Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач - [PERSON]звернувся з позовними вимогами до відповідача - [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до закінчення навчання в сумі 950 грн. щомісяця, посилаючись на те, що відповідач є його матір'ю, яка до досягнення 18 років сплачувала аліменти на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2014 року. Позивач проживає з батьком [PERSON] і знаходиться на його утриманні, який забезпечує його одягом та їжею та всім необхідним, проте на утриманні батька знаходиться його малолітній брат [PERSON], 2001 року народження, батько є інвалідом 3 групи та є військовим пенсіонером. Позивач навчається на денній формі навчання в іншому населенному пункті, несе додаткові витрати на проїзд, купівлю літератури, платить за проживання у гуртожитку, крім того він не має можливості влаштуватися на роботу до закінчення навчального закладу. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позов частково, пояснивши, що ні вона ні її теперішній чоловік не працевлаштовані, мають мінливі незначні доходи, та вона спроможна сплачувати аліменти тільки в сумі 300 грн. в місяць. Також у неї є малолітня донька, яка постійно хворіє, потребує певного догляду та навчається в музичній школі, куди доньку потрібно водити за 10 км через трасу міжнародного значення, на якій не має світлофорів, що є перешкодою для пошуку роботи вдалі від місця проживання, роботу за місцем свого проживання вона знайти не може. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], його матір'ю є [PERSON], у якої після реєстрації шлюбу прізвище -[PERSON]. [PERSON] досяг повноліття [INFO] року. Відповідно до Договору про підготовку спеціаліста № В-3/65-2013 від 25.08.2013 року позивач навчається на денній формі навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті за спеціальністю ветеринарна медицина. Строк надання послуг з 01.09.2013 року по 01.03.2019 року. Оплата здійснюється безготівково щороку в сумі 6000 (шість тисяч) гривень. Допитаний в якості свідка [PERSON], батько позивача, повідомив, що на протязі 12 років відповідач не надала матеріальної допомоги сину, вихованням його не займалась, також вона обіцяла сприяти навчанню сина в вищому навчальному закладі. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Всі наведені обставини дозволяють суду дійти до висновку про можливість надання відповідачем своїй повнолітній дитині допомоги до закінчення нею навчання, проте, не в такому розмірі, про який просить позивач. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що позивач відповідно до Договору про підготовку спеціаліста № В-3/65-2013 від 25.08.2013 року навчається на денній формі навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті за спеціальністю ветеринарна медицина. Строк надання послуг з 01.09.2013 року по 01.03.2019 року. Оплата здійснюється безготівково щороку в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, те, що обов'язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу у зв'язку із продовженням навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183, 200 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в розмірі 334 грн. щомісячно, оскільки такі щомісячні виплати будуть відповідати розміру витрат на навчання дитини згідно умов Договору про підготовку спеціаліста № В-3/65-2013. Щодо врахування при визначенні розміру аліментів витрат на проїзд, купівлю літератури та оплату гуртожику, суд не бере їх до уваги, оскільки на підтвердження розміру цих витрат позивачем не надано жодного доказу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243, 60 грн. у дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від їх сплати.

Outcome: partial