Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Купянськ», про припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації, посилаючись на наступні обставини. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 13 по вулиці Лермонтова у м. Купянську Харківської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1316 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В цьому будинку, окрім позивача, зареєстрована її сестра, відповідач по справі, [PERSON], яка фактично проживає та працює в Росії і за місцем реєстрації не проживає понад встановлені законом строки. У добровільному порядку відповідач відмовляється вирішити даний спір. За таких обставин позивач, посилаючись на ст.ст. 405, 406 ЦК України просить суд припинити сервітут та визнати [PERSON], [INFO], як особу, яка втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 13 та зобовязати третю особу зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою. Представник позивача за довіреністю у заяві від 28.09.2017 р. просив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла телеграма про розгляд справи без її участі, з позовом згодна, не заперечує проти його задоволення. Третя особа у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.35). Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. [PERSON] з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено наступне. Так, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 13 по вулиці Лермонтова у м. Купянську Харківської області, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області р. № 1316, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту (а.с.15,16,17-20). В цьому будинку разом з власником зареєстрована [PERSON], [INFO], як сестра позивача (а.с.21-22, 24,31). [PERSON] не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 14 серпня 2017 року, засвідченим представником квартального комітету № 8 виконавчого комітету Купянської міськради,\~[PERSON] не проживає в [INFO], а проживає у Росії, [ADDRESS] (а.с.25). Як вбачається з довідки приватного загальноосвітнього закладу «Школа-інтернат № 11 середньої загальної освіти ВАТ «РЖД» від 25 липня 2017 року № 21, [PERSON] працює з 17.09.2012 року по теперішній час в даному закладі на посаді вихователя (а.с.23). [PERSON] паспортних даних [PERSON], [INFO], паспорт Російської Федерації, місце її проживання зареєстроване 10 червня 2015 року у [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до вимог ч.1\~ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, будучи зареєстрований в будинку\~ порушує права\~\~позивача, перешкоджає користуватися власним\~\~житлом. [PERSON]\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.\~ В силу\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ ст. 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до \~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на\~\~свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 2 статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. [PERSON] ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявністю обставин, що мають істотне значення. Сервітут може бути припинений у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. [PERSON] ст. 29 ЦК України\~ місцем проживання фізичної особи є житло, у якому\~ фізична особа проживає постійно або тимчасово. [PERSON]\~ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~громадянин\~\~України,\~\~а\~\~також\~\~іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання\~\~зареєструвати\~\~місце проживання. У відповідності зі\~ст.ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця\~ проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що позов в\~ частині\~ припинення сервітуту та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресу, то, оскільки\~ рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом вже є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку, вимоги позову в зазначеній частині\~ не підлягають задоволенню.

Outcome: partial