Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача, на його користь, суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 284961,28 грн. та зобов`язання відповідача надати довідку №5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка повинна відповідати вимогам п.20 Постанови №637 із зазначенням пільгового періоду роботи позивача з 19.06.2002 року по 08.05.2018 року. В обґрунтування позову зазначається, що позивач працює на посаді дефектоскопіста по рентгеногаммаграфуванню 4-го розряду в ПАТ «Одеський припортовий завод» з 19.06.2002 року по теперішній час. Позивач звернувся до відповідача з приводу надання первинної документації щодо нарахованої та отриманої позивачем заробітної плати та надання довідки про підтвердження пільгового стажу, однак відповіді не отримав. В зв`язку з цим, позивач, вважаючи, що його заробітна плата повинна бути значно вищою, самостійно розрахував розмір заборгованості заробітної плати. Позивач працював на посаді дефектоскопіста по рентгеногаммаграфуванню 4-го розряду, яка входить до переліку посад з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, яка передбачена розділом XXII списку № 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за вікомі пільгових умовах», розділом XXII списку № 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2^ року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайняті) в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», розділом XXII списку № 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробник робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Таким чином, період роботи позивача з 19.06.2002 року по день звільнення є пільговим та він має право на звернення для призначення пенсії. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» позивач має подати до Пенсійного фонду України довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Відповідач добровільно не надає вищезазначеної довідки, тому позивач змушений звернутись до суду з вимогою про зобов`язання витребувати її у відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми невиплаченої заробітної плати, відповідно до ст.100 КЗпП, позивач, посилаючись на положення ст.15 Закону України «Про оплату праці», ст.7 Закону України «Про охорону праці», ст. 13 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зазначає, що встановити форми і системи доплат та надбавок, компенсаційних виплат, оплату праці у підвищеному розмірі, є обов`язком роботодавця, враховуючи умови праці, а саме, негативний вплив іонізуючого випромінювання під час використання ядерної енергії. Також, відповідно до п.2 ч.1 ст. 51 КЗпП скорочена тривалість робочого часу встановлюється для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці - не більш як 36 годин на тиждень. Щодо розміру надбавки за шкідливі умови праці позивач посилається на те, що згідно із Постановою Держкомпраці СРСР і СВЦРПС, від 03.10.86, № 387/22-78 "Про затвердження Типового положення про оцінку умов праці на робочих місцях і порядку застосування галузевих переліків робіт, на яких можуть встановлюватися доплати робітником за умови праці", Генеральної угоди від 06.09.1999 року між Кабінетом Міністрів України і Конфедерацією роботодавців України та профспілковими об`єднаннями України на 1999 - 2000 роки, Генеральної угоди від 16.01.2002 року між Кабінетом Міністрів України, Конфедерацією роботодавців України та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями на 2002-2003 роки, Генеральної угоди від 19.04.2004 року між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями на 2004 - 2005 роки, Генеральної угоди 15.04.2008 року між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями на 2008 - 2009 роки, Генеральної угоди від 09.11.2010 року про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010 - 2012 роки, Генеральної угоди від 23.08.2016 року «Про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні» за роботу у важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці передбачена та встановлена доплата у відсотках від тарифної ставки (окладу) за умови проведення атестації робочого місця відповідно до вимог та у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 року № 442. За роботу з особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці передбачені надбавки у розмірах 16, 20 і 24% тарифної ставки. На звернення позивача з проханням надати розрахунки відповідач не надав будь-яких документів, які б свідчили про встановлення вищезазначених надбавок та їх розміри. Що свідчить про ігнорування відповідачем вищезазначених норм законодавства України та інструкції щодо заповнення карти умов праці при проведенні атестації робочих місць, затвердженої Міністерством праці України та Міністерством охорони здоров`я України від 30.11.1992 р. та 27.11.1992 р. № 06-41-48. З урахуванням специфіки роботи з джерелом іонізуючих випромінювань, та з урахуванням п. 9 інструкції, щодо заповнення карти умов праці при проведені атестації робочих місць, затвердженої Міністерством праці України та Міністерством охорони здоров`я України від 30.11.1992 р. та 27.11.1992 р. № 06-41-48 позивач вважає, що надбавка повинна була бути встановлена у розмірі 24% від розміру окладу. З розрахунку зробленого позивачем розмір не донарахованої заробітної плати, за період роботи позивача на посаді дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування, з урахуванням шкідливих умов роботи та надмірно відпрацьованих годин, становить 284961,28 грн. Представник відповідача надав відзив на позов в якому зазначив, що проти позову заперечує та пояснює, що позивач працював на Одеському припортовому заводі з 01.06.2000 р. по 18.06.2018 р. З 19.06.2002 р. і по день звільнення (звільнився із заводу 18.06.2018 р. за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням) [PERSON] працював на посаді дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування. Відповідно до ухвали Южного міського суду від 14.12.2017р., з метою забезпечення доказів до пред`явлення позову, суд ухвалив задовольнити клопотання представника [PERSON] щодо витребування в АТ «ОПЗ» копій документів (6 позицій) зокрема стосовно виплат заробітної плати, надання відпусток, наявності трудового стажу, умов праці, результатів атестації робочих місць, а також довідки (додаток №5) про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій. У позовній заяві від 10.05.2018 р. позивач стверджує, що вимоги ухвали Южного міського суду від 14.12.2017р. відповідачем, тобто АТ «ОПЗ» були не виконані, а тому Він був змушений самостійно розрахувати розмір заборгованості з виплати йому заробітної плати та витребувати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій. Насправді АТ «ОПЗ» виконало ухвалу Южного міського суду від 14.12.2017 р. повністю. Так, 24.04.2018 р. АТ «ОПЗ» листом від 24.04.2018 р. №1271 направило на адресу суду затребувані копії кадрових, бухгалтерських документів на [PERSON] , а також довідку про підтвердження наявного трудового стажу. Всього на 228 аркушах. Южний міський суд виніс ухвалу за справою №519/976/17, якою підтвердив, що АТ «ОПЗ» виконав ухвалу суду від 14.12.2017 р., та надіслав суду затребувані ним документи. Цією ж ухвалою Южний міський суд скасував ухвалу суду від 14.12.2017 р. про вжиття заходів забезпечення доказів у справі №519/976/17, оскільки відповідна позовна заява від [PERSON] до суду не надходила. Таким чином, всі необхідні документи для вирішення предмета спору у справі №523/6694/18 є і вони знаходяться в Южному міському суді. Умови виплати заробітної плати [PERSON] , так само як й інших працівників АТ «ОПЗ», встановлені в Положенні про оплату праці працівників Одеського припортового заводу, розробленого у відповідності до вимог чинного законодавства, яке є додатком до колективного договору. Звільненому з роботи [PERSON] АТ «ОПЗ» виплатило всі суми, які йому належали, у строки, встановлені чинним законодавством, тобто, провело з ним повний розрахунок. На поточний час АТ «ОПЗ» не має перед [PERSON] ніякої заборгованості. Вимоги позивача про те, що йому належить доплата у розмірі 24% тарифного окладу за роботу дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування є безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до ст. 100 КЗпП України підвищена оплата праці встановлюється на важких роботах і роботах із шкідливими умовами праці. Віднесення робіт до категорії із шкідливими умовами праці можливе тільки на підставі результатів атестації робочих місць за умовами праці, порядок проведення якої затверджено постановою КМ України від 01.08.1992 р. №442. Перелік робіт, для яких застосовується така доплата, повинен затверджуватися Кабінетом Міністрів України. Але на даний момент, такий перелік Кабінет Міністрів України поки що не затвердив. У зв`язку із віднесенням повноважень затверджувати перелік важких робіт, робіт із шкідливими умовами праці до компетенції Кабінету Міністрів, Кодекс законів про працю не передбачає права підприємств, у тому числі АТ «ОПЗ», самостійно затверджувати перелік названих робіт. Оскільки КМ України не затвердив перелік робіт, зазначений у ст. 100 КЗпП України, урядом затверджено низку галузевих переліків робіт з шкідливими і важкими умовами праці, згідно з якими може встановлюватися підвищена оплата праці. Відповідно до цих переліків, робоче місце позивача не відноситься до переліку робіт із шкідливими і важкими умовами праці, згідно з якими може встановлюватися підвищена оплата праці. В позовній заяві позивач посилається на Генеральні угоди між КМ України та конфедерацію роботодавців України, як підставу для нарахування підвищеної заробітної плати. Разом з тим, положення Генеральної угоди про врегулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні від 23.08.2016р., є обов`язковими для врахування суб`єктами, що перебувають у сфері дії Сторін зокрема, під час розроблення та укладення галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів Додаток 3 до Генеральної угоди містить шкалу диференціації доплат в залежності від важкості та шкідливості умов праці: -за роботу у важких і шкідливих умовах праці - 4, 8 та 12% тарифної ставки (окладу); -за роботу в особливо важких і в особливо шкідливих умовах - 16, 20 та 24 % тарифної ставки (посадового окладу). Конкретний розмір доплат за роботу у важких та шкідливих умовах праці, відповідно до Генеральної угоди, встановлюється підприємством самостійно з урахуванням норм чинного законодавства та умовами колективного договору. Діючий колективний договір АТ «ОПЗ», а також матеріали атестації робочих місць не передбачають доплати за робоче місце дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування АТ «ОПЗ» яке, за результатами атестації та висновку департаменту соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації від 04.09.2014 р. №01/03-2014 щодо експертизи якості проведення позачергової атестації робочих місць, належить до робіт у важких та шкідливих умовах праці. У своєму розрахунку заборгованості позивач, застосовуючи максимальну шкалу доплат (24%), необгрунтовано відніс роботу дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування АТ «ОПЗ» до категорії робіт в особливо важких і особливо шкідливих умовах, яка насправді такою не є. Отже, позов є необґрунтований та задоволенню не підлягає з підстав того, що перелік робіт із важкими і шкідливими умовами праці, як зазначено в ст. 100 КЗпП - не затверджено, компенсація за роботу в таких умовах встановлюється по результатам атестації робочих місць, в розмірах визначених колективним договором і пропорційно фактично відпрацьованому часу в несприятливих умовах. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні визнав обставину, що позивач працював на посаді дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування АТ «ОПЗ» безперевно з 19.06.2002 року і по день звільнення - 18.06.2018 року. Інші обставини, що викладені в позовній заяві - заперечував. Судом встановлено: Позивач працював на посаді дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування АТ «ОПЗ» безперевно з 19.06.2002 року і по день звільнення - 18.06.2018 року. З 19.06.2002 року по 03.03.2014 року в лабораторії неруйнівного контролю та технічної діагностики, а з 03.03.2014 року по 18.06.2018 року у відділі технічного нагляду та діагностики(ч.1ст.82 ЦПК України). Положення про оплату праці працівників АТ «ОПЗ», яке є додатком до колективного договору між роботодавцем та профспілковою організацією АТ «ОПЗ» не містить умов підвищеної оплати праці за шкідливі та небезпечні умови праці (а.с.59). Розрахунково-платіжні відомості заробітної плати позивача за період з 2002 року по 2018 рік не містять доплат за шкідливі та небезпечні умови праці (а.с.89-281). Суд не приймає до уваги періодичні виплати за особливо важливі роботи, так як вони не стосуються предмету доказування. Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» цієї статті визначено, що додатковою заробітною платою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ст.100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України. Статтею 51 КЗпП України передбачено, скорочена тривалість робочого часу встановлюється для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, - не більш як 36 годин на тиждень. Перелік виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, робота яких дає право на скорочену тривалість робочого часу, затверджується в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.1,3 ст.7 Закону України «Про охорону праці», працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Роботодавець може за свої кошти додатково встановлювати за колективним договором (угодою, трудовим договором) працівникові пільги і компенсації, не передбачені законодавством. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Генеральні угоди про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні, на які посилається позивач, передбачають доплати за роботу у важких і шкідливих умовах праці у розмірі 4, 8 і 12% тарифної ставки (окладу), а за роботу в особливо важких і особливо шкідливих умовах праці - у розмірі 16, 20 і 24% тарифної ставки (окладу). Перелік робіт, для яких застосовується така доплата, має затверджуватися Кабінетом Міністрів України. На цей час затверджено низку галузевих переліків робіт зі шкідливими та важкими умовами праці, згідно з якими може встановлюватися підвищена оплата праці. Так КМУ затверджено Перелік робіт із шкідливими і важкими та особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, на яких забороняється робота неповнолітніх працівників, жінок. Однак для деяких професій, посад, виробництв такого переліку КМУ ще не затвердив. Роботодавець вправі за свої кошти додатково встановлювати у колективному договорі (угоді та трудовому договорі) форми, системи, розмір заробітної плати та інші види трудових виплат (доплат, надбавок, премій тощо). Отже, коли роботодавець вважає за доцільне застосувати підвищену оплату праці робітникам, чия праця за результатами атестації є шкідливою, а належного переліку Кабміном не розроблено, то він має право розробити та встановити підвищену оплату праці самостійно за умовами колективного договору (ст. 7 Закону про охорону праці). Крім іншого, відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» від 23.12.2010 року, узгоджувальні процедури здійснюються з метою врахування позицій сторін, вироблення компромісних узгоджених рішень під час розроблення проектів нормативно-правових актів. Порядок проведення узгоджувальних процедур визначається органами соціального діалогу відповідного рівня, якщо інше не передбачено законодавством або колективними угодами. Колективні переговори проводяться з метою укладення колективних договорів і угод. За результатами колективних переговорів укладаються колективні договори та угоди, на національному рівні - генеральна угода. Отже, Генеральна угода є результатом колективних переговорів сторін, визначених Законом України «Про соціальний діалог в Україні» та не є нормативним актом чи умовою колективного договору між роботодавцем і профсоюзною організацією АТ «ОПЗ». Посилання позивача на положення ст.13 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» безпідставне так як відшкодування шкоди зумовленої негативним впливом іонізуючого випромінювання не є предметом позову. З вищенаведеного суд робить висновок, що доки законодавець не визначиться, через механізм який встановлений у ст.100 КЗпП, а саме, доки Кабінет Міністрів України не затвердить перелік робіт за які встановлюється підвищена оплата праці, роботодавець та профспілкова організація мають право (а не обов`язок) самостійно, в колективних договорах, визначати порядок та розміри підвищеної оплати праці за роботи, що визначені зазначеною статтею Кодексу. Що ними зроблено не було. Доказів іншого суду не надано, тому суд в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати у виді підвищеної оплати праці - відмовляє в задоволенні вимоги як такої що не грунтується на законі. Щодо вимоги про стягнення заробітної плати за надміру відпрацьований робочий час (ст.51 КЗпП). Позивач працював на посаді дефектоскопіста з рентгеногаммаграфування з 19.06.2002 року по 03.03.2014 року в лабораторії неруйнівного контролю та технічної діагностики, а з 03.03.2014 року по 18.06.2018 року у відділі технічного нагляду та діагностики. Зазначене місце роботи позивача відсутнє в розділі 30 Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого дня, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №163 від 21.02.2001 року, а тому зазначена вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial