Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (особовий рахунок № 109089), опалювальна площа складає 41,9 кв.м. В той самий час, позивач надає відповідачу послуги з теплопостачання, за користування якими проводиться нарахування оплати відповідно до тарифів. Однак відповідач не в повному обсязі здійснював їх оплату, в результаті чого за період з 01.06.2007 року по 01.12. 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 12858,41 грн., яку просив стягнути з відповідача, також просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 1123,31 грн. та інфляційні витрати в сумі 3065,04 грн., та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. Окрім того, просили поновити пропущений строк звернення з даним позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судове засідання надала заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування поновлення строку позовної давності зазначила, що строк пропущений не з вини позивача, оскільки судом виданий судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості, який в подальшому був скасований, просила визнати причину пропуску строку поважною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що періодично ним сплачувались послуги за теплопостачання. Також просив суд застосувати строк позовної давності. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Судом встановлено, що власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] є відповідач [PERSON], 28.03. [INFO], що підтверджено особовим рахунком № 3628. (а.с.4) З розрахунку зробленого позивачем, вбачається, що заборгованість за тепловою енергією за особовим рахунок № 109089 за період з 01.06. 2007 року по 01.12. 2014 року складає 12858,41 грн., інфляційні витрати в сумі 3065,04 грн., 3% річних в сумі 1123,31 грн. (а.с.5-8) Як встановлено судом,\~Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області 16.09. 2014 року був виданий судовий наказ № 266/4091/14-ц (2-н/266/627/14) за заявою ККП «Маріупольтепломережа» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.06. 2007 року по 01.08. 2014 року у розмірі 15013,11 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполі від 17.10. 2014 року скасовано судовий наказ № 266/4091/14-ц. (а.с.9) Відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Суд не приймає доводи позивача щодо поважності пропуску строку позовної давності, оскільки відповідного обґрунтування та доказів поважності пропуску строку не надано. Разом із тим, заява про видачу судового наказу була подана у вересні 2014 року, що перервало строк перебіг позовної давності за вказаним спором лише в межах трирічного строку, тобто з вересня 2011 року. Таким чином, суд вважає за можливим задовольнити клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених вимог позивача, а тому позовні вимоги ККП "Маріупольтепломережа" за період з 01.06. 2007 року по 31.08. 2011 року задоволенню не підлягають. В судове засідання представником позивача [PERSON], подано розрахунок заборгованості за особовим рахунком № 109089 за період з вересня 2011 року по травень 2015 року включно, який складає 8105,21 грн., інфляційні витрати в сумі 3847,62 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 401,12 грн. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно ст. 68 ЖК України наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за житлово-комунальні послуги, що також передбачено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», за якою споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. На підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22 грудня 2010 року № 448 тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання для населення складають: центральне опалення в разі розрахунку протягом року на 1 кв. м. - 2,68 грн.; гаряче водопостачання за 1 куб. м. - 11,04 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних у розмірі 401,12 гривень, а також інфляційних витрат в сумі 3847,62 гривень, то відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого\~\~індексу інфляції за весь час прострочення,\~\~а також три проценти річних\~\~від\~\~простроченої\~\~суми,\~\~якщо\~\~інший\~\~розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Перевіривши надані позивачем письмові розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, які представлені у вигляді таблиць, суд визнає їх вірними та погоджується із даними, які містяться в них. З урахуванням встановлених держкомстатом індексів інфляції та сум щомісячних заборгованостей за період з вересня 2011 року по травень 2015 року, тобто в межах строку позовної давності, розмір інфляційних витрат внаслідок прострочення складає 3847,62 грн. Враховуючи кількість днів прострочення за період з вересня 2011 року по травень 2015 року та суму прострочення, сума 3% відсотків річних складає 401,12 грн. Вказані суми є відповідною компенсацією за несвоєчасне виконання відповідачем свого грошового зобов'язання та підлягають стягненню на користь позивача. Згідно до\~ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь позивача, сплачений позивачем при зверненні до суду вказаного позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial