Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним її брата [PERSON] , [INFO] , встановити над ним опіку та призначити її опікуном. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що її брат [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій, постійно потребує лікування та допомоги, має діагноз «Шизофренія». Рішення суду про визнання її брата недієздатним необхідно для подальшого здійснення представника та захисту його законних прав та свобод у повсякденному житті, а також отримання соціальних виплат та пенсій на його утримання. Представник Костянтинівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень не має. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України. Заявниця [PERSON] доводиться рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 314 від 15.07.2021, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїчної шизофренії, безпервний тип перебігу, змішаний (параноїчний, емоційно-вольовий) тип дефекту. Внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Як випливає із змісту абзацу другого ч. 1 ст. 30 ЦК України до змісту цивільної дієздатності входять наступні елементи: а) здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав; б) здатність самостійно здійснювати набуті цивільні права; в) здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки; г) здатність самостійно виконувати цивільні обов`язки; д) здатність нести відповідальність у разі невиконання цивільних обов`язків. Цивільна дієздатність передбачає свідому і правильну оцінку людиною дій, що нею здійснюються і мають юридичне значення. Ця ознака суб`єкта цивільного права залежить від психічної зрілості суб`єкта, тобто від ступеня усвідомлення ним значення своїх дій і можливості керувати ними. В свою чергу зрілість психіки залежить від віку і душевного здоров`я людини. Тому, на відміну від цивільної правоздатності, яка є рівною (ч. 1 ст. 26 ЦК України), єдиного для всіх фізичних осіб обсягу цивільної дієздатності - не існує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги заявника в частині визнання [PERSON] недієздатним та встановленні над ним опіки законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, в зв`язку з чим заява про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки підлягає задоволенню. Вимоги заявника [PERSON] в частині призначення її опікуном над [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки суд призначає опікуна лише за поданням органу опіки та піклування. Проте в матеріалах справи подання органу опіки та піклування відсутнє.

Outcome: partial