Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №3 по вул.Царичанська (Кірова), будинок 91-б в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області та зняти їх з реєстрації. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач [PERSON] вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі вона проживає сама, проте в ній зареєстровані також її діти - відповідачі в справі [PERSON] та [PERSON], які з моменту реєстрації жодного дня не проживали і не проживають на даний час в її квартирі. Її син з 2004 року працює та проживає в Росії, а донька з 2009 року проживала в Польщі, а на даний час проживає в США. Вказує, що між нею та відповідачами не укладались жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням у вищевказаній квартирі, витрати на утримання квартири відповідачі не несуть, комунальних послуг не сплачують. Добровільно знятись з реєстрації з місця проживання з належної їй квартири відповідачі відмовляються, хоча фактично ніколи не проживали в ній, що позбавляє її права на нарахування житлової субсидії. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі за станом здоров'я, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи без його участі, в якій дає свою згоду на зняття його з реєстрації місця проживання з квартири [ADDRESS] позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася. Надіслала електронною поштою на адресу суду заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно приписів ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У підготовчому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується правовстановлюючими документами на квартиру (а.с. 7-9). В даній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі в даній справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області №3070 від 26.09.2018 року та Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 10-11). Відповідачі в даній справі були зареєстровані у вищевказаній квартирі як члени сім'ї власника - позивача [PERSON] Проте, фактично ніколи не проживали за вищевказаною адресою. Між ними не укладалися жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням, витрати на утримання квартири відповідачі не несуть. Таким чином, власником квартири (позивачем) обґрунтовано заявлено вимогу про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] а тому позовні вимоги в цій частині заявлених вимог підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо заявленої вимоги про зняття відповідачів з реєстрації за вказаною вище адресою, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, ч. 2 ст.16 ЦК України чітко визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом і такий спосіб захисту як зняття з реєстрації не передбачений приписами вказаної статті. Вирішення питань щодо реєстрації чи зняття з реєстрації здійснюється відповідними органами реєстрації, а отже вирішення даного питання належить до компетенції Головного Управління ДМС України в Дніпропетровській області та її територіальних відділень, а тому в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial