Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позиція позивача. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на період навчання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання, а саме до 30.06.2023 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона народилась [INFO] , на даний час їй виповнилось 18 років. Відповідач по справі є її батьком. До досягнення нею повноліття батько сплачував аліменти на її утримання. На даний час відповідач є працевлаштований, має дохід, матеріально забезпечений, відповідно має змогу платити аліменти на її утримання, так як вона продовжує навчання. На даний час вона є студенткою Комунального закладу охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради денної форми навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної підтримки від батька на придбання підручників, канцелярських товарів, а також забезпечення одягу та продуктів харчування. Рух справи в суді. Ухвалою від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання по розгляду позовної заяви на 18.10.2021 року о 15:00 год. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Від відповідача по справі [PERSON] 11.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він позов визнав частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу враховуючи наступне. Вказує на те, що він сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття, хоча він мав на своєму утриманні ще родину з трьох осіб. Зокрема на його утриманні він має дружину [PERSON] , сина [PERSON] , [INFO] , та дитину дружини. На утримання дитини [PERSON] відповідно до судового наказу він сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу). На даний час вся родина перебуває на його утриманні. При цьому значну частину коштів він витрачає на сплату комунальних послуг. Крім того на даний час він сплачує заборгованість по аліментам на підставі дубліката виконавчого листа Красноградського районного суду Харківської області від 18.08.2009 року, у зв`язку із чим на даний час у нього навіть утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг. Але до цього він добровільно сплачував аліменти. На даний час загальний розмір утриманих аліментів складає 75%. Крім того вказує на те, що його повнолітня дочка навчається на бюджетній основі, за державним замовленням, та отримує стипендію, що підтверджується відповідною довідкою. Від позивачки [PERSON] 13.10.2021 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначає про те, що у своєму відзиві позивач посилається на обставини та факти, що не відповідають дійсності. Зокрема, він вказує на те, що вона отримує стипендію та посилається на долучену нею до позовної заяви довідку з навчального закладу, але стипендію за місцем навчання вона не отримує, а довідкою на яку посилається відповідач, лише підтверджує факт її навчання і не містить жодних даних про те, що вона отримує стипендію. Батько жодної матеріальної допомоги їй не надає. Крім того не надає жодних доказів, які підтверджують той факт, що він не має можливості надавати їй матеріальну допомогу у тому розмірі, який вона просить в позовній заяві. Той факт, що у її батька народилась у повторному шлюбі ще одна дитина не може бути беззаперечним підтвердженням факту його неплатоспроможності. Позиція учасників судового процесу в судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі на задоволенні позову наполягала та вказувала на те, що батько має можливість надавати їй матеріальну допомогу на період її навчання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмір1 1/8 частки. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані із виникненням обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Фактичні обставини, встановлені судом. З копії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що місце проживання [PERSON] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради з 01.09.2019 року, на денній формі навчання за державним замовленням, термін закінчення навчання в закладі освіти 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою коледжу від 13.09.2021 року №240 (а.с. 5). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами. З позовної заяви вбачається, що позивач вказує, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на період її навчання, а тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доході) відповідача до закінчення строку її навчання. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач на даний час працює. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти того, що він працює, крім того вказує, що з заробітної плати на даний час сплачує аліменти та заборгованість по аліментам, що складає 75% його доходу, у зв`язку із чим у його родині фінансові труднощі та навіть виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З долучених до відзиву документів вбачається, що з [PERSON] стягуються судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 29.01.2021 року аліменти на утримання ще однієї дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. З довідки Красноградського відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 08.10.2021 року вбачається, що [PERSON] на даний час сплачує аліменти та заборгованість по аліментам [PERSON] за період з 31.12.2015 року по 30.09.2021 року згідно виконавчого листа №2-806 від 18.08.2009 року, який виданий Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини, щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . За період з квітня по вересень 2021 року перераховано стягувачу 56059,12 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, ст. 199 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Згідно із ч. 1 цієї статті Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому на відміну від правовідносин щодо участі батьків в утриманні неповнолітніх дітей, як у формі сплати аліментів, так і у формі сплати додаткових витрат, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, у ст. 199 цього Кодексу передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається відповідно до положень ст. 200 СК України. Визначаючи розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186цс14). Згідно із положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується [PERSON] відповідач працює та отримує заробітну плату, однак з нього стягуються уже аліменти та заборгованість по аліментам, що є матеріальними затратами. Проте вищенаведене не спростовує ту обставину, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу у вигляді аліментів, однак, на думку суду, у розмірі меншому, ніж просить позивач. Щодо посилання відповідача на те, що сукупний розмір стягнутих аліментів та заборгованості по аліментав на даний складає 75% його доходу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.099.2016 №2832/5) розділом ХVІ визначені особливості виконання рішень про стягнення аліментів, зокрема і порядок стягнення аліментів на утримання трьох і більше дітей. Стягнуті суми розподіляються між стягувачами відповідно до ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому для розрахунку суми аліментів виконавець спочатку визначає, який розмір стягнення припадає на один відсоток належних до утримання за виконавчими документами сум, потім проводиться розрахунок розміру заробітку, залежно від стягнення за кожним виконавчим документом. (наприклад, за двома виконавчими документами боржник зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 та 1/3 частини заробітної плати, що умовно відповідає 25% і 33,33% заробітної плати, всього - 58,33%, тоді як законом допущено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50%. Для розрахунку необхідно спочатку визначити, який розмір стягнення припадає на один відсоток належних до утримання за виконавчими документами сум (50% ? 58,33 = 0,857). Потім проводиться розрахунок розміру заробітку, належного до стягнення за кожним виконавчим документом (0,857 х 25% = 21,4% і 0,857 х 33,33% = 28,6%). Отже посилання відповідача на ту обставину, що з нього утримуються аліменти в розмірі 75% доходу не знайшли свого підтвердження. У Постанові №644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Крім того суд зазначає, що уразі зміни матеріального становища платника аліментів, він має право на подання відповідного позову на зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. На думку суду, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено в повній мірі витрати на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача [PERSON] . Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд враховує те, що утримувати повнолітню дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дитини на даний час несе мати з якою вона проживає. Висновки за результатами розгляду справи. З урахування встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який на даний час працює, не є особою з інвалідністю, наявність на утриманні іншої дитини, матеріальне становище дочки, яка навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, що передбачає додаткові витрати пов`язані з навчанням, проїзд (в межах міста), придбання канцелярського приладдя, підручників та харчування під час занять, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, беручи до уваги не повністю доведений позивачкою розмір аліментів, суд з врахуванням встановлених в ході розгляду обставин справи приходить до висновку, про необхідність стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання [PERSON] , тобто до 30.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що позивачка пред`явила позов до суду 14.09.2021 року, а отже саме з цієї дати необхідно стягувати аліментів з відповідача на її утримання. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнення з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial