Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому зазначила, що 27.06.2014 року в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 319. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. З жовтня 2015 року сторони припинили сумісне проживання та не підтримують сімейних стосунків, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] не приймає належної участі в утриманні їх спільної з позивачем дитини, остання вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2015 року зупинено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини . Призначено судове засідання на 08 годину 30 хвилин 25.01.2016 року, надавши подружжю строк для примирення терміном на один місяць. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, строк на примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Бевз. Повідомила, що на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, має середньомісячний дохід 860 гривень, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 800 гривень щомісячно до його повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує, а позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, а не 800 гривень як просить позивач, оскільки він на даний час не працює та змушений шукати хоч якийсь заробіток. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Сторони 27.06.2014 у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 319 ( свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 077772 від 27.06.2014 року, видане Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції) ( а.с.8 ) . Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ОЛ № 169386 від 16.12.2014 року, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.9) . Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, тому позовну вимогу про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З довідки № 3259 від 14.12.2015 року, виданої Добровеличківською селищною радою Кіровоградської області зясовано, що малолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з позивачем ( а. с. 11) . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них . Верховний Суд України зробив правовий висновок від 07.11.2013, яким роз'яснив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України Про індексацію грошових доходів населення. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, які полягають в належному забезпечені рівня життя, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач зобовязаний їх сплачувати. Суд приймає до уваги заперечення відповідача, що він не працює, має тимчасові заробітки, які в місяць складають не більше мінімальної заробітної плати. Інших осіб, які перебувають на утримані відповідача, судом не встановлено. Водночас суд приймає до уваги, що дитина повністю перебуває на утримані матері (позивача), яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . Тому з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок. З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112, ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року

Outcome: partial