Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі в особі головного управління Держземагенства в Харківській області звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492902 на право власності на земельну ділянку площею 1,0607 га для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району (кадастровий номер земельної ділянки 6322083001:00:000:2381), виданий [PERSON] та зареєстрований за № 010969300501; визнати недійсним запис № 010969300501 про реєстрацію зазначеного вище державного акта; витребувати з незаконного володіння [PERSON] зазначену вище земельну ділянку, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії ЯЕ №492902 від 18.12.2009 року, виданому [PERSON]; визнати недійсним державний акт від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492903 на право власності на земельну ділянку площею 0,2735га для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району (кадастровий номер земельної ділянки 6322083001:00:000:2382), виданий [PERSON] та зареєстрований за № 010969300502; визнати недійсним запис № 010969300502 про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492903; витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,2735га (кадастровий номер 6322083001:00:000:2382) для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії ЯЕ №492903 від 18.12.2009 року, виданому [PERSON]; визнати недійсним державний акт від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492904 на право власності на земельну ділянку площею 0,6658 га для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району (кадастровий номер земельної ділянки 6322083001:00:000:2383), виданий [PERSON] та зареєстрований Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010969300500; визнати недійсним запис № 010969300500 про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492904, вчинений Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; зобов'язати [PERSON] повернути державі в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області земельну ділянку площею 0,0658 га (кадастровий номер 6322083001:00:000:2382) для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії ЯЕ №492904 від 18.12.2009 року, посилаючись на те, що прокуратурою Харківської області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок, розташованих у с. Черкаська Лозова Дергачівського району, за результатами якої 27.03.2012 року винесено постанову про порушення кримінальної справи за фактом перевищення службових повноважень та підроблення службовими особами Черкасько-Лозівської сільської ради, зокрема, рішення 43 сесії 5 скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 05.03.2009 року, яким передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 2га для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2013 року, який набрав законної сили 20.06.2013 року, встановлено факт підроблення Черкасько- Лозівським сільським головою, зокрема, вищевказаного рішення сільської ради (тобто його неприйняття сільською радою). Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 3 липня 2014 року, вирок Жовтневого районного суду Харківської області від 5 червня 2013 року у відношенні [PERSON] в частині засудження за ч.3 ст. 365 КК України скасовано за відсутністю в діянні складу злочину та справу в цій частині закрито. У відповідності до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. Цивільно-правові наслідки дій Черкасько-Лозівського сільського голови полягають у видачі [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку, за відсутності такого права. Так, у державних актах на право власності на земельні ділянки від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492902, ЯЕ №492903, ЯЕ №492904 підставою для їх видачі [PERSON] зазначено рішення 43 сесії 5 скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 05.03.2009 року. З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність відповідне право [PERSON] в силу ст.1 16 ЗК України не набуте. Державні акти від 18.12.2009 року серії ЯЕ №492902 (кадастровий номер земельної ділянки 6322083001:00:000:2381), ЯЕ №492903 (кадастровий номер земельної ділянки 6322083001:00:000:2382), ЯЕ №492904 (кадастровий номер земельної ділянки 6322083001:00:000:2383) зареєстровано Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010969300501, № 010969300502, № 010969300500, відповідно. Відповідно до інформації управління Держкомзему у Дергачівському районі власником 2 спірних земельних ділянок з кадастровими номерами 6322083001:00:000:2381, 6322083001:00:000:2383 на підставі договорів купівлі-продажу від 02.02.2010 є [PERSON] Вказані договори купівлі-продажу порушують публічний порядок набуття прав на землю, спрямовані на незаконне заволодіння земельними ділянками державної форми власності, а тому відповідно до ст.228 ЦК України є нікчемними. Факт відсутності набутого [PERSON] у встановленому законом порядку права на спірні земельні ділянки виключає саму можливість відчуження права власності на неї [PERSON], у зв'язку з чим в останнього не виникло на законних підставах право власності на відповідні земельні ділянки. У зв'язку з цим, спірні земельні ділянки підлягають витребуванню в [PERSON], як добросовісного набувача. Представник прокуратури Дергачівського району Харківської області Демченко Д.А. позовні вимоги підтримав. Представник позивача Головного управління Держземагенства у Харківській області до судового засідання не з'явився, просить справу розглядати без участі представника, про що надана відповідна заява. Відповідач та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] до судового засідання не з'явилися, просять справу розглядати без їх участі, про що надана відповідні заяви, проти позовних вимог заперечують на тій підставі, що в 2008 році [PERSON] особисто звернулася до Черкасько-Лозівської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської сільської ради, рішенням ХХХІІІ сесії V скликання від 11.07.2008 року було надано такий дозвіл. Проект відведення земельної ділянки було погоджено у встановленому законом порядку. Відповідним рішенням сільради від 05.03.2009 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства. Потім отримано державний акт на право власності на земельну ділянку та сплачувався відповідний земельний податок. Законність згаданих документів підтверджується рішенням Дергачівського районного суду, апеляційного суду Харківської області та Вищого Спеціалізованого суду України. В 2011 році нею продано земельну ділянку. Представник відповідача Харківської філії ДП «Центр ДЗК» до судового засідання не з'явився, подавши заяву про визнання Харківської філії ДП «Центр ДЗК» неналежним відповідачем, оскільки на даний час до їх компетенції не входить вирішення питання державної реєстрації прав на земельні ділянки або реєстрації припинення таких прав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак, поштова кореспонденція неодноразово повернута до суду за закінченням терміну зберігання. Представник третьої особи реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції до судового засідання не з'явився, просить справу розглядати без участі представника. Вивчивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно рішення від 11 липня 2008 року 43 сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення (запас) для ведення особистого селянського господарства площею 2,00га (а.с.11). Рішенням від 05 березня 2009 року 43 сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00га на території Черкасько-Лозвіської сільської ради (а.с.12). Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. На підставі зазначеного вище рішення [PERSON] 18 грудня 2009 року видано державні акти серії ЯЕ №492903, 492902, 492904 на право власності на земельні ділянки площею 0,2735га, 1,0607га та 0,6658га відповідно, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, які призначені для ведення особистого селянського господарства. Акти зареєстровано за №№ 010969300502, 010969300501, 010969300500 (а.с.13-15). Стаття 13 Конституції України передбачає, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 3 матеріалів справи вбачається, що прокуратурою Харківської області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при прийнятті рішень органом державної виконавчої влади, за результатами якої 27.03.2012 року порушено кримінальну справу за фактом перевищення службових повноважень та підроблення службовими особами Черкасько-Лозівської сільської ради , зокрема, рішення 43 сесії 5 скликання від 05.03.2009 року, яким передано [PERSON] у приватну власність зазначену вище земельну ділянку. Зазначені обставини встановлені вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 червня 2013 року, яким засуджено [PERSON] за ст.ст.365 ч.2, 366 ч.2 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили. А саме, вказаним вироком суду встановлено факт відсутності рішення Черкасько-Лозівської сільської ради, яким спірна земельна ділянка була надана [PERSON], оскільки рішення 43 сесії 5 скликання від 05.03.2009 року Черкасько-Лозівської сільської ради, є підробленим. Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 3 липня 2014 року, вирок Жовтневого районного суду Харківської області від 5 червня 2013 року у відношенні [PERSON] в частині засудження за ч.3 ст. 365 КК України скасовано за відсутністю в діянні складу злочину та справу в цій частині закрито. У відповідності до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. Так, ст. ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування з Україні», ст.12. п. 12 розділу X ЗК України передбачено, що виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до ЗК України. Частиною 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд також враховує, що відповідач [PERSON] не отримувала в законному порядку спірну земельну ділянку, відповідного рішення сільської ради з приводу вказаного не виносилося. Згідно п. б) ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власності, та земель, зазначених в абзаці, третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч. 1 ст. 136 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог ст. ст. 116,118 ЗК України - недійсним. Необхідність визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку у випадку встановлення судом, що рішення про передачу земельної ділянки у власність сільською радою не приймалося, випливає зі змісту ч.2 ст. 152 ЗК України та правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова від 20.02.2012 №6-78 цс-11). Відповідно до інформації управління Держкомзему у Дергачівському районі власником 2 спірних земельних ділянки з кадастровими номерами 6322083001:00:000:2381, 6322083001:00:000:2383 на підставі договорів купівлі-продажу від 02.02.2010 є [PERSON] Так, вказаний договір купівлі-продажу порушує публічний порядок набуття прав на землю, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою державної форми власності, а тому відповідно до ст.228 ЦК України є нікчемним. Частиною 1 ст.228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» такими є правочини, що посягають на економічні інтереси держави, зокрема: правочини, спрямовані на незаконне володіння, користування об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За зміст ост. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Факт відсутності набутого [PERSON] у встановленому законом порядку права на спірну земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на неї [PERSON], у зв'язку з чим в останнього не виникло на законних підставах право власності на відповідну земельну ділянку. Відповідно до ч.3 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за виплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, не з її волі, оскільки компетентним органом у встановленому законом порядку рішення про передачу земельної ділянки не приймалося. Необхідність витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння із застосуванням положень статей 387, 388 ЦК України у випадку встановлення судом, що земельна ділянка у встановленому законом порядку не надавалася, рішення сільської ради, зазначене в державному акті на право власності - підроблене, визначене правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова від 26.09.2011 №6-34 цс-11). Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. Як роз'яснено ч.5 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії, оскільки до даного відповідача позивачем не пред'явлено будь-яких позовних вимог, крім того, відповідно до діючого законодавства повноваження щодо ведення Державного земельного кадастру реалізуються органами Держземагенства, а повноваження щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно реалізуються органами реєстрації прав Міністерства юстиції України.

Outcome: partial