Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що протягом майже 20 років його батько [PERSON] працював у відповідача. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього професійне захворювання на пиловий бронхіт. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання визнано його роботу в період з 1961 по 1981 роки на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. [INFO] його батько помер. Відповідно до Довідки МСЕК встановлено причинний зв`язок смерті батька позивача з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Посилаючись на те, що смертю батька позивачу завдано моральної шкоди, оскільки він втратив рідну йому людину, якого він дуже любив та поважав, адже за життя вони перебували у тісних сімейних стосунках. Батько завжди допомагав та підтримував його у складних життєвих ситуаціях. Смерть батька призвела до того, що він перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають його до теперішнього часу. Посилаючись на те, що оскільки смерть його батька настала у зв`язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, враховуючи глибину його страждань та суттєвих незворотних негативних змін, що відбулися у його особистому житті, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, завданою смертю батька внаслідок професійного захворювання - 220000 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб. Представником відповідача надано заперечення на позов, відповідно до якого не підтверджено позивачем наявність вини відповідача в смерті [PERSON] та отриманням позивачем у зв'язку з цим моральної шкоди. Вказує, що померлий міг піти на пенсію пропрацювавши на підприємстві відповідача лише 10 років, але залишився працювати майже до 20 років, знаючи про шкідливість умов праці. При укладанні трудового договору з [PERSON] з відповідачем, він був повідомлений про шкідливість умов праці. Вказують на безпідставність посилання позивача на ст. 237-1 КЗпП України. Також вказали на необґрунтованість розміру моральної шкоди визначеному позивачем. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, на адресу суду представником позивача подана заява про розгляд справи за їх відсутності та підтриманням позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити з підстав вказаних у запереченнях на позов. Вислухавши представників сторін (представника позивача в минулих судових засіданнях), дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 9). З 1961 по 1981 роки [PERSON] працював на підприємстві відповідача в кар'єрі ПГЗК (а.с. 6-8). Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) від 20.06.1990 захворювання [PERSON] у виді пилового бронхіту І ступненя віднесено до професіфного захворювання, яке виникло в результаті «несовершенства технологического процесса добычи руды, что приводит к возникновению запыленности в карьере ЮГОКА с 1961 года по 1981 год и в цехе №3 ГППП «Кривбасвзрывпром» с 1982 года по 1988 год. Несовершенство СИЗ». Причина професійного захворювання: «длительная работа в условиях воздействия пыли, концентрация которой превышает ПДК» (а.с. 4). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 4). Згідно Акту №38 від 17.10.2012 розширеної експертної комісії Дніпропетровського ОЦ МСЕ встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с. 73-84). З Довідки Серії ДНА-03 №000595 виданої на підставі Акту №38 від 17.10.2012 слідує, що розширеною екпертною комісією Дніпропетровського ОЦ МСЕ встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с. 5). Відповідно до виписки із Акту огляду №000013 [PERSON] встановлена 50% втрата працездатності з 07.06.1990 (а.с. 101). Зважаючи на викладені обставини, суд приходить висновку, що у зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що він втратив рідну, добру, турботливу людину, у зв'язку з чим така втрата є для позивача неймовірно болісною. Внаслідок викладеного позивач зазнав моральної травми. Отже, смерть батька вимагає від нього додаткових зусиль на організацію свого життя. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на недоведеність вини підприємства у виникненні професійного захворювання [PERSON], оскільки вони є необґрунтованими. Статтями 153 КЗпП України та 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання від 20 червня 1990 року причиною професійного захворювання [PERSON] є робота протягом 20 років, із яких з 1961 року по 1981 рік у кар'єрі ЮГОКА (правонаступником якого є ПАТ «ПівдГЗК»), в умовах недосконалості технологічного процесу видобутку руди, що призвело до виникнення запиленості та, як наслідок, виникнення професійного захворювання. Таким чином, суд дійшов висновку, що професійне захворювання [PERSON] виникло, у тому числі, з вини ПАТ «ПівдГЗК». При цьому, доводи відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці батьком позивача, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання. Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності доказів заподіяння позивачеві моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку із смертю батька внаслідок отримання ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні, позивач [PERSON] внаслідок втрати батька переживає нервові потрясіння пов'язані з його смертю та з втратою його турботи і підтримки. Доводи про те, що ПАТ «ПівдГЗК» є неналежним відповідачем по справі, оскільки професійне захворювання [PERSON] виникло під час його роботи ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» та [PERSON] вже скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди саме за рахунок ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром», суд відхиляє з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання батька позивача є праця протягом тривалого часу в умовах запиленості повітря робочої зони на підприємстві відповідача ПАТ «ПівдГЗК» та на ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром». При цьому, законодавством не передбачено можливості покладення на ці підприємства солідарної відповідальності. Так, моральна шкода відшкодовується одноразово (ч. 5 ст. 23, ч. 1 ст. 1168 ЦК України) власником або уповноваженим ним органом у разі порушення законних прав працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України), тобто кожен власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати працівнику завдану моральну шкоду. Оскільки, [PERSON] отримав професійні захворювання під час роботи, зокрема, на підприємстві ПАТ «ПівдГЗК», а смерть останнього пов'язана із встановленими йому за життя професійними захворюваннями, суд приходить до висновку щодо покладення на відповідача обов'язку з відшкодування сину померлого завданої моральної шкоди. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст. 43 Конституції України. Як зазначають частини 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві. Як вбачається з Довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії ДНА-03 №000595, зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням встановлено (а.с. 6). Зважаючи на викладені обставини, суд приходить висновку, що у зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що він втратив рідну, добру, турботливу людину, у зв'язку з чим така втрата є для позивача неймовірно болісною. Внаслідок викладеного позивач зазнав моральної травми. Отже, смерть батька вимагає від нього додаткових зусиль на організацію свого життя. Враховуючи наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та встановленням йому професійного захворювання, а також приймаючи до уваги період його виникнення та протікання саме під час роботи на підприємстві відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, судом приймається до уваги роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що настали Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок смерті батька, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку зі смертю рідної людини, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, тривалість роботи батька позивача на ПАТ «ПівдГЗК», смерть останнього у похилому віці (73 роки), приймаючи до уваги також і роботу померлого на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці, та враховуючи, що на підприємстві відповідача померлий пропрацював близько 20 років, тобто втричі довше ніж на підприємстві «Кривбасвибухпром», обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 40000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial