Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника за довіреністю Гаренко Н.В. звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 липня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6110 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник погодилась, що кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач у свою чергу грошові кошти своєчасно не повертала, порушуючи тим самим умови договору. Заборгованість відповідача за Договором станом на 20 грудня 2017 року складає 57445,73 гривень, з яких 6159,76 гривень - заборгованість за кредитом, 1525,68 гривень - відсотки за користування кредитом, 46548,59 гривень - пеня, а також штрафи, нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - 500 гривень - фіксована частина, 2711,70 гривень - процентна складова. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1762 гривень. У п. 3 позовних вимог позивач просить у разі неявки відповідача розглядати справу за відсутності представника Банку та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Аналогічне прохання містить заява представника позивача за довіреністю Бойко М.С., в якій крім цього остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строків зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення судової повістки про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наведеного. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З доданих до позову доказів судом встановлено, що 06 липня 2006 року [PERSON] заповнила та підписала анкету-заяву про надання банківських послуг у Закритому акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк". Правонаступником всіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Згідно розділу 3 вказаної заяви, [PERSON], ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, просить відкрити рахунок та надати їй перелічені у заяві послуги. У розділі 4 «Банківські послуги» зазначено вид кредитної картки (Універсальна), вид валюти - гривня, сума кредитного ліміту - 3500, базова процентна ставка - 3% на місяць на залишок заборгованості. Підписавши заяву, [PERSON] засвідчила, що ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку і погодилась, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору кредиту № б/н від 06 липня 2006 року. Частиною другою статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов'язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов'язання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 20 грудня 2017 року за нею рахується заборгованість в сумі 57445,73 гривень, яка складається з наступного: 6159,76 гривень - заборгованість за кредитом, 1525,68 гривень - нараховані проценти за користування кредитом, 46548,59 гривень - пеня, а також штрафи в сумі 3211,70 гривень, які були нараховані відповідачу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування наведених обставин і доказування належного виконання нею умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред'явленого позову в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 6159,76 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1525,68 гривень, що загалом становить 7685,44 гривень. Із заявленою до стягнення сумою пені суд погодитись не може, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач [PERSON] З доданого до позову розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача з пені станом на 14 квітня 2014 року відсутня, у зв'язку з чим відмовляє у стягненні з [PERSON] відшукуваної у позові пені з огляду на те, що вона нарахована після введення мораторію на нарахування пені та штрафів. Виходячи з вищевикладеного мотивування суд також відмовляє і у стягненні з відповідача штрафів, нарахованих на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 20 грудня 2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 6159,76 гривень та нарахованих процентів за користування кредитними коштами в сумі 1525,68 гривень, що загалом становить 7685,44 гривень. Вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 46548,59 гривень та штрафів в сумі 3211,70 гривень суд вважає такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial