Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач 19.05.2014 року звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року. Від шлюбу в них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. 07 березня 2014 року їхній шлюб з відповідачем розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. На теперішній час дитина проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини Відповідач отримує мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, доповнила, що син [PERSON] має задовільний стан здоров'я. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково згоден сплачувати аліменти у розмірі 500 грн., доповнив, що він не працює, нікого не утримує, має задовільний стан здоров?я. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO]. (а.с.2). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З довідки, що на а.с.3 матеріалів справи виданої СМКП «ЖЕК-1» №418 від 13.05.2014 р., вбачається, що [PERSON], проживає в [ADDRESS] спільно з сином [PERSON] [INFO], який знаходиться на її утриманні. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, а також ті обставини, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання сина, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 19.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленою частково. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial