Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, обґрунтовуючи його підставність тим, що з 30 вересня 1994 року з дозволу власника позивач - [PERSON] посилилась та проживає у житловому будинку за [ADDRESS], який відповідно до Свідоцтва про право власності на житло належить [PERSON] З того часу, тобто понад 10 років, позивач добросовісно, відкрито для третіх осіб та безперервно володіє нерухомим майном у вигляді вищевказаного житлового будинку, утримує його, користується прибудинковою територією та земельними ділянками, які нею приватизовано у визначеному законодавством порядку, провела поточний та капітальний ремонт будинку, газифікувала його, користується газом та електроенергію згідно укладених договорів на її ім'я. У той же час власник майна втратив до нерухомості інтерес, не несе жодних зобов'язань по його утриманню. Ураховуючи наведене, позивач позбавлена вільно здійснювати свої правомочності щодо набутого майна, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 20.11.2017 до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON], яка після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, однак в адресованій суду заяві представник позивача просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Зозівської сільської ради та співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, будучи оповіщеними про день та час розгляду справи належним чином. [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, а розгляд справи просить проводити за її відсутності. Представник Зозівської сільської ради клопотань в адресу суду щодо поважності причин неявки в судове засідання не направив. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. В позові представник позивача просила про витребування доказів, а саме: з Липовецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], [INFO]. З Липовецької Державної нотаріальної контори копію матеріалів Спадкової справи до майна померлої - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 25.09.2017 клопотання було задоволено. За наслідками отриманої інформації спадкова справа до майна померлої [PERSON] заведена у Нововолинській державній нотаріальній конторі, яка була витребувана судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на цілий житловий будинок за №16 виданого 07.07.2000 Зозівською сільською радою Липовецького району Вінницької області (а.с.10), власником житлового будинку за [ADDRESS], є [PERSON]. Факт належності вищевказаного об'єкта нерухомості [PERSON] підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок, виданим 07.07.2000 року КП «Віннице обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с.7-8), відповідно до якого власником житлового будинку за №53 в с. Зозів, Липовецького району зазначено [PERSON] Згідно відомостей зазначених у довідках виданих виконавчим комітетом Зозівської сільської ради Липовецького району від 06.06.2017 року за № 386, №386 (а.с.11, 12), у житловому будинку за [ADDRESS] з 30.09.1994 року по даний час зареєстрована та постійно проживає [PERSON], власник житла [PERSON] з 2001 року у належному будинку не проживає, відомості щодо прийняття спадщини спадкоємцями по сільській раді відсутні. Судом встановлено, що земельна ділянка, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку за [ADDRESS], площею 0,25 га, кадастровий номер - [NUMBER] передана у власність позивача [PERSON] відповідно до рішення 19 сесії 7 скликання Зозівської сільської ради від 11.04.2017 року (а.с.13), відомості про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.05.2017 року, реєстраційний номер - 1248429505222 (а.с.15). Позивач звернулась до суду із позовом, в якому вказує на те, що більше десяти років вона відкрито та добросовісно користується спірним домоволодінням, яке належить [PERSON], тому просить суд визнати за нею право власності. Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" (далі-Постанова №5), можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Відповідно до ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За відсутності хоча б однієї із вказаних умов право власності за набувальною давністю на майно не може бути визнано. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено або втратив інтерес до нього. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно Витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.63) встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, про що було зроблено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області актовий запис №130 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Згідно матеріалів Спадкової справи отриманої з Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області (а.с.73-83), судом встановлено, що своїм правом на спадкування після смерті [PERSON] скористалась її дочка [PERSON], яка спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса в межах визначеного законодавцем строку та на її ім'я було видано нотаріальні акти на частину спадкового майна, на житловий будинок за [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Наведене свідчить, що за наявності правонаступника власника майна саме він має відповідати за позовом про визнання права власності за набувальною давністю, отож належним відповідачем у даній справі є спадкоємець, який прийняв спадщину, тобто [PERSON], а не територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування, отож в задоволенні позову до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області слід відмовити (п.13 постанови ВССУ від 07.02.2014 №5). Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач є добросовісним володільцем чужого майна, а саме: житлового будинку за [ADDRESS] Користування чужим майном є відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які мали можливість спостерігати за цим. Встановлені судом обставини не дають найменшого сумніву стосовно правомірності набуття позивачем цього майна, а інше не випливає з закону та не встановлено рішенням суду. Інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляли та не заявляють, зокрема ще за життя власник [PERSON] втратила інтерес до належного їй майна, а відповідно до заяви відповідача [PERSON] поданої до суду позовні вимоги вона визнає, не заперечувала щодо їх задоволення. Також суд вважає доведеними обставини щодо безперервності строку, тобто понад 10 років, який дає право позивачеві в сукупності з іншими юридичними фактами на набуття права власності на це спірне майно за набувальною давністю. Таким чином, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги доведені належними, допустимими, достовірними доказами та їх достатність є повною для задоволення позову в частині позовних вимог пред'явлених позивачем до [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: partial