Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (далі - КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»/позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зняття його з реєстрації за зазначеною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] не приватизована і знаходиться на балансі КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» на праві господарського відання. Вказану квартиру відповідно до ордера виданого 26.04.1989 року отримав громадянин [PERSON] на сім'ю в складі трьох осіб. Після смерті наймача договір найму був укладений з [PERSON], яка померла [INFO]. 22.05.2014 року за адресою вищевказаної квартири було зареєстровано відповідача. Оскільки дія договору найму припинена у зв'язку зі смертю наймача, то відповідач на підставі ст. 99 ЖКУкраїнської РСР підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає виселятися з квартири, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав зазначених в останньому. Відповідач та представник останнього проти задоволення позовних вимог заперечували, та пояснили, що на неодноразові прохання батька відповідача, [PERSON] надала згоду на його реєстрацію, а тому він правомірно зареєстрований в спірній квартирі,у зв'язку з чим звернувсядо позивача з вимогою про укладення з відповідачем договору найму жилого приміщення. Крім того, відповідач зазначив, що [PERSON] була його тіткою. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок [ADDRESS] в якому розташована спірна квартира, відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва і перебуває на балансі КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва», що підтверджується розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25.01. 2012 року № 35 /а.с. 16-17/. Спірна квартира у власність не передавалася, а отже вона відноситься до державного і громадського житлового фонду, а померлаПанконіна І.А. користувалася нею відповідно до договору найму жилого приміщення, як це встановлено ст. 61 ЖК Української РСР. Згідно ордера № 62277 серії Б виданого 26.04.1989 року на підставі рішення Радянської районної Ради народних депутатів № 245 від 10.04.1989 року, квартиру [ADDRESS] отримав громадянин [PERSON], батько наймачки [PERSON] (а.с. 4). На підставі наказу № 229 від 24.07.2012 року по Комунальному підприємству «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва булоукладено договір найму квартири [ADDRESS] у зв'язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON], з [PERSON].,[INFO] /а.с.14/. Рішенням Київської міської Ради № 201/6417 від 06.10.2011 року «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації» змінено найменування комунального підприємства «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва на комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» /а.с. 19-20/. [INFO] померла наймач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.05.2014 року, актовий запис № 484 Серія [NUMBER] виданевідділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції ум. Києві/а.с.10/. Згідно довідки Форми № 3 від 17.09.2014 року № 1002 у спірній квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], 22.05.2014 року через Дарницький РВ ГУДМС України у м. Києві /а.с. 5/. Згідно з положеннями ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати суду ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON], не надано доказів, що він являвся членом сім'ї наймача померлої [PERSON], постійно проживав з останньою і вів з нею спільне господарство, суду не надано. Крім того, суд враховує також тривалість часу, що минув з моменту реєстрації відповідача в спірній квартирі до моменту смерті відповідача - 6 днів. В картці обліку зареєстрованих у квартирі осіб, складених структурним підрозділом позивача ЖЕД-201 /а.с. 8/ та довідки № 1003 від 17.09.2014 року /а.с. 6/зазначено, що померлу [PERSON] знято з реєстраційного обліку 14.08.2014 року на підставі свідоцтва про смерть. З огляду на те, що письмовий договір піднайому між наймачем і відповідачем не укладався, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вселився у спірну квартиру як тимчасовий мешканець, що передбачено ст. 98 ЖК Української РСР. Крім того, з ксерокопії паспорта відповідача [PERSON] вбачається, що останній був знятий з реєстраційного обліку 29.05.2014 року за адресою: [ADDRESS] /а.с. 12 на звороті/. Згідно з положеннями ст. 99 ЖК Української РСР тимчасові жильці самостійного права на займанежиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання і у разі припинення договору найму зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] після припинення дії договору найму спірнуквартирунезвільнив. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЖК Української РСР у разі відмовлення тимчасових жильців звільнити займане жиле приміщення, вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача в частині виселення відповідача з квартири без надання іншого житлового приміщення є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача за про зобов'язання зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, права позивача щодо відмови у знятті відповідачів з реєстрації не є порушеними, у в'язку з чим відновленню не підлягають. Крім того, враховуючи що органи на які покладено обов'язок здійснювати реєстрацію місця проживання та перебування осіб діють у межах та у спосіб передбачений Законом, судове рішення про виселення тягне за собою позбавлені права на користування житловим приміщенням. У зв'язку з цим рішення суду підлягає виконанню на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органом на який покладено обов'язок здійснювати реєстрацію місця проживання та перебування осіб. В свою чергу в разі відмови державного органу його посадової особи, як суб'єкта владних повноважень зняти відповідача з реєстраційного обліку на підставі судового рішення, буде мати місце оспорювання дій та/або бездіяльності такого державного органу, його посадової особи, що відноситься до спорів судів адміністративної юстиції, а отже вимоги про знаття з реєстраційного обліку не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial