Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] в розмірі 1/ 4 частки заробітку доходу щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] в розмірі 1/ 4 частки заробітку доходу щомісячно до досягнення нею повноліття; призначити [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO]. В обґрунтування свого позову вказала, що вона є матір'ю [PERSON] [PERSON] та бабусею малолітніх [PERSON] [PERSON] [PERSON] й [PERSON] [PERSON] [PERSON], які проживають разом з нею, мати їх, тобто її донька фактично передала дітей на її виховання. Відповідачка ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, притягувалася до відповідальності за статтями 173, 184 кодексу України про адміністративні правопорушення. У 2013 та 2015 році, відповідачка надавала письмові заяви до служби у справах дітей, у яких зазначала, що не заперечує стосовно позбавлення її батьківських прав відносно її дітей. Допомоги і підтримки від матері дітям не має, вона знехтувала своїми дітьми та не хоче займатися їх навчанням, підтримувати та фінансово утримувати, не піклується про фізичний, духовний та культурний розвиток, про навчання та підготовку їх до самостійного життя. Крім того не надає достатнього матеріального утримання, якого потребують діти. Зокрема, відповідачка не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином, відповідачка нехтує своїми обов'язками та свідомо ухиляється від виховання дітей, у зв'язку із чим остання звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що діти стосовно яких вона просить позбавити її доньку батьківських прав є її рідними онуками. Піклування за дітьми вона здійснює сама, донька веде аморальний спосіб життя, постійно гуляє, вживає алкогольні напої, вдома не проживає. Крім неї дітьми ніхто не опікується. Діти вважають її своєю матір'ю. З 2015 року її донька залишила дітей та більше до них не поверталася. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, суду пояснила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її доньок [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], оскільки на даний час вони проживають з позивачем та вважає, що так буде краще для її дітей. У неї не має коштів на утримання дітей та багато життєвих проблем. Стосовно стягнення аліментів вона заперечує, оскільки не має коштів на їх виплату. Представник третьої особи вважала позовні вимоги обґрунтованими в частині позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з останньої аліментів, оскільки родина перебуває під наглядом служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради. Мати дітей неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. В частині позовних вимог, щодо встановлення опіки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки встановлення опіки над дітьми можливо лише у спеціальному порядку через орган опіки та піклування. Позивачка з заявою про встановлення опіки не зверталася. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у судовому засіданні, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. [PERSON] [PERSON] являється матір'ю [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8-9). Відповідно до акту мешканців будинку [ADDRESS] від 27.10.2016 року встановлено, що [PERSON] виховує своїх двох неповнолітніх онуків [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], які проживають разом із нею за адресою [ADDRESS] (а.с. 12). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 267 від 18.10.2016 року (а.с.10) за результатом розгляду заяви [PERSON] вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] у відношенні її малолітніх дітей [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO], з підстав невиконання нею своїх батьківських обов'язків та відсутністю позитивних змін в її поведінці. Крім того, згідно висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] [PERSON] з підстав невиконання нею своїх батьківських обов'язків та з урахуванням того, що мати дитини з'явилася до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради та надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав (а.с. 13, 14, 16). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача [PERSON] [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню неповнолітніх доньок [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO], що згідно пункту 2 частини 1 ст.164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дітей. Статтею 166 СК України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав, суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі викладеного, оскільки відповідач [PERSON] [PERSON] зобов'язана утримувати своїх дітей, навіть після позбавлення батьківських прав, з огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дітей і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] [PERSON] аліменти на користь особи, яка буде опікуном неповнолітньої дитини, або установи куди вона буде розміщена, на утримання [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] у вигляді 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до п. 1.1 «Правил опіки та піклування», затверджених Державним комітетом України у справах сім'ї та молоді, Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством освіти України, Міністерством праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. №34/166/131/88 (далі за текстом «Правила»), опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Суду не надано висновку органу опіки та піклування Саксаганської районної у місті ради про те, що позивач може бути опікуном неповнолітніх дітей [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про призначення позивача опікуном є передчасними, та не підлягають задоволенню, а орган опіки та піклування слід повідомити про те, що [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] потребують встановлення опіки у порядку, визначеному законом. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає сума судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial