Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на середню земельну частку (пай) розміром 1,45 умовних кадастрових гектари, з них 1,04 га ріллі та 0,41 га кормових угідь, розташованих на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, що належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (в порядку спадкової трансмісії). Крім того просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,3716 га, у тому числі: ділянку № [NUMBER] - площею 0,3221 га (кадастровий номер - 4620685800:09:000:0148) та ділянку № [NUMBER] - площею 1,0495 га (кадастровий номер - 4620685800:11:000:0097), розташовані на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належну спадкодавцю земельну частку (пай) розміром 1,45 умовних кадастрових гектари, з них 1,04 га ріллі та 0,41 га кормових угідь, розташованих на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області. Після її смерті спадщину фактично прийняв його батько [PERSON] , який звернувся із відповідною заявою до державного нотаріуса, але не встиг юридично оформити своїх спадкових прав, оскільки помер [INFO] . Спадкодавець (батько позивача) за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів у користь позивача, який після смерті батька фактично спадщину за заповітом прийняв, а інших спадкоємців до спірного спадкового майна не має. Відтак позивач вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, але не може оформити своїх спадкових прав через втрату спадкодавцем оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельний пай і земельну ділянку), а тому просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 28.04.2021 за №606, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, спадщину після смерті якої прийняв його батько. Належних доказів того, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном ним не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року. Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із таких мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що на ім`я спадкодавця [PERSON] був зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №3661 від 25.04.1997 року із земель «Імені Л. Українки та племстанції Соколянської сільської ради», внаслідок чого розроблено розпорядження голови Буської райдержадміністрації №143 від 23.04.1997 року загальною площею 1,96 га. Проте, беручи до уваги розпорядження голови Буської РДА №132 від 16.03.2000 року «Про затвердження технічної документації про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на спадкодавця розрахована частка розміром 1,45 умовних кадастрових гектари, з них 1,04 га ріллі та 0,41 га кормових угідь, про що вбачається із листа Відділу Держгеокадастру в Буському районі Львівської області від 02.04.2021. [PERSON] померла померла [INFO] в селі Соколя Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 17.05.1997. Оскільки спірні правовідносини виникли у 1997 році (момент відкриття спадщини), тобто до набрання чинності Цивільним Кодексом України у редакції 2003 року, а тому регулюються нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. Відповідно до вимог статей 527, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як слідує із долученого до справи свідоцтва про народження [PERSON] , що позивач є сином померлого спадкодавця та [PERSON] (а.с. 9), а відтак він є спадкоємцем першої черги за законом. Разом із тим, як убачається із матеріалів справи та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.1999, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] виключно на грошові вклади, а спірну земельну частку (пай) після її смерті ні він, ні будь-який інший не прийняли взагалі. Також із указаних матеріалів слідує, що позивач [PERSON] від прийняття указаної спадщини після смерті своєї матері взагалі відмовився, подавши до Буської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини від 05.06.1997 року, у якій повідомив, що він відмовляється від прийняття спадщини на користь батька після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Приписами частини першої статті 553 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Аналогічними за своїм змістом є положення нині діючої редакції частини першої статті 1268 ЦК України, в силу якої спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відтак, суд вважає, що позивач, який від прийняття спадщини після смерті матері відмовився, реалізувавши таким чином свої спадкові права на її майно, не вправі вдруге претендувати на нього, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Разом із тим, як убачається із долучених до справи копій державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №032282, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 24.03.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів за №11778 та витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 8, 14-15), що [PERSON] (батько позивача) на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,3716 га, у тому числі: ділянку № [NUMBER] - площею 0,3221 га (кадастровий номер - 4620685800:09:000:0148) та ділянку № [NUMBER] - площею 1,0495 га (кадастровий номер - 4620685800:11:000:0097), розташовані на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що вбачається зі свідоцтва про його смерть (а.с. 10). За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, посвідченого секретарем Соколянської сільської ради від 13.03.1998 року, згідно якого він заповів усе своє майно на користь сина [PERSON] (позивач). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК Україн спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №97 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з розпаюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірна земельна ділянка належала на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] (батьку позивача), яку позивач прийняв за заповітом, і від неї не відмовився, а відповідач (Буська міська рада) проти задоволення позову у цій частині не заперечила (заперечення стосуються виключно середньою земельної частки (паю), а тому позов у цій частині є обгрунтованим і підлягає до задоволення. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial