Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 листопада 2011 року у виконкомі Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 11, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Крім того, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 листопада 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 11. Від шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON], який на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною тому стали різні характери, погляди на життя. Фактично вони разом не проживають, кожен має особисте життя. Подальше спільне подружнє життя стало неможливим і зберегти шлюб між ними вже немає ніякої можливості і тому його необхідно розірвати. Крім того, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позов визнає повністю в частині розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів позов визнає частково. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 26 листопада 2011 року уклали шлюб, зареєструвавши його у виконкомі Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області за актовим записом № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного проживання мають дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6-7). Сторони припинили спільне проживання та подружні відносини. Причиною розлучення стало те, що між сторонами не має взаєморозуміння, у них різні характери та погляди на життя. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, так як в судовому засіданні доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році, а саме на момент вирішення даної справи у суді, прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1426 грн. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, таким чином повинні добросовісно виконувати обов'язки по забезпеченню належного рівня виховання дитини. Так як дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивачки, відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по вихованню дитини, а саме - сплачувати аліменти. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Позивачкою до суду не надано доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку. За таких обставин, виходячи із засад справедливості, для повного дотримання інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини буде достатнім, обґрунтованим та законним. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає необхідним частково задовольнити позовну вимогу [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] та стягувати з останнього на користь позивачки аліменти у в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: partial