Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що 11.06.2014 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського управління юстиції у м. Києві, про що був зроблений відповідний актовий запис № 1078. Подружнє життя не склалось. Після народження дитини у подружжя почали виникати сварки та суперечності. Знайти компромісне рішення цих суперечок подружжю не вдалось. Шлюбні відносини фактично припинили існувати з 22.02.2017 року. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин і до цього часу відповідач жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки та не забезпечує дитину фінансово. Цілком і повністю всі матеріальні потреби сина забезпечує одноособово і повністю позивач. 30.09.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково, просив стягувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами була усна домовленість щодо утримання їх спільної дитини в грошовій формі, яку відповідач сумлінно виконував. Відповідач ніколи не відмовлявся від виховання свого сина, завжди надавав йому допомогу, як грошима, одягом, так і продуктами харчування. Підтримувати свою дитину він має намір і в майбутньому у розмірі, що необхідний для нормального виховання та забезпечення дитини. Вважає, що позивачем належним чином та у встановленому порядку не подано жодного доказу на підтвердження вимог та не доведені обставини щодо того, що прибуток відповідача на сьогоднішній день є достатнім для сплати на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 5600 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Копія довідки № 65 від 14.12.2018 року підтверджує, що [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад № 76 з 01.06.2016 року і по даний час. Згідно копії довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом`янського району від 22.01.2019 року [PERSON] , [INFO] , спостерігається у педіатра з народження. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, однак на даний час не працює, також відповідач добровільно надавав кошти на утримання дитини, що підтверджуєються копіями квитанцій. Посилання позивача на розмір витрат на утримання дитини, саме у розмірі 17613,03 грн., суд не приймає до уваги, оскільки при їх визначенні позивачем враховані додаткові витрати на утримання дитини, а також оренда квартири. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 13 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial