Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона мешкала однією сім'єю та знаходилась на утриманні свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона з 22.06.1971року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З 2000 року вони з чоловіком постійно проживали в належній їм на праві власності квартирі [ADDRESS], де і проживали разом до моменту його смерті. Заявник зазначила, що після смерті чоловіка опинилась в тяжкому матеріальному становищі, так як отримує мінімальну пенсію. Чоловік був військовослужбовцем, в останні роки отримував пенсію за вислугу років, яка була в значному розмірі, тому вона фактично знаходилась на утриманні чоловіка. Після смерті чоловіка вона звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, однак їй було порекомендовано надати довідку з місця проживання або ж рішення суду про перебування на утриманні. В судовому засіданні заявник та її представник підтримала заявлені вимоги, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи- Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області в судове засідання не з*явився, відзиву на позов не подав. Суд, вислухавши пояснення заявниці, її представника, показання свідків, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходилися у шлюбі з 22.06.1971 року, який зареєстрований у Орджонікідзевському відділі РАГС м.Свердловська, актовий запис № 1725, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с.28). [PERSON]. помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.32). Як зазначила у судовому засідання заявник, вони з чоловіком разом проживали в належній їм на праві власності однокімнатній квартирі [ADDRESS], хоча зареєстрований чоловік був за іншою адресою, в квартирі сина. Факт спільного проживання підтверджується копією договору дарування квартири [ADDRESS] від 25.09.2000 року, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками по Ѕ частини кожний цієї квартири ( а.с.35)., копіями лікарських документів, з яких вбачається, що [PERSON] фактично проживав в [ADDRESS] ( а.с.33-34), показаннями свідків - сусідів [PERSON] та [PERSON] З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] зареєстрована 01.11.2000 року за адресою:[ADDRESS] ( а.с.29).. Заявник [PERSON] є пенсіонером за віком, і отримувала пенсію в розмірі 1417 грн. 02 к., що підтверджується довідкою про її доходи з червня 2017 року по червень 2018 року ( а.с.36, 36 зв).., Як вбачається з довідки №5286 від 26.07.2018 року ГУ ПФУ в Харківській області [PERSON] отримував пенсію за вислугу років і вона складала 4482 грн. 31 к ( а.с.38). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON],сусіди подружжя [PERSON], які пояснили, що [PERSON] проживали разом з 2000 року в однокімнатній квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство. Оскільки у [PERSON] була значна пенсія, як колишнього військовослужбовця, а у заявниці була мінімальна пенсія, то основним та постійним засобом для існування [PERSON] була саме пенсія чоловіка, він був основним годувальником в їх сім*ї. Після його смерті [PERSON] знаходиться у скрутному матеріальному становище, оскільки отримує мінімальну пенсію, хворіє, не може оплачували комунальні послуги. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 318 ЦПК України заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Заявник звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Листом від 02.07.2018 року Головне управління ПФУ в Харківській області заявнику було повідомлено про необхідність надати документи, що підтверджують факт перебування її на утриманні у померлого ( а.ч.37). Іншим чином, ніж у судовому порядку, заявниці неможливо підтвердити факт перебування на його утриманні, оскільки вона не була зареєстрована з ним за однією адресою та не може надати довідку про реєстрацію місця проживання разом з годувальником. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч. 1, 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія в зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст.32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченогост.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Судом встановлено, що заявник до моменту смерті [PERSON] перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, у зв'язку з чим суд вважає доведеним факт того, що заявник перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] з яким разом проживала за адресою [ADDRESS] до моменту його смерті 30.05.2018року, а тому задовольняє вимоги в цій частині. Додаткового рішення з приводу встановлення факту сумісного проживання подружжя у випадку встановлення факту перебування на утриманні у померлого годувальника не вимагається. Ці обставини встановлені судом і викладені в мотивувальній частині рішення.

Outcome: partial