Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.04.2014 року було розірвано за рішенням суду. Мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю (відповідачем у справі). Вказав, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та їх зустрічам. При спробах зустрічі з дитиною створює штучні перешкоди, влаштовує скандали, що негативно впливає на здоров'я дитини, її психічний стан. Він не може налагодити зв'язок з дочкою, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку і здібностей. З даного приводу звертався до органу опіки та піклування Коростенської РДА із заявами про порушення його прав, як батька дитини. Мирним шляхом врегулювати даний спір вони не можуть, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом. Просив зобовязати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначити наступні способи його участі у вихованні дочки, а саме: - побачення та особисте спілкування з дитиною кожну середу тижня з 17 год. до 20 год., кожні другі та четверті вихідні щомісяця, починаючі з 10 год. до 18 год., суботи чи неділі, за місцем навчання дочки або за місцем її проживання, перебування; - спільний відпочинок першу або другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; - необмежене спілкування з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою; - в день його побачення з дочкою він має право забирати дитину з дому/школи/дитячого садка особисто, але з попереднім повідомленням відповідача. Крім того, зобовязати відповідача, за два дні до дня його зустрічі з дитиною, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просив їх задовольнити. При цьому пояснив, що відповідач продовжує чинити перешкоди у його спілкуванні з дитиною, нехтує його правами, як батька. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та пояснили, що відповідач не чинить жодних перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, надає можливість йому спілкуватися з дочкою та приймати участь у її вихованні та утриманні. Вважають, що підстав та достатніх доказів для задоволення позову немає. Представник третьої особи: служби у справах дітей Коростенської районної державної адміністрації [PERSON] клопотав про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав повністю. При цьому, в підготовчому судовому засіданні вказав, що позивач з будь-якими іншими заявами чи скаргами до служби не звертався, обстеження житлово-побутових умов дитини та позивача не проводилось, всі наявні письмові докази, з приводу заявленого спору, були надані суду. На безпосередній участі в судовому засіданні вказаного представника сторони не наполягали. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача та дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. У відповідності до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно зі ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду від 03.04.2014 року. Від спільного проживання мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю (відповідачем у справі). Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2013 року з позивача стягуються аліменти на утриманні малолітньої дочки. Батько дитини, позивач у справі, працює оператором в ТОВ «Омелянівський карєр», отримує стабільну заробітну плату, вчасно сплачує аліменти, характеризується виключно позитивно, має родину та постійне місце проживання. Вказані обставини стороною відповідача спростовано не було. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує спір з приводу способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] від 16.12.2013 року за №02-13/589, було визначено наступні години участі батька у вихованні малолітньої кожну середу тижня з 17 год. до 20 год., кожні другі та четверті вихідні щомісяця, починаючи з 10 год. до 18 год. суботи чи неділі. Можливість відвідування дитини батьком понад встановлений час вирішується за спільною домовленістю обох батьків. Це рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, але відповідач ігнорує його, та перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, про що свідчить повторне звернення позивача з приводу вирішення спору щодо його спілкування з дитиною. З письмової заяви [PERSON] від 24.11.2015 року поданої голові Коростенської РДА слідує, що останній вдруге звертався з приводу усунення відповідачем перешкод у його спілкуванні з дочкою. Згідно витягу з протоколу №8 від 16.12.2015 року комісії з питань захисту прав дитини при Коростенській районній державній адміністрації вбачається, що було розглянуто заяву [PERSON] з приводу призначення йому годин для зустрічі із своєю малолітньою дитиною та встановлено, що шлюб між подружжям розірвано, малолітню дитину залишили на вихованні матері, [PERSON] вийшла вдруге заміж та переїхала проживати в [INFO]. Батько дитини проживає в [INFO], сплачує аліменти, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, свою дочку любить, намагається їй створити гарні умови проживання, хоче брати участь у вихованні своєї дитини, але спільної згоди з цього питання батьки знайти не можуть. Крім того, було ухвалено, призначити наступні години участі батька у вихованні малолітньої дитини кожну середу тижня з 17 год. до 20 год., кожні другі та четверті вихідні щомісяця, починаючи з 10 год. до 18 год. суботи чи неділі. Можливість відвідування дитини батьком понад встановлений час вирішується за спільною домовленістю обох батьків. Разом з тим, відповідач в судовому засіданні підтвердила, що про наявність зазначених рішень Коростенської РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та призначення годин спілкування вона знала, та в судовому засіданні не спростувала. Тобто, під час судового розгляду було встановлено, що існують перешкоди у вихованні та спілкуванні батька з дочкою, що підтверджується поясненнями учасників судового розгляду та наданими суду письмовими доказами. Разом з тим, у вказаному висновку органу опіки та піклування не відображено щодо інших способів прийняття участі у вихованні та спілкуванні позивача з дитиною, які зазначено ним в резолютивній частині поданого до суду позову, їх погодження між батьками, із урахуванням житлово-побутових умов проживання обох батьків, віку дитини, стану її здоровя тощо. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених зокрема у ч.5,6 ст.7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов'язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Відповідач у справі, мати дитини, не заперечувала щодо участі позивача у вихованні їх дочки, проте просила врахувати вік дитини, режим дня дитини, тому доцільно встановити інший спосіб спілкування батька з дитиною, що був визначений висновком органу опіки та піклування. Суд, при вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує думку сторін, ставлення батька до дочки, вік дитини, а також бажання батька на спілкування з дитиною та вважає, що запропонований позивачем спосіб його участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини відповідає його інтересам та можливості позивача здійснювати свої обов'язки, як батька. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до змісту вимог ст.ст.12,13,76-81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Таким чином, враховуючи відносини, що склались між сторонами, що відповідач не заперечувала щодо встановлення способів участі батька у спілкуванні та вихованні дочки, а також те, що обоє з батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, враховуючи інтереси малолітньої дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, суд вважає, що спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною слід встановити відповідно до наданого висновку органу опіки та піклування, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial