Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 17 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON], натомість відповідачка не виконує свої обов'язки за кредитним договором, внаслідок чого станом на 02 травня 2017 року виникла заборгованість в сумі 39659,20 грн. Вказана заборгованість складається із заборгованості по кредиту в розмірі 2196,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 31502,03 грн., заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом в розмірі 3595.68 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 500.00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1864,72 грн. Позивач з урахуванням позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору б/н від 17.02.2014 року в сумі 39659 грн. 20 коп. а також витрати за сплату судового збору, сплачений ним при подачі позовної заяви в сумі 1600.00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Причини неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобовязальних правовідносинах. Так, між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 17.02.2014 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2200.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобовязувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачка не виконала взяті на себе зобовязання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору. Судом також встановлено, що відповідачка належним чином ознайомлена зі змістом кредитного договору, що засвідчується її особистим підписом; його умови нею не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідачка порушила свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобовязань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 02 травня 2017 року виникла заборгованість в сумі 39659,20 грн. Вказана заборгованість складається із заборгованості по кредиту в розмірі 2196,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 31502,03 грн., заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом в розмірі 3595.68 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 500.00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1864,72 грн. Разом з тим, за наданими позивачем розрахунком заборгованості, вбачається, що при нарахуванні штрафу (процентна складова) 1864 грн.72 коп. враховані: тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та пеня. За змістом ст. 549 ЦК пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Встановлено, що позивач - банк просить застосувати до боржника - відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки штраф на пеню не може нараховуватись, то процентна складова (штраф) повинна складатися з тіла кредиту, процентів за користування кредитом і становити 1684 грн. 94 коп., а не 1864 грн.72 коп., як вважає позивач. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 1592,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial