Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Спрямованим позовом [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у розмірі 5 000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з моменту подання позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча в змозі це робити. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 8.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5), які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з позивачем (а.с. 2). Відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідач відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовних вимог не висловив. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі регулюються та відповідають наступним нормам матеріального та процесуального законів. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Проаналізувавши матеріали справи, її фактичні обставини та норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно названих вище норм матеріального права, зокрема, відповідач, як батько спільних з позивачем дітей, зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від вказаного обов`язку, позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Заявлений розмір аліментів в розмірі 5 000 гривень, суд вважає необґрунтованим, недоведеним позивачем та таким, що має бути зменшений. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial