Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою, заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] на строк 6 місяців та встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , та переслідувати їх у будь-який спосіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах), телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Заяву мотивовано тим, що між заявницею [PERSON] та [PERSON] склались неприязні стосунки через те, що останній упродовж тривалого часу вчиняє стосовно неї психологічне, фізичне, економічне насильство шляхом систематичних принижень намагається зробити її життя нестерпним, за місцем їх спільного проживання неодноразово був у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв насильство у сім`ї, під час якого чинив щодо неї моральний та психологічний тиск, ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, у зв`язку із чим притягувався до адміністративної відповідальності. Вона постійно потерпає від психічного насильства, яке проявляється в погрозах життю та здоров`ю, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, вона напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані, їй страшно перебувати вдома, вона боїться за своє життя та здоров`я та своєї дитини, у зв`язку з чим неодноразово зверталася в правоохоронні органи за захистом, крім цього [PERSON] спричиняє непоправну шкоду психологічному здоров`ю дитини, син перебуває у постійній емоційній напрузі та страху перед [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала з підстав викладених в ній. Представник заявника [PERSON] просив задовольнити заяву, з підстав викладених в ній. [PERSON] в порядку встановленому законом повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2017року, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . [INFO] \~у [PERSON] та [PERSON] \~ народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №123976542 від 15.05.2018року. Як вбачається\~із постанов\~Тернопільського міськрайонного\~суду [PERSON] притягувався до\~адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування), зокрема згідно постанови суду від 12.01.2021року у справі №607/397/21, постанови суду від 05.11.2021 року у справі №607/14307/21. Допитаний в якості свідка [PERSON] , показав суду, що він неодноразово був свідком конфліктів та сварок, які влаштовував його син - [PERSON] приходячи до місця проживання [PERSON] , котрий поводив себе неадекватно та висловлювався нецензурною лайкою. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши надані докази, суд вважає, що заява [PERSON] ,про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке. Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом шостим частини першої статті 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За пунктом\~дев`ятим\~частини\~першої статті\~1\~ цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно із пунктом один частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до\~пунктів\~сьомого\~та восьмого\~частини\~першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] неодноразово, на протязі тривалого проміжку часу відносно неї вчинялося психологічне, фізичне, економічне насильство, яке проявляється в погрозах фізичною розправою, з використанням нецензурної лексики, він не може контролювати свою агресію, через що є ризики заподіяння шкоди життю та здоров`ю їй та дитині. Вказані пояснення\~ [PERSON] узгоджуються із дослідженими у справі доказами показанням свідка,підтвердженими\~фактами вчинення\~фізичного та\~психологічного насильства\~ [PERSON] згідно постанов\~Тернопільського міськрайонного\~суду,\~ відповідно\~до яких [PERSON] притягувався до\~адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року в результаті перегляду справи №756/2072/18. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно правового висновку викладеного у Постанові КЦС ВС від 19.05.2020 №404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні\~тимчасових обмежень\~за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Левчук проти України" (заява № 17496/19), в якій визнав порушення ст.8 Конвенції з прав людини (право на повагу до приватного і сімейного життя). Згідно до ст.8 Конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному\~суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни,\~для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи\~моралі або\~для захисту прав і свобод інших осіб. ЄСПЛ у даній справі вказав,\~що покладаючись на статтю 8 Європейської Конвенції з прав людини, суди не\~мають бути\~надмірно формалістичними у своїх рішеннях, які викликають у особи почуття безкарності та піддають Заявника,\~ще більшому ризику психологічного переслідування та нападу. Тому, виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки [PERSON] та його вплив на заявницю, враховуючи дані про особу [PERSON] , обґрунтованих підстав вважати, що він не здатний повністю контролювати свої дії, неодноразово демонстрував агресивну поведінку відносно [PERSON] в присутності дитини, тривалість та неодноразовість вчинення протиправних дій, суд вважає що такі втручання в особисті права [PERSON] , як заборона [PERSON] строком на три місяці перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , та переслідувати їх у будь-який спосіб, а також заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з ними - є пропорційним, доречним відповідає меті його застосування, та забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. Також, суд приходить до висновку, що на даному етапі є передчасним встановлювати такий захід тимчасового обмеження прав [PERSON] як заборона останньому вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах), телефонні переговори з [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, так як в судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] відсутні засоби зв`язку, електронна адреса та сторінки в соціальних мережах, за допомогою яких він мав би можливість контактувати із [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: partial