Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач з урахуванням їх уточнень посилається на те, що в період з 11 грудня 2004 року по 12 листопада 2013 рік знаходилась в шлюбних відносинах з [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі, сторони придбали автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y 2005 року випуску державний номер АЕ 7715 CO, гараж № 97 у автогаражному кооперативі «Яснополянський». Також в зв*язку з тим, що сторони проживали у квартирі, що належить відповідачу [PERSON], придбаній в період шлюбу [PERSON] із [PERSON] 07 травня 2005 р., в т.ч. за вкладені спільні кошти подружжя, [PERSON]А та [PERSON] здійснили будівельно- ремонтні роботи, а також з метою перереєстрування у подальшому права власності на вказане майно, сплачували [PERSON] грошові кошти, всього за період спільного проживання подружжям було виплачено грошову суму у розмірі 13 000 доларів США. Після розірвання шлюбних відносин сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а також з приводу повернення відповідачем [PERSON] позивачу особистих речей [PERSON] та речей їх малолітніх дітей. Тому позивач пославшись на вимоги ст. 60, 69, 70-71 СК України просила суд розділити між подружжям в натурі майно що перебуває у спільній сумісній власності наступним чином: Залишивши позивачу - гардина з дитячої кімнати - 350 грн., -ламбрекен з дитячої - 700 грн., -годинник (листик) - 160 грн., -годинник з каменю - 200 грн., -лампа-декор - 800 грн. (всього на суму 2\~210 грн.) Натомість відповідачу [PERSON] залишити: -настінні світильники - вартістю 420 грн., -люстра - вартістю 1000 грн., -крісло офісне - 1295 грн., -декор (3 жирафа) - 500 грн., -гардина - 350 грн. (7 м), -ламбрекен - 450 грн., -стрем' янка побутова - 3 00 грн., -годинник фото 120 грн., -напільна вішалка - 400 грн., -кутовий диван у вітальні- 2400 грн., -шафа горка - 8000 грн., -домашній кінотеатр Sony - 2400 грн., -телевізор Samsung 40 діагональ - 6200 грн., -настінний годинник - 1500 грн., -очисник води-2400 грн., -тостер - 700 грн., -сушилка електрична - 700 грн., -картини з прихожої (3 штуки) - 300 грн., -СВЧ - піч Samsung - 630 грн., -диван (звірячий окрас) - 1800 грн., -підставка під телевізор - 1000 грн., -програвач дисків «ВВК» - 340 грн., -скляний комп'ютерний стіл - 1300 грн., -лампа офісна - 40 грн., -велосипед 2013 г. - 1500 грн., -ноутбук «ASUS»-1300 грн., -мобільний телефон «FLY» - 1500 грн., -гардина на лоджії (6 м) - 300 грн., -вбудована шафа - купе - 3400 грн., -віконні жалюзі - 120 грн., -люстра - 1900 грн., -ламбрекен 3,5 м - 800 грн., -квіти з підставками, ялинка та новорічні прикраси - 1550 грн., -відео-аудіо диски (серіали) - 400 грн., -додаткові комплекти штор, гардин - 3500 грн., -1 спортивний хула-хуп - 400 грн., -вбудована шафа - купе - 14 000 грн., -люстра - 340 грн., -коврові доріжки - 1000 грн., -пилосос «Zelmer» - 2000 грн., -світильник - 60 грн., -вбудована кухня - 13 500 грн., -телевізор Sony - 1300 грн., -витяжка кухонна «ВентоЛюкс»- 1500 грн., -вбудована посудомийна машина Zanussi- 3400 грн., -вбудовані духова шафа та варочна панель (обидва фірми «Gorenie» - вартістю 6 500 грн., -пральна машина «Indesit»- 1900 грн., -люстра - 200 грн., -гардина - 200 грн., -нагрівальний бак «Indesit» (10 л) - 700 грн., -віконні жалюзі - 130 грн., -кондиціонер типу «Зима - літо» Midea (7) - 1600 грн., -нагрівальний бак (100 л) -1000 грн., -дзеркало - 170 грн., - полиця скляна - 90рн. (Всього на суму 95105 грн.) Із особистих речей [PERSON] та дітей: -кухонний куточок, -радіо-годинник, -крісла-ліжка дитячі - 2 шт., -стіл шкільний дитячий з 2 настільними лампами, -дитячі офісні крісла - 2 шт., -дитячі санчата- 2 шт., -відео-аудіо диски «Жіночі серіали» - 2 шт, -група «Рождество», дитячі мультфільми, -2 постільних набора, -покривало звірячого окрасу, -білизна-10 комплектів, -рушники, -машинка для стрижки волосся, -дошка для прасування, -холодильник «Атлант» 2005 р.в., придбаний батьками позивача. Зобовязати відповідача [PERSON] повернути позивачу [PERSON] особисті речі її та дітей: -весільна фата, -плеєр «Тошиба», -килим з дитячої, -швейна машинка, -дитячі та сімейні фото, -дитячі медичні книжки, -леопард (м'яка іграшка), -телевізор [PERSON] 1995 г.в, -мартишка (м'яка іграшка), -хрестильні рушники та особисті речі 3-х дітей, -підсвічники у вигляді фігур людей-2 шт., -керамічна соусниця, -кухонний комбайн «Санйо», -кухонний міксер « Рось», -кришталеві вази «Богемія»-3 шт., -насос для велосипеду, -підзарядник для авто аккумулятора, -радіо- магнітола «Рігонда», -кондиціонер LG типу «Зима-Літо», куплений на кошти батьків позивача, -набір посуду (тарілки, чашки, ложки, виделки, каструлі, кухонні принади), -гітара, -золотий жгут, -жіночі коньки білого кольору, -особисті речі позивача (обув,білизна,одяг). Окрім того позивач просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію в рахунок вартості частки [PERSON] в спільному неподільному майні (у виконанні будівельно-ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] відповідно до висновку експерта № 2158/2159-16 від 12.01.2017) в розмірі 89 502 грн. Стягнути з [PERSON] грошову компенсацію в рахунок сплаченої у період проживання подружжя вартості квартири № 44 розташованої за адресою пр. Героїв, буд. 37 у м. Дніпрі на користь [PERSON] [PERSON] в розмірі 263 250 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] грошову компенсацію в рахунок придбаного у період спільного проживання подружжя та реалізованого без згоди позивача 3/4 вартості автомобіля [NUMBER], в розмірі 61 230 грн. 75 коп. Визнати за [PERSON], в цілому, право власності на гараж № 97, загальною площею 27,2 кв.м., розташований за адресою вул. Яснопольська, 87 у гаражному кооперативі «Яснопольський». Та стягнути понесені судові витрати. [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що вони з [PERSON] перебували в шлюбних відносинах. За їх спільним рішенням між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN 25000736904686 про розміщення грошових коштів на депозитному вкладі «Стандарт» на 12 місяців в сумі 2\~300 доларів США, які він вважає спільним майном подружжя, а тому пославшись на вимоги ст.ст. 60, 68, 69, 70 СК України просив поділити спільне майно подружжя стягнувши на його користь з [PERSON] 18\~250,50 грн. (що на дату подання позовної еквівалентно 1\~150 доларів США). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, проти зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечувала пояснивши, що грошові кошти з депозитного рахунку були зняті влітку 2014 року, коли вони знаходилися в зареєстрованому шлюбі та були витраченні на потреби дітей. Відповідач [PERSON] згідно наданих письмових заперечень частково позовні вимоги [PERSON] визнав. А саме не заперечував , що дійсно за період шлюбних відносин сторонами дійсно було придбане наступне майно: гардина з дитячої кімнати - 350 грн., ламбрекен з дитячої - 700 грн., годинник (листик) - 160 грн., годинник з каменю - 200 грн., лампа-декор - 800 грн., люстра - 1000 грн, декор (3 жирафа) - 500 грн, ламбрекени - 1250 грн, квіти з підставками, ялинка та новорічні прикраси - 1550 грн, додаткові комплекти штор, гардин - 3500 грн. не заперечував передати дані речі [PERSON] Також не заперечував передати позивачу такі речі: настінні світильники - 420 грн; гардина - 350 грн (7м); стрем'янка побутова - 300 грн; годинник фото - 120 грн; напільна вішалка - 400 грн; тостер - 700 грн; картини з прихожої (3 штуки) - 300 грн; диван (звірячий окрас) - 1800 грн; підставка під телевізор - 1000 грн; програвач дисків «ВВК» - 340 грн; гардина на лоджії (6м) - 300 грн; віконні жалюзі на суму - 250 грн; відео-аудіо диски (серіали) - 400 грн; люстра - 200 грн; гардина - 200 грн., плеєр «Тошиба», килим з дитячої, швейна машинка, дитячі та сімейні фото, леопард (м'яка іграшка), телевізор [PERSON] 1995 г.в, мартишка (м'яка іграшка), підсвічники у вигляді фігур людей-2 шт., керамічна соусниця, кухонний комбайн «Санйо», кухонний міксер « Рось», підзарядник для автоаккумулятора, радіо- магнітола «Рігонда», набір посуду (тарілки, чашки, ложки, виделки, каструлі, кухонні принади), гітара, жіночі коньки білого кольору. В своїй власності просив залишити: коврові доріжки - 1000 грн; пилосос «Zelmer» - 2000 грн; лампа офісна - 40 грн; світильник - 60 грн; холодильник «Атлант» - 2250 грн; Окрім того пояснив, що до переліку спільного сумісного майно позивачем зазначено майно яке на праві особистої власності належить його матері [PERSON], а саме: крісла-ліжка дитячі (2 шт); вбудована шафа-купе - 3400 грн; люстра з дитячої; стіл шкільний дитячий; кондиціонер LG типу «Зима-Літо», люстра з вітальні - 1900 грн; вбудована шафа-купе - (14000 грн - за позовною заявою), люстра з прихожої (у позові мабуть визначена як люстра - 340 грн); вбудована кухня -(13500 грн. за позовною заявою), витяжка кухонна «Венто-Люкс» - (1500 грн. за позовною заявою), вбудована посудомийна машина Zanussi - (3400 грн. - за позовною заявою), вбудовані духова шафа та варочна панель (обидві фірми "Gorenie" (вартістю 6500 грн. за позовною заявою); очисник води - (2400 грн. за позовною заявою), кондиціонер типу «Зима-літо» Midea (7) - (1600 грн. за позовною заявою), сушилка електрична - 700 грн; дзеркало - 170 грн; полиця скляна - 90 грн. Офісне крісло, кутовий диван у вітальні 2\~400 грн., телевізор Sony 1\~300 грн., нагрівальний бак Indesit 700 грн., пральна машина Indesit 1\~900 грн., велосипед 2013 року 1\~500 грн., ноутбук Asus 1\~300 грн., мобільний телефон Fly 1\~500 грн., скляний компютерний стіл 1\~300 грн. є виключна власність [PERSON], а білизна 10 комплектів, шафа горка 8\~000 грн., домашній кінотеатр «Sony» 2\~400 грн., телевізор «Samsung» 40 діагональ 6\~200 грн, годинник настінний ніколи не було та є вигадкою [PERSON] Стосовно позовних вимог про солідарне стягнення коштів з нього та його матері грошової компенсації в рахунок вартості частки [PERSON] в спільному неподільному майні (у виконанні будівельно-ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] відповідно до висновку експерта №2158/2159-16 від 12.01.2017) в розмірі 89502 грн. та стягнення з нього грошової компенсації в рахунок сплаченої у період проживання подружжя вартості квартири на користь [PERSON] в розмірі 263 250 грн. заперечував в повному обсязі вваживши їх безпідставними та нічим окрім слів позивача не доведеними. Проти стягнення компенсації за транспортний засіб DAEWOO LANOS TF69Y також заперечував, оскільки даний транспортний засіб було придбано за кошти його батьків та не є спільною сумісною власністю подружжя. Окрім того пояснив, що оскільки спірний гараж в кооперативі було придбано ним за власні кошти, що не є спільною сумісною власністю а тому просив залишити право власності на спірний гараж в цілому за ним. Зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги [PERSON] та наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимогах з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги [PERSON] та пояснили, що кутовий диван у вітальні - 2400 грн, пральна машина Indesit - 1900 грн. та телевізор Sony - 1300 грн. є особистим майном [PERSON], що придбано ним до шлюбу. Окрім того [PERSON] належить скляний комп'ютерний стіл - 1300 грн., велосипед 2013р. - 1500 грн., ноутбук «ASUS» -1300 грн. та мобільний телефон «FLY» - 1500 грн. які були подаровані йому за час знаходження в шлюбі його родичами. До особистого майна [PERSON] зі слів [PERSON] належить телевізор Sony 1995 р.в., кухонний м'який куточок, плеєр «Тошиба», швейна машинка, 2 постільних набора, покривало звірячого окрасу, рушники, машинка для стрижки волосся, підсвічники у вигляді фігур людей - 2 шт., керамічна соусниця, дошка для прасування, підзарядний пристрій для авто-акумулятора, радіо-магнітола «Рігонда» 1966 р.в., 6-струнна гітара, жіночі ковзани білого кольору. Окрім того до особистого майно [PERSON] належать килим з дитячої 2x3, мавпочка, леопард та [PERSON] (м'які іграшки), фото, диски та відеокасети, група «Рождество», дитячі мультики , кухонний комбайн «Санйо», кухонний міксер 1985 р.в. «Рось», кришталева ваза «Богемія» - 1 шт., дані речі були подаровані [PERSON] 2 спортивні хула-хупа, разом із дитячими речами відповідач [PERSON] передав батькові позивача - [PERSON]В в присутності фахівця соціальної роботи центра соціальних служб Жовтневої районної ради. За час шлюбу [PERSON] з [PERSON] придбано наступні речі, здійснено наступні заощадження, що є спільним майном та спільними коштами: депозит у розмірі 2300 доларів США, гараж №97 в автогаражному кооперативі «Яснополянський, гардина з дитячої кімнати - 350 грн.; ламбрекен з дитячої - 700 грн.; годинник (листик) - 160 грн.; годинник з каменю - 200 грн.; лампа-декор - 800 грн.; настінні світильники - 420 грн.; люстра- 1000 грн.; декор (3 жирафа) - 500 грн.; гардина - 350 грн. (7м), в попередній заяві її вартість визначена у розмірі 5000 грн.; ламбрекен - 450 грн.; покривало звірячого окрасу; стрем'янка побутова - 300 грн.; годинник фото - 120 грн.; напільна вішалка - 400 грн.; тостер-700 грн.; картини з прихожої (3 штуки) - 300 грн.; диван (звірячий окрас) - 1800 грн.; підставка під телевізор - 1000 грн.; програвач дисків «ВВК» - 340 грн.; гардина на лоджії (6м) - 300 грн.; віконні жалюзі на суму - 250 грн.; ламбрекен 3,5 м - 800 грн.; квіти з підставками, ялинка та новорічні прикраси - 1550 грн.; відео-аудіо диски (серіали) - 400 грн.; додаткові комплекти штор, гардин - 3500 грн.; люстра - 200 грн.; гардина - 200 грн.; дитячі офісні крісла - 2 шт.; дитячі санчата - 2 шт.; радіо-годинник; дитячі та сімейні фото; коврові доріжки - 1000 грн.; пилосос «Zelmer» - 2000 грн.; лампа офісна - 40 грн.; світильник - 60 грн.; холодильник «Атлант» - 2250 грн.; набори посуду (тарілки, чашки, ложки, виделки, каструлі, кухонні прилади); хрестильні рушники; насос до велосипеду; особисті речі (взуття, білизна, одяг). Окрім того [PERSON] включено до переліку спільної сумісної власності майно яке є виключно власністю [PERSON] оскільки придбано за її власні кошти та кошти її чоловіка [PERSON], а саме: квартира за адресою [ADDRESS]; виконані будівельно-ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS]; крісла-ліжка дитячі (2 шт.); вбудована шафа-купе - 3400 грн.; люстра з дитячої; стіл шкільний дитячий; кондиціонер LG типу «Зима-Літо»; люстра з вітальні - 1900 грн.; вбудована шафа-купе - 14000 грн.; люстра з прихожої - 340 грн.); вбудована кухня - 13500 грн.; витяжка кухонна «Венто-Люкс» - 1500 грн.; вбудована посудомийна машина «Zanussi» - 3400 грн.; вбудовані духова шафа та варочна панель (обидві торгової марки «Gorenie» вартістю 6500 грн.); очищувач води - 2400 грн.; кондиціонер типу «Зима-літо» Midea (7) - 1600 грн.; сушилка електрична - 700 грн.; дзеркало - 170 грн.; полиця скляна - 90 грн. СВЧ-піч Samsung - 630 грн.; нагрівальний бак (100л) - 1000 грн.; Також в позовній заяві [PERSON] зазначено майно яке належить особисто [PERSON] та є його власністю, а саме автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y (д/н [NUMBER]). До переліку спільного сумісного майна [PERSON] зазначає майно яке взагалі ніколи не існувало, а саме: крісло офісне - 1295 грн.; білизна- 10 комплектів; шафа горка - 8000 грн.; домашній кінотеатр «Sony» - 2400 грн.; телевізор Samsung 40 діагональ - 6200 грн.; годинник настінний; нагрівальний бак «Indesit» (10л) 700 грн.; весільна фата; дитячі медичні книжки; кришталеві вази «Богемія» - 2 шт.; золотий жгут. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірний транспортний засіб DAEWOO LANOS TF69Y (д/н [NUMBER]), був придбаний за його кошти та кошти його дружини, однак в біржовому договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 30 березня 2009 р. покупцем вказаний його син. Між ним та сином, [PERSON] було досягнуто домовленість, що син, упродовж 5-ти років виплатить йому вартість вказаного автомобіля. На прохання сина, він вказав у договорі його ім'я як покупця, з метою запобігання додатковим витратам, пов'язаним із подальшою перереєстрацією через зміну власника. З метою розрахунку за цей автомобіль, [PERSON] та [PERSON] збирали кошти, які було розміщено на підставі депозитного договору у ПАТ КБ «Приватбанк». Тому вважав позовні вимоги в частині стягнення компенсації за транспортний засіб на користь [PERSON] безпідставною, оскільки дане майно не було придбане подружжям за їх кошти. Вислухавши сторони, допитавши свідків, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~ на\~\~ всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11 грудня 2004 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія КИ № 118071 /т. 1, а.с 13/. від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія 1-КИ № 197731 та серія 1-КИ № 197735 /т. 1, а.с. 10,11/. 12 листопада 2013 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано /т. 1, а.с. 12/. Згідно п.п. 23,25 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з*ясувати джерело і час його придбання. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, [PERSON] просить суд розподілити між нею та [PERSON] майно яке перебуває у спільній сумісній власності та повернути її особисте майно яке було придбане до шлюбу залишивши їй: *гардину з дитячої кімнати - 350 грн.; *ламбрекен з дитячої - 700 грн.; *годинник (листик) - 160 грн.; *годинник з каменю - 200 грн; *лампу-декор - 800 грн., *весільна фата, *плеєр «Тошиба», *килим з дитячої, *швейна машинка, *дитячі та сімейні фото, *дитячі медичні книжки, *леопард (м'яка іграшка), *телевізор [PERSON] 1995 г.в, *мартишка (м'яка іграшка), *хрестильні рушники та особисті речі 3-х дітей, *підсвічники у вигляді фігур людей-2 шт., *керамічна соусниця, *кухонний комбайн «Санйо», *кухонний міксер « Рось», *кришталеві вази «Богемія»-3 шт., *насос для велосипеду, *підзарядник для авто аккумулятора, *радіо- магнітола «Рігонда», *кондиціонер LG типу «Зима-Літо», куплений на кошти батьків позивача, *набір посуду (тарілки, чашки, ложки, виделки, каструлі, кухонні принади), *гітара, *золотий жгут, *жіночі коньки білого кольору, *особисті речі позивача (обув,білизна,одяг). Дані позовні вимоги окрім весільної фати та золотого жгута визнані [PERSON], а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, враховуючи дані обставини суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню, окрім весільної фати та золотого жгута, оскільки позивачем [PERSON] не доведено належними доказами факту наявності даного майна. Окрім того відповідач [PERSON] не заперечує наявність майна яке є спільною сумісній власності, а саме: -настінні світильники - вартістю 420 грн.; -люстра - вартістю 1000 грн.; -декор (3 жирафа) - 500 грн.; -гардина - 350 грн. (7 м); -ламбрекен - 450 грн.; -стрем' янка побутова - 3 00 грн.; -годинник фото 120.; -напільна вішалка - 400 грн.; -тостер - 700 грн.; -картини з прихожої (3 штуки) - 300 грн.; -СВЧ - піч Samsung - 630 грн.; -диван (звірячий окрас) - 1800 грн.; -підставка під телевізор - 1000 грн.; -програвач дисків «ВВК» - 340 грн.; -гардина на лоджії (6 м) - 300 грн.; -віконні жалюзі - 120 грн.; -ламбрекен 3,5 м - 800 грн.; -квіти з підставками, ялинка та новорічні прикраси - 1550 грн.; -відео-аудіо диски (серіали) - 400 грн.; -додаткові комплекти штор, гардин - 3500 грн.; -люстра - 200 грн.; -гардина - 200 грн.; -віконні жалюзі - 13 0 грн.; -нагрівальний бак (100 л) -1000 грн.; - кухонний куточок; - радіо-годинник ; - стіл шкільний дитячий з 2 настільними лампами; -Дитячі офісні крісла - 2 шт.; -Дитячі санчата- 2 шт.; -відео-аудіо диски «Жіночі серіали» - 2 шт,; -«Рождество», дитячі мультфільми; -2 постільних набора; -покривало звірячого окрасу; -рушники; -машинка для стрижки волосся; -дошка для прасування; наявність вищезазначеного майна в судовому засіданні також підтвердила й відповідач [PERSON], а відповідач [PERSON] не заперечував проти передачі зазначеного майна позивачу [PERSON], однак враховуючи той факт, що згідно заявлених позовних вимог позивач [PERSON] просила залишити дане майно [PERSON], тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Відповідачем [PERSON] та [PERSON] також не заперечується факт придбання та наявності майна: -коврові доріжки - 1000 грн.; -пилосос «Zelmer» - 2000 грн -лампа офісна - 40 грн. -велосипед 2013 г. - 1500 грн.; -ноутбук «ASUS»-1300 грн.; -мобільний телефон «FLY» - 1500 грн., -світильник - 60 грн. -холодильник «Атлант» 2005 р.в., -скляний комп'ютерний стіл - 1300 грн -пральна машина «Indesit»- 1900 грн. -телевізор Sony - 1300 грн. -1 спортивний хула-хуп - 400 грн. -кутовий диван у вітальні- 2400 грн однак даний перелік майна відповідач [PERSON] просив залишити в його власності. Оскільки позивачем [PERSON] перелік зазначеного майна просила залишити у власності відповідача [PERSON] суд вважає в цій частині позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд критично ставиться до пояснень відповідачів [PERSON] та [PERSON] стосовно того, що ніколи не було у власності подружжя: - Крісло офісне -білизна -10 комплектів, -шафа горка - 8000 грн. -домашній кінотеатр Sony - 2400 грн.; -телевізор Samsung 40 діагональ - 6200 грн. -настінний годинник - 1500 грн. -нагрівальний бак «Indesit» (10 л) - 700 грн.; а в особистій власності [PERSON] перебуває майно: - крісла-ліжка дитячі - 2 шт. -вбудована шафа - купе - 3400 грн.; -люстра - 1900 грн.; -дзеркало - 170 грн.; -вбудована шафа - купе - 14 000 грн.; -люстра - 340 грн.; -вбудована кухня - 13 500 грн.; -витяжка кухонна «ВентоЛюкс»- 1500 грн.; -вбудована посудомийна машина Zanussi- 3400 грн.; -вбудовані духова шафа та варочна панель (обидва фірми «Gorenie» - вартістю 6 500 грн. -очисник води-2400 грн.; -сушилка електрична - 700 грн. -полиця скляна - 90 грн. -кондиціонер типу «Зима - літо» Midea (7) - 1600 грн. оскільки на протязі слухання справи даний перелік змінювався, належних доказів на придбання даного майна саме відповідачем [PERSON] суду надано не було, а оскільки в спірній квартирі проживало молоде подружжя, що не заперечується сторонами, то на протязі всього часу вони покращували свої житлові умови. Так, в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що він неодноразово допомагав молодому подружжю на своєму транспортному засобі перевозити придбані меблі. Окрім того свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що молодим подружжям було придбано: встроєну шафу в коридорі, два дитячих крісла, телевізор, штори, кухня та побутова техніка, дані свідчення також підтвердила й свідки [PERSON] та [PERSON] які були сусідами молодого подружжя. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] не надано суду належних доказів на придбання саме нею вищезазначеного майна, та враховуючи, що даний перелік майна позивач [PERSON] просила залишити у власності [PERSON] суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] стосовно стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошової компенсації в рахунок вартості частки [PERSON] в спільному неподільному майні, а саме виконання будівельно-ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] в розмірі 89 502 грн. та стягнення з [PERSON] грошової компенсацію в рахунок сплаченої у період проживання подружжя вартості квартири № 44 розташованої за адресою пр. Героїв, буд. 37 у м. Дніпрі на користь [PERSON] в розмірі 263 250 грн. суд виходить з наступного. З огляду на положення ч.ч. 1, 2, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У п.23. постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Так, спірна квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] за кошти її сім*ї за договором купівлі-продажу від 07 травня 2005 р. у [PERSON] та [PERSON] Вказаний договір посвідчений та зареєстрований у встановленому законодавством порядку, ніколи не оспорювався [PERSON] та є чинним. /т.1 а.с. 147-148/. Окрім того право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 81-82). В судовому засіданні сторонами не оспорювався факт придбання квартири за кошти [PERSON] та [PERSON] Однак, позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на тому, що на протязі з 2005 року та по фактичне припинення шлюбних відносин вона разом з її чоловіком [PERSON] сплачували батькам чоловіка щомісячно по 200 доларів США в рахунок погашення боргу за квартиру, однак дані обставини, окрім пояснень самої [PERSON] та свідків з її сторони, нічим не підтверджується, а тому дані свідчення не можуть бути прийняті судом як належний доказ. Так в судовому засідлані встановлено та доведено факт лише проживання та користування спірною квартирою молодим подружжям. Згідно ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] стосовно стягнення їй компенсації в рахунок сплачених кошт за спірну квартиру є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. . Стосовно проведення ремонтних робіт молодим подружжям в спірній квартирі суд виходить з наступного. Так в спірній квартирі на протязі 2005 2012 року проводилися ремонтні роботи. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом платіжними документами за 2005-2012 роки, які є належними і допустимими доказами. А саме значну кількість будівельних, оздоблювальних матеріалів, що є предметом позовних вимог придбано у гіпермаркеті «НОВА ЛІНІЯ» (м. Дніпро, вул. Стартова, 9-А) із використанням картки №70502365 мережі гіпермаркетів «Нова Лінія». Зокрема, згідно товарного чеку від 31.12.2009 р. придбано вказаних товарів на суму 319,66 грн., у т.ч. труба каналізаційна, кут алюмінієвий, клей гіпсовий, шпаклівка, емаль ПФ-115 біла; згідно товарного чеку від 29.12.2009 придбано товарів на суму 584,62 грн., у т.ч. профіль торцевий, клей для плитки, грунтовка, цемент; згідно чеку від 08.11.2009 придбано сантехнічні вироби (труба, коліно) на суму 50,98 грн.; згідно чеку від 05.11.2009 придбано сантехнічні вироби (труба, коліно, трійник) на суму 121,09 грн.; згідно чеку від 18.06.2009 придбано товарів на суму 575,45 грн., у т.ч. клей для плитки, грунтівка, шпаклівка, профіль, пігмент, штукатурка, цемент; згідно чеку від 04.07.2009 придбано товарів на суму 773,86 грн., у т.ч. цемент, фарба фасадна, пігмент, профіль, грунтівка, штукатурка; згідно товарних чеків від 24.06.2009 та від 08.07.2009 придбано грунтівку на суму 49,99 грн. [PERSON] 31,05 грн. відповідно; згідно чеку від 18.06.2009 придбано товарів на суму 393,17 грн., у т.ч. клей для плитки, герметік, профіль; згідно чеку від 10.07.2009 придбано фарбу фасадну на суму 126,9 грн.; згідно чеку від 12.03.2009 придбано товарів на суму 1613,25 грн., у т.ч. лампи, світильники растрові, клей, шпалери, грунтівка; згідно товарного чеку від 07.09.2009 придбано ванну чавунну вартістю 3689 грн.; згідно чеку від 07.02.2009 придбано товарів на суму 224,89 грн., у т.ч. сифон для ванни, накладку дитячу на унітаз; згідно чеку від 03.05.2009 придбано товарів на суму 344,78 грн., у т.ч. вентилятори; згідно чеку від 06.02.2010 придбано лічильники гарячої та холодної води на суму 217,89 грн.; згідно чеку від 17.03.2010 придбано пісок та цемент на суму 69,95 грн.; згідно чеку від 17.03.2010 також придбано пісок на суму 59,94 грн.; згідно чеку від 06.02.2010 придбано товарів на суму 676,02 грн., у т.ч. грунтівка, клей для плитки, затирка для плитки, світильники точкові; згідно чеку від 02.06.2009 придбано клей для плитки та цемент на суму 470,13 грн. Всі чеки з гіпермаркета «Нова лінія» видано на [PERSON], дані обставини підтверджуються також відповіддю керівника торгівельного центру ПрАТ «Нова лінія» м. Дніпро від 02.11.2016 №252, в якій вказано, що саме [PERSON] видано зазначені чеки. Систему «тепла підлога» «Елетер МД» для обігріву кухні придбано [PERSON]Ф у НВП «ЕЛЕТЕР МД» 23.03.2010 p., що підтверджується гарантійним сертифікатом. У розділі «Покупець» зроблено підпис [PERSON] Монтування цієї системи у квартирі здійснював знайомий чоловіка, [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка. Витратні матеріали для проведення електромонтажних робіт купувались батьками [PERSON], що підтверджується товарним чеком №2 від 10.10.2009 р. про придбання у ФОП [PERSON] проводу АППВ 2x2,5 у кількості 10 м., ізоляційної стрічки, електровмикача «Viko» на загальну суму 31 грн.; чеком від 15.02.2009 р. про придбання мідного електрокабелю ПВЛ (035мм - 39 м, 025мм - 14 м), кінцевиків (10 од), коробок монтажних (З од) - всього на суму 1060 грн., товарним чеком №2 про придбання у ФОП [PERSON] точкових світильників (6 од) та електроламп рефлекторних (6 од) на загальну суму 120 грн. Ці докази досліджено у суді, вони є належними та допустимими. Згідно товарного чеку №33131 від 08.05.2009 р. у СПД Горовий 1.А. (маг. «Сантехдом») придбано труби «ekoplastik» різного діаметру, сантехнічна фурнітура на загальну суму 1031,2 грн., а згідно накладної №38408 від 12.04.2010 р. придбано вироби такого ж призначення на суму 73 грн. Згідно накладної від 12.05.2009 р. у ПП [PERSON] (вул. Вакуленчука, 1-Б) придбано сантехнічну арматуру, труби тощо на суму 367,55 грн. У цього ж підприємця відповідно до накладної від 14.05.2009 р. придбано матеріали для проведення сантехнічних робіт (труби, вентилі, та інше) на суму 174,96 грн. Товарним чеком від 01.11.2009 р. підтверджується придбання у ПП [PERSON] мойки «Sofia» вартістю 700 грн. Згідно чеків від 10.01.2009 р. та 21.07.2009 р. придбано сантехнічну арматуру (стійка душова, змішувач) на суму відповідно 210 грн. та ПО грн. У підприємця [PERSON] згідно товарного чеку від 13.1.2009 р. придбано клей на суму 10 грн., товарного чеку від 16.04.2010 р. придбано фарбу та інструменти на суму 50 грн. Також чеком від 17.06.2009 р. підтверджується придбання мною фарби «Снєжка» на суму 120 грн., а також фарбових матеріалів на суму 157 грн. магазині «Будмакс» (вул. Мандриківська, 47). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що проводили ремонті роботи по заміні лічильника, монтування системи теплої підлоги, наклейка шпалерів та перевозки меблів в квартирі яка належала [PERSON], оплату з ними проводив її чоловік [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не купували будівельних матеріалів не передавали коштів для їх придбання та не здійснювали розрахунків з виконавцями за проведення ремонтно-оздоблювальних та монтажних робіт. Права власника житлового будинку, квартири визначено зокрема у ст. 383 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті, лише власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі. З огляду на цю норму, [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] не мали права здійснювати і не проводили ремонтних та монтажних робіт у належній [PERSON] на праві власності квартирі, а тому в частині позовних вимог про стягнення компенсації за ремонтні роботи слід відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь грошової компенсації в рахунок придбання у період спільного проживання подружжя та реалізованого без згоди позивача ? частини вартості транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y державний номер [NUMBER], в розмірі 61 230 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, 30 березня 2009 року між товарною біржою [PERSON] та [PERSON], було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу DAEWOO LANOS 2005 року випуску /т.2, а.с. 34/. В судовому засіданні сторони підтвердили що транспортний засіб було придбано в період шлюбу, однак [PERSON] пояснив, що даний транспортний засіб було придбано за його грошові кошти, та надано сину для користування, однак на підтвердження даних обставин належних доказів суду надано не було. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 ст.71 СК України). Також, відповідно до п. 25 данної постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4 та 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК України при вирішенні спору, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У зв*язку з тим, що спірний автомобіль є неподільною річчю та спільним сумісним майном подружжя, а відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу , визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи ухвалою суду від 19 червня 2015 року у справі було призначено проведення судово авто товарознавчої експертизи на вирішення якої поставити питання, стосовно вартості транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y державний номер [NUMBER]. Згідно висновку судового експерта № 6112-15 від 10 грудня 2015 року ринкова вартість транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y державний номер [NUMBER], становить 81\~641,26 грн. /т. 2, а.с.90-95/ Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей Враховуюче те, що [PERSON] ні при подачі позовної заяви ні в судовому засіданні не довела виключні обставини за яких судом може бути збільшена її частка в спільній сумісній власності, суд вважає за можливе частково задовольнити її позовні вимоги стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за ? частину вартості транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y державний номер [NUMBER], в розмірі 40\~820,63 грн. Стосовно позовних вимог [PERSON]АК. про визнання за нею права власності вцілому на гараж № 97, загальною площею 27,2 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпро вул. Яснополянська, 87 у гаражному кооперативі «Яснополянський» суд приходить до наступного. Так, 16 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу гаража № 97 розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Яснополянська, 87, авто гаражний кооператив «Яснополянський» /т. 1, а.с.97/. Дане майно було придбане подружжям в шлюбі, що не заперечувалося жодною, зі сторін, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-801цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. У відповідності до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, той факт що спірний гараж було придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти, даний гараж є спільною сумісною власність, а частки подружжя у спільному майні є рівні суд вважає за необхідне визнати спільною сумісною власністю гараж № 97, загальною площею 27,2 кв.м., розташований за адресою вул. Яснопольська, 87 у гаражному кооперативі «Яснопольський» спільною сумісною власністю та визнати за [PERSON], право власності на ? частину гаражу № 97, загальною площею 27,2 кв.м., розташований за адресою вул. Яснопольська, 87 у гаражному кооперативі «Яснопольський». З урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд вважає за можливе розподілити судові витрати на підставі 88 ЦПК України, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 1\~377,6 грн. (за проведення автотоварознавчої експертизи) та 651,8 грн. судовий збір. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] про поділ спільного майна, а саме грошових коштів розміщених на депозитному рахунку, суд виходить з наступного. Так, 02 серпня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено депозитний договір № SAMDN 25000736904686 вклад «Стандарт» та розміщено строком на 12 місяців грошові кошти в розмірі 2\~300 доларів США, що підтверджується договором та квитанцією про внесення коштів /т. 1, а.с. 25,26/. Згідно ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні як [PERSON] так і [PERSON] не заперечували факт укладення депозитного договору, однак [PERSON]А в судовому засіданні пояснила, що грошові кошти з даного депозитного рахунку нею були зняті влітку 2014 року, та витрачені на потреби сім*ї, даний факт відповідач [PERSON] не спростував та не надав належних доказів на підтвердження наявності грошових коштів на депозитному ранку, чи зняті їх після розірвання шлюбу. Натомість в матеріалах справи міститься довідка видана ПАТ КБ «Приватбанк» 16 лютого 2015 року, про те що залишок грошових коштів на депозитному ранку № SAMDN 25000736904686 складає 0,00 дол. США /т. 1, а.с.91/. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. У відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задовленню. На підставі викладеного,

Outcome: partial