Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №6/08/02/16-ENfvW від 10 вересня 2008 р., у т.ч. 648 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що еквівалентно 10205,76 грн.; 18031 доларів США поточної заборгованості по кредиту, що еквівалентно 283981,47 грн.; 1010,24 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що еквівалентно 15910,90 грн.; 57,07 доларів США поточної заборгованості за нарахованими процентами, що еквівалентно 898,83 грн., а також суму пені 5177,96 грн. В обґрунтування зазначив, що позичальником за кредитним договором з є [PERSON], а поручителем за відповідним договором [PERSON] Оскільки вимога про усунення порушень по кредитному договору та повернення коштів направлена боржникам у серпні 2014 р. залишилися без задоволення, тому вимушений звернутися до суду. У березні 2015 р. позовні вимоги були уточнені в частині способу стягнення, [PERSON] просив стягнути заборгованість 648 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 18031 доларів США поточної заборгованості по кредиту, 1010,24 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 57,07 доларів США поточної заборгованості за нарахованими процентами, а також суму пені 328,77 доларів США (т.1 а.с.49). У червні 2016 р. представник банку подав заяву в якій змінив валюту пені з доларів США на гривню в сумі 5177,96 грн. (т. 3 а.с.81) В судове засідання представник [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник [PERSON] просив позов залишити без задоволення. [PERSON] в судове засідання не зявилася. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно копії кредитного договору №6/08/02/16-ENfvW від 10 вересня 2008 р. (далі кредитний договір) [PERSON] та позичальник [PERSON] дійшли згоди по таким умовам: кредит надається в розмірі 25000 доларів США на придбання житла строк по 08 вересня 2028 р. зі сплатою 10% річних (розділ 1). Позичальник з наступного місця після видачі кредиту здійснює його повернення щомісячно частинами в сумі не менше 105 доларів США (п. 2.3.). Переплата в поточному місяці дає право позичальнику на відповідну меншу суму повернути кредит в наступних періодах (п.2.4). Проценти за користування кредитом позичальник сплачує самостійно щомісячно, їх несплата є підставою для вимоги дострокового повернення кредиту, стягнення процентів (п.2.5., 2.7.). Кредит видається [PERSON] шляхом перерахування на поточний рахунок або готівкою (п.3.1.1.). За несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків (п.4.1.). Невиконання або неналежне виконання позичальником зобовязань по сплаті кредиту, поверненню процентів є умовами за яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів, сплачує проценти . Для цього [PERSON] вручає представнику позичальника або надсилає рекомендованим листом відповідну вимогу (п.5.3) (т. 1 а.с. 8-10). 10 вересня 2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №5 - 6/08/02/16-ENfvW (далі договір поруки) згідно якого [PERSON] зобовязався в разі невиконання або порушення [PERSON] зобовязань за кредитним договором погасити заборгованість по кредитному договору, нараховані проценти, інші платежі передбачені кредитним договором (п.2.1.). У випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та договору поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають перед [PERSON] як солідарні боржники (п.3.1.). Поруки припиняється, зокрема, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя (т. 1 а.с.19). Додатковою угодою №1 від 31 травня 2010 р. до кредитного договору були внесені зміни до кредитного договору щодо порядку оплати кредиту: передбачалося що повернення кредиту здійснюється в сумі не менше 105 доларів США щомісячно з жовтня 2008 р. по лютий 2010 р., з березня по жовтень 2010 р. повернення кредиту не здійснюється, з листопада 2010 р. по вересень 2028 р. кредит повертається щомісячно в сумі не менше 108 доларів США (т. 1 а.с.11). У звязку із цим, застереження про додаткову угоду до кредитного договору було внесене до умов договору поруки його сторонами додатковою угодою до нього №1 віл 31 травня 2010 р. Додатковою угодою №2 до кредитного договору, яку сторонами підписано 27 вересня 2010 р. змінені номери рахунків для обліку кредитних коштів та процентів. Дана додаткова угода набрала чинності з 27 вересня 2010 р. (т. 1 а.с.12). У серпні 2014 р. [PERSON] та [PERSON] [PERSON] були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, пені, які повернулися [PERSON] за спливом строку зберігання на пошті (т.1 а.с. 18, 24, 164-176). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (стаття 631 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (ст. 611 ЦК України). Крім того, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора (постанова ВС України від 29 червня 2016 р. в справі №6-272цс16). Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору (та ж сама постанова ВС України). Умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу (кредиту, процентів) щомісяця частинами, тому у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, тож зазначені правила з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. В даній справі поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з договором спливає - для повернення кредиту в останній день наступного місяця за поточним (п. 2.3.), - для сплати процентів в 10 число наступного місяця за поточним (п.2.7). Відповідно до деталізованого розрахунку позовних вимог, який відповідач не спростував (т. 3 а.с. 82-86), сума боргу за кредитним договором станом на 12 листопада 2014 р. складає: 648 доларів США боргу за простроченим кредитом, 18031 доларів США боргу поточним кредитом, 1010,24 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 57,07 доларів США поточної заборгованості за нарахованими процентами. Нарахована й пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів в сумі 328,77 доларів США. Заперечення [PERSON] (т. 2 а.с.243 - 250) проти позову обґрунтовані таким: 1.заява на видачу готівки не містить реквізити кредитного договору, а тому не підтверджує факт отримання кредиту 2.пеня за несвоєчасну сплату процентів з 12 по 29 листопада 2013 р. нарахована поза межами строку позовної давності3) 3.понад 6 місячний строк [PERSON] нарахував [PERSON] пеню за тілом кредиту та процентами 4.обовязок [PERSON] сплатити черговий платіж по кредиту, який став простроченим у червні 2014 р., по процентам, які стали простроченими у травні 2014 р. припинився через припинення строку поруки 5.відсутні докази направлення вимог позичальнику та поручителю 6.не надано ліцензії на здійснення валютних операцій Факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 25000 доларів США підтверджується меморіальним валютним ордером №22436 від 10 вересня 2008 р. про перерахування зазначеної суми на виконання договору №6/08/02/16-ENfvW від 10 вересня 2008 р. на рахунок зазначений в кредитному договору 22334501011390 та банківською випискою про теж саме (т. 3 а.с.56, 58). Підтверджується він також й діями позичальника по сплаті договору. Договір поруки у звязку із не внесенням до нього змін або застережень у відповідності до додаткової угоди №2 до кредитного договору поруку не припиняє, оскільки зміст змін внесених нею до кредитного договору не збільшував обсяг відповідальності поручителя. Договором поруки був установлений подовжений - у порівнянні із ч. 4 ст. 559 ЦК України - строк чинності договору поруки, який обраховується з дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором (у т.ч. щомісячного зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів) один рік протягом якого кредитор має право предявити вимогу поручителю. Такі вимоги відповідачам [PERSON] у відповідності до п. 7.6 кредитного договору предявив належним чином 20 серпня 2014 р. Отже щодо до платежів, які вважалися простроченими у травні та червні 2014 р. порука на момент предявлення позову не припинилася. Теж стосується поручителя в частині пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, відлік якої [PERSON] розпочав з травня 2014 р. Право [PERSON] на видачу споживчих кредитів в іноземній валюті підтверджується дозволом та додатком до дозволу на перелік операцій (т. 3 а.с.24-25). Згідно правової позиції ВС України в постанові від 16 вересня 2015 р. в справі №6-190цс15 не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже згідно ч. 2 ст. 258, ст. 266 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Суд погоджується з доводами заперечень щодо безпідставності стягнення на користь [PERSON] пені за несвоєчасне повернення процентів поза строком річної давності до предявлення позову до суду, тобто до 08 грудня 2013 р. Із загальної суми цього виду пені слід вирахувати слід вирахувати 94,81 грн. (6,02 доларів США х 15,75 грн.) Отже позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення на користь [PERSON] в солідарному порядку з відповідачів 648 доларів США боргу за простроченим кредитом, 18031 доларів США боргу поточним кредитом, 1010,24 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 57,07 доларів США поточної заборгованості за нарахованими процентами. Позовні вимоги про стягнення пені слід задовольнити частково в розмірі 5083,15 грн. (5177,96 грн. 94,81 грн.) За курсом НБУ (25,33 грн. за 1 долар США) на час вирішення справи задоволенні позовні вимоги в еквіваленті на суму 500174,03 грн. (19746,31 доларів США х 25,33 грн.) Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках слід стягнути судовий збір 2500,87 грн. (1% від 500174,03 грн. / 2)

Outcome: partial