Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], в якому зазначив, що 31.05.2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2900,00 грн., зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, станом на 31.07.2017 р. виникла заборгованість у розмірі 16563,92 грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31.05.2010 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2900,00 грн. зі сплатою за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник повинен щомісяця повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, винагородам, а також іншим витратам згідно умов. Відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 16563,92грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з тіла кредиту у розмірі 1869,11грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 13429,86грн. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань в порядку п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Враховуючи, що в порядку ч.2 ст. 549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 764,95 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Водночас, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial