Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона з 07 серпня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 22 липня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та є чинним. Відповідач аліменти визначені рішенням суду сплачує несвоєчасно, не бере участі у додаткових витратах, викликаних частими хворобами. Позивачка вважає, що дана сума, яка підлягає щомісячній сплаті з відповідача на утримання їхніх дітей є мізерною та є недостатньою для забезпечення належного матеріального утримання дітей. Вважає, що на утримання дітей потрібно не менше 9000 гривень, а саме: на ліки 500-600 грн, на дитячий садочок загалом 1700 грн, на їжу 4500 грн, на одяг та взуття 1350 грн, комунальні послуги 500 грн, санітарно-гігієнічні засоби, іграшки та книги 450 грн щомісячно. Крім того з 01 вересня 2018 донька [PERSON] навчатиметься у першому класі Гребінківської гімназії, а тому витрати на утримання дитини збільшаться. Також вказує, що відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. У зв'язку з наведеним позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі з 650 грн на 3554 грн щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Позивач додатково зазначила, що відповідач нещодавно придбав автомобіль, який зареєстрований не за ним, а також працює, що підтверджує наявність доходу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив. Пояснив, що з січня 2018 року сплачував аліменти на користь позивача у розмірі 1000 грн, з серпня 2018 року у розмірі 2000 грн. Працює крановщиком «Вікант», отримує заробітну плату у розміри близько 7500 грн. Має на утриманні онкохвору дружину, з якою проживає без реєстрації шлюбу, та двох її неповнолітніх дітей. Крім того, зазначив, що періодично надає додаткові кошти на лікування дітей, та допомагав із поїздками до лікарів у м. Київ. Вважає несправедливим при приблизно однакових доходах сторін стягувати з нього 100 відсотків прожиткового мінімуму на дітей, оскільки батьки мають нести однаково відповідальність за дітей. Не заперечує проти стягнення з нього 1/3 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом установлено, що сторони з 07 серпня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 22.07.2016 був розірваний (а.с. 7, 12-13). Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], народження [INFO] року (а.с.8), та [PERSON], народження [INFO] року (а.с. 9). Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 22 липня 2016 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], народження [INFO] року, і сина [PERSON], народження [INFO] року, у твердій грошовій сумі у розмірі 650 гривень, щомісячно, починаючи з 14 липня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 12-13). Рішення набрало законної сили та є чинним. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [ADDRESS] (а.с. 10-11,17). Як вказала у своїх поясненнях позивач [PERSON], остання працює вчителем у Короваївській ЗОШ Гребінківського району та отримує заробітну плату у розмірі 6000 грн., крім того отримує соціальну допомогу від держави при народженні на [PERSON] до досягнення 4 років у розмірі 1576 грн. Неповнолітня [PERSON] стоїть на обліку у Гребінківській дитячій консультації з діагнозом: вроджена гемангіома, та потребує постійного лікування. Як вказав у своїх поясненнях відповідач [PERSON] він працює крановщиком «Вікант», отримує заробітну плату у розміри близько 7500 грн. Має у власності ? частину будинку розташованого у смт. Драбів Черкаської області. Проте, має також на утриманні онкохвору дружину, з якою проживає без реєстрації шлюбу, та двох її неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним, про що надає докази (а.с. 26-29). Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. З січня 2018 року між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди про сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 1000 грн, а з серпня 2018 року відповідач почав перераховувати кошти на утримання дітей у сумі 2000 грн, що сторони підтвердили у судовому засіданні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Із змісту наведених положень ст.ст. 181, 192 СК України вбачається, що одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розмірі аліментів, що визначені рішенням суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» збільшено прожитковий мінімум для дітей віком: до 6 років з 1 липня - 1559 грн, з 1 грудня - 1626 грн; від 6 до 18 років: з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн. Суд рахує, що така вимога позивача, є не інакше як приведення у відповідність розміру аліментів передбаченого Сімейним кодексом України. Проте, суд відмовляє у стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 100% від прожиткового мінімуму, рахуючи що обов'язок покладено на обох батьків і позивач має можливість забезпечувати дітей, оскільки працює та отримує соціальну допомогу на [PERSON]. Враховуючи викладене, а також те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та від 6 років, суд приходить до висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітніх дітей у розмірі 650 грн щомісячно, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний розвиток дітей. За таких обставин, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягнуті рішенням суду, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: для дітей віком до 6 років -з 1 липня - 779,50 гривень, з 1 грудня - 813 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 972 гривні, з 1 грудня - 1013,50 гривень. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач - платник аліментів, працює, має на утриманні ще двох малолітніх дітей та онкохвору дружину, з якою проживає без реєстрації шлюбу, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо утримання дітей, матеріальний стан позивачки та відповідача, потребу позивача у додаткових витратах у зв'язку з хворобою доньки, беручи до уваги положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до та від 6 років. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з 650 грн на 2500 грн. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітніх дітей, обов'язок по утриманню яких покладений на обох сторін по справі. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. У судовому засіданні відповідачем було вказано що він був учасником АТО, проте на підтвердження не надано жодного доказу, а категорія осіб - учасників АТО позбавлена сплати судового збору, таким чином з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial