Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 8 011,76 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2015 в м. Києві, по вул. Героїв Севастополя сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 18.01.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 04.11.2015, було визнано [PERSON] Розмір завданих збитків власнику автомобіля [NUMBER], згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № С15-461 від 09.02.2016, становить 4 190,93 грн. 15.03.2016 власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування, звернувся з заявою до МТСБУ. Позивач зазначає, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 3 492,44 грн. та 400,00 грн. за послуги аварійного комісара. Разом з тим, позивач посилається, що відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що 18.08.2015 на адресу відповідача було направлено вимогу про досудове врегулювання спору, однак останній страхове відшкодування не сплатив. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 22.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 25.12.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 14.02.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 15.02.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.11.2015 близько 22 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здаючи назад, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON]. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 18.01.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 04.11.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.6,7) Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 18.01.2016 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON], п.2.5 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків власнику автомобіля [NUMBER], згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № С15-461 від 09.02.2016, становить 4 190,93 грн. (а.с.11-22). Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля 15.03.2016 з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с.25). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що в зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 07.04.2016 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 3 492,44 грн., на підставі Наказу МТСБУ № 2627 від 06.04.2016 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується копією платіжного доручення № 2627рв від 07.04.2016 (а.с.26,27). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, виходячи з вимог ст.1191 ЦК України та матеріалів справи, суд вважає, що позивач має право вимоги до відповідача в межах фактичної виплати страхового відшкодування, тобто у розмірі 3 492,44 грн., а тому у задоволенні заявлених вимог в решті позову, тобто у сумі 4119,32 грн., слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 3492,44 грн. Крім того, відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим понесені витрати в розмірі 400,00 грн., що підтверджується копіями платіжного доручення № 461рв від 02.12.2015 на суму 200,00 грн., та № С15461рв від 28.03.2016 на суму 200,00 грн. (а.с. 28, 29). Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за послуги аварійного комісара в розмірі 400,00 грн., як такі, що узгоджуються з дослідженими матеріалами справи та вимогам закону. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов МТСБУ підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial