Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

представник позивача - [PERSON] подав до суду позовну заяву та просить припинити обтяження житлового будинку [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить [PERSON] , у виді заборони на нерухоме майно, накладеної 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр № 2552286 та у виді іпотеки, зареєстрованої 21 березня 2007 року приватним нотаріусом Ізотовою В.А., реєстр № 2552339 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо вищевказаних заборон. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 01 листопада 2005 року між [PERSON] та Центральним відділенням філії Харківського Головного Регіонального Управління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №НАН2GF01270192, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 15302,02 доларів США. Відповідно до п. 2.3.9 кредитного договору № НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року, банк на власний розсуд має право поступати право вимоги третім особам, письмово повідомивши про даний факт позичальника протягом 5-и днів після такої поступки. В забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, 01 листопада 2005 року між ним та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко О.В., реєстр №4591. Відповідно до умов договору іпотеки від 01 листопада 2005 року, предметом іпотеки є житловий будинок [ADDRESS] , який став належати [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко О.В., реєстр №4583, зареєстрованому у Державному реєстрі правочинів за №932402. 02 листопада 2005 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] за вищевказаною адресою зареєстровано у КП «ХМБТІ» за позивачем в книзі 1 за №32, актуальний реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно: 2273331. 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко О.В., у зв`язку із посвідченням договору іпотеки, накладено заборону відчуження житлового будинку [ADDRESS] , до припинення іпотечного договору, реєстр №4592. [PERSON] своєчасно та належним чином виконав всі свої зобов`язання за укладеними договорами, своєчасно у необхідних сумах виплатив кредит. Кредитне зобов`язання закрито 21 травня 2015 року, заборгованості за договором кредиту від 01 листопада 2005 року не має. Позивач, як власник набутого житлового будинку [ADDRESS] , з часу його набуття, сплачує всі необхідні платежі, проживає разом зі своєю сім`єю у будинку та наразі бажає відчужити вказаний будинок, але позбавлений такої можливості, оскільки відповідач не може вжити заходів для зняття заборони відчуження з нерухомості, у зв`язку з тим, що відступив право вимоги за договорами з позивачем на користь UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1PLC, яка ліквідована 03 жовтня 2017 року. При цьому, [PERSON] не було відомо про існування договору купівлі-продажу (відступлення), укладеного відповідачем без мого відома, чим порушено умови кредитного договору №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року. За відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером 2552286 існує обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстроване реєстратором - приватним нотаріусом Харківського МНО Десятниченко О.В. 01 листопада 2005 року; підставою обтяження є договір іпотеки від 01 листопада 2005 року; об`єкт обтяження - житловий будинок [ADDRESS] . За даними державного реєстру іпотек, за реєстраційним номером 2552339 існує обтяження у вигляді іпотеки, зареєстроване 21 березня 2007 року реєстратором приватним нотаріусом Ізотовою В.А., підставою обтяження є договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити №351,352 від 19 лютого 2007 року; об`єктом обтяження є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; іпотекодержатель: «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1Пі-Ел-Сі» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1PLC). Отже, вищевказані обтяження не надають позивачу, як законному власнику житлового будинку, можливості вільно розпорядитися своїм майном. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі. 04 лютого 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав суду письмові пояснення, в яких просив вимоги позивача залишити без задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість, виходячи з наступного. 01 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №НАН2GF01270192, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 15302,02 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки від 01 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко О.В., реєстр №4591, відповідно до умов якого в іпотеку надано нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . 19 лютого 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, відступив «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1Пі-Ел-Сі» право вимоги за кредитним договором №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року та за договором іпотеки від 01 листопада 2005 року. Оскільки, відповідно до умов договору від 19 лютого 2007 року до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1Пі-Ел-Сі» перейшло право вимоги, як первісному кредитору за кредитними та забезпечувальними договорами, до боржників повного належного та реального виконання обов`язків, тому АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем. Більш того, відповідач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а після виконання позивачем своїх зобов`язань надав лист, в якому просив зняти заборону, накладену на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 01 листопада 2005 року. При цьому, заявником щодо державної реєстрації припинення іпотеки та зняття відповідного обтяження може бути іпотекодержатель відповідного майна, а саме «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1Пі-Ел-Сі», а не Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Отже, АТ КБ «ПриватБанк» жодним чином не порушував прав позивача, доказів їх порушення саме відповідачем суду не надано, тому вимоги [PERSON] є безпідставними. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також просив при розгляді справи врахувати позицію відповідача, викладену в письмових поясненнях. Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами. Приватний нотаріус Ізотова В.А. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд,\~заслухавши пояснення\~представника позивача,\~розглянувши зави\~представника відповідача\~та третьої\~особи:\~приватного нотаріуса\~Харківського районного\~нотаріального округу\~Десятниченка О.В., дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр № 4583 та даними витягу з Державного реєстру правочинів № 1675703, наданого 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В.; даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8820405, наданого 02 листопада 2005 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». 01 листопада 2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №НАН2GF01270192, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 15302,02 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр №4591, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] . 19 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (Продавець) та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, відповідно до умов якого покупець набув право вимоги за кредитним договором №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року та договором іпотеки від 01 листопада 2005 року. За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228691025 від 19 жовтня 2020 року, на житловий будинок [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить [PERSON] накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно, зареєстровано: 01 листопада 2005 року реєстратором - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятниченко О.В. за № 2552286; підставою обтяження є договір іпотеки від 01 листопада 2005 року; та у виді іпотеки, зареєстрованої 21 березня 2007 року реєстратором приватним нотаріусом Ізотовою В.А., реєстр № 2552339, підставою обтяження є договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити №351,352 від 19 лютого 2007 року; іпотекодержатель: «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1Пі-Ел-Сі» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1PLC). За даними заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-20151023/154 від 04 листопада 2015 року, [PERSON] виконав умови кредитного договору №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2015 року, у зв`язку з чим договір іпотеки №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року вважається таким, що припинив дію. За вказаних обставин, банк просить [PERSON] зняти заборону в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , накладену на підставі договору іпотеки №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2015 року , реєстр № 4592. За даними довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №952774459 від 21 жовтня 2015 року, у [PERSON] відсутня заборгованість за кредитним договором №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року станом на 21 жовтня 2015 року. За даними листа АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-200827/4575 від 31 серпня 2020 року, дійсно між банком та позивачем укладено кредитний договір №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року та договір іпотеки, але право вимоги за договором банком відступлено 19 лютого 2007 року на користь «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1Пі-Ел-Сі» (Великобританія); за даними інформації, що знаходиться в загальнодоступному доступі в мережі інтернет на сайті за відповідним посиланням http://beta.companieshouse.gov.uk/ UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1 PLC, вказана компанія ліквідована 03 жовтня 2017 року, тому банк не має можливості задовольнити вимоги позивача та вжити заходів для зняття заборони відчуження з нерухомості; для вирішення вказаного питання рекомендовано звернутися до суду. Також суду надано: заява [PERSON] від 01 листопада 2005 року; витяг з Єдиного реєстру нотаріусів, за даними якого відомості про приватного нотаріуса Ізотову В.А. в реєстрі відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст.ст.526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цьогоЗакону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5 гл. 15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. гл. 15 р. II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Враховуючи, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року, що призвело до припинення додаткового зобов`язання за договором іпотеки №НАН2GF01270192 від 01 листопада 2005 року, а припинення його дії є підставою для припинення обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , шляхом вилучення з Державного реєстру іпотек відомостей щодо обтяження іпотекою вказаного нерухомого майна, тому суд задовольняє вимогу позивача про припинення обтяження житлового будинку [ADDRESS] за вищевказаною адресою у виді іпотеки, зареєстрованої 21 березня 2007 року приватним нотаріусом Ізотовою В.А., реєстр № 2552339, при цьому суд також враховує, що позивач позбавлений можливості іншим чином припинити вказане обтяження на належне йому нерухоме майно, оскільки іпотекодержатель, вказаний в Державному реєстрі іпотек: UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC станом на 03 жовтня 2017 року ліквідований. В задоволенні вимог позивача про припинення обтяження житлового будинку [ADDRESS] , у виді заборони на нерухоме майно, накладеної 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятниченко О.В. суд відмовляє, при цьому виходить з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він позбавлений можливості припинити вказане обтяження. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial