Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується Умовами та Правилами надання банківських послуг згідно яких Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір. Крім того, підписавши дану заяву, відповідач погодився щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконала. Внаслідок чого станом на 30.06.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 7376 грн. 54 коп., яка складається з: 2017 грн 22 коп - заборгованість за кредитом; 2961 грн. 87 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1570 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 327 грн 45 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 38). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що представник позивача скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті «Вінничина» від 04 вересня 2015 року № 69 (а.с.58). Враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 11 жовтня 2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 6). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил). Крім того, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Так, за наданим представником позивача належним чином завіреним розрахунком, станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 2017 гривень 22 копійки, заборгованість за процентами - 2961 гривня 87 копійок, нарахована комісія - 1570 гривень, заборгованість по судовим штрафам - 827 гривень 45 копійок (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 14.03.2011 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання Таким чином, фіксована частина штрафу в розмірі 500 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача не відповідає виду відповідальності за порушення зобов'язання, що передбачається ч. 2 ст. 549 ЦК України, у зв'язку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає через її безпідставність. Згідно інформації отриманої судом з Мурованокуриловецької РС УДМС України у Вінницькій області, [PERSON], [INFO] змінила 07.07.2015 року своє прізвище на Гринь (а.с. 43). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн 60 коп судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial