Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

В лютому 2013 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за договором "Автопакет" № 749711/МБ від 17.01.2008 р., що складає 40 726,22 доларів США, що станом на 30.01.2013 року еквівалентно згідно курсу НБУ сумі у 325 524,69 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3255,24 грн. 10.06.2013 року у справі було ухвалено заочне рішення, яке внаслідок подання відповідачем заяви про його перегляд було ухвалою суду від 3.02.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, і просить задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що згідно п. 7.3 кредитного договору, укладеного між сторонами, позовна давність складає 10 років. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що дійсно отримав кредитні кошти, але вважає, що за час, коли він перебував під вартою, він з незалежної від нього причини не міг належно виконувати умови кредитного договору, тому за цей період має бути звільнений від відповідальності (нарахованої банком неустойки). Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив і просить в його задоволенні відмовити. Додатково пояснив, що банком при зверненні з позовною заявою порушено правила підсудності, а також умови щодо звернення до поручителя, внаслідок чого порука припинилася. Крім того, банком помилково обраховано пеню, яка має становити 471 долар США в межах визначеного законом річного строку. Співвідповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснивши, що вона є поручителем за кредитом її колишнього чоловіка [PERSON], з котрим в 2012 році вони розлучились. За весь час дії договору вона не отримувала від банку жодних повідомлень про заборгованість і не знала про її існування, вважаючи, що позичальник розрахувався самостійно. Вважає, що її порука припинилась. В судове засідання 4.05.2016 року не зявилась, повідомлена про час та місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи закінчити у її відсутність з врахуванням наданих нею заперечень. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача та співвідповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 17 січня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Надра», як позикодавцем, [PERSON] як позичальником та [PERSON] як поручителем було укладено договір «Автопакет» № 749711/МБ (далі: договір) на суму кредиту 27723,00 дол. США на придбання автотранспортного засобу зі сплатою відсотків 14,4%, з терміном погашення до 16 січня 2013 року. За умовами договору [PERSON] зобовязалась відповідати по зобовязаннях [PERSON] в повному обсязі солідарно з ним. Позичальником зобовязався сплачувати мінімально необхідний платіж 530 доларів США щомісячно до 18 числа поточного місяця (пункти 2.2.1, 2.2.3 договору). Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредитні кошти, тоді як позичальник допустив порушення взятих на себе зобов'язань. Так, останній із платежів позичальник здійснив 28.04.2010 року, після чого банк 11.02.2013 року, по закінченню строку, в який кредит мав би бути повністю повернутий, звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до п. 7.3 договору, сторони погодили збільшення строку позовної давності до 10 років, тому позовні вимоги заявлені позивачем без пропуску такого строку. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON], виконаного позивачем (а.с. 9), станом на 30 січня 2013 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 25071,65 доларів США,\~10393,75 доларів США - по сплаті відсотків (разом 35465,40 доларів США). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин борг за тілом кредиту та процентами на загальну суму 35465,40 доларів США слід стягнути на користь позивача в повному обсязі. Разом з тим, як розяснено в абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При цьому, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 2.07.2014 року у справі N 6-79цс14, аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Офіційний курс НБУ станом на час ухвалення рішення суду становить 2520,0907 гривень за 100 доларів США. Таким чином, еквівалент заборгованості за тілом кредиту та відсотками в національній валюті згідно вище вказаного офіційного курсу Національного банку України становитиме: 35465,40 доларів США х 2520,0907 гривень : 100 доларів США = 893760,25 грн. Згідно частин 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В укладеному між сторонами договорі строк поруки визначений не був, таким чином, порука за ним припинилася з того моменту, коли банк як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. При цьому строком виконання основного зобовязання є строк, в який мав би бути сплачений кожен з мінімальних щомісячних платежів, а вимога до поручителя це виключно позовна вимога, котрої у даних правовідносинах до дати звернення до суду з даним позовом банком заявлено не було. Таким чином, порука [PERSON] перед позивачем за зобовязаннями [PERSON] припинилася щодо прострочених платежів, які передували шести місяцям до дати остаточного погашення заборгованості (оскільки позивач не заявляв вимог щодо дострокового погашення всієї суми кредиту), тобто до 16.07.2012 року. В межах даного шестимісячного строку порука є чинною щодо 5005,22 доларів США тіла кредиту (3180,00 доларів США: 530 доларів США х 6 місяців) та процентів (1825,22 доларів США: 310,89 доларів США + 300,86 доларів США + 310,89 доларів США + 300,86 доларів США + 310,89 доларів США + 290,83 доларів США), виходячи із розрахунку заборгованості, виконаного позивачем і наявного у справі. Еквівалент зазначеної суми згідно офіційного курсу НБУ станом на дату розгляду даної справи судом становить 126136,08 грн. Вказану суму боргу за тілом кредиту та відсотками слід стягнути з відповідача та співвідповідача солідарно, решту (30640,18 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 767624,16 грн.) стягнувши з відповідача одноособово, тим самим в задоволенні решти вимог до поручителя відмовивши. Неустойка, нарахована позивачем за допущене позичальником прострочення, в сумі 2753,11 доларів США пені та 2507,71 доларів США штрафу підлягає до стягнення в національній валюті та в розмірі, зменшеному судом в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме з врахуванням тієї істотної обставини, що з 19.07.2010 року щонайменш по 30.05.2013 року відповідач перебував під вартою в звязку з розглядом кримінальної справи щодо нього. Зазначені обставини підтверджуються вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10.10.2011 року, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 1.06.2012 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2013 року, копії котрих наявні у справі. Розмір, до якого за наявних обставин суд вважає за необхідне зменшити неустойку, становить 12000 грн. Суд не бере до уваги заперечень представника відповідача в тій частині, що вище наведена обставина є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, оскільки, відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Разом з тим, відповідач почав допускати прострочення, ще не перебуваючи під вартою. Судові витрати у справі слід стягнути з відповідачів на користь позивача в силу ст. 88 ЦПК України, тобто в сумі по 1627,62 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial