Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.02.2020 року звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом до відповідача. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона 25.07.2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , який 15.01.2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час син навчається в Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», є студентом 2 курсу факультету «Будівельний» денної форми навчання, термін навчання становить з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання, крім побутових витрат є також необхідність витрат значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу для навчання дитини, щоденного виділення їй коштів на харчування та транспорт, придбання одягу та взуття, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду із відповідним позовом. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення ним навчання у зазначеному учбовому закладі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020 року суддя [PERSON] був визначений для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 03.03.2020 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. В зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 року суддя [PERSON] визначена для розгляду даної справи, яка їй була передана 16.09.2020 року в зв`язку з перебуванням на лікарняному в період з 10 по 15 вересня 2020 року. Ухвалою судді від 18.09.2020 року вказана позовна заява [PERSON] була залишена без руху та позивачу надано строку для усунення її недоліків Після виконання позивачем вимог вказаної ухвали, ухвалою судді від 12.10.2020 року у справі було відкрито провадження та визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зважаючи на тривале неотримання судом письмового підтвердження про отримання відповідачем копії позовної заяви з доданими до неї копіями документів, копії ухвали про відкриття провадження у справі, ухвалою судді від 31.12.2020 року було здійснено перехід від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, про що повідомлені сторони. В наданій суду 28.01.2021 року письмовій заяві позивач просила розгляд даної справи провести без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується його розпискою, відзив на позовну заяву не надав, 26.01.2021 року від нього до суду надійшла письмова заява з проханням долучити до матеріалів справи довідку з його місця роботи, копії постанов Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 16.03.2020 року та від 30.01.2020 року. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів передбачено ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 198 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з 25.07.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2015 року. У період шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу батьків [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачкою у даній справі [PERSON] , що не оспорювалося відповідачем, та знаходиться на її утриманні. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2015 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. На теперішній час син сторін - [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, навчається в Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», є студентом 2 курсу факультету «Будівельний» денної форми навчання, термін його навчання становить період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що підтверджується відповідною довідкою від 19.02.2020 року № 536, та потребує у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в зв`язку з чим позивачка перебуває в скрутному матеріальному стані, оскільки крім побутових витрат є необхідність у витрачені значних коштах на придбання необхідної для навчання сина літератури та методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на його харчування та проїзд у транспорт, придбання для нього одягу та взуття. Таким чином, оскільки повнолітня дитина сторін, яка продовжує навчання, проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею двадцяти трьох років за умови її навчання. При цьому спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка проживає разом із матір`ю. Встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СІЛАЙТ ГРУП», де працює на посаді директора комерційного і його щомісячний сукупний дохід за останні три місяці 2020 року на даному підприємстві становив 5 250,95 грн, з яких розмір щомісячного утримання у цей період становив 2 714,73 грн. Будь-яких доказів наявності на утриманні інших осіб, а так саме наявності перешкод за станом здоров`я для надання матеріальної допомоги на утримання сина відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" загальний показник прожиткового мінімум на одну особу з 01.01.2021 році встановлено в розрахунку на місяць у розмірі 2189 грн. З матеріалів справи вбачається, що сину сторін [PERSON] на час розгляду справи виповнилося 19 років. Із даним позовом про стягнення аліментів на його утримання на період навчання позивач звернулася до суду 03.03.2020 року. Суд вважає, що з урахуванням доказів, які є у справі, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню, а саме - з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1700,00 грн. щомісячно до закінчення ним навчання в Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», та до досягнення ним 23 років, за умовою навчання, починаючи стягнення від дня подачі позову - з 03.03.2020 року. Будь-яких доказів тому, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі, заявленому у даному позові, позивачем суду не надано. При розгляді даної справи суд враховує те, що відповідачем у визначені судом та законом строк та в порядку відзив на позовну заяву, що розглядається у даній справі, з його можливими запереченнями проти позову наданий не був, а надані ним суду копії постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.01.2020 року та 18.03.2020 року відповідно свідчать про наявність у нього з початку 2020 року обов`язку по виконанню зазначених в цих постановах виконавчих документів - про стягнення з нього грошових коштів в рахунок різниці вартості майна та неустойки за простроченням сплати аліментів. Проте, відповідачем не надано доказів перебування його в незадовільному матеріальному стані саме на день розгляду даної справи судом та необхідності звільнення його від передбаченого законом обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial