Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.01.2015 року, від якого мають одну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, коштів на утримання дитини не надає, витрачає зароблені кошти на власні потреби. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 грн., а тому дитина і вона потребують матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, працює на будівництві, отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн., та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення повноліття та на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитино трьох років з дня подачі позову до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Зазначила, що на даний час відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому вона та дитина потребують матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, подав до суду заперечення проти позову де значив, що до подачі позову він з дружиною та дитиною проживали разом, з його батьками, харчувалися всі разом. Всю посильну матеріальну допомогу він вкладав у загальний господарський кошик. Також пояснив, що сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. та на утримання дружини в розмірі 1000 грн. він не має можливості, оскільки офіційно ніде не працює, заробляє гроші на випадкових заробітках та отримує незначний дохід. Просив стягувати аліменти в розмірі 400 гривень на утримання дитини та на утримання дружини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є її сином. Раніше син їздив на заробітки до Росії, то в нього були гроші, а зараз він працює на тимчасових будівельних роботах, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання дитини та 1000 грн. на утримання дружини. Вислухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши на умовах змагальності всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, та ті письмові докази, що були подані ними до суду, суд приходить до висновку, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. [PERSON] встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та способи такого утримання. Наведеними нормами передбачено, що утримання неповнолітніх дітей є обов'язком, а не правом батьків. З пояснень сторін вбачається, що дитина проживає з матір'ю, та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має задовільний стан здоров'я, працездатний, інших дітей не має і будь-яких стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Вказані обставини сторонами не оспорюються. В зв'язку з цим, суд у відповідності із ст.61 ЦПК України, визнає їх такими, що не підлягають доказуванню. Статтею 84 СК України передбачено право дружини на утримання від чоловіка, разом з тим, даною нормою не закріплено саме обов'язку чоловіка утримувати дружину, а частиною четвертою її визначено, що таке утримання дружина має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, заявлений позивачем розмір аліментів на своє утримання в частині 1000 грн. є завищеним. Позивачем не надано суду доказів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі як вона просить. У відповідності із змінами внесеними до ч.2 ст.182 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на дані обставини, суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини в мінімальному розмірі визначеному законодавством. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд враховуючи пояснення сторін, матеріальний стан позивача, яка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною та не має доходів. До пояснення відповідача про те що він не працює та не має можливості сплачувати аліменти суд відноситься критично, оскільки він працездатний, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має та не надав суду доказів того, що не має можливості сплачувати аліменти. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача стягує з відповідача судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1280 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial