Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем з 18.11.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. В теперішній час [PERSON] навчається на 2-му курсі денної форми навчання «Криворізький Національний університет», стипендію не отримує, інших доходів не має. Відповідач працює, має постійний заробіток, а тому має можливість надавати допомогу на період навчання сина. Оскільки відповідач добровільно допомоги не надає, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частин з усіх видів його доходів на утримання сина [PERSON], до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення судом. У судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судове засідання на 18.05.2017 р. та 13.06.2017 р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.21,27). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ №002194, [PERSON] народився 19 квітня 1998 року, батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії І-КИ № 317181 (а.с.3). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки № 01/25-197 від 22.03.17 р., [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі Криворізький Національний університет на другому курсі електротехнічного факультету, денної форми навчання, строк навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Стипендію [PERSON] не отримує, що підтверджується довідками від 24.05.2017 р. № 4/25-234, 01/25-285, 01/25-236 (а.с.5,29,30,31). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, так як позивач не в змозі в повному обсязі самостійно утримувати дитину, яка навчається. Відповідно до ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, тощо. Оскільки сторони у судове засідання не зявилися, і суду не надано документів про стан здоровя дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, суд не досліджує зазначені обставини справи. Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Дослідивши та врахувавши усі доводи позивача та інші обставини, на які посилалася позивач в позовній заяві, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, оскільки термін навчання [PERSON] у «Криворізькому національному університеті» становить з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, то за таких обставин необхідно стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], на період навчання щомісячно, починаючи з дати звернення до суду по 30.06.2019 року. У ч. 1 ст. 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial