Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому в порядку спадкування за законом просить визнати за ним право власності на земельну ділянку № 109, розташовану на території садового товариства «Калина» в м. Комсомольську, що залишилась після смерті його дружини [PERSON], померлої 06 лютого 2014 року. Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст.ст.328, 1216,1225 ЦК України, ст.ст. 81,118,122,125 ЗК України.. До суду позивач не зявився, уповноваживши відповідною довіреністю представляти свої інтереси в суді гр.. [PERSON] (а.с. 26). Представник позивача заявлені довірителем вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до суду не зявився, направивши заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. Вирішення спору залишає на розсуд суду (а.с. 28). Представники третіх осіб не заперечили щодо задоволення позову в редакції заявлених [PERSON] вимог. Заслухавши пояснення та думки учасників провадження, дослідивши представлені у справі докази, суд встановив наступне: 06.02.2014 року померла [PERSON] (а.с. 5), яка перебувала з позивачем в зареєстрованому шлюбі до дня смерті (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, частина якої була прийнята позивачем, як єдиним спадкоємцем із отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комсомольської міської ради від 23.09.2009 року був затверджений список членів садівничого товариства «Калина» (а.с. 6-7), яким у власність були передані земельні ділянки для ведення садівництва, згідно з яким [PERSON] була включена до списку під порядковим номером 73 із зазначенням площі земельної ділянки 0,0482 га Цим же рішенням садівниче товариство було зобовязане виготовити технічну документації із землеустрою на складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою с/т «Калина», а члени садового товариства відповідно в місячний термін оформити державні акти на право власності на землю і провести державну реєстрацію земельних ділянок. Як вбачається з матеріалів справи, земельний акт про право власності на згадану земельну ділянку за життя [PERSON] не видавався. В архіві відділу Держземагенства у м. Комсомольську зберігається два примірника державного акту про право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], яка розташована у с/т «Калина» площею 0,0482 га, кадастровий номер 5310200000:50:020:0161, державна реєстрація якого проведена не була, у книзі реєстрації державних актів про право власності на землю, відповідний запис на імя [PERSON] відсутній (а.с. 8). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного: У відповідності до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Щодо права власності, то ЦК України передбачає можливість його виникнення на підставі рішення суду у випадках, встановлених ст.376 ЦК України, та підтвердження рішенням суду існуючого в особи права власності у випадках, встановлених ст.392 ЦК України. В інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом. Згідно із розясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на нерухоме майно. Стаття 125 ЗК України / в редакції, що діє з 05.03.2009 року / передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування нею виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до положень ст.126 ЗК України, в редакції, що діє з 01.01.2013 року, а отже була чинною на час смерті [PERSON], право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Отже, приймаючи до уваги, що право власності на землю підлягає обовязковій державній реєстрації, що не було зроблене спадкодавцем протягом періоду від часу прийняття рішення Комсомольською міською радою 23.09.2009 року і до моменту смерті, вона вважається такою, що не набула за життя у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку. Оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, земельної ділянки в т.ч., є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, а цивільна правоздатність особи /здатність мати права та обовязки/ у відповідності до положень ст..25 ЦК України припиняється у момент смерті, не можна визнати цілком обґрунтованою вимогу позивача щодо визнання права власності на спірне майно за ним в порядку спадкування за законом. Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначив ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 «якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо ж спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в порядку спадкування за законом за позивачем може бути визнане лише майнове право, що належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок її смерті, а саме - право набути у власність земельну ділянку, яка розташована у с/т «Калина» на території м. Комсомольська площею 0,0482 га, кадастровий номер 5310200000:50:020:0161. На підставі викладеного,

Outcome: partial