Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Представник\~ позивача\~ [PERSON] - адвокат Меланчук А.В., звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області\~\~з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». За час роботи на даному підприємстві, отримав травму на виробництві, а саме: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, що підтверджується Актам форми Н-1 та Н-5, копії яких додаються. В наслідок отриманої виробничої травми, при первинному огляді МСЕК, йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25%, групу інвалідності не встановлено. Впродовж, при переоглядах, встановлено 25% втрати професійної працездатності, безстроково, групу інвалідності не встановлено. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 150 000 гривень , яку просить стягнути з відповідача, без утримання податків, зборів та інших платежів. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ 29\~квітня \~2021\~року відповідач\~надав відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~просить суд\~відмовити в\~повному обсязі\~в задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] .\~Посилається на\~те,\~що позивач\~стверджуючи про\~заподіяння йому\~моральної шкоди,\~не наводить\~жодних доказів,\~якими підтверджується\~факт заподіяння\~йому моральних\~страждань,\~що \~і унеможливлює\~задоволення його\~позовних вимог.\~Єдиним допустимим\~засобом доказування\~наявності (спричинення)\~моральної школи\~у позивача\~в результаті\~виробничої травми,\~в даному\~випадку,\~є висновок\~експерта за\~наслідками проведення\~відповідної експертизи.\~Проте,\~як в\~позові,\~так і\~в матеріалах\~справи відсутній\~будь-який\~висновок експертизи\~або експертного\~дослідження з\~даного приводу,\~в тому\~числі,\~позивачем не\~заявляється в\~межах його\~процесу4альних\~прав,\~у клопотання\~про призначення\~йому психологічної\~експертизи,\~що у\~підсумку свідчить\~про недоведеність\~та непідтвердження\~належними та\~допустимими доказами\~обставин заподіяння\~позивачу моральної\~шкоди,\~а також\~розміру компенсації\~за завдану\~моральну шкоду,\~тобто про\~необґрунтованість заявлених\~позовних вимог\~про відшкодування\~моральної шкоди\~в розмірі\~150\~0900,00\~грн.\~Вважає,\~що при\~вирішенні питання\~про встановлення\~факту моральної\~шкоди,\~необхідно виходити:\~з характеру\~каліцтва чи\~іншого ушкодження\~здоров`я;\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~у відсотках;\~інших документів\~і наявних\~відомостей про\~потерпілого.\~Відповідно до\~висновків МСЕК\~позивачу не\~була встановлена\~група інвалідності\~та не\~вказані відповідні\~обмеження щодо\~умов та\~характеру його\~подальшої праці\~(\~протипоказання),\~що не\~позбавило останнього\~можливості і\~далі працювати.\~Крім того,\~відповідно до\~п.\~6\~акту Н5\~від 18.05.14\~року комісія\~з розслідування\~нещасного випадку\~який стався\~з [PERSON] \~встановила.\~що спрогнозувати\~вихід з\~ладу стабілізатора\~напруги було\~неможливо,\~отже вини\~підприємства або\~працівників підприємства\~у нещасному\~випадку немає.\~таким чином\~наявність неправомірних\~дій чи\~бездіяльності або\~вини власника\~підприємства чи\~уповноваженого ним\~органу по\~відношенню до\~позивача,\~не вбачається.,\~а отже\~умови відповідальності\~власника або\~уповноваженого ним\~органу,\~як протиправність\~дій або\~бездіяльність та\~вина,\~відсутні.\~У зв`язку\~з чим\~немає підстав\~виникнення відповідальності,\~через відсутність\~самого правопорушення.\~Крім того,\~нещасний випадок,\~який спричинив\~ушкодження здоров`я\~працівника або\~професійне захворювання,\~породжує право\~працівника на\~ одержання\~відповідних видів\~соціальних послуг\~і страхових\~виплат,\~у зв`язку\~з чим\~один лише\~факт втрати\~професійної працездатності\~не призводить\~до безспірної\~необхідності відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди,\~оскільки остання\~погашається відшкодуванням\~втраченого заробітку\~або відповідної\~її частини,\~відшкодування позивачу\~витрат на\~медичну і\~соціальну допомогу,\~виплати одноразової\~допомоги,\~яка забезпечує\~фінансову можливість\~для соціальної\~реабілітації позивача.\~В абз.\~3\~пункту 5\~Постанови \~Пленуму ВСУ\~№ 4\~зазначається,\~що особа\~(фізична\~чи юридична)\~ звільняється\~від відповідальності\~по відшкодуванню\~моральної \~шкоди,\~якщо доведе,\~що остання\~заподіяна не\~з її\~вини \~Відповідальність заподіювача\~шкоди без\~вини може\~мати місце\~лише у\~випадках,\~спеціально передбачених\~законодавством.\~ Стосовно вимог позивача щодо стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб, то відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди є доходом позивача, який є об`єктом оподаткування, відповідно до п.п.164.2.14, п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. Крім того, п.п.16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. \~Статтею\~\~13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки Серії [NUMBER] , заведеної 29 вересня 1975 року на [PERSON] . За час роботи на даному підприємстві, а саме: 17 червня 2014 року, позивач отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, що підтверджується Актам форми Н-1 та Н-5. За даним нещасним випадком складені акти за формами Н-1 та Н-5 від 18 липня 2014 року. Висновком МСЕК від 10.11.2014 року [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом в розмірі 25%, групу інвалідності не встановлено. Впродовж, при повторних переоглядах, [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 25%, безстроково, групу інвалідності не встановлено. Виходячи з медичних документів, акту № 17/2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався 17 червня 2014 року та акту проведення розслідування нещасного випадку, який стався 17 червня 2014 року о 11 год. 20 хв., суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки, позивач отримав виробничу травму. Статтею 46\~Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~\~ Доводи представника АТ «МГЗК» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця. Крім того, доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач має постійний головний біль, біль у шийному відділі хребта, запамороченням шумом і дзвоном у голові, зниженням пам`яті, загальну слабкість, оніміння та слабкість в верхній правій кінцівці, сильний біль та обмеження рухомості в плечовому суглобі, болісність в поперековому відділі хребта, мінливість АТ. У нього присутнє постійне відчуття стомлюваності, тривоги , емоційне пригнічення та переживання, які викликані наслідками виробничої травми. Крім того, останній позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, вимушений постійно приймати лікарські препарати, відчуває наслідки травми, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки [PERSON] . Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 60 000 грн., з утриманням податку та обов`язкових платежів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial