Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, справу просив розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. 22.08.2003 року відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.08.2003 р., актовий запис №714). Від шлюбу є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти знаходяться тільки на утриманні позивача, проживаючий окремо від них відповідач участі в утриманні дитей не приймає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 8 Конституції України й п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" - в Україні діє принцип верховенства права. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального та сімейного законодавств і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення з відповідача, на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліментів в розмірі 1/2 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку помісячно, починаючи з 02.04.2014 року і до повноліття дитини ґрунтуються на вимогах зазначених вище норм діючого законодавства України та підлягають задоволенню. З урахуванням матеріального становища відповідача суд відмовляє в задоволенні позовних вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання [PERSON]

Outcome: partial