Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04.04.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, в якій просила стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну внаслідок смерті її чоловіка [PERSON] у розмірі 500 000,00 грн. Вказує, що [INFO] загинув її чоловік [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія [PERSON] , який на момент ДТП виконував свої трудові обов`язки та знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «ПівнГЗК». Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 11.01.2019 [PERSON] визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України, вирок набрав законної сили. Загибеллю чоловіка позивачу завдано моральної шкоди, яка обумовлена моральними стражданнями з приводу його смерті, погіршенням життєвих умов, яку позивач оцінює у розмірі 500\~000 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. 24.04.2019 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Гулієв Ф.В. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивачем не надано доказів отриманих нею моральних страждань внаслідок смерті чоловіка [PERSON] , а саме: медичних довідок, епікризи щодо погіршення фізичного чи психологічного стану, звернення до лікарів, висновки експертів, просить відмовити в задоволенні позову. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилася, на позовних вимогах наполягала просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] .В [PERSON] в судове засідання з`явився, на позовних вимогах наполягав просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з`явився, просить в задоволені позовних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 06.05.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.05.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 11-00 год. 10.06.2019, за клопотанням позивача, у зв`язку з врегулюванням спору поза судовому порядку з відповідачем. 10.06.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-30 год. 05.08.2019, за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із відрядженням. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] з 01.09.1971 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9). Вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2019 визнано винуватим [PERSON] у пред`явленому йому обвинувачені за ст. 286 ч. 2 КК України, так внаслідок порушення ПДР останнім автобус «НЕФАЗ 5299-10-17» реєстраційний номер [NUMBER] , на проїзній частині дороги вул..Арсентьєва в Тернівському районі м.Кривого Рогу в районі нерегульованого перехрестя із об`їзною дорогою (у напрямку кільця Комсомолу) на зустрічній смузі руху допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 11183-110-30» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 11183-110-30» [PERSON] помер від отриманих травм на місці ДТП (а.с. 10-11). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автобус «НЕФАЗ 5299-10-17» реєстраційний номер [NUMBER] належить ПАТ «ПівнГЗК» (а.с.13). Протоколом допиту свідка від 27.01.2016 встановлено, що [PERSON] 27.01.2016 будучи на своєму робочому місці керував автобусом «НЕФАЗ 5299-10-17» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 14-15). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009\~р.\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1172\~ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВС України від 07.11.2018 у справі №200/21325/15-ц, то суд нагадав про презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), відповідно до якої відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Таким чином, оскільки вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.01.2019 року, який набрав законної сили 12.02.2019 року, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, яка сталася 27.01.2016 року, на службовому автомобілі автобус «НЕФАЗ 5299-10-17» реєстраційний номер [NUMBER] , належного ПрАТ «ПівнГЗК», встановлена, останнього визнано винуватим та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, тому вимоги [PERSON] , як потерпілої особи від кримінального правопорушення про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка внаслідок ДТП, є обґрунтованими. Моральна шкода [PERSON] виразилась в негативних емоціях та стресі у зв`язку із втратою чоловіка, що призвело до додаткових емоційних навантажень для налагодження свого життя після смерті чоловіка. Згідно ч.1 ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.01.2019 встановлено, що на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ПівнГЗК» та перебував на робочому місці, що також не заперечує представник відповідача в судовому засіданні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини, , що вимагали та будуть вимагати додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, тому слід стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн., задовольнивши позов частково. При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт смерті чоловіка позивача, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~При визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує позицію викладену у постанові Дніпровського апеляційного суду № 215/749/19 від 02.07.2019, та вважає необхідним, при задоволенні позову, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2000 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial