Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому послалась на те, що між нею та ПАТ "Український інноваційний банк" у 2014 році було укладено Заяву-договір про розміщення банківського вкладу на суму 5 000 гривень. 11.09.2015 року сторони переуклали заяву-договір розміщення банківського вкладу № 10-1382370. Позивач виконала умови договору та сплатила відповідачу передбачений договором розмір вкладу у сумі 5 000 гривень 00 коп. Позивач зазначає, що 08 жовтня 2015 року вона звернулась до банку із заявою про повернення банківського вкладу, проте на звернення жодної відповіді не отримала, банківській вклад не повернуто. У звя'зку із невиконанням відповідачем умов договору позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача залишок суми вкладу у розмірі 5 000,00 гривень, суму пені та інфляційних втрат та 1000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди згідно умов заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1382370 від 11.09.2015 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача надав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, згідно з яким зазначає, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 3 (трьох) % не відповідає нормам чинного законодавства, в позовній заяві не міститься підтверджень моральної шкоди, договором стягнення моральної шкоди не передбачено, за таких обставин представник відповідача вважає підстави для відшкодування моральної шкоди відсутніми. Також представник відповідача зазначає, що позовна заява містить лише інформацію про намір позивача стягнути з відповідача інфляційні втрати без будь-якого обгрунтування їх наявності та розміру(а.с. 33-35). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Як встановлено судом, у 2014 році було укладено Заяву-договір про розміщення банківського вкладу на суму 5 000 гривень. 11.09.2015 року сторони переуклали заяву-договір розміщення банківського вкладу № 10-1382370. (а.с. 43). 07.10.2015 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про повернення йому вкладу в сумі 5 000 гривень, однак відповідач повністю не виконав свого обов'язку, передбаченого договором щодо повернення коштів. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У постанові від 11 листопада 2015 року по справі №6-1891цс15 Верховним Судом України був зроблений наступний правовий висновок, що: «…закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивач [PERSON] зверталась до відповідача з письмовою вимогою про повернення їй суми вкладу, проте її вимога виконана не була, враховуючи розмір підтверджених зобов'язань банку перед позивачем щодо повернення вкладу, суд стягує з відповідача на користь позивача 5 000 гривень суми вкладу, оскільки позивач мала намір щодо стягнення з відповідача пені та інфляційних втрат, про що зазначила у позові, але не вказала конкретної суми пені та інфляційних втрат. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial