Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «ЗАВОД «МАЯК» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 55 833,17 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 96 291,60 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що працював в АТ «ЗАВОД МАЯК» і 02.06.2020 року був звільнений з посади головного технолога АТ «ЗАВОД МАЯК» на підставі наказу №106к від 02.06.2020 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При цьому, належних грошових розрахунків АТ «ЗАВОД МАЯК» з позивачем при звільненні не провів. Позивач вказує, що на час його звільнення залишок заборгованості товариства по заробітній платі перед ним складала 55 833,17 грн. Оскільки при звільненні належний розрахунок з [PERSON] не був проведений роботодавцем і не здійснений на час подачі даного позову, просив про задоволення позовних вимог. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому не погоджувався із нарахованими сумами щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 55 833,17 грн., вказували, що дійсна заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 54 833,17 грн., що підтверджується довідкою №502 від 25.08.2020 року. Крім того заперечили проти стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначали, що банківські рахунки відповідача перебували під арештом, що унеможливлювало в день звільнення провести розрахунок з позивачем. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, будь-яких заяв не надали. Вивчивши позовну заяву, пояснення позивача, відзив відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] працював в АТ «ЗАВОД МАЯК» і 02.06.2020 року був звільнений з посади головного технолога АТ «ЗАВОД МАЯК» на підставі наказу №106к від 02.06.2020 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до Довідки АТ «ЗАВОД МАЯК» №502 від 25.08.2020 року станом на 25.08.2020 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] складає 54 833,17 грн., (а.с.9) з чим згодом погодився останній в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, вимога позивача про стягнення на його користь з АТ «ЗАВОД МАЯК» 54 833,17 грн. заборгованості по заробітній платі, яка не оспорюється відповідачем законна та обґрунтована. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. З урахуванням відпрацьованих днів та годин за два останні місяці середньоденна заробітна плата позивача становить 802,43 грн., що відображено у довідці про середній заробіток від 25.08.2020 року. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У прохальній частині позовної заяви [PERSON] просить стягнути з відповідача 96 291,60 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи диспозитивність процесу, суд вважає за потрібне задовольнити заявлені вимоги [PERSON] та стягнути з АТ «ЗАВОД МАЯК» на його користь 96 291,60 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 962,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial