Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В січні 2017 року\~ Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Український фінансовий світ» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №015/О-00169402736в сумі 93277 грн. 92 коп. Позов мотивує тим, що 19.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Український фінансовий світ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №015/О-00169402736, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у формі овердрафту з лімітом кредитування у розмірі 15 000 грн. 00 коп. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 36,5% річних. Даний факт підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача за даним кредитним договором. (а.с.4-11). Датою остаточного повернення кредитних коштів сторонами узгоджено 30 березня 2009 року. Позивач стверджує, що взяті на себе зобов'язання за згаданим вище договором належним чином виконав, кредитний ліміт відповідачеві відкрив. Натомість, відповідач протягом тривалого часу, а саме з 30.03.2009 року, зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 02.12.2016 року у останнього виникла заборгованість перед банком в розмірі 93277 грн. 92 коп., з яких 14305,66 грн. сума заборгованості за кредитом, 9065,95 грн. сума заборгованості по відсотках, 41792,37 грн. сума заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту та процентів за користування ним, 5229,23 грн. - 3% річних, 22884,71 - інфляційних втрат за кредитом, процентами. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти розгляду справи за відсутності відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання також не зявився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через офіційний сайт Судової влади України, тому відповідно до п.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України. З'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне: Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.ст.1048,1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В свою чергу, згідно зі ст.ст.526,536 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Отже, в якості доказів у справі, на підтвердження обгрунтованості позовних вимог, позивачем суду надано банківську виписку про рух коштів по рахунку відповідача за кредитним договором за період з 02.02.2009 року по 02.12.2016 року та з 18.02.2009 року по 02.12.2016 року (а.с.4-11). Разом з цим, на вимогу суду банком ані оригінал, ані належним чином засвідчену копію кредитного договору №015/О-00169402736від 19.12.2007 року надано не було, з огляду на втрату оригіналів первинних документів. Даний факт підтверджений наявною в матеріалах справи заявою до МВС України про вчинення кримінального правопорушення від 15.08.2014 року. Більш того, ухвалою від 20.04.2017 року у даній справі Дзержинським міським судом Донецької області за письмовим клопотанням позивача, в порядку вимог ст.137 ЦПК України, у ПрАТ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій» (02002, м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 11, 3-й поверх) було витребувано інформацію з кредитної історії [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), а саме: належним чином засвідчену копію кредитного договору №015/О-00169402736-О від 19.12.2007 року або інформацію щодо умов кредитного договору №015/О-00169402736-О від 19.12.2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» (код за ЄДРПОУ 26444836) та [PERSON] (РНОКПП 246117836). Однак, 12.05.2017 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла відповідь ПрАТ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій» про неможливість виконання вимог зазначеної вище ухвали з посиланням на Закон України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", а саме, через відсутність витребованих судом документів та права зберігати останні. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд позбавлений права за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, дослідивши наявні у справі докази, надавши останнім правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, судом встановлено наступне: Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Український фінансовий світ» та [PERSON] був укладений кредитний договір №015/О-00169402736, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у формі овердрафту з лімітом кредитування у розмірі 15 000 грн. 00 коп. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 36,5% річних. Датою остаточного повернення кредитних коштів сторонами узгоджено 30 березня 2009 року. Позивач взяті на себе зобов'язання за згаданим вище договором належним чином виконав, кредитний ліміт відповідачеві відкрив. Натомість, як вбачається з наданого банком розрахунку, та як зазначає банк в позовній заяві, відповідач остаточно припинив виконувати зобов'язання за кредитним договором 30.03.2009 року (докази зворотного в матеріалах справи відсутні), у зв'язку з чим станом на 02.12.2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 93277 грн. 92 коп., з яких 14305,66 грн. сума заборгованості за кредитом, 9065,95 грн. сума заборгованості по відсотках, 41792,37 грн. сума заборгованості по пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування ним, 5229,23 грн. - 3% річних, 22884,71 - інфляційних втрат за кредитом, процентами. Разом з цим, суд враховує, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає в м.Донецьку, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015р. №1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, у зв'язку з чим стягнення з останнього заборгованості з пені за період з 14.04.2014 року слід визнати безпідставним. В свою чергу, до вимог про стягнення з відповідача пені за період до 14.04.2014 року суд вважає за доцільне зазначити наступне: згідно з ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. При цьому, суд зауважує, що докази переривання зазначеної позовної давності матеріали справи не містять. Більш того, як стверджує банк в позовній заяві, повне припинення виконання відповідачем умов кредитного договору відбулось починаючи з 30.03.2009 року. Однак, суд враховує неможливість застосування позовної давності за власної ініціативи без заяви про це сторони у справі (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 18.03.2015 року), з огляду на що, враховуючи наданий позивачем розрахунок пені за період до 14.04.2014 року, стягненню з відповідача підлягає 11878,21 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 30.03.2009 року до 14.04.2014 року та 6397,39 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 23.02.2009 року до 14.04.2014 року. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідач не скористалися своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідачів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача 14305 грн. 66 коп. - сума заборгованості за кредитом, 9065 грн. 95 коп. - суми заборгованості за відсотками, 11878,21 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 30.03.2009 року до 14.04.2014 року, 6397,39 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 23.02.2009 року до 14.04.2014 року, 5229,23 грн. 3% річних та 22884,71 грн. інфляційних втрат. В решті позову, а саме, в частині стягнення з відповідача пені в сумі 41792,37 грн., слід відмовити за безпідставністю. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1196,62 грн. судового збору.

Outcome: partial