Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який уточнив (а.с. 55 - 56) та в обґрунтування якого зазначив, що 05 липня 2015 року приблизно о 20.20 годині відповідач [PERSON] керував автомобілем Мерседес Бенц, реєстраційний номер [NUMBER]. по вул. Лермонтова в районі нерегульованого перехрестя з майданом Визволення в м. Кривому Розі, допустив неуважність до дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини, де скоїв наїзд на металеву огорожу. Внасдок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого [PERSON] покинув місце події, автомобіль сховав у дворі будинку по вул. Пушкіна. Відповідач провину не заперечував, однак збитки не відшкодував. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 217/15 від 09 жовтня 2015 року сума матеріальних збитків складає 177 317, 54 грн. Саме таки розмір збитків позивач просить стягнути. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн та судового збору у розмірі 1773, 18 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2015 року у справі № 216/4962/15-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП 05.07.2015 року приблизно о 20.20 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER] по вулиці Лермонтова в районі нерегульованого перехрестя з м-н Визволення в м Кривому Роз , проявив неуважність до дорожньої обстановки , відповідно не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, під час перестроювання не переконався, що маневр буде безпечним, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини ліворуч , де здійснив наїзд на металеве огородження. Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобіль отримав механічні пошкодження. 05.07.2015 року приблизно о 20.20 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER] по вулиці Лермонтова в районі нерегульованого перехрестя з м-н Визволення в м Кривому Розі , проявив неуважність до дорожньої обстановки , відповідно не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, під час перестроювання не переконався, що маневр буде безпечним, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини ліворуч , де здійснив наїзд на металеве огородження та після чого з місця пригоди до якої він причетний зник, залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України; постанова набрала законної сили 10 серпня 2015 року (а.с. 58). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті цієї ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, і сума матеріального збитку, завданого позивачеві в результаті цього, склала 177 317, 54 грн, що підтверджується відповідним висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 09 жовтня 2015 року (а.с. 5 - 44). згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля MERCEDES-BENZ 600, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], тобто позивач у справі (а.с. 57). Отже, розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди у розмірі 177 317, 54 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої останньому матеріальної шкоди підлягає стягненню сума в загальному розмірі 177 317, 54 грн Що ж до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Відповідно до абзацу третього, четвертого п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1773, 18 грн (а.с. 1, 54). На підставі викладеного,

Outcome: partial