Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради (далі КП «Міськавтотранс») у жовтні 2015 року предявив до суду позов до [PERSON] про зобов'язання відповідача передати (повернути) Комунальному підприємству «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради транспортний засіб - автобус - D, марки БОГДАН, модель А 092 02 (V=4570), 2005 року випуску, шасі № У7ВА092015В0000405, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 150000 гривень (далі автобус, транспортний засіб), дизельне паливо в кількості 9,95 літрів, систему автоматичного оголошення зупинок АКП транс 03, вартістю 1200 гривень. Обґрунтовував позов тим, що 08 лютого 2011 року між КП «Міськавтотранс» та [PERSON] укладений договір найму (оренди) транспортного засобу (далі договір, договір оренди, договір найму), відповідно до умов якого відповідач передала, а позивач прийняв транспортний засіб у строкове платне користування. Сторони виконали зазначені умови договору, що підтверджується складеним 01 квітня 2013 року актом прийому-передачі транспортного засобу. Однак, 02 вересня 2015 року позивачу стало відомо про відсутність орендованого транспортного засобу на території підприємства, де він зберігався. У звязку із цим було проведено службове розслідування та встановлено, що останній виїзд на маршрут автобус здійснив 22 серпня 2015 року. Зі слів відповідача [PERSON] позивачу стало відомо, що під час перебування транспортного засобу на ремонті за межами території підприємства, погодженого з позивачем, транспортний засіб вибув за межі підприємства та був знятий з реєстрації. Згідно з останніх відомостей «GPS трекера» автобус перебуває по даний час в місті Тлумач Івано-Франківської області, куди прибув 29 вересня 2015 року. Таким чином, відповідач не повернув транспортний засіб після переміщення його за межі підприємства, чим порушив взяте на себе зобовязання за умовами договору найму (оренди) транспортного засобу, оскільки позивач має право використовувати транспортний засіб строком до 08 лютого 2016 року з метою здійснення перевезення пасажирів. Крім цього, відповідач неправомірно заволодів майном позивача, а саме дизельним паливом в кількості 9,95 літрів та системою автоматичного оголошення зупинок АКП транс 03, вартістю 1200 гривень. З цих підстав позивач просив зобов'язати відповідача передати (повернути) КП «Міськавтотранс» транспортний засіб - автобус - D, марки БОГДАН, модель А 092 02 (V=4570), 2005 року випуску, шасі № У7ВА092015В0000405, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 150000 гривень, дизельне паливо в кількості 9,95 літрів, систему автоматичного оголошення зупинок АКП транс 03, вартістю 1200 гривень. В подальшому за заявою представника позивача у справі в частині вимог про зобов'язання відповідача передати (повернути) КП «Міськавтотранс» транспортний засіб, замінено первісного відповідача [PERSON], належним відповідачем [PERSON], у звязку з переходом до нього права власності на зазначений транспортний засіб. Згідно з заявою про цточнення позовних вимог позивач просив зобовязати [PERSON] передати (повернути) КП «Міськавтотранс» транспортний засіб - автобус - D, марки БОГДАН, модель А 092 02 (V=4570), 2005 року випуску, шасі № У7ВА092015В0000405, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 150000 гривень; зобовязати [PERSON] передати (повернути) КП «Міськавтотранс» дизельне паливо в кількості 9,95 літрів та систему автоматичного оголошення зупинок АКП транс 03, вартістю 1200 гривень. Відповідач [PERSON] пред'явила до суду зустрічний позов до КП «Міськавтотранс» про розірвання договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного 08 лютого 2011 року між нею та КП «Міськавтотранс», стягнення 1200 гривень орендної плати за договором та 2190 гривень пені. Обґрунтовувала позов тим, що за умовами договору найму КП «Міськавтотранс» зобовязалося проводити оплату за користування автобусом. Однак, у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконувало, в результаті чого має заборгованість за договором, яка складається з 1200 гривень орендної плати. Беручи до уваги, що умовами договору строк його дії встановлено до 08 лютого 2016 року та те, що КП «Міськавтотранс» порушує істотні умови договору, просила розірвати договір та стягнути з КП «Міськавтотранс» зазначену заборгованість, а також 2190 гривень пені за прострочення орендних платежів. В подальшому позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення зустрічних позовних вимог, посилаючись на закінчення строку дії договору оренди, у звязку з чим просила стягнути 1200 гривень орендної плати за договором найму (оренди) транспортного засобу та 2190 гривень пені, відмовившись від вимог про розірвання договору оренди. Крім цього, просила стягнути з КП «Міськавтотранс» понесений нею судовий збір у розмірі 974,40 гривень та 3500 гривень витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позовній заяві підстав та просив їх задоволити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зіславшись на доводи, викладені в письмових запереченнях на зустрічний позов, просив відмовити в його задоволенні. Після оголошеної в розгляді справи перерви подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечив із викладених у письмових запереченнях мотивів. Зустрічний позов підтримав, зіславшись на обставини, зазначені в зустрічній позовній заяві. Крім цього, подав уточнений розрахунок станом на 07 квітня 2016 року, відповідно до якого розмір заборгованості КП «Міськавтотранс» становить 1200 гривень та пеня за період з 11 березня 2011 року по 07 квітня 2014 року 2205,60 гривень. Просив зустрічний позов задовольнити, стягнути з КП «Міськавтотранс» кошти в зазначених розмірах, а також 3500 гривень витрат на правову допомогу і понесений судовий збір. Після оголошеної в розгляді справи перерви подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, що відповідно до ст. 169 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи. Згідно з поданими ним письмовими запереченнями на позов вважає заявлені до нього вимоги про витребування автобуса безпідставними, оскільки на час його придбання у [PERSON] він не знав про наявність укладеного договору оренди транспортного засобу. Умови укладеного між [PERSON] та КП «Міськавтотранс» договору вважає невигідними для себе, жодних договорів між ним та КП «Міськавтотранс» не укладалося. Судом досліджено зібрані у справі докази та встановлено такі обставини: 08 лютого 2011 року між [PERSON], як наймодавцем, та КП «Міськавтотранс», як наймачем, було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу (а.с. 7). Договір найму (оренди) транспортного засобу нотаріально посвідчений 08 лютого 2011 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №562. Відповідно до п. 1.1. договору [PERSON] передає, а КП «Міськавтотранс» приймає за плату в тимчасове користування транспортний засіб - автобус - D, марки БОГДАН, модель А 092 02 (V=4570), 2005 року випуску, шасі № У7ВА092015В0000405, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1 ВРЕР УДАІ УМВС в Тернопільській області 10 вересня 2009 року, належать наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 010334 виданого 1 ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області 10 вересня 2009 року. Згідно з п. 1.2. договору за згодою сторін дійсна вартість транспортного засобу, який передається в найм (оренду), становить 150000 гривень. Як слідує з п. 3.1. договору, сторони домовилися, що транспортний засіб передається в найм (оренду) протягом трьох календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Передача в найм (оренду) оформляється актом приймання-передачі. Як убачається з акту прийому передачі транспортного засобу №ВО 0046 АА до договору найму (оренди) транспортного засобу №562 від 08 лютого 2011 року, станом на 01 квітня 2013 року наймодавцем переданий, а наймачем прийнятний транспортний засіб марки БОГДАН, модель А 092 02, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, що належить наймодавцю на праві власності відповідно до технічного паспорта серії САА №010334 від 10 вересня 2009 року (а.с. 8). Відповідно до п. 4.1. договору договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до 08 лютого 2016 року (а.с. 7). Відповідно до п. 6.2.5. договору наймодавець зобовязується здійснювати ремонт транспортного засобу (поточний, капітальний) та підтримувати його в належному стані протягом всього строку дії договору (а.с. 7). 01 серпня 2015 року [PERSON], як наймодавець, звернулася до директора КП «Міськавтотранс» із заявою, згідно з якою просила надати їй дозвіл на проведення ремонту автобуса, державний номерний знак [NUMBER], з 01 серпня 2015 року по 30 серпня 2015 року (а.с. 9). Наказом директора КП «Міськавтотранс» №67-Д від 03 вересня 2015 року «Про проведення службового розслідування», у звязку з наявною інформацією про зняття з обліку транспортного засобу, державний номерний знак [NUMBER], відсутністю 28 серпня 2015 року його на території підприємства, наказано провести службове розслідування по даному факту та вчинити дії спрямовані на повернення матеріальних цінностей підприємства та орендованого транспортного засобу в користування підприємства. Як слідує з доповідної директору Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради головного юриста Петльованого О.О. від 04 вересня 2015 року, станом на 04 вересня 2015 року транспортний засіб - автобус - D, марки БОГДАН, реєстраційний номер [NUMBER], відсутній на території підприємства (а.с. 16). 28 серпня 2015 року вказаний транспортний засіб покинув територію підприємства о 12 годині 10 хвилин та не був повернутий, що підтверджується відомостями отриманих з «GPS трекера» (а.с. 13) та списком автобусів, прийнятих на охорону на території Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради в період з 28 серпня 2015 року по 03 вересня 2015 року (а.с. 15). Як убачається з вказаної доповідної від 04 вересня 2015 року, на момент зникнення транспортного засобу в ньому перебувало обладнання автоматичного оголошення зупинок вартістю 1200 гривень та залишок паливо-мастильних матеріалів (дизельного палива) в кількості 9,95 гривень. Останній виїзд на маршрут транспортний засіб здійснив 22 серпня 2015 року під керуванням водія [PERSON] та заїхав на територію підприємства 22 серпня 2015 року о 21 годині 15 хвилин (а.с. 16). Залишок паливо-мастильних матеріалів (дизельного палива) в кількості 9,95 літрів у транспортному засобі станом на 22 серпня 2015 року підтверджується подорожнім листом вантажного автомобіля №49292 серії ААК від 22 серпня 2015 року. (а.с. 10). Відповідно до договору №010413/1 від 01 квітня 2013 року, укладеного між замовником [PERSON] підприємством «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради, як, та виконавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Системний звязок», виконавець зобовязується виконати роботи з установлення системи автоматичного оголошення зупинок та передати їх у власність замовника, а замовник в свою чергу, зобовязується оплатити виконані роботи та вартість обладнання на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 17 18). Як слідує з додатку №1 до договору № 010413/1 від 01 квітня 2013 року, укладеного 20 вересня 2013 року, сторони договору №010413/1 від 01 квітня 2013 року внесли зміни до п. 4.1. договору, згідно з яким виконані роботи приймаються замовником на підставі акту виконаних робіт, який складається виконавцем та підписується сторонами. Акт виконаних робіт є актом прийому-передачі у власність замовника встановленої системи автоматичного оголошення зупинок, та до п. 5.1. договору, відповідно до якого вартість облаштування одиниці транспортного засобу системою автоматичного оголошення зупинок, становить 1200 гривень із передачею у власність замовника встановленого на транспортні засоби обладнання (а.с. 19). Згідно з актом №23 приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 28 вересня 2013 року, виконавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Системний звязок» були проведені роботи щодо встановлення автоматизованої системи оголошення зупинок на шести транспортних засобах, серед яких спірний транспортний засіб, державний номерний знак [NUMBER], на суму 7200 гривень (а.с. 20). Як слідує з відповіді УДАІ в Тернопільській області №13/7224 від 29 жовтня 2015 року, власником транспортного засобу автобус марки «БОГДАН», державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, станом на 29 жовтня 2015 року є [PERSON] (а.с. 41 42). Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що первісний позов у частині вимог до [PERSON] підлягає до задоволення, в частині вимог до [PERSON] є безпідставним, а зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Статтею 766 ЦК України передбачено правові наслідки непередання майна наймачеві, якими є право наймача за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Згідно зі ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється. Відповідно до ч. 3 ст. 773 ЦК України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. Згідно зі ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Судом установлено, що договір оренди транспортного засобу укладений між сторонами 08 лютого 2011 року. Відповідно до п. 4.1 договору оренди договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до 08 лютого 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору. Згідно з ч. 4 зазначеної статті закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності на його порушення, яке мало місце під час дії договору.. Відповідно до п. 8.2 договору оренди наймодавець несе відповідальність у разі прострочення надання транспортного засобу в найм: відшкодовує наймачеві збитки, повязані з невиконанням договору. Позивач КП «Міськавтотранс» як наймач за договором оренди вимог про відшкодування збитків наймодавцем не заявляв. Натомість, обовязок наймодавця передати в користування транспортний засіб, є обовязком, який він повинен виконати протягом строку дії договору. Оскільки договір оренди припинив свою дію 08 лютого 2016 року, на новий строк не переукладався, то вимоги про повернення КП «Міськавтотранс» транспортного засобу не грунтуються на умовах договору та вимогах закону. Права та обовязки наймодавця за договором оренди існували для [PERSON] як нового власника транспортного засобу протягом дії договору. У звязку з припиненням дії договору припинилися визначені ним правовідносини, в тому числі обовязок наймодавця передати наймачу транспортний засіб у користування. Разом з тим, судом здобуто докази на підтвердження того, що станом на 28 серпня 2015 року в автобусі знаходилося встановлене обладнання автоматичного оголошення зупинок вартістю 1200 гривень та залишок паливо-мастильних матеріалів (дизельного палива) в кількості 9,95 літрів. Відповідно до договору договору №010413/1 від 01 квітня 2013 року та додатку №1 до КП «Міськавтотранс» як замовник за договором є власником установленої в автобусі системи автоматичного оголошення зупинок. Сторони в судовому засіданні не заперечили, що обладнання автоматичного оголошення зупинок не потребує спеціального демонтажу і може бути відєднане від автобуса без шкоди для нього. Жодних доказів на спростування цих обставин суду не надано. Відповідно до п. п. 7.1.3, 7.1.4 договору оренди наймач має право покращувати транспортний засіб тільки з відома наймодавця, а в іншому разі наймач не має права на відшкодування таких покращень. Наймач має право вимагати відшкодування вартості необхідних витрат на поліпшення транспортного засобу при поліпшенні його з відома наймодавця. Встановлення в автобусі обладнання автоматичного оголошення зупинок не може розцінюватись як покращення майна, а тому не потребувало обовязкової згоди [PERSON] на його встановлення. Більше того, оскільки це обладнання може бути відокремлене від автобуса без його пошкодження, КП «Міськавтотранс» має право на його вилучення відповідно до ч. 2 ст. 778 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України власник вправі вільно володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном і не може бути протиправно позбавлений чи обмежений у здійсненні цього права. З цих підстав вимоги КП «Міськавтотранс» про зобовязання [PERSON] повернути систему автоматичного оголошення зупинок вартістю 1200 гривень та залишок паливо-мастильних матеріалів (дизельного палива) в кількості 9,95 літрів є підставними та підлягають до задоволення. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] суд виходить з наступного: Представник позивача в судовому засіданні не заперечив, що орендна плата за договором оренди [PERSON] не виплачувалась, у звязку з тим, що вона не надала реквізитів для перерахування орендних платежів. На підтвердження зазначених доводів було надано копії вимог №199/3-1 від 25 березня 2014 року, №22/3-1 від 31 березня 2015 року (а.с. 117, 121) та журналу вихідної кореспонденції КП «Міськавтотранс» (а.с. 118 119, 122 123). На пропозицію суду надати оригінали цих вимог та журнал для огляду, представник позивача їх оригіналів у судове засідання повторно не надав, не пояснивши причин, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності. З копії журналу вихідної кореспонденції вбачається, що 25 березня 2014 року та 31 березня 2015 року КП «Міськавтотранс» [PERSON] направлялись вимоги про усунення недоліків № 199/3-1, 223/3-1. Зазначені записи містять дописування про надання рахунку для перерахування орендної плати. Жодних доказів про те, коли і ким вчинені ці дописування, суду не надано, як і не надано для огляду оригіналів зазначених документів. З оглянутого в судовому засіданні Журналу реєстрації вихідної кореспонденції КП «Міськавтотранс», розпочатого 01 липня 2009 року, закінченого 01 жовтня 2012 року, копії якого знаходяться в матеріалах справи (а.с. 164 168) вбачається, що записи № 60 від 02 березня 2011 року, № 93 від 29 березня, № 259 від 26 серпня та № 76 від 10 лютого 2012 року про направлення [PERSON] вимог про надання рахунків виконані іншим кольором та почерком у порівнянні з наявними поряд записами в цьому журналі. Запис № 440 від 20 вересня 2012 року виконаний вкрай нерозбірливим почерком, текст та зміст запису незрозумілий. Оригіналів зазначених вимог, а також доказів їх отримання [PERSON] позивач суду не надав. З копії довідки № 144/10-1 від 17 березня 2014 року, на яку позивач посилався як на доказ нарахування [PERSON] орендної плати вбачається, що за 2013 рік у користь [PERSON] нарахований дохід у розмірі 480 гривень за оренду транспортних засобів та утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 72 гривні. Разом з тим, з відомостей Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції (лист № 2110213-01 від 10 червня 2016 року), отриманих судом 17 червня 2016 року, встановлено, що за 2013 рік [PERSON] нараховано дохід у розмірі 480 гривень та виплачено 1200 гривень. Загалом за період з третього кварталу 2011 року по перший квартал 2016 року [PERSON] нараховано 2180 гривень доходу, виплачено 2100 гривень доходу, нараховано податку з доходів фізичних осіб 327,60 гривень та перераховано податку з доходів фізичних осіб 363,60 гривень. Судом установлено, що між КП «Міськавтотранс» та [PERSON] були укладені й інші договори оренди, крім договору від 08 лютого 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №562, у тому числі договір оренди від 08 лютого 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №565, договір оренди від 12 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №3422. Відомості Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції, зазначені в листі № 2110213-01 від 10 червня 2016 року, не містять даних про те, за якими саме договорами оренди здійснювалося нарахування та виплата [PERSON] орендної плати. В таблиці наведена загальна сума нарахованої та виплаченої їй орендної плати за період з третього кварталу 2011 року по перший квартал 2016 року та загальна сума нарахованого й перерахованого податку з доходів фізичних осіб за вказаний період. При цьому сума виплаченого [PERSON] доходу за період з третього кварталу 2011 року по перший квартал 2016 року є меншою від нарахованого доходу за цей же період всього на 80 гривень, що спростовує доводи представника КП «Міськавтотранс» про те, що [PERSON] здійснювалось нарахування орендної плати, а фактична її виплата не могла бути проведена у звязку з відсутністю реквізитів для її перерахування. Суд вважає, що надані КП «Міськавтотранс» картка рахунку за січень 2014 року грудень 2015 року з бази БО (дані бухгалтерського обліку) (а.с. 127 130) та журнал проводок за 01 грудня 2011 року 31 грудня 2013 року (а.с. 131 134) не є належними доказами у справі, не засвідчені у встановленому порядку, не скріплені печаткою юридичної особи, не містять підтверджуючих відомостей про фактичне нарахування чи виплату [PERSON] коштів за договором оренди від 08 лютого 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №562. За таких обставин доводи представника позивача про те, що КП «Міськавтотранс» не могло здійснити [PERSON] виплату орендної плати внаслідок ненадання нею реквізитів рахунку, на які слід перераховувати орендні платежі, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений у зобов'язанні строк. Згідно зі ст. 550 ЦК України, незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню). Судом установлено, що договір оренди транспортного засобу укладений між сторонами 08 лютого 2011 року. Згідно з п. п. 5.1, 5.2 договору орендна плата за 1 календарний місяць встановлюється у розмірі 20 гривень. Оплата здійснюється щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок наймодавця (а.с. 7). Згідно з п. 7.2.2. наймач зобовязується своєчасно здійснювати орендні платежі (а.с. 7). Відповідно до п. 3.1 транспортний засіб передається в найм протягом 3 днів з моменту нотаріального посвідчення договору. Передача транспортного засобу оформляється актом приймання-передачі. Акт прийому-передачі підписаний між сторонами 01 квітня 2013 року. З акту слідує, що транспортний засіб переданий [PERSON] і прийнятий КП «Міськавтотранс» станом на 01 квітня 2013 року. Жодних інших доказів, які б підтверджували, що автобус був переданий у найм КП «Міськавтотранс» раніше, сторонами не надано. За таких обставин суд вважає, що заборгованість КП «Міськавтотранс» за орендними платежами почала виникати з 01 квітня 2013 року та орендні платежі підлягали сплаті до 28 серпня 2015 року, тобто протягом того часу, коли автобус фактично перебував у користуванні КП «Міськавтотранс». Вказаний період налічує 29 місяців. Тому розмір заборгованості за вказаний період складає 580 гривень (20 грн. х 29 міс.). При цьому суд вважає необгрунтованими доводи представника позивача про те, що з цієї суми підлягає відрахуванню сплачена КП «Міськавтотранс» як податковим агентом сума податку з доходів фізичнних осіб, оскільки належних та допустимих доказів щодо розміру фактично понесених витрат на сплату за [PERSON] цього податку позивачем не надано. Оскільки КП «Міськавтотранс» до 10 числа місяця, наступного після підписання акту приймання-передачі, зобовязання за договором оренди з виплати [PERSON] орендних платежів не виконав, та не виконував його в подальшому, то починаючи з 10 травня 2013 року [PERSON] набула відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку. Відповідно до п. 8.3 договору оренди за несвоєчасну виплату орендної плати наймач сплачує пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Кількість днів прострочення за період з 10 травня 2013 року по день ухвалення рішення становить 1149 днів, тому розмір пені за вказаний період становить 666,42 гривень (580 грн. х 0,1 х 1148 днів : 100 = 666,42 грн.). Отже, до стягнення з КП «Міськавтотранс» у користь [PERSON] підлягає 580 гривень заборгованості з виплати орендних платежів та 666,42 гривень пені за прострочення їх сплати, що разом складає 1246,42 гривень. Також, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, з відповідача [PERSON] в користь КП «Міськавтотранс» слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог про зобовязання [PERSON] передати (повернути) КП «Міськавтотранс» систему автоматичного оголошення зупинок АКП транс 03 вартістю 1200 гривень та дизельне паливо в кількості 9,95 літрів у розмірі 1218 гривень. Також, у звязку з частковим задоволенням зустрічного позову до стягнення з КП «Міськавтотранс» в користь [PERSON] підлягає 487,20 гривень. Крім цього, в силу вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становить з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становить з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень. Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах за годину роботи адвоката починаючи з вересня 2015 року до 01 травня 2016 року не може перевищувати 551,20 гривень, а з 01 травня 2016 року 580 гривень, та 9,19 гривень і 9,67 гривень за 1 хвилину роботи адвоката відповідно. Як убачається із наданого суду договору про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], та ордеру адвоката, такий договір між сторонами був укладений 29 листопада 2015 року. З журналів судових засідань установлено, що судові засідання, в яких брав участь адвокат [PERSON], тривали 257 хв., а саме: 02 грудня 2015 року 23 хв., 28 грудня 2015 року 4 хв., 21 січня 2016 року 05 хв., 16 лютого 2016 року 3 хв., 17 березня 2016 року 117 хв., 04 квітня 2016 року 5 хв., 24 травня 2016 року 98 хв., 14 червня 2016 року 2 хв. Відповідно до розрахунку витрат за надання юридичних послуг (рахунок № 00001/Т від 29 листопада 2015 року (а.с. 148) участь адвоката в судових засіданнях оплачена в розмірі 1050 гривень за 3 години судових засідань, виходячи з вартості послуг за 1 годину в розмірі 350 гривень, що не перевищує ні часу зайнятості адвоката в судових засіданнях, ні граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу відповідно до закону. Відтак, витрати в розмірі 1050 гривень суд вважає повністю обгрунтованими. Крім цього, витрати на правову допомогу, граничний розмір яких визначено законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Такуі розяснення містяться в пункті 47 Постанови Пленуму ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року. З рахунка № 00001/Т від 29 листопада 2015 року слідує, що адвокатом затрачено 1,5 години на ознайомлення з матеріалами справи, що становить 450 гривень, 2 години на підготовку та написання заперечення на позов, що становить 600 гривень, 2,1 години на підготовку та написання зустрічного позову, що становить 650 гривень, 1 година на розгляд та аналіз заяви КП «Міськавтотранс» про уточнення позовних вимог, що складає 300 гривень, а також дорожні витрати в розмірі 450 гривень. Витрати на ознайомлення з матеріалами справи в розмірі 450 гривень та на розгляд і аналіз заяви КП «Міськавтотранс» про уточнення позовних вимог у розмірі 300 гривень, з урахуванням характеру правової допомоги, суд вважає обгрунтованими. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що зустрічний позов та заперечення на позовну заяву подані [PERSON] 11 листопада 2015 року, а договір про правову допомогу укладений лише 29 листопада 2015 року та кошти на правову допомогу відповідно до прибуткового касового ордера № 01 (а.с. 177) сплачені [PERSON] 29 листопада 2015 року. Тому витрати на підготовку та написання заперечення на позов і на підготовку та написання зустрічного позову, що відповідно до рахунка № 00001/Т від 29 листопада 2015 року становить 1250 гривень, суд не може визнати обгрунтованими. Також, не підтверджені жодними доказами дорожні витрати адвоката в розмірі 450 гривень. Більше того, такі витрати є не витратами на правову допомогу, а витратами сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, відповідно до ст. 85 ЦПК України. За таких обставин суд прийшов до переконання, що документально підтвердженими, обгрунтованими та фактично понесеними [PERSON] є витрати на правову допомогу в розмірі 1800 гривень. Однак, враховуючи суму заявлених вимог відповідно до уточненого розрахунку станом на 07 квітня 2016 року в розмірі 1200 гривень заборгованості та 2205,60 гривень пені, що разом складало 3405,60 гривень, та те, що позов задоволено частково на суму 1246,42 гривень, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката підлягають до часткового задоволення пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 658,80 гривень, які слід стягнути з КП «Міськавтотранс». На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 321, 526, 527, 530, 550, 631, 759, 762, 765, 766, 770, 773, 778, 782 ЦК України,

Outcome: partial