Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду з даною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що вона та [PERSON] (далі - заінтересована особа) перебували у зареєстрованому шлюбі до 13.10.2017. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/5629/17 від 13.10.2017 шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, 07.07.2018 [PERSON] вчинив фізичне насильство щодо [PERSON] за місцем її проживання за адресою [ADDRESS] , яке спричинило забій лівої частини грудної клітини, садна правого передпліччя. В подальшому 10.03.2021 [PERSON] вчинив фізичне насильство по відношенню до [PERSON] за місцем знаходження її робочого місця за адресою [ADDRESS] . Також [PERSON] 15.03.2021 приблизно о 22-00 вчинив фізичне насильство по відношенню до [PERSON] за місцем її проживання [ADDRESS] . По вказаних фактах [PERSON] змушена була звернутися до поліції, але [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вказані насильницькі дії притягнутий не був. У [PERSON] є обґрунтовані побоювання за своє життя та здоров`я у зв`язку з протиправною поведінкою [PERSON] . Заявниця вважає, що існує необхідність у видачі судом обмежувального припису відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у вигляді заборони [PERSON] наближатися до неї строком на 6 місяців. Зазначає, що [PERSON] не є власником кв. [ADDRESS] , не зареєстрований та не проживає там, також [PERSON] не має ніякого відношення до офісу [ADDRESS] , а отже видача обмежувального припису жодним чином не порушуватиме його права власності чи інших прав. У зв`язку з вищевикладеним просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] ( [ADDRESS] , Тел. [NUMBER] ), а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 1 км. до місця проживання ( [ADDRESS] ), місця роботи ( [ADDRESS] ) та інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити особисто та (або) через третіх осіб переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа та його представник проти задоволення заяви заперечували. Суд, вислухавши обґрунтування заявника та її представника, заперечення заінтересованої особи та його представника, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає за можливо часткового задовольнити подану заяву з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 13.10.2017. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/5629/17 від 13.10.2017 шлюб між сторонами було розірвано. У судовому засіданні встановлено, що заявник неодноразово зверталася до Ірпінського ВП Головного Управління Національної поліції в Київській області із заявами на неправомірні дії [PERSON] . Також під час розгляду даної справи судом було оглянуто матеріали № 3849 перевірки по повідомленню [PERSON] від 07.07.2018 та встановлено, що згідно висновку від 23.07.2018 перевірку закінчено у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. Частиною 1 статті 270 ЦК України, визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник вказує, що вона є постраждалою від домашнього насильства. При цьому, загроза для спільної доньки [PERSON] , [INFO] немає. Статтею 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.п. 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, а також викладені [PERSON] у заяві обставини, дії [PERSON] по відношенню до заявника, то суд приходить до висновку, що вони є проявом психологічного та фізичного насильства. При цьому, заявником не додано доказів тих обставин, що [PERSON] переслідує її, веде з нею листування, телефонні переговори чи контактує з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а отже у цій частині задоволення заявлених вимог суд відмовляє. Згідно статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За вищевказаних обставин заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial