Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. Посилаються на те, що вони разом з своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] придбали квитки №№ 761 2201901751, 761 2201901757, 761 2201901759 та 761 2201901758 для здійснення авіаперельоту рейсом QU 4433 в напрямку Київ-Бориспіль (термінал Д) - Шарм ель Шейх- Рас Назрані ( Офира ). Відповідно до квитків час вильоту зазначено на 15 год. 27.12.2018 р. В порушення умов квитків виліт відбувся тільки о 23.30 год. 27.12.2018 р., таким чином фактичний час затримки склав більше восьми годин. Статтею 59 ЦПК України визначено, що законним представником неповнолітніх дітей є їхні батьки. 27.01.2019 р. позивачі звернулися з претензією до відповідача, з якої останній не погодився і відмовився її виконати (повідомлення № 0325 від 04.032019 р.). У своєму повідомленні відповідач визнає факт затримки. Згідно п. 4 Квитків відповідач здійснює перевезення пасажирів відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 р. Відповідно до п.1 розділу І Загальні положення зазначені правила розроблені на підставі Регламенту Європейського парламенту та Ради № 261/2004 від 11.04.2004 р. «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів». Згідно п. b параграфа 1. ст. 7 Регламенту (ЄС) Т 261/2004 Європейського Парламенту та Ради «Про встановлення загальних правил в області компенсації та сприяння пасажирам у разі відмови в посадці, скасування або тривалої затримки авіарейсу і про скасування Регламенту (ЄЕС № 295/91)» позивачі мають право на компенсацію в розмірі 400 євро в еквіваленті на кожного. Курс НБУ за один ЄВРО на 28.03.2019 р. становить 30.4967 грв. Розрахунок збитків: 400 х 4 х 30.4967 = 48794.72 грв. Пунктом 4 глави 1 розділу XXVIII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу передбачено, що перевізник зобов`язаний розглянути претензію і повідомити заявника про її задоволення чи відхилення з обґрунтуванням підстав. В порушення вищевказаного в своєму повідомленні № 0325 від 04.03.2019 р. відповідач не вказав обґрунтованих причин у затримці вильоту рейсу. Причини, за якими відповідач не виконав свої зобов`язання, не носять шанобливого характеру і не звільняють останнього від цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків. У зв`язку з затримкою рейсу їм довелося понести непередбачені витрати на харчування себе і своїх дітей в розмірі 45.69 доларів США (45.69х27.0817=1237.36 гривні), які виникли з вини відповідача. Порушення їх прав та прав їхніх дітей, як споживачів, спричинило негативні наслідки і завдало позивачам моральної шкоди у вигляді душевних страждань. Душевні страждання полягали в невідомості взагалі вильоту як такого, діти перенесли нервове потрясіння від часу очікування і переживали, що на море взагалі не потраплять. Вони були змушені змінити свій запланований спосіб життя і думати про повернення додому (як і чим їхати, дорога понад 600 км. (Брест, Білорусь) і їхати вночі, в сильно стомленому через очікування стані. Діти перенесли великий дискомфорт і приниження: були змушені спати на лавках і не мали можливості для зміни одягу. Моральну шкоду оцінюють в 5000 гривень на кожного, всього 20000 грв. Позивачі у судове засідання не з`явилися. надали письмову заяву в якій просять справу розглянути в їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду відзив, в якому вказав що позовні вимоги не визнає. Пояснив, що порядок здійснення міжнародних пасажирських перевезень на момент виникнення спірних правовідносин, регулюється Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 року. Згідно із п. 1 Глави 1 Розділу XXVIII Правил будь-який позов щодо відповідальності перевізника стосовно заподіяної шкоди при перевезенні може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їх відповідних прав. Відповідно до п. 5 Розділу XXV чартерного пасажирського квитка та багажної квитанції, виданого на ім`я позивачів, перевізник зобов`язується вжити всіх залежних від нього заходів, щоб перевезти пасажира і багаж у розумні строки. Час, вказаний в перевізних та інших документах, не гарантується і не є складовою частиною цього договору. Перевізник може без попередження змінити повітряне судно, змінити чи відмінити посадку в пунктах, зазначених у квитку. Розклад може бути змінено без попередження пасажира. Відповідальність за інформування пасажира про зміну розкладу (часу перевезення ) покладається на фрахтувальника рейсу. Повідомленням № 0325 від 04.03.2019 р. авіакомпанія поінформувала [PERSON] , що несприятливі метеорологічні умови, які мали місце напередодні, послужили основною причиною у вимушеній затримці чартерного рейсу QU4433, за маршрутом Київ-Шарм-ель-Шейх. Екіпаж повітряного судна, на якому було заплановано виконання даного рейсу, був змушений здійснити непередбачувану посадку на запасний аеропорт призначений під час виконання одного з попередніх рейсів і очікувати досить тривалий час, необхідний для відновлення польотів. Пунктом 4 Правил встановлено, що надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення. Таким чином рейс QU4433 був затриманий через непередбачувані та випадкові обставини, які не залежали від авіакомпанії. Виписка надана позивачами на суму 45.69 доларів США не являється розрахунковим документом за розрахунковою операцією згідно із ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. та не містить обов`язкових реквізитів, встановлених Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 р. В період очікування всі пасажири були забезпечені харчуванням згідно встановлених норм. Даний факт не спростовується та не забезпечується безпосередньо позивачами. ЦК України, Монреальською конвенцією, Правилами та умовами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 частин 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. В судовому засіданні встановлено, що згідно квитків №№ 761 2201901751, 761 2201901757, 761 2201901759 та 761 2201901758 між авіаперевізником та пасажирами (позивачами) було укладено договори про повітряне перевезення, за маршрутом Київ - Шарм-ель-Шейх, з датою відправлення 27.12.2018 р., о 15- й год. Однак виліт відбувся лише о 23.30. год. Причини затримки вильоту відповідач пояснив поганими погодними умовами, однак доказів цього не надав. У результаті затримки вильоту позивачі разом із двома неповнолітніми дітьми 8 годин 30 хвилин перебували у залі очікувань аеропорту. Позивачі стверджують, що за час затримки їм видали лише один бутерброд на кожного, а представник відповідача стверджує, що проводилося харчування пасажирів затриманого рейсу відповідно до Правил повітряних перевезень. Жодна із сторін обставини на які посилається не підтвердила. Факт укладення даного договору сторони не оспорюють. Згідно ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Пунктом 1 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 р. визначено, ці Правила розроблено з урахуванням вимог Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 05 липня 2006 року № 1107/2006 про права інвалідів та осіб з обмеженою рухливістю при використанні повітряного простору, Регламенту (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року № 261/2004 про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів, Регламенту Ради (ЄС) від 09 жовтня 1997 року № 2027/97 про відповідальність перевізника у випадку інциденту, із змінами, внесеними Регламентом (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 13 травня 2002 року № 889/2002, Монреальської конвенції 1999 року, Загальних умов перевезень пасажирів і багажу, встановлених Міжнародною асоціацією повітряного транспорту ("General Conditions of Carriage (passenger and baggage)", IATA), та резолюцій і рекомендованої практики Міжнародної асоціації повітряного транспорту (IATA). Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ХV Правил, у разі затримки рейсу, перевізник повинен надати пасажирам за встановленими ним нормами харчування та прохолодні напої і можливість здійснити два безкоштовних дзвінки або відправити телекс-, факс-повідомлення чи повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови, у разі затримки рейсу на строк: дві години або більше від запланованого часу відправлення рейсу дальністю до 1500 кілометрів; три години або більше від запланованого часу відправлення рейсу дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; чотири години або більше від запланованого часу відправлення рейсу для всіх інших рейсів, не зазначених у другому та третьому абзацах цього пункту. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на наступний день за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до пункту 2 глави 2 цього розділу, а саме, відшкодування вартості перевезення впродовж семи днів, яке має бути виплачене готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира у вигляді дорожніх чеків та/або інших послуг, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також забезпечити за потреби зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; або зміну маршруту, яка повинна здійснюватися за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або до кінцевого пункту - у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. Позивачі не надали суду належних і допустимих доказів того, що під час затримки вильоту перевізник не забезпечив їх харчуванням та доказів того, що кошти в сумі 45.69 доларів США були витрачені ними саме на харчування через затримку вильоту. Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, а також Регламентом (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року № 261/2004 про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів не передбачено, що пасажир у випадку тривалої затримки авіарейсу має право на компенсацію в розмірі 400 євро на кожного. Згідно ст. 16 ч. 2 ЦК України Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 23 ч.ч. 1 та 3 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 р. роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що затримку рейсу більш ніж на 8 годин можна розглядати як подію через яку позивачі та їхні діти зазнали дискомфорт, який спричинив їм душевні переживання, тому розумним і справедливим буде визначення моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, тобто по 500 грв. на кожного з них. Доказів того що затримка вильоту сталася у зв`язку з погодними умовами відповідач суду не надав. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що до суду звернулася фізична особа та розмір задоволених позовних вимог, суд вважає. що з відповідача слід стягнути на користь держави мінімальну ставку судового збору (768.40 грв.). За таких обставин,

Outcome: partial