Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 17 листопада 2002 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що відповідач почав зловживати алкоголем, при цьому вчиняє скандали. У стані алкогольного сп'яніння чоловік піднімає на неї руку, трощить техніку та меблі, погрожує фізичною розправою. Діти бояться свого батька, коли він нетверезий. Всі вони перебувають у стані постійного страху та стресу. Така ситуація негативно впливає на психологічний та фізичний розвиток дітей. Останні кілька місяців вони проживають з чоловіком окремо - кожен у своїх батьків. Подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить як її інтересам так і інтересам їхніх дітей. Кілька років тому вона вже зверталася з заявою про розірвання шлюбу, однак чоловік пообіцяв виправитися, про що написав їй розписку і позов був залишений без розгляду. Однак, так нічого і незмінилося. А тому, вважає, що надавати термін на примирення є недоцільним та необгрунтованим. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]", дітей залишити на проживання при ній та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 40% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, суду пояснила, що протягом чотирьох місяців спільно із відповідачем не проживає, причиною стало те, що чоловік її побив і в неї при цьому був перелом ребер. На утримання дітей коштів не надає. та просить позов задовольнити. . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу не визнав повністю, суду пояснив, що не вбачає серйозних підстав для розірвання шлюбу, та в частині стягнення аліментів позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя спільно не проживають протягом чотирьох місяців, крім того відповідач зобов'язувався поважати сімейні цінності про що написав розписку (а.с.10), спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач заперечує проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу, та в частині стягнення аліментів визнає частково позов. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи питання проживання дітей суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спору про місце проживання дітей немає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дітей суд бере до уваги, що у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка зазначила, що відповідач на утримання дітей ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, оскільки працює вчителем у Кривопільській ЗОШ І-ІІІ ступенів, регулярно отримує заробітну плату і має можливість утримувати дітей, інших аліментних зобов'язань не має. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути із відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі по 1/3 частині заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання дітей до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial