Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Київської міської ради, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, у якому просив визнати, що частки померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , а також позивача - [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становили у кожного по 1/3 частині квартири. Крім того, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що відповідно до договору міни від 22.02.1994 року, посвідченого на Київській універсальній біржі позивач та його батьки - [PERSON] та [PERSON] набули у власність 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 45,10 кв.м., в тому числі житловою - 27,4 кв.м. Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить позивачу та його батькам - [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивач вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] . В Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №627/2012. Спадкоємцями І черги по закону, які прийняли спадщину, є позивач [PERSON] та його мати - [PERSON] . При цьому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку з тим, що квартира перебувала у спільній сумісній власності і частки співвласників не були визначені. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Позивач вказує, що він єдиний спадкоємець за законом до майна померлої матері, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не визначено частки в спільному праві власності на квартиру. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду пояснення, у яких просили розглядати справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вислухавши пояснення позивача судом встановлено наступне. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до договору міни від 22.02.1994 року, посвідченого на Київській універсальній біржі позивач [PERSON] та його батьки - [PERSON] та [PERSON] набули у власність 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 45,10 кв.м., в тому числі житловою - 27,4 кв.м. Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить позивачу та його батькам - [PERSON] і [PERSON] па праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира [ADDRESS] належить па праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. З огляду на зазначене, оскільки співвласників нерухомого майна троє (3) осіб, частки кожного з них у спільному сумісному майні відповідно складають по 1/3 частині. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу щодо майна померлого за № 627/2012. Спадкоємцями І черги по закону, які прийняли спадщину, є позивач [PERSON] та [PERSON] (а.с.56-68). При цьому, підставою відмови за Постановою державного нотаріуса від 28.11.2019 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] було відсутність виділених (визначених) часток в спільному праві власності на квартиру (а.с. 67). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу щодо майна померлої за №1077/2019. Єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] визнано позивача [PERSON] (а.с.80). При цьому, підставою відмови за Постановою державного нотаріуса від 28.11.2019 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] було відсутність виділених (визначених) часток в спільному праві власності на квартиру (а.с. 80). За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 26.04.1994 року зареєстрований та постійно проживав в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини як із спадкодавцем [PERSON] так із спадкодавицею [PERSON] , крім того подавав заяви про прийняття спадщини, а отже прийняв спадщину після смерті останніх. Більше того, зі змісту Постанов державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, як щодо майна померлого [PERSON] так і щодо майна померлої [PERSON] , підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії було саме невизначеність часток в спільному праві власності на квартиру. З огляду на зазначене, державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори не заперечувалося право спадкоємця на отримання спадщини, однак виникло питання щодо визначення частки спадкодавця у майні, а отже, на думку суду, право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] не оспорюється та не ставиться під сумнів і має бути оформлене нотаріальною конторою після визначення часток співвласників, в тому числі спадкодавців у спільному праві власності на квартиру. За правилами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у задоволенні його вимоги щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , оскільки після встановлення часток співвласників, в тому числі спадкодавців, у спільному сумісному майні [PERSON] не позбавлений можливості звернутись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори для вирішення питання про оформлення за ним права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328, 355, 368, 1258, 1259, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial