Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 02.12.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № PLR9RX20481016 від 05.02.2006 року в сумі 76303 грн. 40 коп. та понесені судові витрати 1218 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 05.02.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 2288 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує. Станом на 05.10.2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 76303 грн. 40 коп., з якої: 1598 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; 19657 грн. 64 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 795 грн. 96 коп. - заборгованість по комісії; 50141 грн. 17 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3609 грн. 69 коп. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа розглянута на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. Відповідно до договору № PLR9RX20481016 від 05.02.2006 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та [PERSON], як позичальником, останній отримав кредит на придбання товару у сумі 2288 грн. на строк 24 місяців - з 05.02.2006 року по 05.02.2008 року зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом за ставкою 2, 09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобов»язався щомісячно з 10 по 17 число надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 122 грн. 61 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав - не вносив платежі на погашення кредиту та відсотки за користування ним в повному обсязі, та у визначений строк, тобто порушував умови договору. Згідно розрахунку позивача станом на 05.10.2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 76303 грн. 40 коп., з якої: 1598 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; 19657 грн. 64 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 795 грн. 96 коп. - заборгованість по комісії ; 50141 грн. 17 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3609 грн. 69 коп. штраф (процентна складова). В цьому пункті Умов зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Сплата пені у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, передбачена п.5.1 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту. З заяви позичальника, як складової укладеного договору, вбачається, що заборгованість за кредитом складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісіях та інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений ним строк. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Кредитним договором № PLR9RX20481016 від 05.02.2006 року передбачено і пеню і штрафи - за порушення встановлених строків всіх видів платежів, передбачених договором, тобто за одне і те ж порушення зобов»язання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд прийшов до висновку, що в стягненні штрафів на користь позивача слід відмовити. Разом з цим, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), оскільки згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу . З розрахунку позивача вбачається, що пеня більш як в 31 раз перевищує суму заборгованості за кредитом (50141,17 грн. : 1598,94 грн.= 31,36), тобто є неспівмірною із розміром основного боргу. Врахувавши, що сума основного боргу (по тілу кредиту) складає 1598 грн. 94 коп., суд дійшов висновку про можливість зменшення суми пені до 2000 грн. Встановивши, що [PERSON], як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором від 05.02.2006 року, і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, проте, частково. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: - 1598 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; - 19657 грн. 64 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 795 грн. 96 коп. - заборгованість по комісії; - 2000 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а всього 24052 грн. 54 коп. Суд не застосовує строк позовної давності, так як відсутня відповідна заява відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial