Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача в якому просить суд: стягнути з відповідача 1750,00 євро, що складає еквівалент 50260,00 грн. не доплачену суму за проведення комплексу похоронних послуг та подальшою репатріацією тіла доньки; пеню за несвоєчасне виконання страховиком страхової виплати у розмірі 16920,41 грн.; 3% річних за несвоєчасне виконання страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати у розмірі 1462,36 грн.; моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.; судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO]. в Італії у місті Алесандрія загинула донька позивача [PERSON]. Для організації проведення комплексу похоронних послуг та подальшою репатріацією тіла своєї доньки позивач звернулася до ФОП [PERSON] Відповідно до чинного законодавства донька позивача перед тим як виїхати за кордон уклала комплексний договір страхування подорожуючих закордон №21/01-14 138469 від 12.11.2015 року з ПрАт «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Строк дії договору з 17.11.2015 року по 16.11.2016 року. Відповідно до рахунку-фактури №10 від 24.01.2016 р. ФОП [PERSON] зобов'язаний провести комплекс поховальних послуг з подальшою репатріацією. Загальна вартість послуг склала 3500,00 євро. Для проведення всіх необхідних дій для репатріації ФОП [PERSON] 26.01.2016 р. зв'язався з відповідачем та відправив рахунок-фактуру на комплекс поховальних послуг та просив страховика надати своє рішення. Листом від 27.01.2016 р. страхова компанія повідомила, що готова сплатити половину видатків за репатріацією та просить ФОП [PERSON] надати рахунок з фінальною сумою 1750,00 євро для подальшої оплати. 28.01.2016 р. відповідач повідомив, що сплатити рахунок безпосередньо родичам не можливо та повторно просили надіслати рахунок з фінальною сумою у розмірі 1750,00 євро. Листом від 29.01.2016 р. страховик повідомив, що не може сплатити рахунок фізичним особам, та може сплатити тільки половину, без зазначення причини такого рішення. 13.02.2016 р. ФОП [PERSON] повідомив страхову компанію про те, що родичі не мають можливості сплатити другу частину затрат на репатріацію та просив страховика повідомити причину через яку він не може сплатити всю суму, проте останнім не було надано жодних пояснень. Так відповідачем не було здійснено виплати іншої частини страхового випадку. Також позивач зазначає, що незаконними діями та бездіяльністю страховика їй було завдано моральних та фізичних страждань. В судовому засіданні, судом на обговорення було поставлено питання щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. За згодою сторін у справі, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у своєму відзиві просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що позивачем не було надано до суду доказів, які ю підтверджували факт плати нею комплексу похоронних послуг та репатріації тіла. Також вказує на те, що відшкодування комплексу похоронних послуг та репатріації умовами укладеного договору страхування не передбачена. Разом з тим, ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило 50% від заявленої ФОП [PERSON] суми виключно в якості компромісної виплати, виходячи із засад розумності. Щодо суми штрафних санкцій, вказує, що позивач звернулася до відповідача тільки 27.05.2016 року, а тому здійснювати розрахунок штрафних санкцій слід від 07.07.2016 р. а не з 24.01.2016 року, як це робить позивач. Вимоги сплати моральної шкоди та витрат на правову допомогу є необґрунтованими та недоведеними. Третя особа ФОП [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, своїх пояснень щодо позовної заяви до суду не надав. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив. 12.11.2015 року між [PERSON] та ПрАт «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено комплексний договір страхування подорожуючих закордон №21/01-14, строком дії з 17.11.2015 р. по 16.11.2016 р. Програма страхування «Е», сума страхування 30000,00 євро, франшиза 100,00 євро, страховий платіж 270,00 грн. [INFO]. в Італії у місті Алесандрія загинула застрахована особа, [PERSON]. 27.05.2016 р. [PERSON] було подано до ПрАТ «УСК «Княжа Вієєна Іншуранс Груп» заяву про настання страхової події. Згідно заяви, дата і час повідомлення страховика про настання випадку 13.01.2016 р. Для організації проведення комплексу похоронних послуг та подальшою репатріацією тіла своєї доньки [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] ФОП [PERSON] було виставлено рахунок-фактуру №10 від 24.01.2016 року, щодо організації проведення комплексу похоронних послуг та подальшою репатріацією тіла, у розмірі 3500,00 євро. Відповідно до копій листів переписки по електронній пошті, даний факт не заперечується сторонами у справі, для проведення всіх необхідних дій для репатріації ФОП [PERSON] 26.01.2016 р. зв'язався з відповідачем та відправив рахунок-фактуру на комплекс поховальних послуг та просив страховика надати своє рішення. Листом від 27.01.2016 р. страхова компанія повідомила, що готова сплатити половину видатків за репатріацією та просила ФОП [PERSON] надати рахунок з фінальною сумою 1750,00 євро для подальшої оплати. 28.01.2016 р. відповідач повідомив, що сплатити рахунок безпосередньо родичам не можливо та повторно просило надіслати рахунок з фінальною сумою у розмірі 1750,00 євро. Листом від 29.01.2016 р. страховик повідомив, що не може сплатити рахунок фізичним особам, та може сплатити тільки половини. 13.02.2016 р. ФОП [PERSON] повідомив страхову компанію про те, що родичі не мають можливості сплатити другу частину затрат на репатріацію та просив страховика повідомити причину через яку він не може сплатити всю суму, проте останнім не було надано жодних пояснень. Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 980 ЦК України Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Статтею 8 Закону визначено термін Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із п. 8.3 Договору страхування, страховик гарантує виплату страхового відшкодування в межах страхової суми. Якщо загальна сума виплат по наданим рахункам перевищує зазначену в Договорі страхування страхову суму, то в першу чергу відшкодовуються витрати на лікування, а в разі смерті Застрахованої особи - витрати на перевезення тіла, або витрати на поховання. Відповідно до п. 3.1.1.6. Договору опція «експрес медична допомога» (програма «Е») при настанні страхового випадку страховик відшкодовує витрати по програмі «А». Згідно зі п.3.1.1.4. договору, програма «А» включає в себе витрати на репатріацію тіла. Відповідно до п. 8.9. договору для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування у разі смерті застрахованої особи, особа, яка платила витрати на репатріацію тіла застрахованої особи, повинна подати страховику заяву про страхову подію, копію договору страхування і оригінали документів: свідоцтва про смерть, документи щодо оплати послуг перевезення тіла застрахованої особи або її поховання за кордоном, документи, що посвідчують особу одержувача страхової виплати, інші документи. Статтею 20 Закону зазначено, що Страховик зобов'язаний:при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно із п. 8.31 Договору рішення про виплату страхового відшкодування приймається страховиком шляхом складання страхового акту протягом 10 календарних днів від дати отримання останнього з необхідних документів, зазначених у пп.8.8 умов страхування. Відповідно до п. 8.32 договору виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком протягом 30 робочих днів з дня підписання страхового акту. Статтею 9 Закону зазначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п. 8.2 договору страховик відшкодовує витрати, передбачені умовами договору, на медичні або інші услуги, які були надані застрахованій особі під час її перебування за кордоном в межах страхової суми або ліміту відповідальності страховика по кожному страховому випадку, за вирахуванням франшизи. Договором передбачена франшиза у розмірі 100,00 євро. За таких обставин вимога позивача про стягнення страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню у розмірі 1650,00 євро з урахуванням франшизи, що еквівалентно 47388,00 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені, слід зазначити, що відповідно до п. 8.31, 8.32 договору виплата страхового відшкодування настає після складання акту протягом 10 днів та виплата здійснюється протягом 30 днів, за таких обставин, пеня почала нараховуватися з 07.07.2016 р. Відповідно до п. 10.6.1. договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику (застрахованій особі) пені у розмірі 0,01 % від суми простроченого страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 876.68 грн. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, оскільки договором встановлено розмір процентів пені за прострочення виплати страхового відшкодування, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягає. Позивач посилається на те, що їй було завдано моральну шкоду у зв'язку з з незаконними діями та бездіяльністю відповідача. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Проте на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, останньою не було надано жодного доказу, а тому вимога про її відшкодування задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв'язку з чим, вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial