Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач давав кошти, але епізодично і цих коштів недостатньо для утримання дитини. Вона хворіє, є інвалідом ІІІ групи, тому не взмозі самостійно утримувати дитину. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що він згідний сплачувати аліменти розмірі, передбаченому законом, так як він отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні непрацездатну мати та сина, який є особою з інвалідністю з дитинства. Кошти він надавав дочці по мірі своїх можливостей та потреб дитини. Він тратить на дитину майжк всю заробітну плату. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка в даний час перебуває на утриманні позивача та частково на утриманні відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 09.03.2005 року, довідкою № 356/4 від 04.12.2018 року, виданої Кельменецьким районним відділом виконавчої служби, головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, а також дані обставини визнані сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право дитини на утримання батьками порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину на належному рівні. Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дитину: від 6 років складає 2027 грн. і до кінця року має становити 2218 грн. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 6 грудня 2018 року. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з його доходу, починаючи з 6 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні інших непрацездатних дітей, матері. Відповідач не надав суду доказів, що він звільнений від оплати судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід покласти на відповідача, тобто стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 352,40 грн. судових витрат у вигляді судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір даних витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, оскільки позивач не надав доказів розміру заробітної плати відповідача, з якої можна було б визначити розмір аліментів в частці. На підставі ст. ст. 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial