Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили наступне. 20.12.2018 позивач [PERSON] (замовник) уклав з відповідачем ФОП [PERSON] (виконавець) договір, за умовами якого відповідач зобов`язалась надати позивачеві [PERSON] інформаційні, консультаційні, юридичні та інші супутні послуги щодо супроводження імміграційного процесу замовника за однією з імміграційних програм Канади, а замовник зобов`язався своєчасно оплатити всі замовлені ним послуги. При укладені договору сторони узгодили строк його дії - 18 місяців. Також сторони узгодили, що головним аплікантом може виступати як замовник особисто так і його партнер по шлюбу. У пункті 3.18 договору сторони передбачили, що у випадку невиконання виконавцем умов договору, замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги. Позивач [PERSON] на виконання зобов`язання з оплати замовлених послуг сплатив відповідачеві 157050,00 коп, а позивач [PERSON] сплатила відповідачеві 7026,00 грн. Проте, відповідачем зобов`язання з надання замовлених позивачами послуг не виконані. З урахуванням вищевикладеного, позивачі просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 157050,00 грн., стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 7026,00 грн., сплачені позивачами за договором від 20.12.2018, стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати. 30.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строки подання сторонами заяв по суті справи. 01.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовувала тим, що позивачі не виконали зобов`язання з правильного заповнення анкет, наданих відповідачем, не надали документального підтвердження володіння англійською мовою на рівні, що є достатнім для подання документів до офіційних органів Канади в межах імміграційного процесу. Зобов`язання обох сторін за договором від 20.12.2018 є зустрічним в розумінні ст. 538 ЦК України. Виконання зобов`язання відповідачем повністю обумовлене і залежне від виконання своїх зобов`язань позивачами. 11.03.2021 від позивачів надійшла відповідь на відзив, в якій позивачі виклали мотиви відхилення заперечень відповідача но позов. Інші заяви по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходили. Ухвалою суду від 25.03.2021 підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 09.09.2021 позивачі та їх представник підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання, призначене на 09.09.2021, не з`явився. Судова повістка, надіслана судом відповідачеві на адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулась до суду із відміткою пошти про відсутність відповідача за адресою місцезнаходження, проставленою поштою 03.09.2021. Отже, в силу приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачеві 03.09.2021. Причин неявки відповідач суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.12.2018 між позивачем [PERSON] (замовник) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (виконаець) був укладений договір, предметом якого сторони визначили надання інформаційних, консультаційних, юридичних та інших супутніх послуг щодо супроводження імміграційного процесу замовника за однією з імміграційних програм Канади: номінант від провінції «Provincial nominees» або інші програми. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору виконавець зобов`язався надати замовнику повну і об`єктивну інформацію у вигляді усної консультації про особливості імміграційних програм, та на підставі проведеної виконавцем оцінки шансів замовника, надати усні рекомендації замовнику щодо проходження імміграційного процесу; в залежності від вимог обраної замовником програми та за необхідності, опрацювати подані замовником документи та передати до відповідних установ Канади для попереднього відбору замовника та/або подальшої участі у інтерв`ю з імміграційним координатором програми та/або імміграційним офіцером та/або представником канадської сторони; в залежності від вимог обраної замовником програми та за необхідності, опрацювати документи замовника та надати замовнику необхідну інформацію щодо проходження замовником процесу підтвердження документів про освіту; в залежності від вимог програм вести листування з офіційними органами Канади або будь-якими установами від імені та в інтересах замовника, яка цього вимагає програма тощо. В свою чергу замовник зобов`язався своєчасно надати виконавцеві достовірну та необхідну для виконання договору інформацію та документи, правильно заповнити анкети, надані виконавцем, своєчасно сплатити виконавцю вартість усіх замовлених послуг в повному обсязі; підготуватися та пройти інтерв`ю з представником канадської сторони, скласти тести з англійської мови IELTS на рівні, який необхідно для участі в програмі; здійснити ознайомчий візит до провінції та/або провести оцінку дипломів у Канадській оціночній організації для підтвердження кваліфікації, якщо це необхідно за умовами програми тощо (п. 2.2 договору). В розділі 4 договору сторони визначили вартість та порядок оплати послуг виконавця за супроводження імміграційного процесу в Канаду. Так, відповідно до п. 4.1 договору загальна вартість послуг складає 8000 доларів США. Перша частина вартості послуг виконавця в розмірі 4000 доларів США мала бути сплачена замовником протягом трьох робочих днів з моменту підписання договору (п. 4.1.1 договору). В подальшому замовник зобов`язався оплачувати послуги виконавця до 20 числа щомісячно, починаючи з січня 2019 року на протязі наступних 16 місяців (16 платежів): з січня 2019 року до квітня 2020 року включно - по 125 доларів США (п. 4.1.2 договору). Останню частину вартості послуг Виконавця в сумі 2000 доларів США замовник зобов`язався сплатити впродовж 10-ти робочих днів з моменту отримання листа-повідомлення про необхідність проходження медичного огляду замовнику та членам його родини (п. 4.1.3 договору). Оплату сторони узгодили здійснювати у гривневому еквіваленті зазначених платежів за комерційним курсом, який використовується виконавцем у розрахунках. Згідно п. 9.1.1 договору виконавець зобов`язався виконувати обов`язки за договором після отримання першої частини оплати за свої послуги від замовника. Строки виконання відповідачем зобов`язань за договором сторони визначили в п. 9.4 договору, згідно якого виконавець зобов`язався опрацьовувати кожен етап еміграційного процесу Замовника, зазначений в п. 2.1.2 - 2.1.6 договору, впродовж 60-ти календарних діб або в залежності від вимог програми замовника та виходячи з доцільності, з метою досягнення мети договору. У строки виконання зобов`язань не враховуються термін розгляду документів замовника офіційними установами Канади, а також час, впродовж якого виконавець не міг виконати обов`язки за договором у зв`язку з ненаданням замовником своєчасно в повному обсязі інформації та/або документів, тощо. У випадку невиконання своїх зобов`язань за договором сторони домовились нести відповідальність відповідно до вимог договору та чинного законодавства України (п. 5.1 договору). Сторони узгодили, що виконавець несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору (п. 5.1.1) та порушення строків виконання зобов`язань за договором (п. 5.1.2). Пунктом 3.18 договору передбачено, що у випадку невиконання виконавцем умов договору, замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за надані послуги. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на виконання зобов`язань за договором у період з 20.12.2018 по 20.02.2020 сплатив відповідачеві 153885,00 грн., що підтверджується товарними чеками (т. 1 а.с. 35 - 43). Позивач [PERSON] сплатила відповідачеві 7026,00 грн. шляхом поповнення банківської картки відповідача, що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приватбанк» (т. 1 а.с. 44, 45). У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечувала факт отримання нею коштів від позивачів. Строк дії договору, визначений сторонами в п. 9.1 договору, сплив 20.07.2020. Відповідно до п. 3.10 договору виконання сторонами вимог договору підтверджується складеними та підписаними актами наданих послуг, які виконавець надсилає після виконання кожного пункту зобов`язань. Сторонами жодного акта наданих послуг суду надано не було. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В п. 3.18 договору від 20.12.2018 сторони встановили інший спосіб захисту, у відповідності до якого у випадку невиконання виконавцем умов договору, замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів належного виконання нею зобов`язань за договором від 20.12.2018, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] сплачених ним за договором коштів в розмірі 153885,00 грн., оскільки саме такий розмір сплачених відповідачеві коштів доведено позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами. Доказів сплати позивачем [PERSON] коштів в сумі 3165,00 грн. суду не надано. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] грошових коштів в розмірі 7026,00 грн., суд зазначає наступне. В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила суду, що перераховуючи відповідачеві кошти в сумі 7026,00 грн., вона керувалась п. 11.7 договору від 20.12.2018, в якому сторони договору передбачили, що головним аплікантом у імміграційному процесі може виступати як замовник особисто так і його партнер по шлюбу, в залежності від рекомендацій виконавця, вимог Програми та виходячи з доцільності, з метою досягнення мети Договору. Позивачі перебувають у шлюбі з 13.09.2014. З урахуванням вищевикладеного, позивач [PERSON] вважає себе стороною зазначеного договору. Чинене законодавство не містить визначення терміну «аплікант». Не містить визначення зазначеного терміну й договір, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем. Правила тлумачення змісту правочину визначені ст. 213 ЦК України. Згідно з ч. 3 зазначеної статті при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. У сфері міграції (імміграції та еміграції) термін «аплікант» вживається для позначення фізичної особи, яка подає заявку, візову або іншу анкету, звертається за отриманням візи та інших дозволів імміграційних органів. На переконання суду, позивач [PERSON] не є стороною договору, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем. Особа, яка не є стороною договору, не має права просити суд застосовувати спосіб захисту, передбачений таким договором. Таким чином, позов в зазначеній частині задоволенню не підлягає. Проте, відмова в задоволені позову не позбавляє позивача [PERSON] права звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь коштів в сумі 7026,00 грн. з інших підстав. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. В позовній заяві позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу, попередньо визначивши суму зазначених витрат в розмірі 12000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Кабанцов О.Ю. просили суд стягнути з відповідача фактично понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Судом встановлено, що 30.11.2020 між позивачами та Адвокатським об`єднанням «Олешко і Скрипка» укладено договір про надання правової допомоги (т. 2 а.с. 6-8), за умовами якого зазначене адвокатське об`єднання зобов`язалось надати позивачам правову допомогу, визначену п. 1.1 договору, а позивачі зобов`язались оплатити наданні об`єднанням послуги. В договорі сторони визначили вартість та перелік послуг. В подальшому вартість послуг об`єднання за участь адвоката судовому засіданні було змінено додатковими угодами від 11.01.2021 та від 04.06.2021. Представництво інтересів позивачів в суді здійснював адвокат Кабанцов О.Ю., який діяв н підставі ордерів на надання правничої (правової) допомоги, виданих зазначеним адвокатським об`єднанням (т. 1 а.с. 27, 28). Оплату наданих Адвокатським об`єднанням «Олешко і Скрипка» послуг здійснював позивач [PERSON] , що підтверджується наданими позивачами квитанціями про безготівкове перерахування коштів на рахунки об`єднання. Акти наданих адвокатським об`єднанням послуг за договором підписані від імені позивача [PERSON] позивачем [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах позивача [PERSON] на підставі довіреності від 01.12.2020 (т. 2 а.с. 6-33). Зазначені докази у відповідності до приписів ст. 83 ЦПК України заздалегідь надсилались представником позивачів на адресу відповідача, що підтверджується наданими ним суду описами вкладення в цінні листи, поштовими квитанціями та накладними. Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.(ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 в справі № 910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачами належними та допустимими доказами доведено, що розмір судових витрат на правничу допомогу склав 7000,00 грн. Надані представником позивачів акти здачі-приймання наданих послуг містять детальний опис наданих адвокатом послуг. Відповідач до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не зверталась, доказів на підтвердження неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката позивачів зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом, обсягом наданих ним послуг та ціною позову суду не надала. Суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, їх зв`язку з розглянутою судом справою, відсутність клопотань відповідача про зменшення розміру витрат, а також з того, що позов підлягає частковому задоволенню, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог у розмірі 6564,45 грн.

Outcome: partial