Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача Стягнути з Відповідача - ФІРМА «Т.М.М» - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ на користь Позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти у сумі 241 758 грн., з яких 141 758 - завдана матеріальна шкода, 100 000 гривень 00 копійок - завдана моральна шкода, а також витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що на його думку ФІРМА «Т.М.М» - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань згідно Договору №10Б Ол кв. [NUMBER] про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01 грудня 2011 року, спричинило залиття належної Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 07 жовтня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4518 квартири [ADDRESS] та завдано майнової шкоди у розмірі 241 758 (двісті сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок, з яких 141 758 (сто сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок - завдана матеріальна шкода, 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок - завдана моральна шкода. 01 грудня 2011 року між Позивачем (власником житлового приміщення [ADDRESS] , та Фірмою «Т.М.М» - ТОВ укладено Договір №10Б Ол кв [NUMBER] про надання житлово-комунальних та інших послуг. Відповідно до п. 1.1. Договору №10Б Ол квІІО про надання житлово- комунальних та інших послуг від 01 грудня 2011 року предметом договору є надання Виконавцем послуг з утримання будинку [ADDRESS] , належних до нього прибудинкової території та споруд: послуг балансоутримання; забезпечення надання комунальних послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення та електропостачання, забезпечення опалення та підігріву води, а Споживачем - своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах передбачених цим договором. До обов`язків Виконавця згідно умов Договору №10Б Ол кв.[NUMBER] про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01.12.2011р. (п.п. 2.4.1, 2.4.3, 2.4.8, 2.4.11) належать, зокрема, забезпечення своєчасного надання послуг належної якості згідно із законодавством; утримання внутрішньобудинкових мереж в належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки; відшкодування Споживачеві збитків, завданих його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; контроль установлених міжповіркових інтервалів, проведення періодичної повірки будинкових засобів обліку, їх обслуговування та ремонту, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Відповідач відповідно до умов Договору №10Б Ол квІІО про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01.12.2011 р. у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є одночасно виконавцем комунальної послуги та управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . 07 лютого 2020 року комісією у складі головного інженеру Департаменту управління нерухомістю Фірма «Т.М.М» - ТОВ Кравченко О.В., керуючим житловим будинком по [ADDRESS] [PERSON] , інженером Департаменту управління нерухомістю Фірма «Т.М.М» - ТОВ Косинська О.В. у присутності Позивача як власника квартири [NUMBER] проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет замокання квартири та утворення грибка на стінах та підлозі за результатами якого складено Акт про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: квартира [ADDRESS] , який було підписано із запереченнями. В результаті обстеження встановлено: Квартира [ADDRESS] , точка підключення опалення квартири до загально будинкової мережі знаходиться в ящику обліку, що розташовано на поверховому холі, доступ до холу обмежено шляхом встановлення дверей та закриттям на замок, власниками квартир № [NUMBER] та № [NUMBER] , а охороні ключі відсутні». У запереченнях до Акту про наслідки залиття від 07.02.2020 р. Позивач зазначає, «що в день зняття показників лічильника, я завжди (кожного місяця) надаю ключі охороні будинку для доступу до холу, в якому знаходиться точка підключення опалення, ключі від ящику обліку знаходяться також у представників Фірми «Т.М.М.» - ТОВ. Тобто, у разі «обмеження доступу до холу шляхом встановлення дверей та закриттям на замок», Фірма «Т.М.М.»-ТОВ, як Виконавець, який забезпечує утримання внутрішньобудинкових мереж в належному технічному стані, здійснює їх технічне обслуговування та ремонт, мало вжити своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, проте всупереч зазначеному обов`язку, який покладений на Відповідача, Відповідач жодного разу починаючи з 01 грудня 2011 року до 07 лютого 2020 року (встановлення факту залиття квартири Позивача) не направив на адресу власника квартири [ADDRESS] припису щодо усунення, зазначеного в Акті про залиття від 07 лютого 2020 року, порушення шляхом забезпечення вільного доступу до холу, крім того відсутні факти звернення Відповідача із заявами чи повідомленнями до органів (підрозділів) поліції для прийняття заходів реагування. Позивач зазначає, що вказані «двері» встановлені на кожному поверсі, безпосередньо Відповідачем. В Акті про наслідки залиття від 07.02.2020 р. відображено, що «в точці підключення системи опалення встановлено намокання на згонах після лічильника теплової енергії», що також підтверджується фрагментом відеозапису № 1. Із фрагменту відеозапису № 1 чітко видно, що на згоні після лічильника наявні сліди іржі та моху, на трубах утворився білий вапняний наліт (внаслідок тривалого протікання води), який проходить від місця згону вниз і далі під підлогу в квартиру Позивача. В Акті про наслідки залиття від 07.02.2020 р. зазначено, що «під час візуального огляду мережі теплопостачання, а саме точки підключення системи опалення після встановленого засобу обліку теплоенергії квартири (квартирний лічильник теплової енергії) виявлено наявність намокання на згонах після лічильна теплової енергії». В Акті про наслідки залиття 27 березня 2020 року зазначено, що: «цей акт з визначенням причини залиття квартири [ADDRESS] за результатами проведених гідравлічних випробовувань систем опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення як додатковий акт до акту про наслідки: залиття житлового приміщення за адресою: квартира [ADDRESS] від 07 лютого 2020 року, яким встановлено замокання квартири № [NUMBER] та утворення грибка на стінах та підлозі внаслідок тривалого (протягом приблизно 2-х років) протікання води на згоні після лічильника теплової енергії (вузла обліку теплової енергії), який встановлений на поверховому холі поза межами квартири [ADDRESS] . Причиною залиття квартири [ADDRESS] є незадовільне технічне обслуговування системи опалення», а саме недбале встановлення лічильника тепла та запірного крану під час зняття для повірки вузла обліку, на місцях згонів на місці ущільнення, «не ущільнення згону трубопроводу системи теплопостачання, що мало наслідком тривале протікання води на згоні після лічильника теплової енергії через недбалість представників Фірми «Т.М.М.» - ТОВ». Згідно Висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7037 від 25.08.2020 розмір матеріального збитку, заподіяного Позивачу (власнику квартири [ADDRESS] ) в результаті залиття вказаної квартири складає 141758 (сто сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок. Протягом тривалого часу (близько двох років) Позивач разом із сім`єю (дружиною - [PERSON] та донькою - [PERSON] ) проживали в квартирі [ADDRESS] , в якій, як встановлено Протоколами випробовувань № 3745. № 3746, № 3758, № 3759, .№ 3760 від 13.04.2020 р., виявлено велику кількість плісеневих грибів та дріжджів, що здійснювало негативний вплив на їх здоров`я. Позивач зазначає, що моральна шкода також полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна, неможливості нормального користування ним, порушенням звичного способу життя Позивача та членів його сім`ї, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Моральна шкода заподіяна Відповідачем також відображається у тому, що Позивач протягом 9 місяців змушений знаходитися у емоційному напруженні, відчувати душевні переживання, адже Відповідач всіляко ухиляється від виконання покладених на нього відповідно до Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01.12.2011 р. обов`язків, що проявляється у тому, що замість того, щоб скласти Акт про наслідки залиття від 07.02.2020 р. із зазначенням одразу причин залиття належної Позивачу квартири. Відповідач зазначав, що необхідним є проведення гідравлічних випробовувань для визначення причин залиття, після проведення гідравлічних випробовувань Відповідач відмовлявся бути присутнім при складанні «додаткового» Акта про наслідки залиття від 27 березня 2020 року, а вимогу про відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням зобов`язань за Договором про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01.12.2011 р. на суму 149603 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот три) гривні 12 копійок від 14.09.2020 р., взагалі проігнорував. Позивач оцінює розмір моральної шкоди, завданої йому Відповідачем у наслідок залиття квартири [ADDRESS] у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним вище. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила відмовити у їх задоволенні, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що доводи, викладені у позовній заяві є необґрунтованими, а позовні вимоги незаконними. Зазначила, що дійсно 01.12.2011р. між Фірмою «Т.М.М.» - TOB, в особі заступника директора департаменту управління нерухомістю, Травкіна Євгена Валерійовича , та власником квартири [ADDRESS] , [PERSON] , було укладено Договір № 10Б Ол кв [NUMBER] про надання житлово-комунальних інших послуг. Згідно п. 1.1. Договору предметом договору є надання Виконавцем послуг з утримання будинку [ADDRESS] , належних до нього прибудинкової території та споруд, послуг балансоутримання; забезпечення надання комунальних послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення та електропостачання, забезпечення опалення та підігріву води, а споживачем - своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим договором. Додаток № 1 до договору «Калькуляція тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території», які надає Фірма «Т.М.М.» - ТОВ в житловому будинку [ADDRESS] містить перелік послуг, до якого входить послуга Технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення» та послуга проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку оди та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки». межа відповідальності по обслуговуванню внутрішньо-будинкової системи теплопостачання у Фірми «Т.М.М.» - ТОВ розповсюджується від зовнішньої поверхні стіни житлового будинку до точки приєднання - до першої запірної арматури на відгалуженні від стояків за межами приміщення для горизонтальної розводки. Позивач в своєму позові зазначає, що «...замокання квартири [NUMBER] та утворення грибка на стінах та підлозі внаслідок тривалого (протягом приблизно 2-х років) протікання води на згоні після лічильника теплової енергії (вузла обліку теплової енергії), який встановлений на поверховому холі поза межами квартири [ADDRESS] ». Враховуючи, що акт про наслідки залиття квартири було складено 07 лютого 2020 року, то згідно твердження позивача, подія намокання квартири почалася приблизно з лютого 2018 року. У відповідності до пункту 2.4.11 договору Виконавцем (Відповідачем) 26 жовтня 2018 року після повірки було виконано монтаж вузла обліку теплової енергії для квартири [ADDRESS] . Акт установки підписаний представником фірми «Т.М.М.»-TOB Некрасовою А.В. та власником квартири [PERSON] 21 грудня 2018 року (тобто через два місяці після монтажу вузла обліку теплової енергії) був підписаний акт контрольної зйомки показів з вузлів обліку витрат енергоресурсів квартири [NUMBER] . Акт підписаний Некрасовою А.В. (представником відповідача) та [PERSON] (позивачем) без зауважень та скарг, що підтверджує, відсутність протікання на згоні після лічильника теплової енергії. До моменту складання акту 07 лютого 2020 року про наслідки залиття квартири від позивача до відповідача також не надходило відповідних заяв або скарг про недоліки в обслуговуванні внутрішньобудинкових систем або протікання в системі водопостачання або опалення. Під час, коли власником квартири [NUMBER] надавався доступ у тамбур (поверховий хол) співробітникам відповідача для знімання показів з вузла обліку витрат теплової енергії квартири № [NUMBER] також не спостерігалась намокання (течія) на згоні після лічильника теплової енергії. власником квартири [NUMBER] [PERSON] було встановлено сталеві двері на вході у тамбур (поверховий хол) до квартир № [NUMBER] та № [NUMBER] . Ключів від дверей тамбуру ані управляючому будинком, ані на пост охорони будинку не надавались, а відтак представники відповідача - фірми «Т.М.М.»-ТОВ були позбавлені вільного доступу до внутрішньобудинкових систем опалення, холодного та гарячого водопостачання, електропостачання квартир № [NUMBER] і № [NUMBER] для обслуговування. З цього приводу власнику квартири № [NUMBER] [PERSON] - позивачу по справі, було направлено цінним листом з описом вкладення припис (вих. № ДУН-111/22 від 01.04.2020р.) про відкриття зачинених на замок залізних дверей тамбуру квартир № [NUMBER] і [NUMBER] . Але відповідач не виконав вимоги припису та досі не забезпечив вільний доступ співробітникам відповідача до внутрішньо-будинкових систем квартир [NUMBER] та [NUMBER] , чим створює перешкоди фірмі «Т.М.М.»-ТОВ у виконанні обов`язків. Відповідно до Акту від 07 лютого 2020 року про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: квартири [ADDRESS] , встановлено, що в квартирі було виконано реконструкцію приміщень, шляхом приєднання балконів до кімнат та кухні. Виконано переобладнання та перенос опалювальних приладів та змінено їх кількість. Таким чином, виявлено, що позивачем зроблено втручання в цілісність інженерної мережи опалення, що є порушенням пункту 2.2.8 договору, яким зобов`язано споживача (позивача) дотримуватися вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення ремонту, реконструкції та переобладнання приміщень або їх частин, не втручатися в цілісність інженерних мереж, не проводити їх переобладнання. В Акті зазначено, що внутрішньо-будинкові мережі теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, які забезпечують надання відповідних послуг зазначеної квартири № [NUMBER] , знаходяться в задовільному стані, течії на внутрішньо- будинковій мережі не виявлено. Під час візуального огляду мережі теплопостачання, а саме в точці підключення системи опалення після встановленого засобу обліку теплоенергії квартири (квартирний лічильник теплової енергії) виявлено наявність намокання на згонах після лічильника теплової енергії. Причини залиття квартири в акті не встановлено. Із запереченнями до акту з боку позивача, що пошкодження приміщень квартири відбулося внаслідок тривалого протікання на трубі, на якій встановлено лічильник - не можна погодитися, оскільки в опалювальний період під час щомісячних знімань показників з теплолічильника представниками фірми «ТМ.М.»-ТОВ не спостерігалися факти намокання на згоні після лічильника теплової енергії. У лютому 2018 року витрати гарячої води були в об`ємі 23 м. куб та значно перевищують витрати за січень 2018 року (6 м. куб ) та березень 2018 року (9 м. куб.), що в свою чергу може свідчити про витік гарячої води безпосередньо в квартирі та бути причиною затоплення квартири № [NUMBER] . Згідно до Висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7037 від 25 серпня 2020р., проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса, тобто після спливу більш ніж шести місяців від 07 лютого 2020 року - дати складання акту про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: квартири [ADDRESS] , на розв`язання будівельно-технічного дослідження поставлено лише одне питання: - Провести експертне дослідження кв. [ADDRESS] з метою встановлення суми збитків, нанесених в результаті залиття квартири № [NUMBER] за вказаною адресою. Експерт у висновку посилається на акт від 07 лютого 2020р. про залиття квартири [ADDRESS] . Згідно з актом замокання квартири відбулось в точці підключення системи опалення після встановленого засобу обліку теплової енергії квартири (квартирний лічильник теплової енергії) виявлено намокання на згонах після лічильника теплової енергії. Візуально виявлені намокання у таких приміщеннях: стіни та підлога в кухні №8, стіни та підлога в кімнаті №1, стіни та підлога в кімнаті №6 стіни та підлога в коридорі №2. Експертом розрахований розмір матеріального збитку, заподіяного власнику квартири [ADDRESS] в результаті залиття та складає 141 758 грн. У вересні 2020 року фірма «Т.М.М.»-ТОВ отримала вимогу від [PERSON] про відшкодування збитків на суму 149603,12 грн., розглянула її та направила відповідь (вих. № 187 від 15.10.2020р.), в якій зокрема зазначила, що ані актом обстеження від 07 лютого 2020р., ані висновком експертного будівельно-технічного дослідження №7037 від 25 серпня 2020р., складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса МЮ України не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) фірми «Т.М.М.»-ТОВ при виконанні договірних зобов`язань по відношенню до [PERSON] та намоканням на точці підключення системи опалення після встановленого засобу обліку теплоенергії квартири на згоні після лічильника теплової енергії і характером пошкоджень, що зафіксовані в квартирі [ADDRESS] , то фірма «Т.М.М.»-ТОВ не є винною у спричиненні збитків [PERSON] , а тому вимога про відшкодування збитків на суму 149603,12 грн. не підлягає задоволенню. Також позивач зазначає, що до матеріалів справи не додано жодного доказу заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, доказів якими саме діями чи бездіяльністю було спричинено Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ позивачу моральні страждання та доказів наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позови такими, що підлягають частковому задоволенню, виходить при цьому з наступного. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. У ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 07.10.2011 року, Витяг з Державного реєстру правочинів від 07.10.2011 року, Витяг про державну реєстрацію прав від 03.11.2011 року). 01 грудня 2011 року між [PERSON] та Фірмою «Т.М.М» - ТОВ укладено Договір №10Б Ол кв. [NUMBER] про надання житлово-комунальних та інших послуг. Відповідно до п. 1.1. Договору №10Б Ол кв.[NUMBER] про надання житлово- комунальних та інших послуг від 01 грудня 2011 року предметом договору є надання Виконавцем послуг з утримання будинку [ADDRESS] , належних до нього прибудинкової території та споруд: послуг балансоутримання; забезпечення надання комунальних послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення та електропостачання, забезпечення опалення та підігріву води (далі - послуги), а Споживачем - своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах передбачених цим договором. Згідно п.п. 2.4.1, 2.4.3, 2.4.8, 2.4.11 зазначеного договору до обов`язків Виконавця про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01.12.2011р. належать, зокрема, забезпечення своєчасного надання послуг належної якості згідно із законодавством; утримання внутрішньобудинкових мереж в належному технічному стані, здійснення їх технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки; відшкодування Споживачеві збитків, завданих його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; контроль установлених міжповіркових інтервалів, проведення періодичної повірки будинкових засобів обліку, їх обслуговування та ремонту, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. 07 лютого 2020 року комісією у складі головного інженеру Департаменту управління нерухомістю Фірма «Т.М.М» - ТОВ Кравченко О.В., керуючим житловим будинком по [ADDRESS] [PERSON] , інженером Департаменту управління нерухомістю Фірма «Т.М.М» - ТОВ Косинська О.В. у присутності Позивача як власника квартири [NUMBER] проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет замокання квартири та утворення грибка на стінах та підлозі за результатами якого складено Акт про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: квартира [ADDRESS] , який було підписано із запереченнями. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4 (п. 2.3.6 Правил). В Акті про наслідки залиття від 07.02.2020 р. зазначено, що «квартира [NUMBER] , власник [PERSON] , розташована на 22 поверсі 24-поверхового будинку 2010 року побудови, складається з 4 кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі [NUMBER] постраждали: стіни та підлога в кухні № 8, стіни та підлога в кімнаті № 7, стіни в коридорі № 1, стіни та підлога в кімнаті № 6, стіни та підлога в коридорі № 2 (нумерація приміщень відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] ). В результаті обстеження встановлено: квартира [ADDRESS] , точка підключення опалення квартири до загально будинкової мережі знаходиться в ящику обліку, що розташовано на поверховому холі, доступ до холу обмежено шляхом встановлення дверей та закриттям на замок, власниками квартир № [NUMBER] та № [NUMBER] , а охороні ключі відсутні». У запереченнях до Акту про наслідки залиття від 07.02.2020 р. Позивач зазначає, «що в день зняття показників лічильника, я завжди (кожного місяця) надаю ключі охороні будинку для доступу до холу, в якому знаходиться точка підключення опалення, ключі від ящику обліку знаходяться також у представників Фірми «Т.М.М.» - ТОВ. Відповідно до п.п.2.4.3 Договору №10Б Ол кв.[NUMBER] про про надання житлово- комунальних та інших послуг від 01.12.2011 р. Виконавець зобов`язується утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. В Акті про наслідки залиття від 07.02.2020 р. відображено, що «в точці підключення системи опалення встановлено намокання на згонах після лічильника теплової енергії», що також підтверджується фрагментом відеозапису № 1. Із фрагменту відеозапису № 1 чітко видно, що на згоні після лічильника наявні сліди іржі та моху, на трубах утворився білий вапняний наліт (внаслідок тривалого протікання води), який проходить від місця згону вниз і далі під підлогу в квартиру Позивача. В Акті про наслідки залиття від 07.02.2020 р. зазначено, що «під час візуального огляду мережі теплопостачання, а саме точки підключення системи опалення після встановленого засобу обліку теплоенергії квартири (квартирний лічильник теплової енергії) виявлено наявність намокання на згонах після лічильна теплової енергії». Відповідно п.п. 2.2.11 Договору №10Б Ол кв [NUMBER] обслуговування/ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирного лічильника теплової енергії» здійснюється також Відповідачем, згідно про надання житлово-комунальних та інших послуг від 01 грудня 2011 року Споживач зобов`язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Згідно абз. З ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово- комунальні послуги». Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідно до Наказу Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», у акті про залиття має бути відображено: дата складання акту (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади, членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту) приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. В Акті про наслідки залиття від 07.02.2020 р. зазначено, що «візуально виявлені намокання у таких приміщеннях: Стіни та підлога в кухні №8, стіни та підлога в кімнаті № 7, стіни в коридорі № 1, стіни та підлога в кімнаті № б, стіни та підлога в коридорі До 2 (нумерація приміщень відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] ). Опис обсягу заподіяної шкоди: Кімната № 7 -14,4 м2. Утворення грибка на стінах б, 75x0,8 3,5x0,8 1x0,8 (шпалери) Утворення грибка на підлозі 6, 75x0,8 (паркетна дошка). Коридор №2- 3,84 м2. Утворення грибка на стінах 1,8x0,8 3,0x0,8 (шпалери). Коридор № 1 0,45 м2. Утворення грибка на стінах 0,75x0,6 (шпалери) Кімната №6-2,79 м2. Утворення грибка на стінах 3,65x0,6 1x0,6 (шпалери) Кухня №8-5,4 м2. Утворення грибка на стінах 6,75x0,8 (декоративне оздоблення стіни)». У період з 17 по 18 лютого 2020 року та в період з 18 по 19 лютого 2020 року комісією у складі: головного інженеру Департаменту управління нерухомістю Фірми Т.М.М.»- ТОВ Кравченко О.Г. , керуючого житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] [PERSON] , інженером Департаменту управління нерухомістю Фірми «Т.М.М.»- ТОВ Косинська О.В. у присутності представника виконавця гідравлічного випробовування ТОВ «БОСТ-ТЕПЛОСЕРВІС» Ізотова О.М., власника квартири № [NUMBER] - [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] було проведено гідравлічні випробовування системи водопостачання холодної води, системи водопостачання гарячої води та системи теплопостачання, за результатами яких складені відповідні акти, представники Відповідача відмовилися від підписання: акту на гідравлічне випробовування трубопроводу від 19 лютого 2020 року, яким встановлено, що система водопостачання гарячої води пройшла випробовування; акту на гідравлічне випробовування трубопроводу від 19 лютого 2020 року, яким встановлено що система водопостачання холодної води пройшла випробовування; акту на гідравлічне випробовування трубопроводу від 18 лютого 2020 току, яким встановлено що система теплопостачання пройшла гідравлічне випробовування. В акті вказано, що гідравлічне випробовування проводилося після усунення протікання на згоні трубопроводу теплопостачання заглушкою. В Акті про наслідки залиття 27 березня 2020 року зазначено, що: «цей акт з визначенням причини залиття квартири [ADDRESS] за результатами проведених гідравлічних випробовувань систем опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення як додатковий акт до акту про наслідки: залиття житлового приміщення за адресою: квартира [ADDRESS] від 07 лютого 2020 року, яким встановлено замокання квартири № [NUMBER] та утворення гибка на стінах та підлозі внаслідок тривалого (протягом приблизно 2-х років) т тікання води на згоні після лічильника теплової енергії (вузла обліку теплової енергії), який встановлений на поверховому холі поза межами квартири № по по [ADDRESS] . Обслуговування/ремонт, у тому числі, монтаж, демонтаж лічильника теплової енегії/вузла обліку теплової енергії, який знаходиться поза межами квартири [ADDRESS] здійснює Фірма «Т.М.М. » - ТОВ на підставі Договору про лизання житлово-комунальних та інших послуг від 01.12.2011 року. Виявлені намокання у таких приміщеннях: Стіни та підлога в кухні №8, стіни та підлога в кімнаті № 7, стіни в коридорі № 1, стіни та підлога в кімнаті № 6, стіни та підлога в коридорі № 2 (нумерація приміщень відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] ).Опис обсягу заподіяної шкоди: Кімната № 7 -14,4 м2. Утворення грибка на стінах 6,75x0,8 3,5x0,8 1x0,8 (шпалери) Утворення грибка на підлозі б, 75x0,8 (паркетна дошка). Коридор №2- 3,84 м2. Утворення грибка на стінах 1,8x0,8 3,0x0,8 (шпалери). Коридор № 1 0,45 м2. Утворення грибка на стінах 0,75x0, б (шпалери) Кімната №6-2,79 м2. Утворення грибка на стінах 3,65x0,6 1x0,6 (шпалери. Кухня № 8 - 5,4 м2. Утворення грибка на стінах 6,75x0,8 (декоративне оздоблення стіни). Причиною залиття квартири [ADDRESS] є незадовільне технічне обслуговування системи опалення», а саме недбале встановлення лічильника тепла та запірного крану під час зняття для повірки вузла обліку, на місцях згонів на місці ущільнення, «не ущільнення згону трубопроводу системи теплопостачання, що мало наслідком тривале протікання води на згоні після лічильника теплової енергії через недбалість представників Фірми «Т.М.М.» - ТОВ». Згідно Висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7037 від 25.08.2020 розмір матеріального збитку, заподіяного Позивачу (власнику квартири [ADDRESS] ) в результаті залиття вказаної квартири складає 141758 (сто сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок. Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З положення ч. 3 ст. 386 ЦК України убачається, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Порядок відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику майна, регламентується ст.1192 ЦК України. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наяність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності приходить до висновку, що позивачем доведено факт заподіяння матеріальної шкоди з вини відповідача у розмірі 141758 грн.. Позовні вимоги в частині відшкодовування заподіяної моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З вини відповідача відбулося залиття квартири позивача, що завдало позивачу моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного позивачу майна, що в свою чергу призвело до моральних страждань, які вимагали додаткових зусиль для організації життя, що спричинило у нього тривалий стресовий стан та душевні переживання, фізичний та моральний дискомфорт. Врахувавши зазначене, вимоги розумності та справедливості, суд відзначає глибину душевних страждань позивача, з відповідача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000,00 грн. на користь позивача. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст. 16 цього Кодексу. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки наявне порушення визначеним відповідачем прав позивача. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, виходячи з наступного. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи відмову у задоволенні позову, співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, та застосовуючи положення п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат, суд вважає, що з позивача підлягає стягненню на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджено документально. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial