Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 травня 2011 року народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач. Дитина проживає разом з матірю, в даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. З огляду на викладене просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання [PERSON] не зявилася, просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, просив суд стягувати аліменти у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не більше ніж 1/8 частини всіх видів заробітної плати, посилаючись на те, що на утриманні відповідача знаходиться недієздатний брат та батько, який є пенсіонером та хворіє. \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи убачається, що 12 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж дня зроблено відповідний актовий запис за № 59 (а.с. 6). 15 травня 2011 року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], а матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.6). Згідно довідки № 174 Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби від 13.12.2016, [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [INFO] (а.с. 8), тобто дитина проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, а ст. 212 ЦПК України передбачено обов'язок суду при оцінці доказів ґрунтуватися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які повинні бути оцінені ним на належність, допустимість, достовірність кожного з них окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно наданої представником відповідача копії рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2016 року, [PERSON] призначено опікуном [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК Україні опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Суд до доводів представника відповідача, що на утриманні [PERSON] також знаходиться його батько, ставиться критично, оскільки будь-яких доказів, на підтвердження цього суду не надано. Додані у судовому засіданні виписка № 620/349 із медичної картки хворого [PERSON] та виписка із амб. картки № 25995 хворого [PERSON] підтверджують лише стан здоровя та наявність захворювання у [PERSON], а не факт його перебування на утриманні відповідача. Також представником відповідача було додано інформацію про стан особового рахунку 11920393916 про сплату грошових коштів за житлово-комунальні послуги, однак вона підтверджує лише той факт, що саме відповідачем було проведено розрахунок, однак вона не підтверджує факт, що саме за його особисті кошти було проведено дану оплату, оскільки згідно довідки наданої [PERSON], відповідач проживає разом з батьками, які також повинні сплачувати кошти за отримані житлово-комунальні послуги. Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з 20 грудня 2016 року. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial