Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги із централізованого опалення місць загального користування, мотивуючи свої вимоги тим, що він є постачальником теплової енергії до будинку [ADDRESS] цього будинку проживає [PERSON], який встановив у своїй квартирі індивідуальне опалення та від'єднався від системи центрального теплопостачання. Позивач стверджує, що відповідач не оплачує за послугу теплопостачання місць загального користування у будинку якому він проживає, у зв'язку з чим у [PERSON] утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію на суму 356 грн. 63 коп. Представник позивача Назаренко М.П. в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість по оплаті наданих послуг з опалення місць загального користування в сумі 356 грн. 63 коп., а також судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що договір з позивачем на отримання відповідних послуг відповідач не укладав, крім того зауважила, що на думку відповідача такі послуги взагалі не надаються, зокрема у під'їзді в якому проживає відповідач відсутні теплоносії, позивачем не проводились щорічні огляди будинку та не складено відповідні акти, розрахунок заборгованості вважає таким, що проведений з порушенням правил такого розрахунку, крім того позивач не утримує труби подачі тепла в будинок належним чином що призводить до значних тепловтрат, тому вважає нарахування відповідачем плати за послуги з централізованого опалення місць загального користування - безпідставним. Крім того зауважила, про пропущення строку позовної давності в частині здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням виконкому Смілянської міської ради № 61 від 21 червня 2007 року, до якого внесено зміни рішенням виконкому Смілянської міської ради № 651 від 20 жовтня 2010 року, визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді, яким в тому числі визначено і позивача. Також рішеннями виконкому Смілянської міської ради № 652 від 20 жовтня 2010 року та № 261 від 22 квітня 2011 року встановлені тарифи на послуги з теплопостачання для населення. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, їх учасниками відповідно є власник, споживач, виконавець, виробник. За ст. 20 цього ж Закону України споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивач не довів в судовому засіданні, що він намагався це здійснити та підготував проект такого договору, а відповідач відмовився від його укладення. Разом з тим відповідач подав заяву про скасування судового наказу на підставі якої ухвалою Смілянського міськрайсуду від 27 лютого 2015 року скасовано судовий наказ від 3 лютого 2015 року про стягнення з нього боргу по оплаті послуг за централізоване опалення місць загального користування. Таким чином йому було відомо про надання послуги та вимоги товариства про її оплату. На підтримку своїх вимог позивач посилався на те, що за п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Також представник позивача посилалась на те, що відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути акти цивільного законодавства та акти органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. В даному випадку такими є Постанова КМУ № 630 та рішення виконкому Смілянської міської ради про визначення надавачів послуги та встановлення тарифів на відповідні комунальні послуги. З пояснень представників ТОВ «Сміла Енергоінвест» Рижкова Б.П. та Шинкарюк С.В., вбачається, що плата за МЗК багатоквартирних будинків розраховується відповідно до чинних тарифів на теплову енергію для даної категорії споживачів за формулами 2.5, 2.3, 3.1 вказаними у Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, яка затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Крім того додатком до Наказу № 47 від 22 лютого 2008 року Мінжитлокомунгоспу являються рекомендації щодо застосування вказаної Методики, де зазначено, що в ній наведені розрахункові усереднені дані річного споживання теплової енергії на опалення МЗК для будинків, зведених за типовими для всіх областей України проектами масових серій до 1995 року, за умов додержання закладених в проекті архітектурно-конструктивних та інженерних рішень, якими можна скористатися для розрахунків при відсутності проектних даних. Також з пояснень представників ТОВ «Сміла Енергоінвест» Рижкова Б.П. і Шинкарюк С.В. вбачається, що оплата за опалення МЗК є фактично компенсацією втрат, які несе теплопостачальна організація при наданні послуг з теплопостачання, в тому числі і до багатоповерхових будинків. Компенсація цих втрат визначена відповідною Методикою, якою користується і позивач при здійсненні нарахувань. Опалення МЗК здійснюється через втрати тепла на розподільчих трубопроводах у підвалах, огороджувальних конструкціях, якими є стіни квартир, де здійснюється централізоване теплопостачання, та за рахунок труб подачі тепла, що йдуть по квартирах у перекриттях між поверхами. Для визначення втрат на розподільчих трубопроводах, в зв'язку зі скаргами споживачів послуги, у 2011 році була повністю проведена у всіх будинках перевірка стану ізоляції на цих трубопроводах, визначена їх довжина та діаметр, про що складено відповідні акти по кожному будинку. В будинку, де проживає відповідач така перевірка також була проведена з зазначенням, по яких трубах дотримано нормативів щодо їх ізоляції та по яких ні. Оскільки даний будинок є типовим, побудови до 1995 року, то при розрахунку плати за МЗК, враховуються втрати тепла на розподільчих трубопроводах, що відповідають нормативу при будівництві, хоча фактично ці втрати є більшими. Крім того через високу плату за МЗК, яка виходить при нарахуванні відповідно до чіткого дотримання вимог Методики, підприємство прийняло рішення про взяття на себе частини втрат та з лютого 2013 року при здійсненні розрахунків враховується лише показник по розподільчих трубопроводах у підвалах, без врахування втрат через огороджувальні конструкції та міжповерхові перекриття, а також враховується усереднений 4% процент втрат від теплового навантаження на будинок, оскільки нормативними документами він передбачений в межах від 2% до 7%. Вказані обставини підтверджуються наказом № 41 від 11 лютого 2013 року про затвердження нового розрахунку оплати за МЗК та розрахунком боргу, за яким з лютого 2013 року розмір щомісячних платежів суттєво зменшився. Відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами, що прямо передбачено ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Посилання представника відповідача, що система опалення в будинку внаслідок неналежного утримання не відповідає проектній документації, що не було враховано при проведенні розрахунку позивачем, а розрахунок боргу здійснений на підставі усереднених даних без врахування особливостей будинку, де мешкає відповідач не є достатнім доказом для відмови в задоволенні вимог позивача, оскільки представник відповідача не надала свій розрахунок згідно Методики для спростування розрахунку, наданого позивачем. За таких обставин правомірність розрахунку, наданого позивачем, наявними в справі доказами не спростована. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином судом встановлено, що нарахування оплати за МЗК товариством здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідач послугу фактично отримує, відповідно до існуючих нормативних документів, а тому повинен її оплачувати, в зв'язку чим позов підлягає до задоволення. Разом з тим представник відповідача просили застосувати строки позовної давності, що передбачено ст. 267 ЦК України. Оскільки звернення у лютому 2015 року до суду з заявою про видачу судового наказу перериває строки позовної давності, загальний строк якої становить 3 роки, відповідно до ст. 257 ЦК України, а така заява охоплювала період з 1 жовтня 2010 року по 1 листопада 2014 року включно, позов підлягає задоволенню за період з лютого 2012 року по листопад 2014 року в сумі 222,89 грн., з врахуванням вимог ст. 118 ЦПК України щодо можливості подання позову з такими вимогами лише після скасування судового наказу судом. Витрати по справі у вигляді судового збору складаються з двох платежів: за видачу судового наказу та подання позову. Оскільки повернення витрат за видачу судового наказу не передбачено діючим законодавством, з відповідача необхідно стягнути лише витрати по справі в сумі 121,80 грн. На підставі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 19,20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 24, 25 ЗУ „Про теплопостачання", Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року,

Outcome: partial