Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Посилалась на те, що з 05 жовтня 1996 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 березня 2001 року. В шлюбі у них народився 23 травня 1997 року син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, однак після досягнення сином 18 років припинив їх виплату. 01 вересня 2014 року син [PERSON] вступив на денну форму навчання юридичного факультету Чернівецького національного університету імені [PERSON], вартість його навчання згідно договору № 09-417 від 19 серпня 2014 року складає 46000 грн. У звязку з тим, що син навчається на денній формі навчання, він не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вона на даний час працює ведучою програми в ТОВ «Телерадіокомпанія «ТВА», але розмір її заробітної плати не дає можливості самостійно утримувати сина та сплачувати кошти за його навчання в університеті. Відповідач працює суддею Апеляційного суду Чернівецької області, має високий рівень доходів, а тому має можливість допомагати сину до закінчення навчання. За рішенням Ленінського (нині Шевченківського) районного суду м. Чернівців від 23 квітня 2001 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу до повноліття. Оскільки фінансове становище відповідача не погіршилось, він може продовжувати сплачувати аліменти в такій самій частці від своїх доходів. Інші особи, відносно яких відповідач має аліментні зобовязання, відсутні. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення ним 23-річного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до досягнення ним 23-річного віку з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що відповідач по усній домовленості оплачує навчання сина самостійно, також син влітку їхав відпочивати в Болгарію, оплату його відпочинку провели разом з відповідачем, надавши в липні 2015 року гроші в сумі по 5000 грн. Також відповідач інколи надає сину кишенькові гроші, однак це носить несистематичний характер. Крім того, син займається музикою, на платній основі навчається грі на музикальних інструментах, вона одна неспроможна повністю оплачувати ці заняття, тому змушені частково відмовитись від уроків музики. У сина є проблеми із здоровям, у нього хворе серце, що також потребує затрат на лікування. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1996 року, який був розірваний рішенням суду від 28 березня 2001 року. В шлюбі в них народився 23 травня 1997 року син [PERSON], який на даний час є повнолітнім та проживає разом з позивачкою. До повноліття сина відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку. На даний час син навчається на другому курсі на денній формі навчання на контрактній основі в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича на юридичному факультеті, оплату за навчання здійснює тільки відповідач. Крім того, з дня народження сина і по теперішній час відповідач не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати сина, постійно приймав участь в його вихованні, догляді, надавав повноцінне батьківське піклування та турботу, щодня прикладав зусилля у вирішенні його повсякденних питань та проблем, незважаючи на те, що син проживає з матірю. Працюючи на посаді судді Апеляційного суду Чернівецької області, відповідач отримує заробітну плату. При цьому він одружений та має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який хворіє, в даний час навчається в першому класі, що значно збільшує витрати на його утримання. Сам відповідач має захворювання, яке підлягає постійному лікуванню, тому частина його заробітку витрачається на придбання ліків, профілактику захворювань та необхідний відпочинок. Відповідач має непрацездатних батьків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які є пенсіонерами, не працюють, додаткових доходів не мають та перебувають на його повному матеріальному утриманні та постійному догляді. Відповідач згоден за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/12 частини від заробітку, так як це його батьківський обовязок, тому позовні вимоги просить задовольнити частково. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 05 жовтня 1996 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду, розірвання шлюбу зареєстровано у Чернівецькому міському відділі РАГС Чернівецького обласного управління юстиції 27 серпня 2001 року за актовим записом № 310, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5). В шлюбі у позивачки і відповідача народився 23 травня 1997 року син [PERSON], який проживає з позивачкою [PERSON] і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією паспорту (а.с.4, 11). Відповідач за рішенням Ленінського (нині Шевченківського) районного суду м. Чернівців від 23 квітня 2001 року сплачував аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4.частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно. 23 травня 2015 року сину [PERSON] виповнилося вісімнадцять років, він досяг повноліття, у звязку з чим припинилась сплата аліментів відповідачем на його утримання за цим рішенням суду. 01 вересня 2014 року син сторін [PERSON] вступив на денну форму навчання на юридичний факультет Чернівецького національного університету імені [PERSON], вартість його навчання згідно договору на платне навчання № 09-417 від 19 серпня 2014 року складає 46000 грн., яка сплачується за кожний семестр в сумі 5750 грн. (копія договору на а.с.7). За навчання сина відповідачем було сплачено суму 11500 грн. за два семестри першого курсу і суму 5750 грн. за перший семестр другого курсу, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.33, 54). Крім того, відповідач [PERSON] добровільно надає своєму сину матеріальну допомогу, протягом липня жовтня 2015 року надавав кошти в сумах 5000 грн., 1200 грн., 1000 грн., 800 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.54). Відповідно до вимог ст.ст.199 ч.1, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцять трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що [PERSON] у звязку з навчанням не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка [PERSON] на даний час працює ведучою програми в ТОВ «Телерадіокомпанія «ТВА», отримує заробітну плату в розмірі 1218 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.8), і розмір її заробітної плати не дає можливості самостійно утримувати сина, який має захворювання серця і потребує лікування (копія медичних документів на а.с.50-53, 55), а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача на утримання повнолітнього сина, який не досяг віку 23 років і продовжує навчання. Відповідач [PERSON] офіційно працює на посаді судді Апеляційного суду Чернівецької області, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи № 40 від 09 жовтня 2015 року (а.с.56), з 06 лютого 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб а.с.38), у них 09 липня 2008 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.37), який знаходиться на його утриманні. Крім того, у відповідача [PERSON] є непрацездатні батьки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є пенсіонерами, хворіють, не працюють, перебувають на його утриманні, що підтверджується копіями медичних документів та довідки Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 03 липня 2015 року (а.с.36, 39, 41). Відповідач також має захворювання, яке потребує постійного лікування і витрат на це (копії медичних документів на а.с.34-35, 42). Будь-які стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається, в звязку з чим суд вважає, що з нього належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів щомісячно, що буде становити суму більше 2000 грн. з врахуванням розміру його заробітку, частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 191, 198-201 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial