Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

До Малиновського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за відчуження без згоди подружжя спільного майна, в якому посилалася на те, що з 15.11.2014р. вона перебуваючи у шлюбі з відповідачем, за спільні кошти подружжя придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею 97,5кв.м., житловою площею 57,0кв.м., яка була оформлена на кожного з подружжя в рівних частках. Також вона з відповідачем придбали автомобіль Lexus LX 570, VIN код JTJHY00W284001491, 2008 року випуску, держ.номер [NUMBER] , який був оформлений на ім`я відповідача і перебував з березня 2019р. виключно у його володінні та користуванні. Від шлюбу є донька - [PERSON] , [INFO] . З березня 2019 року стосунки між сторонами погіршилися, відповідач виселився з квартири, забрав свої особисті речі та деякі предмети домашнього побуту та меблі без згоди позивача. У квітні 2019 року позивач із сайту [PERSON] дізналася, що відповідач продає придбаний у шлюбі автомобіль, у зв`язку з чим позивач звернулася до відповідача і попередила про незаконність таких дій, проте він до уваги це не взяв. Позивач звернулася до спеціаліста-автотоварознавця [PERSON] із заявою про проведення оцінки спірного автомобіля із врахуванням вихідних даних, які вказав відповідач у об`яві про продаж автомобіля. Згідно звіту №03-017 спеціаліста-автотоварознавця [PERSON] середня ринкова вартість такого автомобіля складає 939109,78грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за відчуження без її згоди Ѕ частини вартості автомобіля Lexus LX 570, VIN код JTJHY00W284001491, 2008 року випуску, держ.номер [NUMBER] в сумі 469554,89грн. та судовий збір в сумі 4695,55грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019р. справу передано судді Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.08.2019р. відкрито провадження у справі №521/13346/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за відчуження без згоди подружжя спільного майна та призначено підготовче судове засідання на 26.09.2019р. 14.00 год., у якому декілька разів було оголошено перерву. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2020р. підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті на 17.02.2020р. 10.00 год. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2020р. в задоволенні клопотання [PERSON] про об`єднання справ відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2020р. в задоволенні повторного клопотання [PERSON] про об`єднання справ відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2020р. клопотання [PERSON] про витребування доказів залишено без розгляду. Позивач та представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити з урахуванням звіту про оцінку транспортного засобу Lexus LX 570, держ.номер [NUMBER] , складеного 11.04.2019р. на дату відчуження спірного автомобіля, який було надано представником відповідача. Відповідач\~та його\~представник в\~судове засідання\~не з`явилися,\~сповіщені належним\~чином.\~ Відповідач\~надав \~пояснення,\~в яких\~позовні вимоги\~не визнав,\~вказуючи,\~що \~вказаний автомобіль\~було придбано\~ виключно\~за його\~кошти,\~оскільки позивач\~ніякого доходу\~не мала,\~гроші від\~продажу автомобіля\~знаходилися у\~квартирі,\~де проживає\~позивач і\~до якої\~відповідач немає\~доступу,\~витрачалися в\~інтересах сім`ї\~на спільні\~потреби.\~Просив у\~задоволенні позовних\~вимог відмовити,\~розгляд клопотання\~про об`єднання\~справ провести\~у його\~відсутності та\~після прийняття\~рішення стосовно\~вказаного клопотання\~відкласти підготовче\~судове засідання\~у зв`язку з неможливістю із-за карантину прибуття його представника у судове засідання. Позивач та її представник заперечували проти відкладення розгляду справи посилаючись на те, що відповідач та його представник зловживають процесуальними правами і не з`являються в судові засіданні по цій справі, посилаючись на карантин, однак у судові засідання по іншій справі, де відповідач є позивачем, він та його представник приходять раніше призначеного часу. Суд вважає причини неявки відповідача та його представника є неповажними, а тому продовжує розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши письмові докази, та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонами не оспорюється, що з 15.11.2014р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1604. (а.с.6) Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.7) 10.05.2018 [INFO] на ім`я відповідача зареєстровано автомобіль Lexus LX 570, VIN код [NUMBER] , 2008 року випуску, держ. номер [NUMBER] , про що свідчить повідомлення регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 24.10.2019р. а також копія технічного паспорту на вказаний автомобіль. (а.с.39,44,88) 11.04.2019р. спірний автомобіль за договором купівлі-продажу було перереєстровано на [PERSON] . (а.с.44) Згідно звіту про оцінку транспортного засобу Lexus LX 570, держ.номер [NUMBER] , складеного Приватним підприємством «Цезар», станом 11.04.2019р. вартість вказаного автомобіля складає 686\~400грн. У цьому звіті зазначено, що обстеження стану об`єкта оцінки проводилося шляхом візуального огляду та вивчення необхідної документації.(а.с.68-92) Оскільки позивач не надавала відповідачу своєї згоди на відчуження вказаного автомобіля, то продаж відповідачем здійснено з метою приховання його від поділу, що є порушенням майнових прав позивача. Також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували згоду позивачки на продаж зазначеного автомобіля та докази отримання нею коштів за продаж цього автомобіля. Статтями 60-61 Сімейного кодексу України (в редакції станом на 10.05.2018р.) передбачено , що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається,\~що кожна\~річ,\~набута за\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. Об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~є заробітна\~плата,\~пенсія,\~стипендія,\~інші доходи,\~одержані одним\~із подружжя. Якщо\~одним із\~подружжя укладено\~договір в\~інтересах сім`ї,\~то гроші,\~інше майно,\~в тому\~числі гонорар,\~виграш,\~які були\~одержані за\~цим договором,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.ст.65,69\~Сімейного кодексу\~України дружина,\~чоловік розпоряджаються\~майном,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~за взаємною\~згодою. При\~укладенні договорів\~одним із\~подружжя вважається,\~що він\~діє за\~згодою другого\~з подружжя.\~Дружина,\~чоловік має\~право на\~звернення до\~суду з\~позовом про\~визнання договору\~недійсним як\~такого,\~що укладений\~другим із\~подружжя без\~її,\~його згоди,\~якщо цей\~договір виходить\~за межі\~дрібного побутового. Для\~укладення одним\~із подружжя\~договорів,\~які потребують\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~а також\~договорів стосовно\~цінного майна,\~згода другого\~з подружжя\~має бути\~подана письмово.\~Згода на\~укладення договору,\~який потребує\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~має бути\~нотаріально засвідчена. Договір,\~укладений одним\~із подружжя\~в інтересах\~сім`ї,\~створює обов`язки\~для другого\~з подружжя,\~якщо майно,\~одержане за\~договором,\~використане в\~інтересах сім`ї. Дружина\~і чоловік\~мають право\~на поділ\~майна,\~що належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності,\~незалежно від\~розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно п.п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя \~до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України).\~Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Автомобіль Lexus\~LX\~570,\~VIN\~код [NUMBER] ,\~2008\~року випуску,\~держ.номер\~ [NUMBER] був зареєстрований на ім`я відповідача, належав подружжю на праві спільної сумісної власності, і тому відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Також пунктом 19 вказаної Постанови Пленуму ВСУ вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму ВСУ визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно із частинами першою, третьою\~статті 368 ЦК України\~спільна власність\~двох або більше осіб\~без визначення часток\~кожного з них у праві власності\~є спільною сумісною власністю.\~Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 364, частиною 3 статті 370 Цивільного кодексу України, встановлено, що співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки. З вказаного випливає, що звернення до суду з вимогами про стягнення компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є одним із способів поділу такого майна. Таким чином, той факт, що позивач заявила вимогу про стягнення грошової компенсації вартості майна, набутого за час перебування у шлюбі, є свідченням того, що сторони не дійшли згоди щодо поділу майна і позивач, звертаючись до суду з даним позовом, бажала виділити належну її частку у праві спільної сумісної власності подружжя і це не є виходом за межі позовних вимог, якими є поділ майна подружжя, оскільки здійснити розподіл даного майна між сторонами в натурі неможливо, так як відповідач розпорядився спірним майном на власний розсуд і право власності на спірний автомобіль зареєстровано за третіми особами. Згідно ст.57\~Сімейного кодексу\~України (в редакції станом на 10.05.2018р.) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною\~власністю дружини\~та чоловіка\~є речі\~індивідуального користування,\~в тому\~числі коштовності,\~навіть тоді,\~коли вони\~були придбані\~за рахунок\~спільних коштів\~подружжя. Особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є\~премії,\~нагороди,\~які вона,\~він одержали\~за особисті\~заслуги.\~Суд може\~визнати за\~другим з\~подружжя право\~на частку\~цієї премії,\~нагороди,\~якщо буде\~встановлено,\~що він\~своїми діями\~(ведення\~домашнього господарства,\~виховання дітей\~тощо)\~сприяв її\~одержанню. Особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є\~кошти,\~одержані як\~відшкодування за\~втрату (пошкодження)\~речі,\~яка їй,\~йому належала,\~а також\~як відшкодування\~завданої їй,\~йому моральної\~шкоди. Особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є\~страхові суми,\~одержані нею,\~ним за\~обов`язковим\~особистим страхуванням,\~а також\~за добровільним\~особистим страхуванням,\~якщо страхові\~внески сплачувалися\~за рахунок\~коштів,\~що були\~особистою приватною\~власністю кожного\~з них. Суд\~може визнати\~особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка майно,\~набуте нею,\~ним за\~час їхнього\~окремого проживання\~у зв`язку\~з фактичним\~припиненням шлюбних\~відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми\~закону\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що зазначений автомобіль було придбано за його особисті кошти та те, що частина коштів, отриманих від реалізації спірного автомобіля, були витрачені на спільні потреби, а інша частина залишилася у належній відповідачу квартирі, в якій наразі проживає позивач, оскільки доказів викладеного суду не надано. Суд критично ставиться до звіту №03-017 спеціаліста-автотоварознавця [PERSON] від 12.04.2019р., згідно якому середня ринкова вартість такого автомобіля складає 939109,78грн., оскільки цей звіт було складено без огляду спірного автомобіля. Таким чином,\~з урахуванням\~висновків Верховного\~Суду,\~викладених у\~постановах від 27 травня 2020 року у справі № 466/6385/15 (провадження № 61-39986св18) та від 05.06.2020р. у справі №599/2169/17 (провадження №61-44567св18), суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ частини вартості транспортного засобу Lexus LX 570, 2008 року випуску, держ.номер [NUMBER] , згідно звіту, складеного Приватним підприємством «Цезар» від 11.04.2019р., що складає 343\~200грн.(686 400 : 2 = 343\~200). Позивачем сплачено судовий збір в сумі 4695,55грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в сумі 3432грн. (343 200 х 1% =3423).

Outcome: partial