Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: - звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS]; - зобов'язати відділ державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області винести постанову про зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що постановою державного виконавця ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області від 18.10.2011 року накладено арешт на майно - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] Однак вказана квартира відповідно до договору від 13.03.2006 року була передана в заставу банку, таким чином постанова є неправомірною. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги підтримує і просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала. Вказала, що арешт на квартиру дійсно було накладено, однак виконавче провадження в даний час знаходиться на виконанні в Коростенському ВДВС. Представник третьої особи - Коростенського ВДВС в судове засідання не зявився. Вивчивши матеріали даної справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено: 13.03.2006р. АКІКБ «УкрСиббанк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 10/2006/фн-840/тт-382 згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 13499 доларів США. 13.03.2006 р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали іпотечний договір відповідно до якого з метою забезпечення своїх зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку банку житлове приміщення - двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] 18.10.2011р. Відділ ДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, в рамках виконавчого провадження де стягувачем є кредитна спілка "Оберіг", постановою наклав арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на предмет застави. Встановлені вище судом обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру рухомого майна. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст..23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.672 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст..20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Згідно ст..60 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знято за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що арешт на майно [PERSON] накладений Відділом ДВС Володарсько-Волинського МРУЮ було вчинено пізніше ніж вказане майно стало предметом застави, тому позивач має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед іншими кредиторами. Способу реалізувати своє право щодо заставленого майна окрім як звільнення майна з під арешту позивач не має. Позов підлягає задоволенню частково, оскільки арешт з майна може бути знято за рішенням суду, зобов'язання відділу ДВС виносити аналогічну постанову чинне законодавство не передбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial