Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що згідно укладеного кредитного договору №001-15249-121007 від 12.10.2007р. [PERSON] отримав від банку кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, на картковому рахунку [NUMBER], на загальну суму 30 000,00грн., з встановленням кредитного ліміту на кредитній лінії карткового рахунку в сумі 3 000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Держатель картки зобов'язаний щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, та всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Однак, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 20.03.2014р., має заборгованість - 3 313,87грн., в тому числі: 1 785,03грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 602,98грн. - заборгованість за відсотками; 925,86грн. - заборгованість за комісіями, що і спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. Відповідач в судовому засідання позов не визнав, та пояснив, що вважає кредит сплаченим в повному обсязі, і навіть вважає, що переплатив більше 12000 грн. поверх кредитних зобов»язань. Крім того, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких стверджував про щомісячне внесення, до 20.02.2013р., на рахунок банку кредитних платежів згідно тарифів, які були зазначені в угоді. Після отримання, на його прохання, із «бухгалтерії» повідомлення про переплату ним банку 12 124грн., та отримання 27.02.2013р. відповіді Укрпошти, про те, що за вказаною адресою ПАТ «Дельта банк» не знаходиться, він «перестав платити кредитні відрахування». З урахуванням того, що позивачем є Приватне акціонерне товариство «Дельта Банк», а він укладав угоду з Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», та з посиланням на рішення Верховного Суду України по справі №3-80цс 12, відповідач просив визнати частково недійсним вказаний кредитний договір, в частині комісійного збору в розмірі 7 122 (сім тисяч сто двадцять дві)грн., та відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв'язку з тим, що ним погашена заборгованість по кредиту та відсоткам 20.02.2013р. /ар.сп. 31-32,35 / Представник позивача в судове засідання не з»явився, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи в відсутності, а тому справа розглянута без його присутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 4 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного: згідно договору №001-15249-121007 від 12.10.2007р. на відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної картки та доданих до нього документів (тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classic, анкети клієнта-фізичної особи, паспорту позичальника та Статуту ПАТ "Дельта Банк" і свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи), Банк надав відповідачеві кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, на картковому рахунку [NUMBER], на загальну суму 30 000,00грн., з встановленням кредитного ліміту на платіжній картці в сумі 3 000,00грн., під зобов'язання його повернення, на строк до повного його виконання, зі сплатою 29,90% річних; /ар.сп. 5-13, 16-17 / відповідно до п.3.6, 3.7, 5.4 вказаного договору та тарифів, держатель картки, тобто позичальник, зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості, у вигляді обов'язкового мінімального платежу, а у разі порушення строків сплати заборгованості сплачувати пеню, однак сторони домовились, що нарахування та стягнення банком неустойки (пені), є правом, а не обов'язком банку; /ар.сп. 5-6 / п.3.8 зазначеного договору встановлено, що при надходженні на рахунок коштів та наявності непогашеної кредитної заборгованості, вони направляються на погашення заборгованості в наступній черговості: 1) погашення овердрафту; 2) погашення пені; 3) сплата прострочених процентів; 4) погашення простроченої заборгованості за кредитною лінією; 5) сплата поточних процентів; 6) погашення поточної заборгованості за кредитною лінією; 7) сплата платежів за розрахунково-касове обслуговування; 8)решта коштів зараховується на рахунок; /ар.сп. 5 / із «розрахунку ціни позову» вбачається, що відповідач, в період до жовтня 2008 року, здійснював регулярні платежі по поверненню отриманих кредитних коштів, а тому не мав заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії, і йому пеня не нараховувалась. Однак, з грудня 2008 року платежі здійснював нерегулярно, в зв'язку з чим кошти, які ним сплачувались, направлялись на погашення заборгованості в черговості відповідно до п.3.8 Договору. В результаті, станом на 20.03.2014р., заборгованість по вказаному договору склала 3 538,87грн., в тому числі: 1 785,03грн. - тіло кредиту; 602,98грн. - прострочені відсотки; 925,86грн. - прострочена комісія; 225,00 - прострочена пеня; /ар.сп. 14-15 / на неодноразові вимоги суду до позивача, про надання письмових пояснень на твердження відповідача, викладених в його письмових запереченнях на позов, про повне повернення кредиту та неправомірне отримання банком комісійного збору, жодних відповідей не надійшло, що дає підстави суду розцінити це як часткову згоду сторони позивача з позицією відповідача, враховуючи, що в «розрахунку ціни позову» загальна сума заборгованості вказана 3 538,87грн., а позов заявлений на суму 3 313,87грн.; /ар.сп. 2-4, 14-15, 31-32, 38, 40 / ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги, в частині стягнення безпосередньо заборгованості за кредитом (тіла кредиту) - 1785,03грн. та заборгованості за відсотками - 602,98грн., на думку суду, підлягають задоволенню, оскільки відповідач, отримавши кредитні кошти від банку, взяті на себе зобов'язання в повній мірі не виконав, тобто кредит повністю не повернув, а тому у позивача є право на стягнення основної частини заборгованості. Водночас, позовні вимоги, в частині стягнення комісії в сумі 925,86грн., на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки позивач, на неодноразові пропозиції суду, не надав доказів на спростування тверджень відповідача, про неправомірне отримання банком «комісійного збору в розмірі 7 122,00грн.», тобто не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог, як передбачено ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України. /ар.сп.31-32, 38,40 / Натомість, твердження відповідача про повну сплату кредитного зобов'язання та його прохання визнати кредитний договір, «в частині комісійного збору в сумі 7 122,00грн.», частково недійсним, суд змушений відхилити, оскільки достатніх доказів відповідачем не надано, та з урахуванням того, що зустрічний позов ним належним чином до суду не подавався. Посилання ж відповідача на рішення Верховного Суду України по справі №3-80цс 12, також не може бути прийнятим до уваги, так як викладені у вказаному судовому рішенні правовідносини стосуються споживчих кредитів, а його твердження про нарахування начебто завищених відсотків, в розмірі 39,9% є безпідставними, оскільки згідно розрахунків, наданих позивачем, відсоткова ставка нарахована в розмірі 29,9%, як і передбачено кредитним договором. /ар.сп. 14-15, 31-32 / Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, в розмірі 175,39 грн. пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.ст.526, 549, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1054 ч.1 Цивільного Кодексу України, та

Outcome: partial