Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь за минулий час, починаючи з жовтня 2014 року до моменту подачі позовної заяви до суду та стягувати в подальшому до досягнення [PERSON] повноліття у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві зазначає, що з грудня 2012 року по вересень 2014 року проживала з [PERSON]., [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON]. Однак, сімейне життя не склалося, через різні характери та погляди на життя, відповідач не надає допомоги на утримання дитини. У зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.3) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. До того ж, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто як відповідач так і позивач повинні утримувати своїх дітей. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «ВАЛ-МА» №09-09/2015-1 від 09 вересня 2015 року ТОВ «ВАЛ-МА» повідомляє, що [PERSON]. працює на посаді водія з 02 вересня 2013 року по даний час та його середня заробітна плата за останній рік становить 1643,72 гривень на місяць, та за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року становить 19724,64 гривень. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання матері, яка з 26 серпня 2013 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а також матеріальний стан батька, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З огляду на те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до його заробітку (доходу), а саме в розмірі 1\\3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Протягом судового розгляду позивачкою не було надано конкретних правових доказів на підтвердження того, що вона зверталася до відповідача із вимогою про надання допомоги на дитину, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial