.судового збору. В іншій частині позову, відмовлено. 10 березня 2020 року представником позивача адвокатом Прокоф`євимБ.І. засобами поштового зв`язку подано до суду заяву про стягнення з [PERSON] на [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 98 коп. Позивач та його представник адвокат Прокоф`єв Б.І. в судове засідання не з`явилися, згідно письмової заяви представника просили розгляд справи проводити без їх участі, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання також не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.3,4 ст.270 ЦПК України). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Крім того, ст.246 ЦПК України передбачено, щоякщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до стаття 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). Зокрема, згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2020 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю та стягнення коштів. Визнано особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти, а саме 3730 доларів США, що знаходилися на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі Договору № SAMDNWFD0071016944300 від 30 січня 2016 року. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] грошові кошти в розмірі 3730 доларів США, що еквівалентно 100 635 грн. 40 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] 2020 грн. 68 коп. судового збору. В іншій частині позову, відмовлено. При ухваленні 06 березня 2020 року рішення Прилуцького міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю та стягнення коштів, розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу не був вирішений. При подачі позову позивачем було подано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат по цивільній справі на суму 11709 грн. 75 коп., в тому числі судового збору 429 грн. 75 коп., витрат сторони та її представника, що пов`язані з явкою до суду -2500 грн. та витрати на професійну правничу допомогу -5000 грн. (а.с.67). Під час розгляду справи представник позивача адвокат Прокоф`єв Б.І. зробив усну заяву про те, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, будуть надані до суду в строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 10 березня 2020 року представником позивача адвокатом Прокоф`євим Б.І. засобами поштового зв`язку подано до суду заяву про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 98 коп. Згідно ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.1,2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Зокрема, у відповідності до ч.1,2,3,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.1,2,3,4ст.137 ЦПК України). Як убачається з матеріалів справи, представником [PERSON] у справіза позовом до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю та стягнення коштів був адвокат Прокоф`єв Богдан Іванович, що підтверджується копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000152, який діяв на підставі ордеру серії ЧН №068730 про надання правової допомоги (а.с.67-68, 245). 27 березня 2019 року між [PERSON] та адвокатом Прокоф`євимБогданом Івановичем укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.1.1, 1.3 Договору, адвокат надає позивачу правову допомогу, а саме, представництво інтересів клієнта у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування по захисту прав клієнта, в правоохоронних органах, органах прокуратури тощо; підготовка позовів, апеляційних, касаційних скарн, адвокатських запитів, письмових пояснень, заяв, скарг, заперечень, клопотань, інших процесуальних та інших документів, необхідних для захисту інтересів клієнта; участь у судових процесах по веденню будь-яких справ, стороною яких є клієнт. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що позивач проводить оплату адвокату за надані ним послуги в розмірі, що визначається сторонами згідно Акту виконаних робіт або Розрахунку оплати правової допомоги. Крім послуг зазначених в п.3.1 даного Договору, клієнт додатково компенсує адвокату його витрати пов`язані з явкою в судові засіданні, поштові послуги, витрати на копіювання письмових доказів та інші фактичні витрати, пов`язані з надання правової допомоги клієнту (п.3.2 Договору). На підтвердження витрат на правничу допомогу представник надав також: -Акт виконаних робіт від 06 березня 2020 року; -Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару; -копію квитанції від 10 березня 2020 року на суму 8000 грн. 98 коп.; -копію чеків на придбання палива та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зокрема, згідно Акту виконаних робіт від 06 березня 2020 року адвокат Прокоф`єв Б.І. у відповідності до Договору про надання правової допомоги №14/19 від 27 березня 2019 року надав [PERSON] наступні юридичні послуги по наданню правничої допомоги по справі №742/1125/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів: попередній аналіз документів, надання усної консультації, оформлення правочинів на представництво інтересів клієнта у кількості 2 год. 30 хв.; детальне вивчення наданих документів в тому числі додаткових, вивчення судової практики, визначення правової позиції з клієнтом, виготовлення копій документів - 2 год. 00 хв.; підготовка позовної заяви у кількості 4 год. 00 хв.; участь у судових засіданнях по справі (22 липня 2019 року, 16 серпня 2019 року, 18 жовтня 2019 року, 22 листопада 2019 року, 06 березня 2020 року), в тому числі з урахуванням часу необхідного для явки до суду у кількості 29 год. 00 хв.; ознайомлення з матеріалами справи в суді у кількості 1 год. 00 хв.; виготовлення копій додаткових письмових доказів та направлення їх відповідачу та в суд (клопотання про приєднання доказів від 14 жовтня 2019 року, 18 жовтня 2019 року, 22 листопада 2019 року, 28 лютого 2020 року) у кількості 3 год. 00 хв. Загальна вартість наданих юридичних послуг (п.3.1 Договору) складає: 5700 грн. Компенсація адвокату витрат, пов`язаних з явкою в судові засідання (п.3.2 Договору) складає: 2300 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті клієнтом адвокату складає: 8000 грн. 98 коп. За таких обставин, оскільки згідно наданого представником позивача розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката (Акту виконаних робіт від 06 березня 2020 року), Договору про надання правової допомоги №14/19 від 27 березня 2019 року, копії квитанції від 10 березня 2020 року, судом встановлено, що дані витрати є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом; а також ціною позову, тобто мають компенсуватися в силуст.137 ЦПК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5700 грн. підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю та стягнення коштів, задоволено частково в розмірі стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 3730 доларів США, що еквівалентно 100 635 грн. 40 коп. та становить 48% від заявлених, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2736 грн. в рахунок відшкодування сплаченої правничої допомоги. При цьому суд враховує, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За таких обставин, компенсація адвокату витрат, пов`язаних з явкою представника в судові засідання, згідно п.3.2 Договору в розмірі 2300 грн. не може бути віднесена до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст.1,19 Закону №5076-VI, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial