Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.02.2016 року в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якій просить суд стягнути з ФОП [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 4373 грн., проценти за користування коштами в сумі 938,51 грн.; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування предявлених вимог посилається на те, що 20.10.2015 року між ним та ФОП [PERSON] в усній формі було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, за умовами якого він придбав у продавця будівельні матеріали: металочерепицю розмірами 1,20*5,9*10 площею 70,8 кв.м. загальною вартістю 7788 грн.; утеплювач в кількості 10 упаковок загальною вартістю 1260 грн., та саморізи в кількості 500 шт. 325 грн., за що через касу сплатив 9373 грн. як оплату за весь придбаний ним товар. Оскільки на момент купівлі товару його частина була відсутня в магазині-складі, ФОП [PERSON] повідомила, що бере на себе зобовязання протягом 7 днів, тобто до 27.10.2015 року, привести його до магазину та передати покупцеві в тій частині, що залишилась не виданою. Натомість свої зобовязання продавець не виконала, отримані від позивача грошові кошти за товар йому не повертає, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.18). Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.13,16). Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, з метою дотримання розумних строків її розгляду, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав у відповідача наступний товар: будівельні матеріали - металочерепицю розмірами 1,20*5,9*10 площею 70,8 кв.м. (з розрахунку 1 кв.м.=100 грн.) загальною вартістю 7788 грн.; утеплювач в кількості 10 упаковок (з розрахунку 1 шт.=126 грн.) загальною вартістю 1260 грн., та саморізи в кількості 500 шт. (з розрахунку 1 шт.=0,65 грн.) - 325 грн., за що покупець сплатив всього 9373 грн. Статус відповідача як фізичної особи-підприємця [PERSON], зареєстрованої 20.02.2012 року, № запису 2\~227\~000 0000 048726, уповноваженої на здійснення оптової та роздрібної торгівлі будівельних матеріалів підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9). Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір роздрібної купівлі-продажу товарів в спрощеній (усній) формі, належним доказом в підтвердження укладенняякого в розумінні п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» є товарний чек від 20.10.2015 року ФОП [PERSON] (а.с.3-зворот), тому вказані відносини регулюються\~положеннями глави 54 ЦК України «Купівля-продаж», Закону України "Про захист прав споживачів", що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Згідно\~ст.655 ЦК України,\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При укладенні договору купівлі-продажу від 20.10.2015 року у відповідності до вимог ст.ст.655, 656, 691 ЦК України між сторонами погоджено усі істотні умови договору відносно його предмету придбання будівельних матеріалів, ціни 9373 грн. За правилами\~ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. В силу ст.663 ЦК України, продавець зобовязаний передати товар покупцеві в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень ст.530 ЦК України. Згідно розписки ФОП [PERSON] від 27.11.2015 року, вона дійсно отримала від покупця [PERSON] оплату за придбаний ним товар в сумі 9373 грн., зобовязавшись доставити відсутній на той момент товар в строк до 18.12.2015 року (а.с.3). Натомість відповідач взяті на себе зобовязання перед позивачем не виконала належним чином, у визначений за погодженням сторін строк придбаний позивачем товар не передала. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. При цьому істотним порушенням договору є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України). Як вбачається зі ст.665, ч.2 ст.693 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, що узгоджується зі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Як встановлено в ході судового розгляду та не спростовано жодними доказами, у звязку з тим, що відповідач не передала позивачеві в обумовлені строки товар, за який він попередньо вніс оплату в повному обсязі, на вимогу [PERSON] відповідач [PERSON] [PERSON] повернула йому частину сплачених коштів в сумі 5000 грн., тобто не відшкодованими залишилось 4373 грн. (з розрахунку: 9373 5000), на які позивачем і заявлено вимоги, тому відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.16 ЦК України, п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» його права як споживача підлягають захисту судом обраним ним способом шляхом стягнення з відповідача на його користь сплачених ним коштів в сумі 4373 грн., оскільки такі вимоги ґрунтуються на нормах закону, підтверджені доказами та не спростовані відповідачем. Стосовно предявлення позивачем вимог щодо стягнення з відповідача процентів за користування коштами в сумі 938,51 грн., суд виходить з наступного. Предявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами, внесеними ним в якості передплати, в сумі 938,51 грн., позивач виходив з того, що з 27.10.2015 року відповідач ФОП [PERSON] зобовязання по передачі йому придбаного товару не виконав, тому застосовував положення ч.1 ст.1048 ЦК України щодо визначення розміру нарахованих відсотків на рівні облікової ставки НБУ за період з 27.10.2015 року до 17.02.2016 року, що вбачається з наведеного в позові розрахунку заборгованості (а.с.2), з яким суд не може погодитись, оскільки він суперечить вимогам закону та обставинам справи. Так, відповідно до ч.3 ст.693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст.536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки під час укладення сторонами договору купівлі-продажу 20.10.2015 року не було узгоджено умову щодо сплати таких відсотків згідно ч.3 ст.536 ЦК України, тому виходячи з характеру зобовязань сторін, що стало грошовим як для [PERSON], так і ФОП [PERSON], яка не повернула позивачеві частину сплачених ним коштів як передплати в сумі 4373 грн., суд приходить до висновку, що в даному випадку при визначенні розміру процентів слід застосовувати положення ч.2 ст.625 ЦК України, де визначено розмір процентів - 3 % річних від простроченої суми, оскільки приписи ст.\~625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Посилання позивача на застосування подвійної облікової ставки НБУ при визначенні розміру відсотків до спірних правовідносин по аналогії закону - ч.1 ст.1048 ЦК України, суд вважає необґрунтованим та таким, що суперечить ч.8 ст.8 ЦПК України, оскільки положення вказаної норми стосуються договору позики, який має іншу правову природу з договором купівлі-продажу, а тому на спірні правовідносини не розповсюджується. Крім того, наведений позивачем розрахунок відсотків за період з 27.10.2015 року не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до наданої ФОП [PERSON] розписки 27.10.2015 року (а.с.3), передати позивачеві товар вона зобовязалась в строк до 18.12.2015 року, а тому відповідно допущення нею порушень має місце з 19.12.2015 року, а не з 27.10.2015 року, що жодними доказами зі сторони позивача не підтверджені. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи неправильне заявлення позивачем вимог в частині нарахування відсотків, необґрунтованість розрахунку їх розміру, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. З огляду на часткове задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне в порядку ч.2 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог 82,33 % (з розрахунку: 4373/5311,51*100% = 82,33 %) за ставками, встановленими п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на момент звернення позивача до суду 04.02.2016 року (а.с.1) відповідно 453,80 грн. (з розрахунку: 551,20*82,33%).

Outcome: partial