Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що з 07.07.2014 року вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS], попередніми власниками якої були відповідачі та які у ній зареєстровані. Разом з тим, позивач як новий власник вказаної квартири повною мірою не може реалізувати своїх прав власника у зв'язку із тим, що у спірній квартирі залишаються до цього часу зареєстрованими відповідачі, хоча у квартирі останні не проживають, власні речі їх у квартирі відсутні. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилали. Третя особа Суворовський РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області явку представника у судове засідання не забезпечив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду у судове засідання від заступника начальника [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи. Заяв та клопотань в день розгляду справи від сторін про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до порушення строку вирішення спору, затягування судового процесу. За таких підстав, з урахуванням письмової згоди осіб, що просили слухати справу у їх відсутність, суд вважав за можливе слухати справу у відсутності осіб, що приймають участь у розгляді справи на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України, оскільки подальше відкладення розгляду справи спричинить порушення строку вирішення спору. За вказаних обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на придбане з торгів майно від 07.07.2014 року, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] З отриманих судом 21.07.2014, 23.07.2014 р.р. довідок ВАДР УДМС України в Херсонській області, вбачається, що місцем реєстрації до теперішнього часу відповідачів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишається адреса: [ADDRESS] Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи у квартирі [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно до свідоцтва про право власності на придбане з торгів майно виданого 07.07.2014 року приватним нотаріусом [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі №3768, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з однокімнатної квартири, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З цього ж свідоцтва судом встановлено, що квартира №52 раніше належала [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], від 28.11.2007 року, за реєстровим №6209. Право власності зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 16686821, номер запису 34548, в книзі 88. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON], як бувший власник вказаної вище квартири втратила право користування нею з моменту її продажу з прилюдних торгів та її придбання [PERSON], а тому вимоги позивача щодо визнання її такою, що втратила право користування приміщенням квартири [ADDRESS] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, що у свою чергу, з урахуванням положень ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за адресою її реєстрації. З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині зобов'язання УДМС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, крім того позивачем не залучено до участі у справі у якості відповідача юридичну особу, до якої ставиться зобов'язальна вимога. Вирішуючи питання, щодо визнання такою, що втратила право користування спірним приміщенням кв.52 , розташованої за зазначеною адресою [PERSON], суд виходив з наступного. Пред'являючи позов до відповідача [PERSON], новий власник квартири посилався на те, що остання у ній зареєстрована. З довідки №1068 виданої КП «Таврійський» 08.07.2014 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такі ж відомості містяться і у довідках ВАДР УДМС. Відомості, щодо належності [PERSON] спірного приміщення кв. 52 матеріали справи не містять. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст.317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права у осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселенні, на користування житлом. Таким чином враховуючи, що право власності на спірну квартиру у [PERSON], припинилося в результаті реалізації майна з прилюдних торгів, що її належало на праві власності то право члена її сім'ї, який не є власником спірної квартири, на користування нею теж припинилося, оскільки було похідними від права колишнього власника цієї квартири. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON], є попереднім власником спірної квартири та втратила право щодо володіння, користування та розпорядження нею у примусовому порядку шляхом продажу цієї квартири з прилюдних торгів. Член її сім'ї - [PERSON], власником спірної квартири не була, є зареєстрованою у ній зі згоди колишнього власника з огляду на що, до цієї особи новим власником не можуть пред'являтися вимоги як до колишнього власника майна, а тому суд приходить до висновку що позивачем не вірно обраний спосіб захисту в частині позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням №52, та зняття її з реєстраційного обліку, оскільки, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі і шляхом зняття з реєстраційного обліку, а тому в цій частині позову слід відмовити. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial