Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення , яким стягнути з відповідача на його користь витрати на лікування в сумі 5 351 грн. 12 коп. При цьому позивач посилається на те, що 13 серпня 2014 року відповідач , керуючи автомобілем «Hyundai Accent», здійснив на нього наїзд, в результаті якого він - позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості . Вироком Болградського районного суду від 04 березня 2015 року відповідач був засуджений за ст.. 286 ч.1 КК України. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями він - позивач вимушений час від часу проходити обстеження та лікуватися. В період з 24 лютого по 11 березня 2016 року він проходив курс лікування у Центрі реконструктивної та відновлювальної медицини (Університетська клініка) у м.Одеса, його витрати на обстеження та лікування , а також проїзд до медичного закладу склали 5351 грн. 12 коп. Він - позивач вважає, що цю суму йому повинен відшкодувати відповідач , так як пошкодження його здоров'я сталося з вини відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] , а також його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що витрати, які позивач поніс під час лікування у Центрі реконструктивної та відновлювальної медицини (Університетська клініка) у м.Одеса, пов'язані з передньою травмою , яку позивач отримав у 1989 році та в зв'язку з якою був визнаний інвалідом 3 групи. Згідно висновку судово - медичного експерта № 95 від 15 грудня 2014 року встановлений позивачу діагноз « Закрита черпно - мозкова травма, струс головного мозку» є не обґрунтованим і не підтверджується об'єктивними даними, є наслідком старої черпно - мозкової травми, яку позивач отримав у 1989 році. Разом з тим позивач, звернувшись до суду з цим позовом , просить стягнути на його користь витрати на лікування саме наслідків черепно - мозкової травми. Тому він - відповідач вважає , що його вини у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень у виді закритої черепно - мозкової травми не має , оскільки відсутній причинно - наслідковий зв'яок між його - відповідача діями під час дорожньо - транспортної пригоди та лікуванням позивача в період часу з 24 лютого по 11 березня 2016 року. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази в справі та надавши їм оцінку , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Болградського районного суду Одеської області від 04 березня 2015 року відповідач [PERSON] засуджений за ст.. 286 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі з застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на один рік. Як зазначено у вироку суду [PERSON] засуджений за те, що 13 серпня 2014 року о 21 годині 30 хвилин він, керуючи автомобілем [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння біля домоволодіння [ADDRESS] , порушив вимоги Правил дорожнього руху України та вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , який йшов по лівому краю вздовж узбіччя . В результаті наїзду [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом крила правої клубової кістки, закритий перелом лівої сідничної кістки в області бугра, закритий перелом крестца на рівні 4-5 крижових хребтів, закриті консолідовані переломи 7-го, 8-го та 9-го ребер по лопаточній і задній пахвовій лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень Вироком суду стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду , а саме витрати потерпілого на лікування в сумі 1664 грн. 75 коп. (а.с.4-7). Відповідно до ст.. 1187 ЦК України, а також роз'ясень Пленуму Верховного Суду України, що міститься в абзаці другому п. З постанови від 27 березня 1992 p. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток(дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Судом встановлено, що після дорожньо - транспортної пригоди , яка сталася 13 серпня 2014 року з вини водія [PERSON], позивач перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Болградської ЦРЛ з 13 по 27 серпня 2014 року. З медичної картки стаціонарного хворого № 4689, яка була досліджена в судовому засіданні, вбачається , що позивачу було встановлено заключний клінічний діагноз: Закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом правої клубової кістки , перелом крестца, остеохондроз шийного відділу хребта, остеохондроз грудного відділу хребта, двосторонній кокартроз 2 ступеню. Під час лікування з 13 по 27 серпня 2014 року позивач перебував під наглядом лікаря невропатолога, позивачу було призначене та проведено лікування з приводу закритої - черепної мозкової травми, струсу головного мозку. 27 серпня 2014 року позивач був виписаний з хірургічного відділення під нагляд лікарів ортопеда та невропатолога поліклініки. З медичної картки амбулаторного хворого , наданої Болградською центральною районною лікарнею та дослідженої в судовому засіданні, вбачається , що після виписки з стаціонарного лікування в період часу з вересня 2014 року по січень 2015 року позивач перебував під наглядом невропатолога та йому призначалося лікування. Відповідно до акту огляду МСЕК від 19 січня 2015 року позивачу встановлено діагноз: Млявоконсолідований перлом (13.08.2014року) лівої седалищної кістки, консолідований перелом крила правої клубової кістки, консолідований перелом 7,8,9 ребер. Наслідки повторних поєднаних травм, ЗЧМТ, забій головного мозку в 1989 році, струс головного мозку (13.08.2014 року) у вигляді посттравматичного хронічного церебрального параноїду зі стійким цефалічним синдромом. Невротичний розлад. Рішенням Одеської обласної медико - соціальної експертної комісії № 2 від 19 січня 2015 року позивач був визнаний інвалідом 3 групи від загального захворювання строком на 1 рік (а.с.101-118). В період з 24 лютого по 11 березня 2016 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Центрі реконструктивної і відновлювальної медицини (Університетська клініка) у м.Одеса з діагнозом: Посттравматична енцефалопатія 2 ступеню, САК 1989 року, ЗЧМТ, струс головного мозку (13.08.2014 року), стійкій цефалгічний, кохлео - вестибулярний синдроми, двостороння сенсоневральна туговухість, лікворо - динамічні кризи ( по анамнезу). Органічний емоційно - лабільний розлад. Посттравматичний церебральний конвекситальний арахноїдит (по даним МРТ). Вертеброгенна цервико - торакалгія, хроинично - рецидивна течія , період загострення, стійкій больовий синдром. Остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, грижа Шморля Th6, Th7, Th8, Th10. Спондилоартроз Th6- Th7, Th7- Th8, Th8- Th9. Хронічний HCV гепатит з легким гепатоцитолітичним синдромом ШКХ . Хронічний калькульозний холецистит. Хронічний панкреатит , ремісія. Хвороба Пейроні. Хронічний простатит. За час лікування у цьому медичному закладі позивачем понесені витрати в зв'язку з обстеженням та лікуванням, що підтверджується виписним епікризом № 1010/243 (а.с. 8-9), результатами обстеження позивача (а.с.10-15), касовими чеками на оплату ліків (а.с.17-18). Позивачем також понесені витрати на проїзд до медичного закладу до м.Одеса та назад, що підтверджується проїздними квітками (а.с.17-18). Судом також встановлено , що у 1989 році позивач у результаті дорожньо - транспортної пригоди отримав травму : множинні переломи довгих трубчатих кісток верхніх і ніжних кінцівок з помірним порушенням функції. Перелом лобної кістки, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив. В зв'язку з цими тілесними ушкодженнями позивач в період часу з 1989 по 2008 роки неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні , а також лікувався амбулаторно, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого, яка була досліджена судом. Позивач був визнаний інвалідом 2 групи в період з 05.07.1989 року по 30.06.1991 року , інвалідом 3 групи в періоди з 01.07.1991 по 30.06.1993 року , з 23.01.1997 по 31.01.2000 року, з 01.12.2004 по 30.11.2006 року, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Болградському районі № 5221/03 від 26.05.2016 року (а.с.70). В період часу з 2008 року і до 13 серпня 2014 року , коли сталася джорожньо - транспортна пригода за участю водія [PERSON], позивач за медичною допомогою не звертався, лікування не проходив , інвалідність йому не встановлювалась. Це також підтверджується медичної карткою позивача. Допитаний в судовому засіданні лікар - невропатолог Болградської ЦРЛ [PERSON] суду пояснила , що у позивача після 2008 року настала стадія ремісії , тобто стан здоров'я позивача в результаті тривалого лікування покращився. Після травми , отриманої в результаті дорожньо - транспортної пригоди 13 серпня 2014 року, стан здоров'я позивача знову погіршився ; травма отримана 13 серпня 2014 року посилила наявне у позивача захворювання , яке виникло в результаті травми 1989 року, та відповідно знову викликала необхідність лікування. За викладених обставин суд доходить висновку , що лікування , яке позивач пройшов з 24 лютого по 11 березня 2016 року, пов'язане з пошкодженням його здоров'я в результаті ДТП 13 серпня 2014 року, а тому відповідач, який є винною особою у вчиненні ДТП та володільцем джерела підвищеної небезпеки , має відшкодувати позивачу його витрати на лікування. Разом з тим суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню лише підтверджені витрати на лікування захворювань, що пов'язані з травмою 13 серпня 2014 року (ЗЧМТ, струс головного мозку, остеохондроз). Витрати на лікування хронічного гепатиту, холециститу, панкреатиту та інших захворювань, не пов»язаних з травмою від ДТП, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. З пояснень лікаря - невропатолога [PERSON], а також з виписного епікризу № 1010/243 (а.с.8-9) судом встановлено, що до витрат, пов'язанних з лікуванням наслідків травми , отриманої позивачем 13 серпня 2014 року , відносяться таки витрати: на дослідження крові в сумі 511 грн. (а.с.14), на МРТ головного мозку в сумі 850 грн., на придбання ліків та медичних препаратів - детралекс, ліотон, метатмакс, диклоберл, шприців та інших в сумі 2675 грн. 13 коп. (а.с.17-18). При цьому судом встановлено, що позивач купував замість призначених йому дорогих медикаментів їх більш дешеві аналоги. Таким чином на користь позивача підлягають стягненню витрати на лікування в загальній сумі 3991 грн. 13 коп. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проїзд до медичного закладу - Університетська клініка у м.Одесі та назад додому : 24 лютого 2016 року в сумі 151 грн. 48 коп. та 11 березня 2016 року в сумі 147 грн. 56 коп. (а.с.17-18), а всього 299 грн. 04 коп. Загальна сума до стягнення : 3991.13 + 299.04 = 4290 грн. 17 коп. Посилання відповідача на відсутність причино - наслідкового зв'язку між його діями та лікуванням позивача в період з 24 лютого по 11 березня 2016 року суд вважає безпідставним , оскільки судом достовірно встановлено, що травма , отримана позивачем під час ДТП 13 серпня 2014 року , що сталася з вини відповідача, призвела до погіршення стану здоров'я позивача, посилила наявне у нього в результаті травми 1989 року захворювання та викликала необхідність його лікування у вказаний період часу. Також безпідставним суд вважає посилання відповідача на висновок судово - медичного експерта № 95 від 15 грудня 2014 року (а.с.74-76). Судовим експертом надано висновок відповідно до «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». Разом з тим наявність у позивача ЗЧМТ, струсу головного мозку в результаті ДТП 13 серпня 2014 року підтверджується такими обставинами , що позивачу під час його лікування після ДТП було встановлено такий діагноз та проводилось лікування, після виписки з стаціонару позивач продовжував лікуватися у невропатолога до січня 2015 року , а у лютому 2015 року був визнаний інвалідом 3 групи за супутним діагнозом: Наслідки повторних поєднаних травм, ЗЧМТ, забій головного мозку в 1989 році, струс головного мозку (13.08.2014 року). З підстав наведених вище у цьому рішенні суд вважає встановленим , що необхідність лікування позивача з 24 лютого по 11 березня 2016 року була викликана та пов'язана з отриманими ним тілесними ушкодженнями в результаті ДТП, що сталася 13 серпня 2014 року з вини відповідача. Відповідно до ст.. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial