Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідач, з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк» та підписав заяву б/н від 19.08.2005 р.. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві та був повністю проінформований про умови кредитування, які надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком, на підставі договору про надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому збільшився до 14000,00 грн.. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 27.10.2020 р. має заборгованість 17663 грн. 36 коп., з якої: заборгованість за тілом кредиту 13923,18 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 8404,29 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5518,89 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 884,64 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2855,54 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ - 0,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн.. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.08.2005 р. станом на 27.10.2020 в розмірі 17663 грн. 36 коп., з якої: заборгованість за тілом кредиту 13923,18 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 8404,29 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5518,89 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 884,64 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2855,54 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ - 0,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. судовий збір, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 р. відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий відповідачу строк для подання відзиву. 18.01.2020 року представником відповідачем, адвокатом Ковалик М.Ф. до суду направлено відзив на позовну заяву, відповідно змісту якого остання не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить застосувати строки позовної давності. Зазначила, що всі надані докази, крім заяви, не містять інформації про те, що було укладений кредитний договір із зазначеннях істотних умов договору з посиланням на права та обов`язки сторін. Акцентує увагу на тому, що відповідача не було повідомлено про збільшення кредитного ліміту до 14 000 грн., а також звертає увагу на те, що позивач в змісті позовної заяви зазначив, щодо укладання договору з відповідачем на основі якого було збільшено кредитний ліміт, проте між сторонами не було підписано жодного договору, окрім заяви від 19.08.2005 року. Представником відповідача [PERSON] звернуто увагу на те, що позивач звернувся після спливу строку дії договору, що відповідає строку дії картки - 08 місяць 2007 року. Таким чином просить відмовити в задоволенні позовних вимог як таких, що заявлені незаконно та не обґрунтовані, крім того до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності. 29.01.2020 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник до суду відповідь на відзив, у якому виклав заперечення з приводу аргументів відповідача щодо неналежної форми кредитного договору, ознайомлення відповідача з умовами кредитування, доказів укладення кредитного договору, встановлення та зміни кредитного ліміту, щодо отримання відповідачем кредитних коштів та картки, щодо посилання відповідача на постанову ВП ВСУ 342/180/17-ц від 03.07.2019, щодо наданого банком розрахунку заборгованості, а також застосування позовної давності до позовних вимог. 17 червня 2021 року до суду представником відповідача були надані додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких вона зазначила думку, щодо того, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Звертає увагу на те, що сума нарахованої пені 13015,67 грн., заявлена з порушенням строку у межах, якої позивач міг звернутись до суду про її стягнення, таким чином просить відмовити в задоволенні позовних вимог як таких, що заявлені незаконно та не обґрунтовані. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, представником відповідача в додаткових поясненнях до відзиву на позовну заяву було зазначено думку щодо розгляду справи без присутності відповідача та його представника. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові заяви сторін по суті справи, а також зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базова процентна ставка - 3% в місяць з розрахунку на 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 16). Позивач зазначає, шо Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та у нього перед позивачем станом на 27.10.2020 утворилась заборгованість, яка становить 17663 грн. 36 коп та складається з: заборгованість за тілом кредиту 13923,18 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 8404,29 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5518,89 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 884,64 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2855,54 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн. (а.с.4-13). Відповідно до довідки наданої АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що з 19 серпня 2005 року відбувся старт карткового рахунку, картка № [NUMBER] , періодично відбувалася зміна кредитного ліміту та 15.09.2018 року ліміт було збільшено до 14 000,00 грн (а.с.14), якими відповідач, згідно виписки по рахунку фактично користувався (а.с.88-95). Відповідно до довідки наданої АТ КБ ПриватБанк про надання кредитних карток згідно укладеного кредитного договору б/н від 19.08.2005 року, вбачається, що відповідачу була видана картка № [NUMBER] , яка згодом перевипускалася, остання картка за № [NUMBER] видана з терміном дії 04/22 (а.с.15). Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням,проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кредитного договору б/н від 19.08.2005 року, сторони погодили розмір кредитного ліміту та проценти за користування коштами. Відповідачем вимоги договору не виконані, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі не повернуто, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість станом на 27.10.2020 в сумі 17663 грн. 36 коп., яка складається : заборгованість за тілом кредиту 13923,18 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 8404,29 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5518,89 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 884,64 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 2855,54 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн.. З виписки з банківського рахунку вбачається, що [PERSON] отримав кредитну картку, користувався нею (знімав кошти у банкоматах, здійснював перекази на інші картки, розраховувався за покупки в магазинах, а також частково сплачував заборгованість) (а.с.88-95). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальними правилами перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між Банком та [PERSON] укладено 19.08.2005 року. На підставі вказаного договору, відповідачу були видані картки, остання № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04/22 (а.с.15). [PERSON] користувався карткою, сплачував заборгованість за наданим кредитом. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами та поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України). Строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня квітня 2022 року, позивач же звернувся до суду з позовом 07.12.2020 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які представник відповідача посилається, не відповідають, дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. За змістом ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов`язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. 600-609 ЦК України. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 19.08.2005 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). При цьому, відповідач не спростував факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувався кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості та витягу з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору по кредитному договору б/н від 19.08.2005 року) та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору. Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості графа Тіло кредиту на звітну дату) та простроченої (графа тіло кредиту прострочене на звітну дату). Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором. Таким чином, - основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка складається з 2-х складових, а саме: 8404,29 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 5518,89 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України,якщо строк(термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги,кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне. Частиною 3 ст. 1056 -1 ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Розмір процентної ставки за користування кредитом у розмірі 3% на місяць (36% річних ) між сторонами погоджено, про що свідчить підписана відповідачем анкета-заява (а.с. 16). Однак, заява позичальника не містить умов сплати процентів за несвоєчасне виконання зобов`язань у підвищеному розмірі. Із розрахунку заборгованості, наданої банком, вбачається, що проценти на поточну заборгованість нараховані за період з 08.09.2005 по 31.03.2015 роки у розмірі 36%, 30%, 34,8%, що обумовлено договором між сторонами та не перевищує обумовлений відсоток 36%. З 01 квітня 2015 року по 27.10.2020 ставка зросла до 43,2% , що є більше від обумовленої договором процентної ставки. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно частини 3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині 4 указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таку правову позицію висловили Верховний Суд України у справі №6-1374цс17 від 11.10.2017 року та Верховний Суд у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року. Між тим, матеріали справи не містять навіть посилання на тип процентної ставки, застосованої Банком, позивачем не надано доказів узгодження сторонами змінюваної процентної ставки, порядку та періодичності її зміни, порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, інших вимог, передбачених законом для застосування змінюваної процентної ставки. Банк не надав суду жодного належного доказу узгодження сторонами процентної ставки на рівні 43,2% річних та підстав її підвищення, також не надано жодного доказу сповіщення відповідача про збільшення процентної ставки, що є прямим порушенням вимог ст.1056-1 ЦК України. Зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем з 01 квітня 2015 року - у розмірі 43,2% на прострочену заборгованість є нікчемною, оскільки докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні. Заборгованість за процентами за період з 08.09.2005 року по 31.03.2015 року (до неправомірного підвищення процентної ставки) становила 77,34 грн, тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial