Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позовна заява обґрунтована тим, що 03 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Ходачинською Н.І. Відповідно до п.1.1 вказаного договору позивач передає, а відповідач приймає у власність земельну ділянку площею 0,0201 га, кадастровий номер 561030000002:001:3124 за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1. Договору передбачено, що продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 90 000,00 грн. і розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу на таких умовах: 5000,00 грн. відповідач передає позивачу до підписання даного договору, а решту - 85000,00 грн. відповідач зобов`язується передати позивачу до 03.09.2015. Факт повного розрахунку підтверджується заявою позивача, підпис на якій має бути засвідчений в нотаріальному порядку. Позивач зі свого боку виконав покладені на нього договором зобов`язання в частині продажу та передання відповідачу земельної ділянки за вищевказаною адресою, в порядку та на умовах передбачених цим договором. Однак, відповідач по справі не виконав грошового зобов`язання у відповідності із договором, грошові кошти позивачу не сплатив чим порушив законні права та інтереси позивача по справі. Враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03 березня 2015 року в розмірі 155360, 19 грн., з них: 90000 грн. сума боргу, 12381, 16 грн. 3% за невиконання грошового зобов`язання, 37979, 03 грн. інфляційні витрати, 15000 грн. моральна шкода. Ухвалою суду від 30 січня 219 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Романюк Л.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач зазначив, що 03 березня 2015 року між ним та відповідачкою по справі було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Оскільки на час укладення договору коштів у відповідача не було, домовились, що впродовж 6 місяців віддадуть всі гроші. Проте грошей ніхто не віддавав, це постійно відтягувалось, ніяких дій по поверненню боргу зі сторони відповідача не було, на зв`язок не виходили. Від імені відповідачки виступав її чоловік [PERSON] , який сам запропонував йому продати земельну ділянку. На земельній ділянці стояв старий шлаковий хлів. Ніяких коштів відповідачка йому не платила, а 5000 грн. нею було заплачено за нотаріальні послуги. Договір купівлі-продажу земельної ділянки читав та підписував. 5000 грн. ну руки не отримував. З питанням повернення боргу звертався до відповідачки неодноразово по телефону, письмових звернень не було, лише переписка по вайберу. Позовні вимоги просили задовольнити позов у повному обсязі. Окрім того, представник позивача просив стягнути з відповідача також 8500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, будучи належно повідомленою про день день, час та місце розгляду справи. Її представник адвокат Самолюк В.В. позовні вимоги не визнав, зазначив, що кошти за земельну ділянку відповідачем були повернуті, проте даний факт не засвідчено нотаріально, оскільки друга сторона відмовилась це зробити. Тому документального доказу повернення боргу немає. Після розрахунку майже два роки ніхто не мав ніяких претензій. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він чоловік відповідачки [PERSON] . Вони з дружиною у 2015 році продали однокімнатну квартиру та шукали будинок. Оскільки коштів у них не хватало, вони домовились, що заплатять за будинок, а за землю віддадуть гроші до вересня 2015 року. Переїхали в будинок, там проживали, він їздив на заробітки та частинами віддавав позивачу кошти за землю. Коли половину сплатив, почав готувати документи на добудову. Тоді вияснилось, що у позивача багато незаконних добудов, за які «висіли» штрафи на загальну суму близько 15000 грн. Коли він про це повідомив позивача, той сказав: «плати, я відрахую від суми боргу». Проте, документи доробити було нереально, тому вони змушені були цей будинок продати. Весь борг ними був погашений, крім 15000 грн. штрафів. Віддали позивачу 70000 грн. Він був присутній при укладанні договору купівлі-продажу, вони заплатили позивачу відразу 5000 грн., а інші 85000 грн. мали віддати до 03.09.2015 року. Кошти повертали у 2017 році кількома платежами. Він возив у м. Луцьк і передавав кошти позивачу, а також його зятю по 300$, 500$, 600$. Зять позивача неодноразово вимагав повернути ще 15000 грн., на що він пояснював, що це штрафи. Жодного доказу на виконання ними зобов`язання немає. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 4\~ст. 203 ЦК України\~встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Так, відповідно до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст.662 ЦК України\~продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно зст.663\~ЦК України\~продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст.\~655,\~657, ч.1 691, ч.2 ст.\~692, ч.1,\~2,\~3\~ст.\~695, ч.5 ст.\~694 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до\~ст.632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. Судом встановлено, що 03 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Ходачинською Н.І. Відповідно до п.1.1 вказаного договору позивач передає, а відповідач приймає у власність земельну ділянку площею 0,0201 га, кадастровий номер 561030000002:001:3124 за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1. Договору передбачено, що продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 90000,00 грн. і розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу на таких умовах: 5000,00 грн. відповідач передає позивачу до підписання даного договору, а решту - 85000,00 грн. відповідач зобов`язується передати позивачу до 03.09.2015. Факт повного розрахунку підтверджується заявою позивача, підпис на якій має бути засвідчений в нотаріальному порядку (а.с. 8-9). Вищевказана земельна ділянка належить позивачу згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 384896 (а.с. 10). 21.04.2017 позивачем на адресу відповідачки було направлено претензію, з вимогою сплатити заборгованість за договором купівлі - продажу земельної ділянки від 03.03.2015 у розмірі 162715, 70 грн. (а.с. 12). Згідно ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 635 ЦК України\~ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аргументуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачка за земельну ділянку не розрахувалась, а 5000 грн. нею було заплачено за послуги нотаріуса пов`язані з укладенням договору купівлі-продажу. Проте, як зазначено у п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного та підписаного сторонами 03.03.2015, 5000,00 грн. «покупець» передав «продавцю» до підписання даного договору, а решту - 85000,00 грн. «покупець» зобов`язується передати «продавцю» до 03.09.2015. А згідно п. 6.5 вказаного договору, витрати, пов`язані з укладанням цього договору та сплатою обов`язкових платежів несе «покупець». Як зазначає представник відповідачки, кошти за земельну ділянку нею були повернуті, проте жодного доказу на виконання даного зобов`язання не надано. Відповідно до п.2.2. договору, факт повного розрахунку підтверджується заявою позивача, підпис на якій має бути засвідчений в нотаріальному порядку. Тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 85000 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.03.2015. Вимоги позивача щодо стягнення 12381, 16 грн. 3% за невиконання грошового зобов`язання, 37979, 03 грн. інфляційних витрат та 15000 грн. моральної шкоди, задоволенню не підлягають враховуючи наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.03.2015 не передбачено відповідальності сторін у випадку не виконання чи неналежного виконання умов договору, що свідчить про відсутність підстав для застосування ч.2\~ст.625 ЦК України\~до спірних правовідносин. Тому підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми інфляції та 3% річних за невиконання зобов`язання відсутні. При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 3\~статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації , ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 під час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача. Позивач визначив моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, проте жодних доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань позивача надано не було, вказана сума є необґрунтованою, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2099, 16 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Згідно вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки в матеріалах справах відсутні визначені законом докази на підтвердження витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою адвоката , вимоги представника позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial