Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про зобов'язання відповідача закрити банківський рахунок та перерахувати грошові кошти у сумі 55990,00 грн., які знаходяться на ньому, на банківський рахунок позивача в іншій фінансовій установі та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., які в подальшому уточнила і остаточно просила суд зобов'язати відповідача закрити банківський рахунок та перерахувати грошові кошти у сумі 52583,48 грн., які знаходяться на ньому, на банківський рахунок позивача в іншій фінансовій установі та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., посилаючись на те, що відповідач відмовляється закрити її поточний рахунок та виконати розпорядження позивачки про перерахування залишку грошових коштів на рахунок позивачки у іншій фінансовій установі. У судове засідання представник позивача не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з,явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року між ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (в особі ТВБВ №10020/0328 Філії Харківське обласне управління») та [PERSON] укладено Договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відкрито поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Пенсійний» та випущено платіжну картку . За умовами п. 1.1. Договору, Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту рахунок за тарифним пактом «Пенсійний» та надає платіжну картку типу Mastercard Debit Standart. Відповідно до п. 1.2. Договору, банк зобов'язується приймати та зараховувати на Рахунок грошові кошти, які надходять на рахунок Клієнта, та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки, в межах Витратного ліміту. Відповідно до п. 4.2 Договору,сторони домовилися , що всі інші його умови, зокрема, перелік операцій, що вчиняються Банком за Рахунком, в тому числі за допомогою системи WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або Mobile-банкінг «Ощад 24/7», права та обов'язки Сторін, їх відповідальність, порядок нарахування процентів визначаються Правилами та тарифами , правилами відповідної Міжнародної платіжної системи та нормами чинного законодавства України та Інструкцією користувача ( правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «ОЩАДБАНК» , затверджені постановою правління АТ «Ощадбанк» від 12.09.2014 р . (надалі - Правила). Пунктом 2.10. Правил (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин жовтень-грудень 2014 року, затвердженою постановою правління АТ «Ощадбанк» від 12.09.2014 р .) передбачалося, що Клієнтами або іншими особами може здійснюватися поповнення Рахунку способами, що не суперечать чинному законодавству України. При поповненні Рахунку через Платіжний термінал/Банкомат, що підтримує таку функцію, використовується Картка або реквізити Картки (номер Картки, строк її дії тощо). Згідно із пунктом 2.11. Правил, при поповненні Рахунку готівковим або безготівковим шляхом у валюті Рахунку, Банк зараховує кошти на Рахунок не пізніше 2 (двох) операційних днів з моменту отримання їх Банком. При поповненні Рахунку через POS-термінал Банк зараховує такі кошти на Рахунок миттєво. На Рахунок не можуть бути зараховані грошові кошти у валюті, що є відмінною від валюти Рахунку. Пунктами 4.2.1, 4.2.2 Правил встановлено, що на Рахунок зараховуються суми пенсій, соціальної допомоги та прирівняних до них виплат, що перераховані відповідними державними та іншими органами, які здійснюють нарахування і виплату пенсій, соціальної допомоги та прирівняних до них виплат. Клієнт має право особисто або через інших осіб здійснювати поповнення Рахунку способами, що не суперечать чинному законодавству України. Згідно із виписками з поточного рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період з 23.10.2014 року по 09.06.2016 року надійшли грошові кошти у загальній сумі 66536,15 грн., у тому числі: пенсія у зв'язку з втратою годувальника у сумі 31536,15 грн., внесення готівки через POS-термінал Банку - у сумі 35000,00 грн. . Дослідженими судом доказами не підтверджується факт надходження на поточний рахунок позивачки 02.08.2016 року пенсії у розмірі 1592,75 грн. В той же період (з 02.12.2014 року по 05.10.2015 року) за вказаним Рахунком були здійснені видаткові операції: розрахунки у торгівельних мережах на суму 15519,92 грн. та оплата розрахунково-касового обслуговування 25,50 грн. Таким чином, згідно із виданими відповідачем Виписками з банківського рахунку, станом на 09.06.2016 року на відкритому позивачці поточному рахунку № [NUMBER] знаходилися грошові кошти у сумі 50990,73 грн. 09 грудня 2015 року позивачка звернулася до ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» із заявою про усунення її прав споживача фінансових послуг у зв'язку із блокуванням операцій за її платіжною карткою . Відповідач листом № 22-05/488-434/т від 24.12.2015 року відмовився усунути вказані порушення посилаючись на те, що під час розвантаження касети банкомату виявлено пошкоджені шляхом нанесення фарби банкноти номіналом 200 грн. кількістю 30 штук, які були внесені на поточний картковий рахунок позивачки її сином [PERSON], внаслідок чого платіжна картка позивачки була заблокована і Київським ВП ГУНП в Харківській області порушено кримінальне провадження № 12015220490006072 . 21 грудня 2015 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору банківського рахунку № [NUMBER] від 24 жовтня 2014 року та заявою про закриття банківського рахунку № [NUMBER] перерахування залишку грошових коштів на рахунок № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для поповнення рахунку № [NUMBER] . 11.06.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про виконання її заяви від 21.12.2015 року про розірвання договору, закриття банківського рахунку та перерахування залишку грошових коштів. Відповідач листом № 18/2-10/851 від 29.06.2016 року відмовив позивачці у розірванні договору та закритті рахунку . В обґрунтування відмови послався на поповнення поточного рахунку позивачки грошовими коштами у сумі 35000,00 грн. пошкодженими при надзвичайних подіях банкнотами та зазначив, що вказані грошові кошти будуть знаходитися на поточному рахунку позивачки до прийняття Національним банком України рішення щодо вказаної ситуації. 08.07.2016 року позивачка повернула відповідачеві платіжну картку № [NUMBER], емітовану відповідачем для користування поточним рахунком № [NUMBER], яку відповідач згідно із відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення отримав 11.07.2016 р. . На момент розгляду справи відповідач договір банківського рахунку № [NUMBER] від 24 жовтня 2014 року не розірвав, банківський рахунок № [NUMBER] закрив, залишок грошових коштів у сумі 50990,73 грн. на рахунок № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для поповнення рахунку № [NUMBER] не перерахував. Згідно із статтею 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно із пунктами 2, 3 Правил, Клієнт має право користуватися грошовими коштами, які знаходяться на Рахунку за допомогою платіжної картки або шляхом зняття грошових коштів у касі Банку. У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживача», виконавець має надати споживачеві послугу належної якості. Стаття 1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до пп. 2.5, 3.4.2. 3.4.4. ,3.4.5.Правил, Банк має право блокувати платіжну картку у випадках, коли вона використовується з метою, що не відповідає чинному законодавству України, в тому числі з метою здійснення підприємницької та інвестиційної діяльності, а також оплати вартості товарів або послуг, обіг яких заборонено чинним законодавством України, при невиконанні ним умов п.3.1 цих Правил; у випадку, коли працівники Банку не можуть зв'язатися з Клієнтом для отримання його згоди на це, але мають обґрунтовані підозри в несанкціонованому використанні Картки, що може призвести до завдання збитків Клієнту або Банк.; у разі відсутності можливості зв'язатися з Клієнтом у випадках та в порядку, встановленому п.3.3.3 Правил, встановити обмеження на проведення операцій з використанням Картки. На обґрунтування підстав відмови у закритті банківського рахунку та перерахуванні грошових коштів у сумі 50990,73 грн. відповідач послався на кримінальне провадження № 12015220490006072. Проте, згідно листа слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області Хальзової Д.І. № 61/89аз від 23.06.2016 року, позивачка [PERSON] не має ніякого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 12015220490006072 та у вказаному кримінальному провадженні не допитувалась . Відповідач не надав суду доказів, що вказане кримінальне провадження пов'язане із спірними правовідносинами або що в його рамках у встановленому законом порядку обмежувалися права позивачки на розпорядження грошовим и коштами, які знаходяться на спірному рахунку. Щодо обставин поповнення рахунку позивачки пошкодженими при надзвичайних подіях банкнотами на суму 35000 грн. суд приходить до наступних висновків. Згідно із п. 7 Розділу XII Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженою Постановою НБ України № 435 від 22.07.2014 р. (в редакції станом на 01.12.2014 р.) (далі - Інструкція 435), банк у разі неможливості вивезення готівки та інших цінностей на підставі розпорядження Національного банку пошкоджує готівку спеціальною фарбою або в інший спосіб, що забезпечить втрату платіжних ознак готівки грошових знаків. Про факт пошкодження готівки оформляється акт у довільній формі із зазначенням номіналу, кількості та суми готівки, який підписується всіма залученими до цієї роботи працівниками банку. Акт про пошкодження або знищення готівки та інших цінностей є підтверджувальним документом для відшкодування банку коштів за пошкоджені або знищені цінності. Згідно із п. 16 Розділу XII Інструкції 435 (в редакції ПНБУ № 798 від 08.12.2014 р., яка набула чинності 12.12.2014 року), банк у разі неможливості вивезення готівки та інших цінностей на підставі розпорядження Національного банку пошкоджує готівку розчинами, що фарбують чи склеюють, штампом «Неплатіжна» або обрізанням/обпалюванням 50% від загальної площі або в інший спосіб, що забезпечить втрату платіжних ознак грошових знаків. Про факт пошкодження або знищення готівки оформляється акт у довільній формі із зазначенням номіналу, кількості, суми готівки та способу пошкодження (зазначаються вид та колір використаних речовин, інші характерні ознаки пошкоджень - приблизна площа відсутніх частин банкнот, вид перфорації тощо) або знищення. Акт про пошкодження готівки підписується всіма залученими до цієї роботи працівниками банку, а акт про знищення готівки підписується, крім працівників банку, членами комісії територіального управління, які були присутні під час знищення готівки. Таким чином суд приходить до висновку, що станом на 01.12.2014 року, за умови надзвичайного режиму та за наявності відповідного розпорядження Національного банку України, банкам було надано право з метою позбавлення платіжних ознак готівки грошових знаків, приводити банкноти в неплатоспроможний стан шляхом їх пошкодження і факт пошкодження може бути підтверджений Актом про пошкодження або знищення готівки. Відповідач на підтвердження своїх доводів про пошкодження внесених на поточний рахунок позивачки грошових коштів відповідних актів суду не надав. Стосовно права банка вилучати пошкоджені при надзвичайних подіях банкноти судом встановлено наступне. На момент виникнення спірних правовідносин (01.12.2014 року), обіг готівкових коштів в Україні регулювався Інструкцією про ведення касових операцій банками України, затвердженою постановою правління Національного Банку України № 174 від 01.06.2011 року (далі - Інструкція № 174) (із змінами, внесеними ПНБУ № , згідно із Згідно із пп.4.1 п. 4 Розділу IV Інструкції № 174: банк (філія, відділення) у разі виявлення під час приймання, видачі, оброблення готівки сумнівних щодо справжності банкнот (монет) національної та іноземної валюти, а також неплатіжних, навмисно пошкоджених з метою шахрайських дій, банкнот національної валюти зобов'язаний вилучити їх з оформленням довідки про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження (додаток 18) у трьох примірниках. Станом на 19.02.2015 року постановою НБУ № 113 від 19.02.2015 року до сумнівних щодо справжності та платіжності банкнот (монет) віднесено пошкоджені під час надзвичайного режиму банкноти національної валюти. Таким чином, банки набули права вилучати пошкоджені під час надзвичайного режиму банкноти 12.12.2014 року після внесення постановою № 798 від 08.12.2014 р. змін у п. 17 Розділу XII Інструкція № 435. Крім того, згідно з копією Електронного листа НБУ № 45-120/58268 від 09.10.2014 року , у разі звернення юридичних або фізичних осіб щодо обміну банкнот гривень, які мають пошкодження у вигляді загального або локального (плями) забруднення різного кольору, банки мають вилучати їх, як сумнівні та передавати до територіальних управлінь Національного банку України для проведення досліджень. При встановленні, що банкноти пошкоджені спеціальною фарбою або в іншій спосіб, установа НБУ, яка провела дослідження, надсилає відповідне повідомлення про вилучення таких банкнот до правоохоронних органів за місцем вилучення або проведення дослідження. Банкноти, що пошкоджені, акт про дослідження, інші документи щодо їх вилучення та пошкодження передаються до правоохоронних органів у порядку, встановленому для підроблених банкнот. Відповідач не надав суду доказів поповнення поточного рахунку позивачки банкнотами, пошкодженими при надзвичайних подіях, доказів проведення дослідження банкнот, доказів передачі вказаних матеріалів до правоохоронних органів тощо. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для обмеження права позивача розпоряджатися належними їй грошовими коштами. Щодо розірвання договору банківського рахунку судом встановлено наступне. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно з ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Пунктом п. 4.1 Договору визначено, що клієнт має право в будь-який момент дії Договору ініціювати розірвання цього Договору шляхом звернення до Банку з заявою про закриття Рахунку та припинення дії Картки, за умови здійснення розрахунків з Банком в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору банківського рахунку, закриття рахунку, припинення дії платіжної картки та перерахування залишку грошових коштів на її інший рахунок 21.12.2015 року. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що договір банківського рахунку № [NUMBER] від 24 жовтня 2014 року є розірваним з 21.12.2015 року. З аналізу статей 653, 1066-1067 ЦК України вбачається, що банківський рахунок не може існувати без укладення відповідного договору. Згідно із п. 8.3. Правил, Банк за наявності коштів на Рахунку, який закривається на підставі заяви Клієнта, впродовж 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати подання Клієнтом заяви про закриття Рахунку здійснює завершальні операції за Рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням Клієнта тощо). Пунктом 8.4 Правил зазначено, що датою закриття Рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим Рахунком день. Якщо на Рахунку немає залишку коштів, а заява подана в операційний час Банку, то датою закриття Рахунку є день отримання Банком цієї заяви. Пунктом 3 статті 1075 ЦК України передбачено, що залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або перераховується за його вказівкою на інший рахунок у строки та в порядку, встановленому банківськими правилами. Відповідно до п. 3.3.5. Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «ОЩАДБАНК», у випадку закриття Рахунку та припинення дії Картки, відповідач зобов'язаний виплатити залишок коштів, що знаходяться на Рахунку, готівкою або перерахувати його на інший рахунок згідно з письмовою заявою Клієнта впродовж 31 (тридцяти одного) календарного дня з моменту подання заяви про закриття Рахунку, припинення дії Карток та їх повернення. З огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач в порушення вказаних положень закону безпідставно відмовив позивачу у закритті банківського рахунку та перерахуванні грошових коштів на рахунок, вказаний у заяві про закриття банківського рахунку. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. Законом від 22 вересня 2011 р. № 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" указана норма доповнена частиною другою, за якою у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно із статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII (в редакції Закону від 19 травня 2011 р. № 3390-VI), згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-XII споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 711 ЦК шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Таким чином, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Перелік способів захисту цивільних справ, зазначений в статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав передбачає примусове виконання обов'язку в натурі. За таких обставин, враховуючи вишевизначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з Відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial