Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі ј частки з усіх видів її заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на день подання позову її вік складає шістдесят сім років. Вона є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням № [NUMBER], виданим 10.10.2007. Єдиним доходом є пенсія за віком. Мешкає разом з чоловіком, 1949 року народження, та неповнолітнім онуком. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму для проживання. Частину пенсії витрачає на сплату комунальних послуг. Грошей не вистачає навіть на саме необхідне. Окрім цього, вона хворіє на сахарний діабет 2 типу та гіпертонічну хворобу, потребує оперативного лікування. Щомісяця витрачає близько 500 гривень на ліки. Вказала, що на її утриманні знаходиться син відповідача, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] залишила дитину на утримання [PERSON] два роки тому. Онук також потребує належного харчування й побутових витрат. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просив провести за її відсутності. Також не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи не надавала, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалась. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 09.08.2000 року, [PERSON] є особою непрацездатного віку (а. с. 4). З посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого 10.10.2007, вбачається, що [PERSON] є пенсіонером за віком (а. с. 7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 06 грудня 2001 року зроблено відповідний запис № 135 та відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері. Тобто, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано довідки про доходи, стан здоров`я та з місця мешкання. 05.08.2019 депутатом округу № 18 Нововодолазької селищної ради Степаненко Н. Є. складено акт № 614 про те, що у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають: [PERSON] , [INFO] , її чоловік, [PERSON] , [INFO] . Дані громадяни є бабусею та дідусем [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Відповідно до довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ № 412 від 22.08.2019 [PERSON] [INFO] , 20.08.2019 оглянута лікарем-офтальмологом. Встановлений діагноз та рекомендовано оперативне лікування (а. с. 9). 08.08.2019 Головним управлінням ПФУ в Харківській області надано довідку № 8632 про доходи [PERSON] , який перебуває на обліку і отримує пенсію за вислугу років. Сума пенсії за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 складає 16338,54 грн. (а. с. 12). З довідки про доходи № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 складає 12296,63 грн. (а. с. 13). Згідно з копіями платіжок [PERSON] сплачував за комунальні послуги у грудня 2018 року, лютому 2019 року(а. с. 14 - 16). Частиною 2 ст. 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Також, ч. 2 п. 21 вказаної постанови передбачено, що при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач, її донька, не надає матеріальної допомоги, якої вона потребує, оскільки має невелику пенсію, хворіє, вимушена купувати ліки. Пенсії не вистачає на життя. Аналіз ст. 205 СК України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Надані позивачем докази по справі свідчать, що [PERSON] є непрацездатною особою. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Тобто, прожитковий мінімум - сума, необхідна для мінімального задоволення потреб людини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність визначено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. З 1 січня 2020 - 1638 грн. Розмір пенсії позивача у 2019 році складав 1664,41 грн, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду, перевищував прожитковий мінімум на одну особу. Водночас, позивач наголошувала на тому, що розмір пенсії не покриває витрат, у тому числі, на побутові потреби, лікування та придбання ліків та харчів. Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Матеріальне становище позивача, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на 2019 рік та отримання пенсії у розмірі 1664,41 грн, стану здоров`я [PERSON] , необхідності проходити лікування, придбати ліки, свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Тобто, судом, на підставі доказів по справі, встановлено всі три умови, що зобов`язують повнолітніх дітей утримувати батьків. [PERSON] є матір"ю [PERSON] . Позивач є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги. Підстав, передбачених ч. 1 ст. 204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою матір, судом не встановлено. Вимог про зобов`язання перевірити доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків [PERSON] не заявляла. Доказів на спростування доводів позивача відповідач не надала. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на корить позивача. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги стан здоров`я позивача та відповідача, матеріальне становище [PERSON] та [PERSON] , наявність у відповідача неповнолітньої дитини, [PERSON] , яка має право на утримання від відповідача. Також, відповідно до вимог ст. 205 СК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд повинен урахувати можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Однак, ані позивачем, ані відповідачем не надано відомостей про наявність у [PERSON] інших дітей, окрім [PERSON] . Зазаначеної інформації матеріали справи не містять. Чоловік позивачки, як встановлено з матеріалів справи, є особою непрацездатного віку та отримує пенсію трохи більшу за прожитковий мінімумум. Отже, можливість одержання позивачем утримання чоловіка відсутня. Разом з тим, суд не може прийняти до уваги аргументи позивача, щодо погірщення її матеріального стану внаслідок утримання онука. Вказана обставина не є підставою для стягнення аліментів з відповідача на користь її матері. За приписами ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, [PERSON] за законом не має обов"язку утримувати онука, тобто утримання [PERSON] є її особисте рішення, яке ніяким чином не може вплинути на обов`язок відповідача утримувати свою матір. Також, суд вважає за потрібне зауважити, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.180 СК України кошти на утримання дитини стягуються з батьків за рішенням суду. Відтак, аліменти на неповнолітнього [PERSON] , у разі наявності відповідних підстав, можуть бути стягнуті з його батьків за рішенням суду. За таких підстав, суд доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків підлягає задоволенню частково і вважає встановлення розміру аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Згідно зі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial