Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, у них народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . З чоловіком вони разом не проживають, та шлюб між ними розірвано. Рішенням Гусятинського районного суду від 03.12.2015 року відповідачу призначено сплачувати аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття, однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів та не сплачує їх. Діти й надалі знаходяться на утриманні позивача, а відповідач в добровільному порядку не надає їй належної матеріальної допомоги, тривалий час припинив утримувати та виховувати синів, хоча має таку можливість адже живе у с.Васильківці та працює робітником в ПП [PERSON], що у м.Копичинці, Гусятинського району. Оскільки вона ніде не працює, а підробляє на тимчасових роботах, самостійно виховує трьох дітей і на даний час її матеріальне становище є скрутним, їй важко одній утримувати трьох дітей та забезпечувати їм належні умови для проживання, тому просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення. Крім того просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати, а саме оплату на харчування в їдальні, на утримання дітей по 500 грн. на кожного. Ухвалою суду від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей по 1100 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей певного віку. Просила позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України , причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 05 вересня 2004 року Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис за № 12. Рішення набрало чинності.(а.с.10) У сторін по справі народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 09 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області, син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 09 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області.(а.с.7,8,9) Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи стягувати з 18 грудня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення набрало чинності.(а.с.11-12), та 21 січня 2016 року Гусятинським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист.(а.с.13) Згідно копії Акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 11.01.2019 року діти сторін по справі проживають разом із позивачкою в с. Васильківці Гусятинського району Тернопільської області. (а.с.18-19) Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі". Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] , зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно абз.2 ч.2ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 липня 2019 року не може бути меншим, ніж 1059 гривень. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 500 гривень на 3177 гривень. Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1059 гривень щомісячно на кожну дитину, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішення Гусятинського районного суду від 30 грудня 2015 року, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти, визначені в єдиній твердій грошовій сумі у розмірі 3177 грн. на трьох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Згідно із статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на дітей не підлягають до задоволення у звязку з недоведеністю.. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial