Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідача) на його користь 12119 грн. 67 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.02.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у\~ вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А також статтями 599, 526, 527, 530 ЦК України, оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на\~ 20.02.2018 має заборгованість в сумі 18203 грн. 09 коп., яка складається із заборгованості за: тілом кредиту 835 грн. 59 коп., відсотками за користування кредитом 369 грн. 75 коп., за нарахованою пенею 15654 грн. 75 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 843 грн. (відсоткова складова). Представник позивача в судове засідання не зявився,\~ подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 36). Відповідач подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі. Позов визнає частково: не визнає в частині нарахування пені на суму 15654,75 грн. І просить задовольнити позов частково, без урахування пені (а.с. 44-45). Дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що відповідно до договору №б/н від 02.02.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у\~ вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок кредитної картки «Універсальна». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с. 9-11, ). При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач\~ зобовязання за вказаним договором належно не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно розрахунку (а.с. 5-8) до заборгованості включено пеню у розмірі 15654,75 грн., вирішуючи\~питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. І одночасно Позивач просить стягнути з відповідача штраф за невиконання чи неналежне виконання зобовязань позичальником відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції\~України\~щодо\~заборони\~подвійної відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Тому суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок, наданий позивачем, в частині нарахування суми боргу за пенею. Загальний розмір зобовязання, що виник у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними, виходячи з поданих доказів, без врахування суми боргу за пенею, становить 2548 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за: тілом кредиту 835 грн. 59 коп., відсотками за користування кредитом 369 грн. 75 коп., а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 843 грн. (відсоткова складова). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що в даному випадку становить 14%. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial