Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, та обов'язкове відшкодування оплати навчання та проживання в гуртожитку, що становить 11480 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень щорічно, та є половиною від фактично понесених витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що шлюб між її матір'ю [PERSON] і батьком [PERSON] розірвано 03 жовтня 2016 р. рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області. Вона є рідною донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідач не виплачував аліменти на її утримання на користь матері, хоча позивач знаходиться і перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що на даний час після досягнення повноліття вона проживає з матір'ю [PERSON], не одружена і не працює, так як проходить навчання на І курсі Державного вищого навчального закладу - Національний авіаційний університет на денному відділенні журналістики, реклами та зв'язків з громадськістю. Тому вона потребує матеріальної підтримки. У відповідача немає заборгованості та обов'язків з виплати аліментів. Він займається підприємницькою діяльністю, працює, а тому, як вважає позивач, на даний час має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Відсутність матеріального утримання у зв'язку з досягненням повноліття ставить позивача в скрутне матеріальне становище, так як вона не може працювати в зв'язку з навчанням на денній формі. Всі витрати взяла на себе мати, що підтверджується витягами з історії платежів, договорами про навчання та проживання позивача в гуртожитку. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 26 червня 2018 р., у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву, відповідно до якої позивач позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 30.08.2018 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти обов'язку батька сплачувати кошти на утримання дитини, при цьому не погоджується із розміром виплат визначених позивачем, зазначивши, що на його утриманні перебуває батько (на даний час перебуває в післяопераційному відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні ім. Пирогова), сам він є інвалідом 3-ї групи, пенсіонер за станом здоров'я, займається підприємницькою діяльністю, доходи від цього заняття не дозволяють утримувати доньку та хворого батька. Тому просив позов задовольнити частково, розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. 24.09.2018 р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення на відзив, відповідно до яких позивач наполягає на задоволенні позову в повному обсязі, вважає, що обставини, викладені у відзиві відповідачем необґрунтовані та не підтвердженні належними доказами. При цьому, у поданих поясненнях позивач не заперечує, що її батько пенсіонер за станом здоров'я, але просить врахувати, що він отримує пенсію. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що нез'явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. Врахувавши доводи позивача, письмові заперечення/відзив відповідача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Крижопільським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької обл. 16.03.1998 р. Як вбачається з довідки №2321 від 07.09.2017 р., [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання інституту міжнародних відносин Національного авіаційного університету ІV (четвертого) рівня акредитації. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2017 р. по 30.06.2021 р. [PERSON] зарахована до Національного авіаційного університету з 01 вересня 2017 р. студенткою 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб, що підтверджується витягом з наказу «Про зарахування на навчання» від 14.08.2017 р. № 1979/ст. Відповідно до Договору № 17-1/ОФ-138 про навчання від 17.08.2017 р., укладеного між Національним авіаційним університетом та законним представником студента [PERSON] в особі матері [PERSON], вартість навчання [PERSON] за один навчальний семестр становить 9290,00 грн. Загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 74320,00 грн. Термін навчання за даним договором складає 4 роки. Договір вступає в силу з моменту його підписання, за умови виконання Замовником п. 3.7 цього договору і діє до виходу наказу ректора про видачу Студенту документу про отримання відповідного ОС (ОКР). Крім того, вбачається, що 01.09.2017 р. між Національним авіаційним університетом та [PERSON] укладено угоду № 4/104 на проживання в гуртожитку № 4 НАУ. Відповідно до п. 1 Угоди, на підставі дозволу Ради з поселення Балансоутримувач передає, а Мешканець приймає у строкове платне користування житлове приміщення в гуртожитку [ADDRESS] Студентського містечка університету для проживання Мешканця. Відповідно до наданих квитанцій позивачем сплачено за навчання 18580,00 грн. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 3000 грн. та обов'язкове відшкодування оплати навчання та проживання в гуртожитку, що становить 11480 грн. щорічно, та є половиною від фактично понесених витрат. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з наданих документів, відповідач по справі [PERSON] є пенсіонером за станом здоров'я, інвалід третьої групи, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] та довідкою № 309286 серії МСЕ - 2-18 АА. На утриманні відповідача перебуває батько [PERSON], [INFO]. Разом з тим, відповідач є особою працездатного віку, займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід, що підтверджується даними податкової декларації. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня [PERSON] матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи денну форму навчання, необхідність витрат на проїзд, придбання підручників та канцелярських товарів, враховуючи також платне проживання у гуртожитку, суд приходить до висновку про те, що позивач у справі в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суду надано не було. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що позивачем не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами той факт, що в зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги у розмірі 3000 грн. щомісячно, а також суд враховує, що рівний обов'язок по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має також і мати позивача у справі. При цьому, суд також бере до уваги, що відповідач визнає позов в розмірі 600,0 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи зазначене, беручи до уваги обставини справи, часткове визнання відповідачем позову, надані суду письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04.05.2018 р. і до закінчення дитиною навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітньої доньки до закінчення її навчання. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач просить суд стягнути з відповідача 11480 грн. додаткових витрат, в які включає обов'язкове відшкодування оплати навчання та проживання в гуртожитку та є половиною від фактично понесених витрат, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. Аліментні зобов'язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими, не викликані особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial