Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 23760,36 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що у період з 15 липня 1987 року по 17 липня 2017 року вона, знаходилась у трудових відносинах з Акціонерним товариством "Українська залізниця" Наказом № 10566/ДН-ОС вiд 13.07.2017 була звiльненена з 17.07.2017 у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст.40 КЗпП України. Пiд час її знаходження у трудових відносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 23 760, 36 грн. 36 копійок. На підприємстві працівнику при виплаті заробітної плати надається розрахунковий лист про дані щодо сум, які належать до виплати працівнику, та відрахувань з них. На підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати надаю до суду розрахункові листки за період з лютого по липень 2017 року: - за лютий 2017 року всього нараховано - 5944, 54 грн; Заробітну плату за лютий 2017 року їй було виплачено частково, частина заробітної плати у розмiрi 1880 грн. з утриманням податку й інших обов`язкових платежів залишилась ій не виплаченою; - за березень 2017 року всього нараховано - 3508, 13 грн.; - за квітень 2017 року всього нараховано - 2651,30 грн.; - за травень 2017 року всього нараховано - 2117,69 грн.; - за червень 2017 року всього нараховано - 2117,69 грн.; - за липень 2017 року всього нараховано - 11485,55 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте в письмових поясненнях просив розглянути справу за його відсутності. Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки [PERSON] з 15 липня 1987 року по 17 липня 2017 року остання перебувала у трудових відносинах з відповідачем, обіймала посаду техніка 2 категорії у виробничому підрозділі «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 17 липня 2017 року [PERSON] звільнено із займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200, прийнятої у відповідності до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі, на базі Державного підприємства «Донецька залізниця», згідно додатку № 1. 21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця». «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства. Факт знаходження позивачки в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в її трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивачки зроблено відповідачем. Таким чином, суд вважає, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст.ст. 94, 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган мають виплачувати заробітну плату за виконану роботу та не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами та колективними договорами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору, а згідно зі ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», позивачка перебувала з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, але при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивачки щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду з прав людини та нормам діючого законодавства України. Як вбачається з роз`яснень викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. На підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачкою надані суду розрахункові листки за період з лютого по липень 2017 року, в яких: за лютий 2017 року всього нараховано 5944,54 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за лютий - 1746,99 грн., за березень 2017 року всього нараховано 3508,13 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за березень - 2789,61 грн., за квітень 2017 року всього нараховано 2651,30 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за квітень - 2108,27 грн., за травень 2017 року всього нараховано 2117,69 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за травень - 1683,96 грн., за червень 2017 року всього нараховано 2117,69 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за червень - 1683,96 грн., за липень 2017 року всього нараховано 11485,55 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за липень - 9187,77 грн. Позивачка не заперечує, що заробітну плату за лютий 2017 року їй було виплачено частково. Водночас, частина заробітної плати у розмiрi 1880 грн. з утриманням податку й інших обов`язкових платежів залишилась ій не виплаченою. Згідно з довідкою про доходи № 1454/2 та видатковим касовим ордером № 2116 позивачка отримала за першу половину березня 2017 року заробітну плату в розмірі 712,77 грн. Тому, суд частково погоджується із розрахунком заробітної плати проведеним позивачкою. Згідно з вищевказаним розрахунком та з урахуванням того, що позивачка отримала за першу половину березня 2017 року заробітну плату, розмір заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачкою становить: 1880,00 грн. + 2795,36 грн. + 2651,30 грн. + 2117,69 грн. + 2117,69 грн. + 11485,55 грн. = 23047,59 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з АТ «Українська залізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 880 грн. 76 коп.

Outcome: partial