Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.11.2013 року між ним та відповідачем укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) за №10003004444198 „Найкращий on-Line" у гривні, які банк зобовязався повернути разом з нарахованими процентами 23.11.2014 року. Позивач 26.11.2014 року звернувся до Банку із заявою про повернення вкладу, проте йому відмовили, посилаючись на складну фінансову ситуацію. Після цього позивач запропонував Банку перерахувати частину коштів з депозиту на погашення його кредиту у ПАТ КБ «Приватбанк», на що відповідач погодився. Проте згодом зясувалося, що кошти на його рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» так і не надійшли. У грудні 2014 року позивач звернувся зі скаргою на дії банку до управління НБУ в Полтавській області, на яку отримав відповідь про те, що його кошти знаходяться на поточному рахунку та будуть перераховані за вказаними реквізитами найближчим часом. Разом з тим, дана операція залишилася невиконаною до цього часу, що спричиняє йому моральні страждання та переживання, змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Просив визнати незаконними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо неперахування його грошових коштів у сумі 65\~000 гривень ПАТ КБ «Приватбанк»; зобовязати ПАТ «Дельта Банк» виконати фактично перерахування його грошових коштів у сумі 65\~000 гривень ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнути з відповідача на його користь 1273,29 грн. нарахованих процентів, 2 000 грн. моральної шкоди та 2 000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про відкладення розгляду справи у звязку з його зайнятістю в інших судових засіданнях. Суд не визнає за поважну зазначену причину з огляду на те, що юридична особа не позбавлена можливості уповноважити іншу особу для представництва її інтересів у суді. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надавав. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зясувавши думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, та визнавши зазначені представником відповідача причини неявки у судове засідання неповажними, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рашення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до\~ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У статті 60 ЦПК України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Встановлено, що 17.11.2013 року між позивачем та відповідачем укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) за №10003004444198 „Найкращий on-line" у розмірі 50\~000 гривень терміном до 22.11.2014 року, з процентною ставкою 20 процентів річних(а.с.6). Відповідно до п.п. 1.9 та 1.10 Договору депозиту, вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного Договору(а нараховані проценти також щомісячно), шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної карки №26205700131535, відкритій в установі Банку. Згідно з квитанцією № ПН1158134 від 26.11.2014 року, [PERSON] через Полтавське відділення №1 АТ «Дельта Банку» перерахував 65\~000 грн. для поповнення картки №4149497820, отримувач ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с. 7). Як вбачається з відповіді управління НБУ в Полтавській області від 08.01.2015 року на скаргу [PERSON] щодо незаконних дій АТ «Дельта Банк», по закінченню строку дії договору депозитні кошти разом з нарахованими процентами були зараховані на поточний рахунок №26205700131535, відкритий на імя [PERSON] до Договору №004-16503-260612 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти, укладеного 26.06.2012 року; відповідно до умов Договору №004-16503-260612 на позитивний залишок коштів на рахунку нараховуються проценти за ставкою: на суму до 3000 грн. 18 % річних; на суму від 3000,01 грн. до 100\~000 грн. 13 % річних; на суму від 3000,01 грн. до 100\~000 грн. 13 % річних; на суму від 100\~000,01 грн. і більше 10 % річних (а.с.10). Згідно\~\~зі ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 3 ст. 1068 визначено, що Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо\~\~розпоряджання\~\~грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За таких обставин позов у частині визнання незаконними дій та зобовязання ПАТ «Дельта Банк» виконати фактично перерахування грошових коштів у сумі 65\~000 гривень ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з відповідача 1273,29 грн. нарахованих процентів, підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь завданої моральної шкоди в сумі 2 000 грн., суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні з таких підстав. Обґрунтовуючи моральну, позивач посилається на ігнорування відповідачем його звернень з вимогами про виконання зобов»язання.\~ Моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких особа зазнала внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні чи винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправної поведінкою та наслідками, що настали. Питання визначення моральної шкоди є оціночним. Моральна шкода визначається, зокрема, шляхом аналізу характеру відносин між сторонами, подій, обставин та дій, що їх спричинили або супроводжували, їх прийнятність у суспільстві як таких, що відповідають дозволеним\~правилам поведінки.\~ При цьому, доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди позивачем не надано, а обґрунтування моральної шкоди зводяться до субєктивної оцінки ситуації, в якій позивач не міг скористатися своїми коштами. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншими законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відносини, які виникли між сторонами, є договірними; статтею 570 Цивільного кодексу України, яка регулює дані правовідносини, не передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ці обставини також не обумовлені договором Окрім того, посилання позивача на застосування до правовідносин сторін норм\~Законів України «Про захист прав споживачів»\~\~в частині відшкодування моральної шкоди є безпідставними з огляду на таке.\~ Відповідальність за спричинену моральну шкоду, згідно із п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~настає, якщо така є наслідком\~недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. \~ Тобто недоліки продукції, згідно із визначенням терміну у\~ст.1 цього Закону, є такі споживчі характеристики продукції, які певною мірою впливають на можливість її використання або споживання, та сфера використання цієї продукції входить до суспільних потреб. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Враховуючи, що правовідносини банківського вкладу мають споживчий характер, а відтак є предметом регулювання\~Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з яким позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог, та компенсувчати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial