Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачка 15 квітня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (а.с. 2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 30 травня 2014 року. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. На теперішній час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги на утримання дитини та на своє утримання. Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась. До суду надала письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.6 ст. 74 ЦПК України, відповідач також повідомлявся шляхом направлення СМС-повідомлення на його мобільний номер, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення (а.с.13). Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 30 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис №156 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7,9). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п.15, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 77 Сімейного Кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання дружини - [PERSON], в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial