Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, також просила стягнути аліменти за минулий час заз грудня 2016 р. в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] В 2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. Як зазначає позивач, подружнє життя з відповідачем не склалось і тривалий час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Син проживає разом з нею. Відповідач у вихованні та утриманні дитини участі не бере, у добровільному порядку аліменти не сплачує, не приймає іншої участі в матеріальному забезпечення дитини. Дитина є інвалідом дитинства і потребує значних матеріальних затрат та цілодобового нагляду. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем було вирішено, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно і до вересня 2016 р. такі сплати і мали місце. Однак в подальшому відповідач припинив в добровільному порядку сплачувати аліменти, тому позивач вимушена звернутись з позовом до суду та посилаючись на ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог частково, вказував на те, що сам тривалий час не працює, та не має достатніх коштів на утримання дитини, вказував що дійсно за дев'ять місяців 2017 р. має заборгованість з сплати аліментів і погоджується на їх сплату однак з розрахунку 500 грн. щомісячно згідно умов домовленості яка існувала між ним та позивачем, щодо сплати аліментів в подальшому то зазначав що він не працює, а тому немає змоги сплачувати аліменти в частині від заробітку, тому наполягав на стягненні з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] перебували з 07 лютого 1998 р. в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано 29.10.2009 р. ( а.с. 6). Відповідно до наданої суду медичної документації вбачається, що [PERSON] [INFO] є інвалідом дитинства ( а.с. 8, 9) та фактично проживає в [ADDRESS] разом з мамою ( а.с. 10). Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку відмовляється утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, однак не працює, не має стабільного та постійного доходу, тому суд вважає доцільним стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час, суд вважає доцільним дані вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості яка визнається відповідачем в розмірі 4500 грн. З урахуванням наведеного, суд частково задовольняє позовні вимоги. Також відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial