Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] (далі-Позивач) зазначає, що 23 січня 1993 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - Відповідач). Так як відносини в шлюбі з [PERSON] не склались, 14 вересня 2006 року рішенням Попільнянського районного суду шлюб між ними було розірвано. Не зважаючи на те, що шлюб було розірвано, з 14 вересня 2006 року Позивач продовжувала проживати разом з [PERSON], вела з ним спільне господарство, разом виховували дітей. З 21 січня 2013 року сторони перестали спільно проживати, Позивач виїхала проживати в м. Житомир. Рішенням Попільнянського районного суду встановлено факт проживання Позивача з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 14 вересня 2006 року по 21 січня 2013 року. Позивач зазначає, що у період шлюбу, а також проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме з 23 січня 1993 року по 21 січня 2013 року, ними було придбано наступне майно: 2 корови вартістю 28000 гривень; Трактор колісний ЮМЗ-6АЛ 1986 року випуску вартістю 60000 гривень; Причіп 2ПТС-4 2012 року випуску вартістю 3100 гривень; Плуг вартістю 6000 гривень; Причіп до легкового автомобіля вартістю 12000 гривень; Електрозварювальний апарат вартістю 4000 гривень; Пральна машинка «ТО» вартістю 2438 гривень; Бетономішалка вартістю 3000 гривень; Будинок з господарськими будівлями та спорудами вартістю 290562 гривень. Виходячи з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальна площа житлового будинку складає 128,7 кв. м.. Всього майна на суму 409100 гривень. Таким чином все вищеперераховане майно було придбано ними як зазначає Позивач за час перебування у шлюбі, належить їй та Відповідачу на праві спільної сумісної власності. Шлюбний договір між нами не укладався, взаємної згоди щодо порядку поділу майна між ними не досягнуто. Враховуючи вищевикладене, Позивач просить, поділити житловий будинок з господарськими будівлями та майно, як об'єкти спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на одну другу частину житлового будинку з господарськими будівлями, до складу якого входять: коридор площею 8,7 кв. м., позначений на плані цифрою 1, коридор зі сходинковою кліткою площею 5,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-1, кухня площею 23,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-2, санвузол площею 3,9 кв. м., позначений на плані цифрами 1-3, коридор зі сходинковою кліткою площею 9,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-5, житлова кімната площею 18,8 кв. м., позначена на плані цифрами 1-9, погріб вартістю 30464 гривень, розташовані в [ADDRESS] та майно: плуг вартістю 6 000 гривень, електрозварювальний апарат вартістю 4000 гривень, пральну машину «LG» вартістю 2438 гривень, бетономішалку вартістю 3000 гривень, а всього на загальну суму 202586,38 гривень. Представник Позивача в судовому засіданні просив затвердити другий варіант судово будівельно - технічної експертизи та виділити Позивачу одну другу частину житлового будинку, господарських будівель та споруд як співвласнику № 1. Відповідач в судовому засіданні просив здійснити розподіл будинку за 2 варіантом судово будівельно - технічної експертизи та виділити йому одну другу частину житлового будинку, господарських будівель та споруд як співвласнику № 1. На користь Позивача він добровільно відмовляється від сплати грошової компенсації у розмірі 34314 гривень. Надав до суду заперечення проти позову, в кому зазначив, що будинок з господарськими будівлями та спорудами він придбав з Позивачем перебуваючи в шлюбі, проте з 21 січня 2013 року Позивач в будинку не проживає. За цей час Відповідачем одноособово за власні кошти зроблено ремонт в результаті якого витрачено близько 100000 гривень. Із пропозиціями Позивача щодо розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не згоден. У будинку також проживає син, тому такі приміщення як кухня, санвузол, коридор, сходова клітка, веранда, гараж та житлову кімнату він бажає залишити за ним. Також просив погріб і хлів залишити йому. Заслухавши сторони, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині другій статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто вказана норма матеріального права припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верхового Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 у п. п. 22, 23, 24, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 14 вересня 2006 року по 21 січня 2013 року [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO].) Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON], 12 травня 2015 року зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу змінала своє прізвище на «[PERSON]». Відповідно до копії виписки з рішення виконавчого комітету Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 20 вересня 2007 року № 63, вирішено оформити документацію на право власності на житловий будинок згідно обліку по господарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON]. Доручено Бердичівському БТІ здійснити підготовку матеріалів на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Під час спільного шлюбного життя, що не заперечується сторонами у справі, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до яких належить: сарай з л/к, позначений на плані під літерою Б, погріб, колодязь №2, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа будинку складає 128,7 кв. м.. Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 290562 гривень /копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради станом на 24 грудня 2013 року/. Виходячи з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, до складу житлового будинку входять: - коридор зі сходинковою кліткою площею 5,1 кв. м., позначений на плані цифрами 1-1, - кухня площею 23,8 кв. м., позначена на плані цифрою 1-2, - санвузол площею 3,9 кв. м., позначений на плані цифрою 1-3, - гараж площею 22.6 кв. м., позначений на плані під цифрою 1-4, - коридор площею 8,7 кв. м., позначений на плані цифрою 1-І, Всього по першому поверху 64,1 кв. м., - коридор зі сходинковою кліткою площею 9,1 кв. м., позначений на плані цифрою 1-5, - житлова кімната площею 12.1 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-6, - житлова кімната площею 7.9 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-7, - житлова кімната площею 16.7 кв. м., позначена на плані під цифрою 1-8, - житлова кімната площею 18,8 кв. м., позначена на плані цифрою 1-9, Всього по другому поверху 64,6 кв. м.. Відповідно до висновку судово - будівельно - технічної експертизи № 727/04.17 від 12 квітня 2017 року, ринкова вартість будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами станом на 12 квітня 2017 року становить 332300 гривень. Після проведення досліджень двоповерховий житловий будинок № 18, придатний до експлуатації. На момент дослідження будинок перебував в експлуатації. Будинок оснащений інженерними комунікаціями. Будинок завершений будівництвом, будівельна готовність складає 100 відсотків. Оскільки майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] набутий сторонами під час перебування в шлюбі, що не заперечують і самі сторони, суд визнає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Щодо позовних вимог стосовно майна: плуг вартістю 6000 гривень, електрозварювальний апарат вартістю 4000 гривень, пральна машина «LG» вартістю 2438 гривень, бетономішалка вартістю 3000 гривень, вказане майно суд не визнає спільною сумісною вартістю подружжя, оскільки відсутні будь - які підтвердження, що дане майно придбане сторонами в період шлюбу, їх вартість та документи що підтверджують наявність такого майна. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу). До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial