Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що уклав з [PERSON] договір № б/н від 27.12.2006 року , на підставі якого банк надав йому кредит в сумі 6 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання відповідач по кредитному договору не виконав. Станом на 31.03.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 26 243,09 гривень, яка складається з 6 482,24 грн. - заборгованості за кредитом, 14 964,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 796,68 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Від цієї суми судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.07.2008 року з відповідача на користь позивача була задоволена стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 7 645,72 грн., різниця становить 18 597,37 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 929,87 грн. (процентна складова). Отже, сума заборгованість складає 20027,24 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн., 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, на заперечувала проти винесення рішення заочно. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав з [PERSON] договір б/н, на підставі якого банк надав йому кредит в сумі 6500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору, підписав заяву та умови та порядок надання банківський послуг. Згідно п. 9.12 Умов та порядку надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору договір автоматично лонгується на такий же термін. У відповідності до п.п. 6.5,6.6. п. 8.6. умов надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотків за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах договору. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплатити винагороду банку. При порушенні позивальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідач умови повернення кредиту належним чином виконувати перестав, у зв'язку з чим станом на 31.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 26 243,09 гривень, яка складається з 6 482,24 грн. - заборгованості за кредитом, 14 964,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 796,68 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Згідно судового наказу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.07.2008 року від цієї суми з відповідача на користь позивача була задоволена стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 7 645,72 грн., різниця становить 18 597,37 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 929,87 грн. (процентна складова). Отже, сума заборгованість складає 20027,24 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст.ст.526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався виконувати погашення кредиту в порядку та строки згідно графіку погашення кредиту та відсотків, що є невід'ємною частиною договору. Однак, намагання позивача застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного и того ж виду у вигляді штрафу (фіксованого) та штрафу (процентна складова) за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) суперечить вимогам ч.1.ст.61 Конституції України та ч.3. ст. 509 ЦК України. Тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитом в розмірі 19 527,24 гривень, а також 929,87 грн. - штрафу (процентна складова). Вимоги в частині стягнення фіксованого штрафу в розмірі 500, 00 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243грн. 60 коп.

Outcome: partial