Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем у справі позивачка в зареєстрованому шлюбі не перебувала. [INFO] в неї народилась дитина - [PERSON]. Батьком дитини, як вказує позивачка, є [PERSON] Як зазначає позивачка в позовній заяві відповідач ухиляється від належної сплати аліментів, не надає додаткових коштів на розвиток та навчання дитини, натомість вона вимушена сама забезпечувати дитину, одягати, годувати та виховувати. Позивач в судове засідання не з'явився, в судове засідання з'явився її представник, який просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що його довіритель визнає позов частково. В частині задоволення позовних вимог щодо сплати аліментів на дитину в розмірі 1000 гривен, що стосується вимог на утримання матері заперечує, так як він не перебував з нею в шлюбі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Вислухавши думку представника позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони не перебували в шлюбі. Від стосунків мають дитину - сина [PERSON]. Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23 квітня 2015 року. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя до свого житла і кореспонденції. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан і здоров'я, та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших членів родини чи інших осіб. З пояснень представника відповідача, суд вбачає, що відповідач проживає окремо, не працює, інших неповнолітніх утриманців не має, хронічних захворювань не має, проживає разом з матір'ю - [PERSON] 1954 року народження, яка страждає хронічними захворюваннями. При таких обставинах суд зазначає, що сума аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 гривен щомісячно є справедливою. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково, а саме в розмірі 1000 гривен. Разом з тим суд вважає за неможливе стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, та не спростовано сторонами, що позивачка та відповідач в шлюбі не перебували. Суду не доведено, що сторони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, що також унеможливлює стягнення аліментів на користь позивачки в цій частині. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial