Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Перший Український [PERSON] банк» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому зазначено наступне. Між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є [PERSON] акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] укладений кредитний договір №6852450 від 10.09.2008, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 41500,00 дол. США строком до 10.09.2028 для придбання квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна[ADDRESS]. У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру, яка придбана за кредитні кошти, про що був укладений договір іпотеки № 6857978. У звязку з порушенням [PERSON] умов Кредитного договору [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2013 по справі № 335/5692/13-ц позов Банку до [PERSON] задоволено, стягнуто з останнього заборгованість за Кредитним договором № 6852450 від 10.09.2008 у сумі 44 889,88 дол. США та 35 225,70грн., у тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 35 682,67 долари США ; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.07.2011 по 26.05.2013 - 9 207,21 дол. США; пеня - 11 775,29 грн.; штраф за порушення обовязку страхування - 20 133,31 грн.; штраф за порушення обовязку дострокового повернення кредиту - 3 317,10 грн., а також судові витрати у сумі 3 317,10 грн. У ході виконавчого провадження за рішенням суду від 16.12.2013 р. державним виконавцем зясовано, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна[ADDRESS], і є предметом іпотеки, згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.11.2011 № 499/35 переведена до нежитлового фонду шляхом обєднання її з нежитловим приміщенням № 22 та оформлено їх як єдине нежитлове приміщення № 22 для подальшого використання під аптеку. Згідно з п.3 вказаного рішення погашено реєстрацію права власності на квартиру № 23 по вулиці Алмазній/Тенісній, 47/9 в місті Запоріжжя, в подальшому видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.01.2012. Згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.03.2012, [PERSON] продав нежитлове приміщення №22 по вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна, буд.9 у м. Запоріжжі [PERSON]. На цей час право власності на спірне приміщення зареєстроване за [PERSON], у звязку із чим позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення №22, що знаходиться у будинку № 47 по вул. Алмазній/ будинок № 9 по вул. Тенісній у м. Запоріжжі, яке належить [PERSON] за для забезпечення вимог Банку за Кредитним договором №6852450 від 10.08.2008, укладеним з [PERSON] шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» від свого імені на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з іншою особою покупцем за початковою ціною реалізації 268736 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити на підставі доводів, які зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем обраний невірний спосіб захисту. Так, стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки [PERSON] акціонерним товариством від свого імені на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з іншою особою покупцем, відповідно до Договору іпотеки є позасудовим способом врегулювання, звернення позивача із такими вимогами до суду також суперечить нормам Закону України «Про іпотеку». Крім того, вже не існує самого предмету іпотеки, адже іпотекою була обтяжена житлова квартира № 23 по вул. Алмазна, б. 47 / вул. Тенісна, б. 9 у м. Запоріжжі, загальною площею 31,56 кв.м., а позивач просить звернути стягнення на нежитлове приміщення № 22 по вул. Алмазна, б. 47 / вул. Тенісна, б. 9 у м. Запоріжжі. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є [PERSON] акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]», та [PERSON] укладений кредитний договір №6852450 від 10.09.2008, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 41500,00 дол. США строком до 10.09.2028 для придбання квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна[ADDRESS] (а.с. 8-18). У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру, яка придбана за кредитні кошти, про що був укладений договір іпотеки № 6857978 (а.с. 19-26). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2013 у справі № 335/5692/13-ц за позов Банку, стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 6852450 від 10.09.2008 у сумі 44 889,88 дол. США та 35 225,70грн., у тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 35 682,67 долари США ; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.07.2011 по 26.05.2013 - 9 207,21 дол. США; пеня - 11 775,29 грн.; штраф за порушення обовязку страхування -20 133,31 грн.; штраф за порушення обовязку дострокового повернення кредиту - 3 317,10 грн., а також судові витрати у сумі 3 317,10 грн. (а.с. 30-33). Згідно з ч.3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 2, ст. 10 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Дана норма права була порушена [PERSON], адже згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.11.2011 № 499/35 квартира, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна[ADDRESS], яка є предметом іпотеки, переведена до нежитлового фонду шляхом обєднання її з нежитловим приміщенням № 22 та оформлено їх як єдине нежитлове приміщення № 22 для подальшого використання під аптеку. Згідно з п.3 вказаного рішення погашено реєстрацію права власності на квартиру № 23 по вулиці Алмазній/Тенісній, 47/9 в місті Запоріжжя (а.с. 43). Це також підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.01.2012 року (а.с. 45). Згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.03.2012, [PERSON] продав нежитлове приміщення №22 по вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна, буд.9 у м. Запоріжжі, [PERSON] (а.с. 46). Право власності підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 48). Проте, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. П. 1.5. Договору іпотеки передбачає, що у разі здійснення будь-яких поліпшень Предмета іпотеки (в тому числі, реконструкції, надбудови чи прибудови до Предмету іпотеки), право іпотеки за Договором іпотеки поширюється на все майно, яке утворилось внаслідок здійснення таких поліпшень, в тому числі на об'єкти незавершеного будівництва, незалежно від того, хто є їх власником, на кожному етапі їх будівництва та на новостворене нерухоме майно після завершення будівництва. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.07.2016 у справі №6-1213цс16 приміщення, створене з прив'язкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її функціональних елементів, не є новоствореним (і в його розумінні - не іпотечним) обєктом нерухомого майна. Таким чином нежитлове приміщення № 22 у будинку 47 по вулиці Алмазній/ будинку №9 по вулиці Тенісній у місті Запоріжжі, будучи перепланованою іпотечною квартирою № 23 по вул. Алмазна, буд.47/ Тенісна, буд.9, у м. Запоріжжя, перейняло на себе і іпотечне зобов'язання заставленої квартири та продовжує бути іпотечним майном, переданим в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], що зумовлює збереження статусу іпотекодавця з відповідними обов'язками для його нового власника [PERSON] до припинення основного (кредитного) зобовязання. [PERSON] рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2013 про стягнення заборгованості за Кредитним договором не виконує, заборгованість, яка стягнута станом на 26.05.2013 у сумі 44 889,88 дол. США та 35 225,70 грн., до цього часу не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до п.4.1. Договору іпотеки іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця у випадку невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання. Згідно з ч. З ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.3. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно із ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст.38, ст.39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1ст. 215 ЦПК Україний у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України. З урахуванням того, що Договором іпотеки № 6857978 від 10.09.2008 року не була узгоджена ціна продажу предмета іпотеки, у п. 1.3 зазначеного Договору вказана лише оцінка предмета іпотеки на момент укладення договору. Крім того, цим же пунктом визначено, що при зверненні стягнення та реалізації предмета іпотеки Іпотекодержатель не буде звязаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю Предмета іпотеки, тому, суд вважає за необхідне відмовити в частині встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки 268736 грн., зазначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки. Частина 1 статті 3 ЦПК передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваннях прав, свобод чи інтересів. Позивач вважає найбільш сприятливим способом реалізації предмета іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з іншою особою-покупцем, крім того, такий спосіб реалізації предмета іпотеки визначений статтею 39 Закону України «Про іпотеку» за рішенням суду, а відтак суд визнає заявлені вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial