Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 19.06.2013 у розмірі 12219,94 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом - 266,97 грн., заборгованість за пенею - 10894,88 грн., а також штрафи - 500,00 грн. - фіксована частина, та 558,09 грн. - процентна складова. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 19.06.2013 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Одночасно, пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Посилаючись на цю обставину, позивач зазначає, що таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позивальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в договорі. Пунктом 1.1.2.1.5 Умов та правил надання банківських послуг отримання виписок про стан карткового рахунку та про здійснення операцій в картрахунком є обов`язком позичальника. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, та інших витрат за договором (п.2.1.1.5.5). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми позову. Позивач зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але, в порушення умов договору, відповідач не надавав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 01.01.2019 має заборгованість у розмірі 266,97 грн., яка складається з наступного: - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10894,88 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00 грн. - фіксована частина, 558,09 грн. - процентна складова. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 5/. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, але відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Судом ухвалено про розгляд справи без участі сторін, в заочному порядку на підставі ст.ст.280-282 ЦІПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. 19.06.2013 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (на даний час АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК") і [PERSON] укладено договір б/н про надання банківських послуг, який складається із заяви, довідки про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та Тарифів. Згідно з договором відповідач отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту, особисто підписав договір, тобто з його умовами погодився та зобов`язався належним чином їх виконувати /а.с. 9/. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотками за користування ним, слідкувати за перевитратами платіжного ліміту, а у разі невиконання зобов`язань - на вимогу банка повернути кредит, оплатити винагороду банку. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 01.01.2019 становить 12219,94 грн., з яких: -заборгованість за процентами - 266,97 грн.; -заборгованість за пенею - 10894,88 грн.; -штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору - 1058,09 грн. /а.с.6-8/. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Дострокове виконання боргових зобов`язань у разі порушення позичальником умов договору передбачено також п.2.1.1.4.2 Умов та Правил користування платіжною карткою. Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобов`язань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язання і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Таким чином, судом встановлено порушення права позивача на своєчасно отримання грошових коштів внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим заборгованість підлягає стягненню. Разом з тим, суд враховує, що згідно з положеннями ст.549 ЦК України, неустойкою (пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За приписами ч.3 цієї статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Водночас, положеннями ч.3 ст.551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, суд прийшов до наступного. Суд враховує, що заборгованості за кредитом відповідач взагалі не має, в позові не зазначено про будь-які збитки, які змушений був понести відповідач внаслідок невиконання зобов`язань відповідачем, та приходить до висновку, що наведені обставини мають істотне значення, у зв`язку з чим вважає за необхідне, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки у вигляді пені по цій справі до 3000,00 грн. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014, згідно з якою частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів суд дійшов таких висновків. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача у зв`язку з порушенням кредитного зобов`язання одночасно пеню та штраф. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування при порушенні строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів суперечать наведеним вище законодавчим актам, а тому вони задоволенню не підлягають. Отже, за викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам у розмірі 266,97 грн. та пеня у розмірі 3000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог, в тому числі в частині стягнення штрафів, слід відмовити. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобов`язання відповідачем, іншого відповідач не довів, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial