Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO] . Посилаючись на те, що останній досяг повноліття і на даний час навчається\~в Поліському національному університеті і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу, але\~добровільно її не надає, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача щомісячно аліментів на її користь на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, починаючи з дня подачі заяви до закінчення його навчання - до 30 червня 2023 року. 30 липня 2020 року [PERSON] подав до суду відзив, в якому останній частково визнав позовні вимоги, зазначивши, що на даний час він є безробітним, стабільний дохід у нього відсутній, а тому просить призначити аліменти у розмірі 1000,00 грн. При цьому, останній не заперечує ту обставину, що він періодично виїжджає за межі України на тимчасові заробітки. Окрім цього, вказав, що на його утриманні перебуває ще неповнолітня дочка, однак доказів на підтвердження вказаної обставини, останній суду не надав. 31 липня 2020 року [PERSON] подала відповідь на відзив, в якому остання відхилила наведені відповідачем у відзиві заперечення щодо поданого нею позову. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. [PERSON] являється студентом першого курсу за освітнім ступенем бакалавр факультуту економіки та менеджменту денної форми навчання Поліського національного\~університету \~з терміном навчання до 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу. [PERSON] являється платником освітніх послуг, що надаються [PERSON] , що підтверджуються копіями квитанцій. Також встановлено, що повнолітній син [PERSON] знаходиться на утриманні матері та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою приватного підприємства "КВЖРЕП №8" № 350 від 24 квітня 2020 року. Згідно статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до статті 199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що їхній спільний з відповідачем повнолітній син [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з його навчанням на контрактній основі та харчуванням. Водночас, мотивуючи позов в частині можливості у батька дитини надавати повнолітньому сину допомогу, позивач послалася лише на періодичну роботу відповідача за межами України. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи відсутність даних про стабільний дохід відповідача, який би свідчив про можливіть надавати допомогу повнолітньому сину у тому розмірі, що просить позивач та виходячи із принципів розумності справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд вважає, що розмір аліментів має становити 1000 грн щомісячно до закінчення сином навчання, що забезпечить паритет інтересів сторін. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial