Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернулось до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 22 162 грн. 72 коп. та судовий збір у розмірі 1 684,00 грн. обґрунтовуючи тим, що [PERSON] являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення її квартири [ADDRESS] однак, оплату за спожиті послуги не здійснює. Згідно розпорядження Обладміністрації №400/А-99р. від 29.04.1999 року тариф на послуги з опалення для населення м.Білгород-Дністровського з 01.01.2000 року складає 0,81 грн. за 1 кв.метр жилої площі або 76,97 грн. за 1 Гкал. Згідно розпорядження Білгород-Дністровського виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №638 від 26.10.2002 року тариф на послуги з опалення для населення з 01.11.2002 року складає 0,98 грн. за 1 кв.м. або 76,97 грн. за 1 Гкал. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського виконавчого комітету міської ради №799 від 29.11.2004 року тариф на послуги з опалення для населення з 01.12.2004 року складає 1,00 грн. за 1 кв.м. або 107,50 грн. за 1 Гкал. Згідно рішення Білгород-Дністровського виконавчого комітету міської ради №790 від 24.11.2005 року тариф на послуги з опалення для населення з 01.12.2005 року складає 197,18 грн. за 1 Гкал. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського виконавчого комітету міської ради №467 від 08.05.2008 року двоставковий тариф на послуги з опалення для населення з 16.06.2008 року зміні витрати складають 138,96 грн. за 1 Гкал, постійні витрати складають 1,38 грн./кв.м.. Згідно постанови НКРЄКП №146 від 17.10.2014 року двоставковий тариф на послуги з опалення для населення з 16.06.2008 року зміні витрати складають 352,13 грн. за 1 Гкал, постійні витрати складають 8,5 грн./кв.м.. [PERSON] належним чином не сплачує надані послуги, таким чином за період з 2002 року по 01.12.2015 рік мається заборгованість яка становить 22 162 грн. 72 коп.. В судове засідання представник КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» не з'явився, надав заяву згідно якої просив судове засідання провести у його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву згідно якої просила судове засідання провести у її відсутність та стосовно періоду, розрахованому з 2002 року по 01.12.2015 рік, просила застосувати строк позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. [PERSON] являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення її квартири [ADDRESS], що не заперечувалось сторонами у справі. Між сторонами виникли правовідносини з оплати за надані житлово-комунальні послуги, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» . На підставі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України та п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобовязаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за користування квартирою, але й за комунальні послуги, зокрема за централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом з п.п.1, 2, 4 ч.1ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Отже послуга з обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення відноситься до комунальних послуг. Відповідно до ст.19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Як вбачається з зустрічного позову, КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» заявив вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за опалення в сумі 22 162 грн. 72 коп. за період з 2002 року по 01.12.2015 року. З розрахунку заборгованості, наданому КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» вбачається, що сума 22 162 грн. 72 коп., нарахована за період з 01.01.2002 року по квітень 2018 року. В уточненому розрахунку заборгованості, КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» вказує, що загальний борг, за період 01.05.2014 по 01.11.2017 року складає 11 395, 24 гривні. У своїй запереченнях на зустрічну позову заяву, [PERSON] вказує, що вказана заборгованість виникла у зв'язку з тим, що вона не працювала, доглядала за дитиною, отримувала лише соціальну допомогу, якої вистачало лише на утримання дитини, одяг та одежу. Тобто, як вбачається з вказаних заперечень, [PERSON] не заперечує факту того, що нею не здійснювалась оплата за надані послуги теплопостачання. У відповідності до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] до матеріалів справ надана відповідна заява про застосування строків позовної давності. У зв'язку з чим, суд вважає, що до виниклих правовідносини необхідно застосувати строк позовної давності. Оскільки із позивом до суду за захистом порушеного права позивач звернувся 25.10.2017 року, позивач просить стягнути заборгованість за період з січня 2002 року по грудень 2015 року, відповідачка подала заяву про застосування строку позовної давності, заборгованість за опалення підлягає стягненню у межах 3-х річного строку позовної давності, а саме: за період з 25.10.2014 року по 25.10.2017 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у позивача права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки Правилами передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем (боржником) строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами Правил оплату за послуги повинно здійснюватись споживачем не пізніше 20 числа кожного календарного місяця, наступного за розрахунковим, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного із цих зобов'язань, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, приймачи до уваги те, що [PERSON] у своїх запереченнях не заперечувала факт не оплати нею за надані послуги теплопостачання, надала суду відповідну заяву про застосування позовної давності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягнувши з [PERSON] суму заборгованості у межах позовної давності.

Outcome: partial