Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 04.05.2018 в ванній кімнаті квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , зірвало кран гарячої води, в результаті чого сталось залиття належної позивачу квартири. Факт затоплення та причина були зафіксовані в акті від 04.05.2018, який був складений головою правління ОСББ «Героїв Дніпра 73». Відразу ж після ліквідації аварійної ситуації був складений ще один акт в якому були зафіксовані пошкодження оздоблення квартири та меблів. Вказані акти відповідач відмовився підписувати. Таким чином, внаслідок вказаної події, позивач зазначає, що їй було завдано матеріальної шкоди, яка орієнтовно складає 50000грн. Більш точно визначити вартість відновлювального ремонту можливо з допомогою будівельно-технічної та оціночної експертизи, про проведення якої вона заявила клопотання. Крім того, позивач зазначає, що в результаті затоплення квартири їй також було завдано моральної шкоди. Оскільки в її житті настали істотні вимушені зміни, вона була вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Від затоплення вона отримала шок і нервове потрясіння. Від цього вона дуже переживає та відчуває моральні страждання, які вона оцінює в 10000грн. У зв`язку із викладеним вище, позивач просила стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки в розмірі 50000грн та моральної шкоди в розмірі 10000грн та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та за проведення будівельно-технічної і оціночної експертизи. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15 серпня 2018 року. Усною ухвалою суду від 05 вересня 2018 року продовжено строк підготовчого засідання, задля надання відповідачем відзиву на позовну заяву. 17 вересня 2018 року відповідачем надано на адресу суду відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року за клопотанням позивача у справі призначено проведення комплексної судової будівельно-технічної та судово-товарознавчої експертизи. Зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку із закінченням проведення комплексної судової будівельно-технічної та судово-товарознавчої експертизи. 25 листопада 2019 року позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, завдані в результаті залиття квартири в розмірі 70439 грн. Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази у Черкаської філії ПАТ «Укртелеком». В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додані до неї докази. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач не заперечує того факту, що 04.05.2018 року відбулось залиття квартири позивача через самовільне пошкодження у квартирі [ADDRESS] водозапорної арматури (крана перекриття) на відгалуженні від стояка гарячого водопостачання. Проте, представник відповідача зазначає, що шкоду, заподіяну позивачу внаслідок залиття її квартири слід відшкодовувати з належного відповідача ОСББ «Героїв Дніпра 73», оскільки відповідальність за стан (в тому числі його самовільне пошкодження та наслідки такого пошкодження залиття квартири поверхом нижче) першої водозапірної арматури (крана перекриття) гарячого водопостачання на відгалуженні від стояка гарячої води має нести балансоутримувач будинку, який відповідає за стан внутрішньо-будинкових мереж до яких належить в свою чергу перша водозапірна арматура (кран перекриття) гарячого водопостачання на відгалуженні від стояка гарячої води. Тому вважає, що у даних спірних правовідносинах, [PERSON] є неналежним відповідачем, а відтак в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] має бути відмовлено. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов до з наступного. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.08.2003р. № 1317252 (а.с. 9, 11). Згідно довідки №60 від 08.05.2018 виданої головою правління ОСББ «Героїв Дніпр 73» відповідач [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Як вбачається з акту №59 від 04.05.2018р. складеного головою правління ОСББ «Героїв Дніпра 73» Пашкевич М.І., 04.05.2018р. в квартирі [ADDRESS] у ванній кімнаті зірвало кран перекриву гарячої води. Це призвело до підтоплення квартир нижнього поверху №3 та №4 (а.с. 14). Зазначене також вбачається з акту № 59 від 04.05.2018р. (а.с. 13). В судовому засіданні відповідач не заперечує того факту, що у його квартирі, яка належить йому на праві приватної власності 04.05.2018 року сталося немеханічне пошкодження запірного крану гарячої води, внаслідок чого було затоплено квартиру позивача, яка розташована по стояку нижче його квартири. Проте, відповідач в наданому відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні вказує на те, що було пошкоджено саме запірний кран гарячої води (той що перший зі сторони трубопроводу), який знаходиться у зоні відповідальності ОСББ «Героїв Дніпра 73» послуг гарячої води. Згідно листа №682/1 від 17.09.2018 ПАТ «Черкаси хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» постачання гарячої води до квартири [ADDRESS] забезпечує ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно». Точка розподілу, в якій здійснюється передача послуг гарячого водопостачання від виконавця споживачеві, відповідно до вимог типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, визначається в місці після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача. Зона відповідальності балансоутримувача житлового будинку визначена «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», а саме балансоутримувач житлового будинку несе відповідальність за технічний стан внутрішньо будинкових систем. Внутрішньо будинкові системи це системи, які розміщені в межах будинку, споруди від точки розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікації (якщо інше не визначено договором); для тепломереж точка розподілу вентиль або трійник біля будівлі. Внутрішньо будинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно» жодних договорів на проведення робіт з технічного обслуговування будинку [ADDRESS] не укладала. Згідно відомостей виконавчого комітету Черкаської міської ради від 13.10.2019р. за №22627-01-21 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.06.2006 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано ОСББ «Героїв Дніпра 73, яке здійснює утримання будинку шляхом самозабезпечення. Згідно статуту ОСББ «Героїв Дніпра 73» метою створення вказаного об`єднання є забезпечення є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Крім того, завданням та предметом діяльності об`єднання є, зокрема, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Також статутом визначені обов`язки співвласників, де вони зобов`язані, зокрема, забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного та капітального ремонтів, технічного оснащення; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватись правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норма; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання. Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка голова ОСББ «Героїв Дніпра 73» [PERSON] зазначив, що ним, як головою об`єднання, 04.05.2018 складався акт про затоплення квартири позивача. Цим актом ним було зафіксовано саме зрив крану перекриття гарячої води в ванній кімнаті квартири відповідача, внаслідок чого було затоплено дві квартири, зокрема квартира позивача, які знаходились поверхом нижче. Також свідок зазначив, що саме відповідач зобов`язаний запобігати псуванню технічного обладнання, що знаходиться в його квартирі. Як передбачено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілій, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди. Таким чином, з огляду на викладене вище, відповідачем не доведено суду, що затоплення квартири позивача сталося не з вини відповідача. У пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 статті 81 ЦПК України). Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 1 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Згідно ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Суд вбачає, що факт залиття квартири позивача, з вини відповідача, підтверджується зібраними у справі доказами, які не спростовані відповідачем у ході розгляду справи. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та судово-товарознавчої експертизи від 31.07.2019р. за №1305/1492/18-23 вартість відновлювального ремонту (з урахуванням вартості будівельних матеріалів та робіт), який необхідно здійснити в квартирі [ADDRESS] після залиття, яке сталося 4 травня 2018 станом на час складання висновку складає 70439грн. Саме таку суму просила стягнути позивач з відповідача в якості відшкодування понесених нею матеріальних збитків, а тому суд приходить до висновку, що дана позовна вимога підлягає до задоволення з огляду на викладене вище. Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача на її користь також моральну (немайнову) шкоду, завдану їй діями відповідача внаслідок затоплення її квартири, яку вона оцінила в розмірі 10000грн. Вирішуючи дане питання, слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України,\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає,\~зокрема у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї.\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] (залиття квартири позивача), які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками заподіяння позивачу матеріальної шкоди у вигляді пошкодження її майна, що призвело до душевних страждань позивача, тривалих вимушених змін у її житті та необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації її життя. З урахування обставин справи, виходячи із тривалості правопорушення та глибини душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON] у грошовій сумі 5000 гривень, оскільки заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 10000 гривень суд вважає надмірним. Вказану суму в розмірі 5000грн. необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] .. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані з розглядом справи, а саме витрат пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 10296грн., що підтверджується квитанціями №0.0.1214447148.1 від 18.12.2018 року та № 0.0.1214442845.1 від 17.12.2018 (а.с.26, 27 т.2) та витрат зі сплати судового збору на загальну суму 1409,60грн., що підтверджується відповідними квитанціями № 0.0.1037225745.1 та № 0.0.1037225759.1 від 16.05.2018р.. За таких обставин, відповідно до ст.ст. 137, 139, 141 ЦПК України зазначені витрати позивача підлягають стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial