Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно та на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач - здоровий та працездатний, однак не в повному обсязі надає матеріальну допомогу на дитину, яка повністю знаходится на її утриманні, а також може утримувати її до досягнення дочкою 3 років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали, мотивуючи тим, що відповідач сплачує позивачу аліменти на утримання дочки в добровільному порядку в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно. На утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку не має змоги сплачувати, оскільки офіційного місця роботи немає. В центрі зайнятості на обліку не перебуває. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка знаходиться на утриманні позивачки /а.с.6/. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку /а.с. 11/. Згідно вимог ст.. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 700 грн. та на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трьох років в розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідач є працездатною особою, а тому відсутність у нього заробітку не може звільняти його від обов`язку по утриманню дитини та матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Заперечуючи проти позову, відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання його дружини до досягнення дитиною трьох років. Варто зауважити, що відповідач в добровільному порядку хоч і перераховував позивачу грошові кошти, проте позивач має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів для встановлення рішенням відповідного їх розміру. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial