Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] підприємства «Кривбасводоканал»про захист прав споживача. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначила, що згідно рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 1978 року, їй - [PERSON] належить ? частина домоволодіння № 207 по вулиці Свердлова м. Кривого Рогу. З відповідачем по справі [PERSON] підприємством «Кривбасводоканал», для забезпечення нарахування за отриманні Відповідачем послуги з централізованого водопостачання, відкрито особовий рахунок № 11979, а з 06 березня 2013 року укладено договір № Ц7/1533 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. 20 жовтня 2006 року Відповідачем припинено постачання питної води Позивачу у звязку з відсутністю у останнього технічних умов на підключення до водопровідної мережі. Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2007 року по справі № 2-3279/07р Позивача було зобовязано перенести водогін водопровідні труби, прокладені на відстані 0,80 м від належної [PERSON] ? частини домоволодіння № 207 по вул. Свердлова в м. Кривому Розі, - на відстань не менше 2 метрів від даної частини домоволодіння. Вказане рішення суду [PERSON] виконати не змогла у звязку з поганим станом здоровя та відсутністю коштів на проведення робіт. В жовтні 2011 року Відповідачем, за заявою [PERSON] (співвласника домоволодіння), проведено роботи перенесення водопроводу, що підтверджується актом № 184 за жовтень 2011 року. Вартість монтажних робіт склала 869,45 грн. 16 січня 2012 року Позивач подала до КП «Кривбасводоканал» заяву про припинення водопостачання, у звязку з тим, що роботи на водопроводі проведені Відповідачем без її згоди, без технічних умов та робочого проекту. Крім того, змонтований водопровід не відповідає вимогам додатку 8.1 ДБН 360-92**С-86 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки відстань водопроводу до фундаменту будівлі менша ніж 5 м. 18 січня 2012 року представники Відповідача повторно опломбували запірну арматуру на водопроводі, постачання питної води припинено. Внаслідок грубого та довготривалого порушення Відповідачем права Позивача на забезпечення питною водою, [PERSON] несе моральні страждання. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, кожен окремо надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, проти задоволення позову заперечувала, суду надала пояснення про те, що відключення від водопостачання відбулось за заявою позивача 20 жовтня 2006 року, було припинено постачання питної води позивачу у звязку з відсутністю у останнього технічних умов на підключення до водопровідної мережі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 1978 року позивачу по справі [PERSON] належить ? частина домоволодіння № 207 по вулиці Свердлова м. Кривого Рогу. [PERSON] підприємством «Кривбасводоканал»- відповідачем по справі, для забезпечення нарахування за отриманні Відповідачем послуги з централізованого водопостачання, відкрито особовий рахунок № 11979, а з 06 березня 2013 року укладено договір № Ц7/1533 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Відповідно до умов договору Позивач є споживачем послуг, а Відповідач їх виконавцем. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів», Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Згідно частини першої статті 7 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», держава гарантує захист прав споживачів питної води та питного водопостачання шляхом забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання, а також забезпечення відшкодування в установленому порядку шкоди, заподіяної споживачам питної води підприємствами питного водопостачання внаслідок порушення законодавства у сфері питної води та питного водопостачання. 20 жовтня 2006 року Відповідачем припинено постачання питної води Позивачу у звязку з відсутністю у останнього технічних умов на підключення до водопровідної мережі. Вказані дії Відповідача суперечать вимогам пункту третього Правил, згідно якого, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Положення статті 21 Закону України «Про житлові комунальні послуги», статті 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» не передбачають право виконавця послуг (підприємства питного водопостачання) на припинення подачі питної води споживачам. Таким чином, Відповідач, в порушення вимог пункту третього Правил, частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» припинив постачання питної води Позивачу, чим завдав останньому матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2007 року по справі № 2-3279/07р Позивача було зобовязано перенести водогін водопровідні труби, прокладені на відстані 0,80 м від належної [PERSON] ? частини домоволодіння № 207 по вул. Свердлова в м. Кривому Розі, - на відстань не менше 2 метрів від даної частини домоволодіння. В жовтні 2011 року Відповідачем, за заявою [PERSON] (співвласника домоволодіння), проведено роботи перенесення водопроводу, що підтверджується актом № 184 за жовтень 2011 року. Вартість монтажних робіт склала 869,45 грн. 16 січня 2012 року Позивач подала до КП «Кривбасводоканал» заяву про припинення водопостачання, у звязку з тим, що роботи на водопроводі проведені Відповідачем без її згоди, без технічних умов та робочого проекту. Крім того, змонтований водопровід не відповідає вимогам додатку 8.1 ДБН 360-92**С-86 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки відстань водопроводу до фундаменту будівлі менша ніж 5 м. 18 січня 2012 року представники Відповідача повторно опломбували запірну арматуру на водопроводі, постачання питної води припинено. Згідно рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2012 року по справі № 2-3458 з [PERSON] стягнуто кошти за перенесення водопроводу, в т.ч. і за роботи проведенні КП «Кривбасводоканал» в жовтні 2011 року. Таким чином, КП «Кривбасводоканал», роботи з перенесення та монтажу водопроводу, проведено з порушенням вимог будівельних норм, без технічних умов, робочого проекту та промивки збудованого водопроводу, що призвело до порушення права Позивача на забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання (п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»). Крім того, незаконність відключення [PERSON] від послуг водопостачання з 20.10.2006 р. (акт відключення у зв'язку з відсутністю технічних умов). Видача технічних умов на підключення для існуючих абонентів не передбачено законодавством, що підтверджує КП "Кривбасводоканал" у листі № 3671 від 24.11.2006 року Внаслідок порушення Відповідачем права Позивача на забезпечення питною водою, [PERSON] несе моральні страждання, кожного дня, для забезпечення мінімальних потреб в питній воді. Право на компенсацію моральної шкоди внаслідок порушення прав особи передбачено статтею 23 Цивільного кодексу України. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Статтею 1167 Цивільного кодексу України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на вищевикладені обставини та норми діючого законодавства, на думку суду, стягненню на відшкодування моральної шкоди підлягає сума у розмірі 1000 грн. Згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Пунктом пять частини першої статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води мають право на предявлення позовів до суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок постачання неякісної питної води, що не відповідає державним стандартам, інших порушень законодавства у сфері питної води та питного водопостачання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial