Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, який в подальшому було уточнено, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 153 435 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.; інфляційні витрати в розмірі 50 889,60 грн.; 3% річних в розмірі 10870,76 грн.; вартість виконання експертного дослідження в розмірі 1500 грн.; суму сплаченого судового збору. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що 29.12.2013 року близько 2 години 20 хвилин [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ), керуючи автомобілем марки Ніссан, державний номер [NUMBER] , рухаючись автошляхом Іллічівськ- Молодіжне, при виїзді з другорядної дороги не надала перевагу в русі автомобілю марки Тойота, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винуватицею ДТП шкода, завдана власнику пошкодженого транспортного засобу - позивачу відшкодована не була. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в сумі 104962 грн., яка зазначена в експертному висновку, а саме- вартість транспортного засобу на момент ДТП без урахування пошкоджень. В задоволенні решти вимог - заперечувала. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 29.12.2013 року приблизно о 2 годині 20 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки Ніссан, державний номер [NUMBER] , рухаючись автошляхом Іллічівськ-Молодіжне, при виїзді з другорядної дороги не надала перевагу в русі автомобілю Тойота, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався головною дорогою. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.01.2014 року по справі № 509/205/14 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Ніссан, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ « СК « СТАТУС» згідно полісу № АС/7302607 із сумою страхового ліміту за шкоду, завдану майну - 50 000 грн.. Відповідач звернулась із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до ПрАТ « СК « СТАТУС» 30.12.2013 року. Згідно висновку судового експерта № 19-164/369-371 від 29.12.2013 року, наданого на виконання ухвали суду по даній справі, про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля « Тойота», держаний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту складає 263294,33 грн., що перевищує ринкову вартість досліджуваного транспортного засобу, яка складає 244387,00 грн. на момент проведення дослідження. В даному висновку також зазначено, що ринкова вартість транспортного засобу « Тойота», держаний номер [NUMBER] на дату ДТП ( 29.12.2013 року) без урахування пошкоджень становить 104 962,00 грн. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої йому майнової та матеріальної шкоди. В постанові Пленуму № 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшукодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 22 ч. 1 Закону України « Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних- засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до Полісу № АС/7302607, який був виданий ПрАТ « СК «СТАТУС» страхова сума ( ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. Розмір франшизи 500 гривень. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд звертає увагу на те, що представник відповідача визнав позов в частині 104962 грн.- вартість транспортного засобу на момент ДТП без урахування пошкоджень. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи наведене вище суд приймає визнання позову відповідачем в сумі 104 962 грн. та вважає за можливе її задовольнити. Також позивач просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні даної вимоги. Крім того позивач просить стягнути на її користь інфляційні витрати в розмірі 50 889,60 грн.; 3% річних в розмірі 10870,76 грн. та посилається на ст. 625 ЦК України. Суд звертає увагу на те, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань, у зв`язку із чим в задоволенні даної вимоги також вважає за потрібне відмовити. Позивач також просить стягнути вартість виконання експертного дослідження в розмірі 1500 грн. У відповідності до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не надано до суду підтверджень понесення нею витрат за проведення експертизи в сумі 1500 грн., суд відмовляє в задоволенні даної вимоги. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено часткову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243, 60 грн.. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial