Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

До Корльовського районного суду м. Житомира 19 березня 2019 року звернувся [PERSON] із вказаним позовом, де з урахуванням уточнень просить звільнити його від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира №2-1112/12 від 26 квітня 2012 року, а також, звільнити його від заборгованості по сплаті на користь [PERSON] аліментів, що стягуються з нього на підставі вказаного рішення, починаючи з 01 січня 2012 року на утримання дочки [PERSON] та починаючи з 01 січня 2017 року на утримання дочки [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №2-1112/12 від 26 квітня 2012 року було розірвано шлюб, зареєстрований 08 серпня 1997 року між ним та [PERSON] , дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] , а також, вирішено питання про щомісячне стягування з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1 200,00 грн. на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06 жовтня 2011 року до повноліття дітей. З 2012 року старша дочка [PERSON] , а молодша дочка [PERSON] з 2014 року проживають разом з ним і повністю перебувають на його утриманні, у зв`язку з чим, відсутні підстави для сплати аліментів на користь колишньої дружини. Ухвалою суді від 26 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.26). 23 травня 2019 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву, де просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.29-32). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків і пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №2-1112/12 від 26 квітня 2012 року розірвано шлюб, зареєстрований 08 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] , а також, вирішено питання про щомісячне стягування з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1 200,00 грн. на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06 жовтня 2011 року до повноліття дітей (а.с.7-8). Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Частинами 1, 2 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Доказів того, що вказане судове рішення скасоване, позивачем суду не надано. Обґрунтовуючи позов про припинення права відповідача на отримання аліментів, позивач посилався на те, що їх старша дочка [PERSON] з 2012 року, а молодша дочка [PERSON] з 2014 року проживають разом з ним і повністю перебувають на його утриманні. Підстави для припинення права на аліменти на дитину визначені СК України. Положеннями ч.2, 3 ст.181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, один із батьків дитини, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтями 150, 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. За наведеного у позивача виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Щодо вимог про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира №2-1112/12 від 26 квітня 2012 року до досягнення останньою повноліття, суд вважає, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити з тих підстав, що на момент ухвалення судом рішення [PERSON] досягла повноліття.

Outcome: partial