Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «Приват банк», Банк) звернулось до суду із названим позовом, де просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка станом на 01.09.2019 складає 12283,39 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 909,43 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2795,42 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам- 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 6117,43 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1400,00 грн., штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - 500.00 грн. (фіксована частина) та 561,11 грн. (процентна складова). Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2014 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг та підписав Заяву б/н від 17.08.2014 , згідно якої отримав кредит у розмірі 2500.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач зазначає, що відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення у нього зазначеної заборгованості. З цих підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до п.п. 91, 99-1, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Виходячи з цього порядку, повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. 05.12.2019 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно із ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який наполягав у позовній заяві на ухваленні заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, 17.08.2014 АТ КБ «Приватбанк» та відповідач підписали анкету-заяву (а.с.11). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підисана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами», з якими відповідач ознайомлений, як зазначено у заяві, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. За умовами правочину, відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-12). Окрім цього, згідно з «Тарифами Банку» з обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідач погодився на умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна,55 днів пільговий період», відповідно до якої , останній зобов`язався сплачувати 36 (3 x12 ) процентів річних, що нараховуються на залишок непростроченої заборгованості та пеню в розмірі базової процентної ставки поділеної на 30, що нараховується за кожен день прострочення, пеню в розмірі одного процента від заборгованості , але не менше 30 грн. в місяць, що нараховується один раз в місяць за наявності прострочення по кредиту (а.с.12). Також, відповідач погодився на нарахування штрафів при порушення строків платежів в розмірі 500 грн., та 5 процентів від заборгованості по кредитному ліміту (а.с.13). Заборгованість відповідача за кредитом , станом на 01 вересня 2019 року складає 12283,39 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 909,43 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2795,42 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам- 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 6117,43 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1400,00 грн., штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - 500.00 грн. (фіксована частина) та 561,11 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.7-10). При цьому, 02 жовтня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом (а.с.4-6). На підтвердження заявлених вимог надало зазначені докази по справі. Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем, та на те, що відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення укладеного правочину , суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості , оскільки, такі вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем. Разом з тим, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 549 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж саме порушеня - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором буде свідчити про недотримання імперативних положень, закріплених у ст. 61 Конституції України. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню, але в частині. Оскільки стягнення і пені і штрафу може свідчити про подвійну відповідальність за невиконання зобов`язань. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1921,00 грн судового збору.

Outcome: partial