Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.05.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 800, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позивач вказує, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач повідомляє, що відповідач станом на 15.03.2017 року має заборгованість 34 724, 31 грн., яка складається з наступного: 1 328, 01 грн. - заборгованість за кредитом; 27 380, 39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 886, 18 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 1 629, 73 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. В судове засідання сторони не зявились, однак надали суду заяви про розгляд справи у її відсутність, представник позивача із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а представник відповідача просить відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору б/н від 26.05.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 800, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6-31). Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредиту заборгованість відповідача становить 28 059, 55 грн., яка складається з наступного: 2 760, 61 грн. - заборгованість за кредитом; 20 586, 58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900, 00 грн. заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 1 312, 36 грн. - штраф (процентна складова). ( а. с. 4-5). Також, в судовому засіданні судом було досліджено та вивчено виписку по рахункам [PERSON] за період з 25.10.2012 року по 30.06.2017 року. (а.с 76-80) Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність вимогам чинного законодавства України та умовам договору. З розрахунку, наданого позивачем, судом не може бути встановлено, розмір нарахованої комісії та розмір нарахованої пені, оскільки, як вбачається з розрахунку, нарахування комісії та пені за кредитним договором б/н від 26.05.2011 року здійснено в одній загальній колонці розрахунку заборгованості «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)». Таким чином, суд не може фактично встановити окремі суми комісії та пені та перевірити чи нараховані вони відповідно до умов договору, адже комісія та пеня мають різну правову природу. Окрім того, визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом задоволенню не підлягають. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6\~Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Також, слід зазначити, як вбачається з позовної заяви, позивачем в прохальній її частині заявлено до стягнення 3 886, 18 гривень заборгованості, яка включає в себе як заборгованість по комісії так і заборгованість по пені. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості, 3 886, 18 гривень включає в себе заборгованість лише по комісії. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені та комісії слід відмовити. Окрім цього,\~ позовні вимоги в частині стягнення 500, 00 гривень штрафу згідно 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі, на що звернув увагу Апеляційний суд Вінницької області в рішенні від 21.09.2017 року по справі № 134/411/17. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми позову. Враховуючи те, що розмір задоволених позовних вимог становить 28 708, 40 гривень, то процентна складова штрафу (5%) становить 1 435,42 гривень. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що - за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~ (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах, визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14, від 18 березня 2015 року, № 6-25цс15, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15 і яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.05.2011 року укладеного між позивачем та відповідачем станом на 15.03.2017 року вбачається, що останній платіж за кредитним договором в розмірі 3 000,00 грн. був здійснений [PERSON] 09.10.2012 року (а.с. 4-5). Зазначене також підтверджено оборотною відомістю. Разом з тим, відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки, включно. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Представником позивача надано суду довідку-інформацію, з якої вбачається, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 26.05.2011 року отримала картки № 5457082306820478, № 5211537415743009 та № 5211537318281941, остання з яких мала термін дії до останнього дня 04.2016 року. (а.с. 74) Згідно штемпелю поштового відправлення позовна заява була надіслана до суду 30.03.2017 року, тобто в межах 3-х річного строку з останнього дня місяця дії картки. За таких обставин, враховуючи викладене, строки позовної давності позивачем не пропущені. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, згідно кредитного договору б/н від 26.05.2011 року загальної суми заборгованості в розмірі 30 143, 82 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 1 328, 01 гривень, заборгованість по процентах 27 380, 39 гривень, штраф 1 435,42 гривень (процентна складова). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 388,80 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору в сумі 211, 20 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: partial