Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі, мають спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання дітей, в повному обсязі не забезпечує матеріально, що і стало підставою її звернення до суду. Ухвалою судді від 02.04.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 26.04.2018 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, копію якого з додатками [PERSON] одночасно направив позивачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 26.04.2018, а.с.34). [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач просить суд врахувати, що останній працює у ТОВ «ВіДі Автострада Тойота [PERSON]» на посаді механіка та те, що разом з ним проживає непрацездатна мати [PERSON], яка отримує пенсію за віком та перебуває на утриманні [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Черненко) О.В. з 26.07.2008 перебувають у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 26.07.2008 серії 1-ТП № 046063 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 17.12.2008 серії 1-ТП № 093353, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 19.04.2012 року серії І-ТП № 163136 (а.с.6-7). Згідно довідки Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району від 26.02.2018 за № 106, до складу сімї [PERSON] входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9). Зі змісту договору найму жилого приміщення від 31.01.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається. що остання отримала у тимчасове користування квартиру за № 45 в будинку № 24 по вул. Перемоги в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області на строк з 30.01.2018 до 30.07.2018 (а.с.11). Як вбачається з довідки від 24.04.2018 за № АТ0000000014, виданої ТОВ "ВіДі АВТОСТРАДА", відповідач офіційно працевлаштований, працює механіком, отримує постійний дохід ( а.с.33). [PERSON] є особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці, що підтверджує посвідчення серії АА № 151032, видане Макарівською УПСЗН 16.03.2005 (а.с.39). У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України регламентовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Ч. 3 ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров'я дітей, їх вік, здатність батька до праці, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, з урахуванням матеріального стану обох батьків, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов'язку батьків утримувати дітей зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дітей та не буде порушувати права відповідача. Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір пенсіонерка, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів надання такого утримання, до того ж, вказана позиція не може свідчити про неспроможність сплачувати аліменти, оскільки факт проживання разом із відповідачем матері, яка отримує пенсію, а також необхідність утримувати останню, не можна ставити на противагу його обов'язку сплачувати аліменти на дітей. Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 05.03.2018. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial