Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 19 листопада 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею на орендованій квартирі. Відповідач у добровільному порядку не виконує батьківський обов`язок по утриманню дитини. Дохід, який вона отримує, не дає їй змоги повністю забезпечити фізичний, духовний, творчий розвиток дитини, розвиток пізнавальних здібностей дитини, додаткових занять з англійської мови, відвідування танців, оплати за харчування та одяг дитини. Крім цього, 18 грудня 2020 року нею була оплачена операція дочки із перелому руки та здійснена після операційна реабілітація. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 16 березня 2021 року позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог. Просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки, в розмірі 3500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову та додаткові витрати на дитину в розмірі 5225,35 грн. 07 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Вказав, що на даний час єдиним його доходом є заробітна палата, яка за мінусом всіх відрахувань складає 4830 грн. За період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року він перебував у відпустці за власний рахунок, оскільки у його роботодавця не було замовлень та вона не здійснювала свою діяльність. Вважає, що не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно. При визначені розміру аліментів просив врахувати, що дочка є здоровою, не хворіє, а тому витрати на її утримання складаються із забезпечення звичайних життєвих потреб. На його думку, достатнім буде сплата аліментів на утримання дочки у розмірі 1500 грн. Зазначає, що твердження позивача про сплату коштів на оренду квартири є необгрунтованими, а надані докази неналежними. Позивач є приватним підприємцем та самостійно зазначає розмір свого доходу в декларації. Остання забезпечена роботою та має постійний дохід. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дочки зазначає, що 16 грудня 2020 року, коли дочка впала та пошкодила руку, він прибув у лікарню та надав кошти позивачу для придбання медикаментів та інших витрат. Крім цього, у лютому та березні 2021 року у зв`язку із переломом руки ним було відправлено на рахунок позивача два платежі по 3000 грн., а відтак повернуто позивачу її витрати на лікування доньки. 15 квітня 2021 року представник позивача - Бай М.В. подала відповідь на відзив. Вказала, що відповідачу на праві приватної власності належить домоволодіння, площею 119,8 кв.м., яке знаходиться в [ADDRESS] , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,02 га. Також, на праві власності відповідачу належить транспортний засіб «Opel Insignia», державний номерний знак [NUMBER] , 2010 року випуску. При цьому, позивач орендує житло та кожен місяць несе витрати з його оренди та утримання житла, які складають 4700 грн., сплачує кошти на харчування дочки у навчальному закладі у розмірі 1300 грн. щомісячно та кожного дня витрачає кошти у розмірі 422,90 грн. для придбання продуктів харчування. Щомісяця позивач несе витрати на харчування та утримання дочки сукупний розмір яких становить 10 553,88 грн. Кошти відправлені відповідачем 02 лютого 2021 року та 05 березня 2021 року на рахунок позивача за домовленістю між ними були направлені для післяопераційної реабілітації дочки. 15 грудня 2020 року [PERSON] отримала перелом, після операційного втручання встановлено титанові шпиці, терміном на 6 місяців. Після його завершення повторне операційне втручання з видалення шпиць та після операційна реабілітація з фізпроцедурами та масажем для розроблення мускулатури та рухового апарату руки, що також вимагає додаткових коштів. На даний час [PERSON] знаходиться в дитячі комунальній лікарні з температурою та діагнозом вітрянка, проходячи курс лікування із встановленим режимом. Посилаючись на наведене, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 11 травня 2021 року відповідач [PERSON] подав заперечення. Вказав, що у долучених позивачем квитанціях про сплату комунальних платежів платником зазначено [PERSON] , а відтак вказані квитанції не є належними та допустимими доказами витрат позивача. Твердження позивача про те, що вона кожного дня витрачає кошти у розмірі 430 грн. на придбання продуктів харчування є недоведеними та грунтуються виключно на припущеннях, він також неодноразово купував дочці речі. Позивачем у відповіді на відзив визнано той факт, що ним відшкодовано додаткові витрати на оперативне втручання дочки та її реабілітацію у розмірі 6000 грн., а тому позов в частині стягнення додаткових витрат є безпідставним та не підлягає до задоволення. Все наявне в нього майно набуте на підставі договору дарування складеного його матір`ю. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов частково, стягнувши з нього аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. У судовому засідання позивач та її представник позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у ньому. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 листопада 2012 року. Дочка [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , що підтвердили сторони в судовому засіданні. Відповідач проживає окремо. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого за №7317/1031 від 18 грудня 2020 року, [PERSON] 15 грудня 2020 року поступила у поліклінічне відділення Тернопільської міської дитячої поліклініки із діагнозом відкриті переломи діафізів обох кісток лівого передпліччя в середніх третинах зі зміщенням відломків. [PERSON] встановлено лікування: загальне знечулення, оперативне лікування - закрита репозиція перелому, металоостеосинетез ТЕН. Згідно рахунку за №134/12 від 18 грудня 202 року, виданого ФОП [PERSON] , вартість пристосування для лікування переломів становить 9408 грн. Як слідує з квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 16 грудня 2020 року, [PERSON] було сплачено кошти у розмірі 9408 грн. за пристосування для лікування переломів згідно рахунку №134/12 від 16 грудня 2020 року. Відповідно до долучених позивачем квитанцій за №2586282 та за №2586293 від 16 грудня 2020 року встановлено, що позивачем сплачено за придбання ліків та лікувальних засобів 881,50 грн. та 161,20 грн. З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3181 вбачається, що 06 травня 2021 року [PERSON] поступила у КНП «ТОДКЛ» ТОР із діагнозом: консолідований синтезований перелом кісток передпліччя. [PERSON] встановлено лікування: дієта № 15 , режим загальний, видалення фіксаторів, анальгетики. 02 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири по [ADDRESS] , на період з 02 квітня 2019 року по 02 квітня 2020 року. Розмір оплати за користування квартирою за одим місяць становить 3000 грн. Відповідно до додатку №1 до договору оренди квартири від 02 квітня 2019 року, 15 лютого 2021 року між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) продовжено строк дії договору оренди квартири від 02 квітня 2019 року. Строк дії оренди квартири по [ADDRESS] продовжено до 02 квітня 2022 року. Розмір оплати за користування квартирою за один місяць становить 3000 грн. Як слідує з характеристики за №07 від 18 лютого 2021 року, виданої Тернопільською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради, [PERSON] з вересня 2019 року навчається у школі. Вихованням дитини займається мама, оплачує сніданки, обіди в групі продовженого дня, дівчинка завжди охайна та чисто одягнута. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 10 жовтня 2018 року за №1808233400267, виданого Енергодарською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області встановлено, що [PERSON] зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності. Згідно довідки за №1 від 05 квітня 2021 року, виданого фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] працює в ФОП [PERSON] з 01 листопада 2017 року. На даний час [PERSON] займає посаду складальника меблів, його дохід за березень 2021 року склав 6000 грн. Як слідує з долучених відповідачем квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 02 лютого 2021 року та від 05 березня 2021 року, ним було перераховано на рахунок позивача [PERSON] кошти у розмірі по 2998,93 грн. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №251733759 від 08 квітня 2021 року, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] , площею 0,1 га, кадастровий номер 6110100000:15:007:0023, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] , площею 0,02 га, кадастровий номер 6110100000:15:007:0024 та домоволодіння, житловий будинок з надвірною спорудою по [ADDRESS] , площею 119,8 кв.м. на підставі договору дарування від 03 березня 2011 року. Відповідач позов визнав частково в частині стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Встановлено, що відповідач є молодою особою, із задовільним станом здоров`я, офіційно працевлаштований, має стабільний, регулярний дохід та можливість матеріально утримувати свою дочку [PERSON] . Інших утриманців крім доньки [PERSON] відповідач не має. Судом встановлено, що відповідач працює в ФОП [PERSON] на посаді складальника меблів та його місячний дохід, після утримання всіх обов`язкових платежів, становив 4830 грн. У власності відповідача перебувають дві земельні ділянки та одне домоволодіння, площею 119,8 кв.м., що не заперечується останнім. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривня, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи вищезазначене, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, приймаючи до уваги, що відповідач отримує мінімальний гарантований розмір заробітної плати, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не доведено належними та достатніми доказами те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров`я позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дочки слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Встановлено, що 15 грудня 2020 року дочка сторін [PERSON] поступила у поліклінічне відділення Тернопільської міської дитячої поліклініки із діагнозом відкриті переломи діафізів обох кісток лівого передпліччя в середніх третинах зі зміщенням відломків. Доньці проведено оперативне лікування. З долучених до матеріалів справи копій квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 16 грудня 2020 року та квитанцій за №2586282, за №2586293 від 16 грудня 2020 року вбачається, що позивачем було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 10 450,70 грн., зокрема за придбання пристосування для лікування переломів дитини, придбання ліків та лікувальних засобів. Таким чином, у зв`язку з хворобою дочки [PERSON] позивач понесла додаткові витрати на її утримання. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на лікування дочки [PERSON] в розмірі половини понесених позивачем, тобто 5225,35 грн. Безпідставними є посилання відповідача на те, що у лютому та березні 2021 року ним, у зв`язку із отриманими дочкою травмами, було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 6000 грн. та погашено витрати позивача, оскільки позивач у судовому засіданні зазначила, що вказані кошти відповідач надавав у добровільному порядку для проходження реабілітації дочки після перелому руки та проведеного оперативного втручання. Доказів протилежного судом не здобуто. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial