Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.02.1995 року зареєстрував шлюб з [PERSON] і проживав з нею до середини 2013 року. Під час шлюбу подружжям було придбано квартиру [ADDRESS]. Вважає, що оскільки квартира була придбана під час шлюбу, то є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що 06.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, проте, відповідач відмовилася ділити спірну квартиру, тому звернувся з вищезгаданим позовом до суду та просив суд визнати право власності за ним та відповідачкою по ? частини квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, з тих підстав, що квартира була придбана нею та її сином за власні кошти в результаті продажу частини іншої власної квартири, яка була отримана внаслідок приватизації та в порядку спадкування в зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 4 лютого 1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Старокиївського району м. Києва здійснено запис № 30. 6 грудня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що 23 грудня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецбудінвест-17» та [PERSON] було укладено інвестиційний договір № 8-12/05-3д, відповідно до умов якого «Підприємство» зобов'язується за рахунок отриманих від «Інвестора» коштів збудувати, здати в експлуатацію і передати «Інвестору» документи для оформлення права власності на житло (об'єкт) у новозбудованому житловому будинку в [ADDRESS] у порядку та на умовах, визначених цим договором, а «Інвестор» зобов'язується забезпечити своєчасне фінансування об'єкта та прийняти його на умовах цього договору. Загальна площа об'єкта складала 70,69 кв.м. (а.с.29). 12.04.2007 року між [PERSON], [PERSON] та малолітнім [PERSON], від імені якого виступали законні представники: мати [PERSON] та батько [PERSON], з одного боку та [PERSON] з іншого, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], згідно якого [PERSON] та [PERSON] відчужили належні їм в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло 86/300 частин квартири та 43/300 частин квартири, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Загальна вартість квартири становила 1 298 355,00 грн., (що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить 257100 доларів США), з яких частка відповідача та її сина становила 558 290 грн. (а.с.59-60). В цей же день, 12.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Банк Петрокоммерц-Україна» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 1231/840, згідно умов якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в сумі 95553 долара США та зобов'язується виплачувати вкладникові суму вкладу та проценти (а.с.23). 25.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Банк Петрокоммерц-Україна» та [PERSON] був укладений договір банківського рахунку № 18716/2007, згідно з яким банк зобов'язувався відкрити клієнту поточні рахунки у визначених ним валютах (а.с.25). В судовому засіданні встановлено, що після відкриття поточного рахунку згідно договору банківського рахунку, 25.04.2007 року [PERSON] з цього поточного рахунку було здійснено пайовий внесок на будівництво житла по [ADDRESS], згідно Інвестиційного договору № 8-12/05-3д від 23.12.2005 року в розмірі 551 382 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 11512117 від 25.04.2007 р. (а.с.27) та довідкою ТОВ «Спецбудінвест-17» № 13 від 01.08.2014 р. Убачається, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана за кошти, значна частина яких в розмірі 551382 грн. отримана [PERSON] за рахунок продажу частини квартири [ADDRESS], яка належала їй та сину на праві особистої приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.04.2007 року. Разом з тим, 20.01.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецбудінвест-17» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до інвестиційного договору № 8-12/05-3д від 23.12.2005 р., з якого вбачається, що загальна площа реально збудованого об'єкту після контрольного обміру БТІ збільшилася на 0,91 кв.м. (71,6-70,69=0,91), тому підлягає сплаті на розрахунковий рахунок підприємства суму інвестицій в розмірі 8 658 грн. (а.с.31). На виконання умов Додаткової угоди 05.02.2010 р. [PERSON] було здійснено кінцевий розрахунок у розмірі 8658 грн., що підтверджується копією квитанції № 11090.38.2 (а.с.28) та копією виписки по особовому рахунку. Згідно довідки № 15-02/10 від 12.02.2010 р. квартира [ADDRESS] згідно інвестиційного договору № 8-12/05 профінансована повністю в сумі 560040 грн. (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з наведеного вбачається, що кошти в сумі 551 382 грн., внесені позивачкою за інвестиційним договором № 8-12/05-3д належали їй особисто та її сину, а різниця між вартістю спірної квартири та вказаними особистими коштами позивачки, що становить суму в розмірі 8658 грн. є спільними сумісними коштами подружжя в рівних частках (560040 грн. - 551 382 грн. = 8 658 грн.). Будь-яких належних в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України доказів, що кошти в розмірі 8 658 грн. були її особистою власністю суду не надано. Визначаючи ідеальні частки в майні подружжя з урахуванням вимог ст.ст. 57, 60, 69, 70 СК України, слід навести наступні розрахунки: 560 040 грн. - вартість спірної квартири; 551 382 грн. - особисті кошти позивачки та її сина; 560040 грн. - 551382 грн. = 8 658 грн. спільні кошти подружжя, що становить 154/10000 частини квартири [ADDRESS] 8658 грн. : 2 = 4329 грн. частка кожного з подружжя, що становить 77/10000 частин квартири [ADDRESS]. З огляду на встановлені фактичні обставини справи та з урахуванням виниклих у сторін спірних правовідносин і предмета позову, суд приходить до висновку поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності, а саме 154/10000 частини квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] шляхом визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на 77/10000 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial