Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу звернувся [PERSON]. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 02 травня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики на підставі розписки в сумі 500,00 доларів США для комерційної цілі терміном до 01 липня 2012 року. Крім того зазначає, що між ними також була усна домовленість про винагороду в розмірі 1000,00 грн. У вказаний строк відповідач борг не повернула, у зв"язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив, остаточно просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 5 288,45 грн., винагороду за користування грошима в сумі 1000,00 грн, а також моральну шкоду в сумі 5 288,45 грн. Крім того просить стягнути судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково .Суду пояснила,що дійсно отримувала кошти від [PERSON],у зв"язку з чим писплп розписку.Однак кошти повернула.Крім того просить в задоволенні вимог про стягнення винагороди в розмірі 1000,00 грн. а також стягнення моральної шкоди просить відмовити, посилаючись на письмові заперечення. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав думку відповідача в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 травня 2012 року [PERSON] була написана розписка, згідно якої вона отримала від [PERSON] позику в сумі 500 доларів США на термін до 01 липня 2012 року . Дана обставина підтверджується оглянутою та дослідженою в судовому засіданні розпискою, написання якої сторонами не оспорюється. Сукупністю досліджених в справі доказів, які визнані судом достовірними, в тому числі оригіналом розписки відповідача встановлено, що зобов'язання щодо повернення суми боргу в повному обсязі не виконані. Відповідно до ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ) суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми - ч. 2. ст. 1047 ЦК України. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки відповідач, за розпискою взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачений строк борг не повернув, а умови договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає необхідним стягнути з відповідача основний борг, якій зазначений в позовній заяві позивачем , в сумі 5 288,45 грн. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення наданої в розписці суми доведені належними, допустимими доказами в справі, обґрунтовані у відповідності до положень чинного законодавства. Крім того позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 1000,00 грн. винагороди за користування коштами. Однак суд враховує, що вказана умова сторонами не узгоджувалось, а тому стягненню не підлягає. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5288,45 грн.суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи . Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх с осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів… Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Свої вимоги в цій частині позивач мотивує тим, що неповернення коштів призвело до моральних страждань і він був змушений вживати додаткових заходів для організації свого життя. Однак, позивач належними та допустимими доказами в цій частині свої вимоги не довів, тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Оскільки рішення постановлено на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 23,57,526,610,611,536,625, 1047, 1049, 1167, ЦК України,

Outcome: partial