Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 20\~000 грн., мотивуючи тим, що 5 жовтня він придбав у [PERSON], автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску, н/з Я7342ОІ, що був зареєстрований за громадянином [PERSON] та був переданий ним по довіреності відповідачам [PERSON] та [PERSON] Вказаний автомобіль він купив за 20\~000 грн. 05 жовтня 2011 року, племінник відповідача [PERSON], [PERSON]В. особисто написав розписку про отримання грошових коштів за автомобіль [PERSON] видала йому нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження та керування цим автомобілем. Проте 08.03.2015 року, працівники Державної автомобільної інспекції вилучили у нього зазначений автомобіль у звязку з анулюванням його реєстрації та зняття з обліку, на підставі висновку УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 16.12.2008 року. Тому, на даний час у нього немає можливості повноцінно використовувати куплений ним автомобіль. Таким чином, під час видачі довіреності на право розпорядження та керування автомобілем, [PERSON], не мала права його передавати або відчужувати, оскільки даний автомобіль був знятий з обліку у звязку з анулюванням його реєстрації та отримувати грошові кошти. Він вважає, що відповідач [PERSON] отримав 20\~000 грн. без достатньої правової підстави і тому повинен їх повернути, оскільки довіреністю на право користування автомобілем та розпискою підтверджується лише факт передачі грошових коштів, а не факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнали з тих підстав, що вважають себе неналежними відповідачами. Письмова розписка від 5.10.2011 року свідчить про те, що позивач та [PERSON] уклали між собою правочин щодо спірного автомобіля, а отже останній отримав грошові кошти у розмірі 20\~000 грн. на правовій підставі. Згідно положень ЦК України письмова розписка від 5.10.2011 року не є нікчемною, а доказів того, що вона в судовому порядку визнавалася недійсною позивач суду не надав. Той факт, що реєстрація вищевказаного транспортного засобу була анульована, не є підставою для застосування положень статті 1212 ЦК України, а зумовлює інші наслідки, передбачені для зобовязальних правовідносин. Тобто, по даному цивільно-правовому спору не може бути застосована стаття 1212 ЦК України, а тому суд повинен відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Окрім того, просили застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся з дійсним позовом 06.08.2015 року, а йому було відомо ще 4.10.2011 року, що власником спірного автомобіля є [PERSON], якому лише належить право на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом. [PERSON] не надавав [PERSON] будь-яких повноважень щодо представлення його інтересів з питань володіння, користування чи розпорядження вищевказаним автомобілем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідив письмові матеріали справи, дав їм оцінку в їх сукупності,\~ суд прийшов до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено таке, що у жовтні 2011 року відповідачем [PERSON] передано у розпорядження та користування позивачу [PERSON] автомобіль ВАЗ 2109, номерний знак Я7342ОІ, який належить на праві власності громадянину [PERSON] Від імені власника довіреність [PERSON] на право користування та розпорядження автомобілем надала відповідач [PERSON], а відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] за свої дії гроші в сумі 20\~000 грн. 8 березня 2015 року автомобіль ВАЗ 2109, номерний знак Я7342ОІ вилучено працівниками УДАІ, оскільки 14.02.2009 року він був знятий з обліку в РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області у звязку з анулюванням його реєстрації, на підставі висновку УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 16.12.2008 року, що підтверджується копією акту прийому -передачі транспортного засобу (а.с.4). Згідно ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала.\~\~ Диспозиція ч. 2\~ст. 1212 ЦК України\~встановлює, що положення цієї глави ([PERSON] 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави") застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Під відсутністю правової підстави набуття майна розуміється такий перехід\~майна від однією особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Відсутність правової\~\~підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими\~\~актами чи правочинами. Частиною 1 ст.202 ЦК встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч 1 ст.207 ЦК передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Як вбачається із наявних у справі доказів, правовідносини виникли між власником автомобіля [PERSON] та відповідачем [PERSON] на підставі довіреності (а.с.7), між [PERSON] та відповідачем [PERSON] на підставі довіреності (а.с.9), між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] на підставі довіреності (а.с.5). Набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК можна застосувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була взагалі відсутня. Враховуючи викладене, вимоги позивача до відповідачів [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] фактично грошей, належних позивачу безпідставно не набув і їх не зберігав, а з відповідачем [PERSON] у позивача виникли договірні правовідносини стовно спірного автомобіля, так остання надала довіреність на його імя на право розпорядження та керування цим автомобілем, тому до цих спірних правовідносин не може бути застосована ст. 1212 ЦК України. Між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] також існували якісь усні домовленості, однак встановити їх правову природу неможливо за відсутністю письмових доказів. Відповідно до змісту розписки відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 20000 грн. за автомобіль без посилання на обставини домовленостей, без зазначення підстав та умов отримання грошей. Письмових доказів обставин, підстав та умов отримання грошей, на підставі яких суд міг встановити взаємовідносини сторін та надати їм належну правову оцінку, суду не надано. Оскільки автомобіль працівниками УДАІ вилучено у [PERSON] на законних підставах і він не має можливості ним розпоряджатись і користуватись, передані ним кошти відповідачу [PERSON] в сумі 20000 грн. на підставі усних домовленостей щодо автомобіля підлягають витребуванню, як набуті [PERSON] без достатніх правових підстав. Підстав для застосування строку позовної давності, суд не вбачає, оскільки відповідно до ч 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку суд прийшов до висновку, що позивач дізнався про порушення свого права 08 березня 2015 року, з моменту вилучення в нього спірного автомобіля і неможливості ним користуватися. З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial