Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В квітні 2006р. до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання права на обов'язкову частку у спадщині. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є дочкою [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] з 10 грудня 1943 року, що підтверджується бюлетенем про шлюб, який був виданий Одеської міською управою Одеського уїзду та внесений за № 553 від 10.12.1943р. Після смерті батька відкрилась спадщина на частку житлового будинку [ADDRESS]. Вищевказаний будинок був придбаний батьками позивачки на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.1949р., який був посвідчений Першою Одеською державною нотаріальною конторою р. № 56760. Вищевказаний договір був укладений [PERSON], на ім'я якої зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно. Позивачка вважає, що будинок [ADDRESS] був спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на ст. 126 Кодексу Законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР в редакції 1926р., ст. 6 КпШС України. Таким чином, за думкою позивачки, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку [ADDRESS]. Позивачка стверджує, що після смерті [PERSON] залишились спадкоємцями його дружина - [PERSON], а також діти - [PERSON] та син [PERSON]. Однак ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори у передбачений законом шестимісячний строк. За твердженням позивачки спадщину фактично отримана вона, а також [PERSON], оскільки [PERSON] спадщину не приймав. На підставі викладеного, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. [INFO] відповідачка [PERSON] померла, актовий запис № 2304 від 15.11.2006р., зареєстрований Першим відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. (а.с. 41) Ухвалою суду від 01.12.2006р. провадження по справі було зупинено до вступу в справу процесуального правонаступника померлої [PERSON] (а.с. 50) Відповідно до ухвали суду від 17.10.2007р. провадження по справі було відновлено, а також було допущено по справі процесуальне правонаступництво та замість померлої відповідачки [PERSON] до участі в справі був допущений правонаступник [PERSON] (а.с. 103) 11.05.2007р. [PERSON] звернулась з уточненим позовом до [PERSON], в якому просила визначити, що [PERSON] та [PERSON] належав на праві спільної сумісної власності будинок [ADDRESS], по 1/2 частки кожному, просила визнати за нею право власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а також визнати за нею право власності на обов'язкову частину у спадщини після померлої [PERSON] у вигляді 3/8 часток житлового будинку [ADDRESS], а в цілому на 5/8 часток даного будинку (а.с. 62-63) Відповідно до ухвали суду від 27.10.2008р. провадження по справі було зупинено до остаточного розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадщину. (а.с. 147). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.06.2009р. було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадщину. Вищевказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.10.2009р., (а.с. 158-161) Ухвалою суду від 03.06.2010р. провадження по справі було відновлено. (а.с. 167) Однаку ухвалою суду від 22 липня 2010р. провадження по справі було зупинено до остаточного вирішення справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. (а.с. 179) Відповідно до ухвали суду від 10.07.2013р. провадження по справі було відновлено, оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2013р. [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. (а.с. 209). В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлені відповідні факти та правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], її батьками були [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 7) 27.12.1974р. [PERSON] одружилась з [PERSON] та змінила прізвище з „[PERSON]" на „[PERSON]". (а.с. 8) [PERSON] зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS] з 1966р., що підтверджується випискою з домової книги, та відповідною реєстрацію у паспорті. [PERSON] народився [INFO], його батьками були [PERSON] та [PERSON]. (а.с.80) Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] здійснили обряд обручення, що підтверджується бюлетенем про шлюб, який був виданий Одеської міською управою Одеського уїзду та внесений за № 553 від 10.12.1943р. (а.с.9) 21.04.1961 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу в органах РАЦСу, актовий запис № 550, зареєстрований по Другому Суворовському відділу ДРАЦС. (а.с. 82) Суд вважає, що між сторонами виникли подружні правовідносини, саме з 10.12.1943р., оскільки згідно ст. 6 КпШС УРСР вчинені до утворення або відновлення державних органів запису актів громадянського стану релігійних обрядів і одержаних на їх посвідчення документів про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ст. 125 Кодексу Законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР в редакції 1926р. ( з урахуванням ред. Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15 вересня 1945р.) майно, набуте подружжям працею у період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить дружині та чоловіку та засадах спільної власності. Згідно ст. 28 КпШтС УРСР у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Судом встановлено, що 27.10.1949р. [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу будинок [ADDRESS]. (а.с. 14) В той же час, в договорі допущена описка та замість прізвище «[PERSON]» написано «[PERSON]», проте сторони підтвердили, що саме [PERSON] придбала вищевказаний будинок, а також даний факт підтверджується матеріалами цивільної справи. На підставі вищенаведеного суд вважає, що необхідно визнати, що [PERSON] та [PERSON] належав на праві спільної сумісної власності подружжя будинок [ADDRESS], та кожному належало по 1/2 частки. [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 2051 від [INFO], зареєстрований відділом ЗАГС Суворовського району м. Одеси. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON], відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963р. була його дружина [PERSON], а також діти [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що ніхто із спадкоємців не звертався у встановлений, ст. 549 ЦК України в редакції 1963р. шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. Вищевказаний факт сторони підтвердили в судовому засіданні. [PERSON] зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS] з 1966р., що підтверджується випискою з домової книги, та відповідною реєстрацію у паспорті. Померла [PERSON] також проживала будинку [ADDRESS] на момент відкриття спадщини. В той же час [PERSON] на момент відкриття спадщини в будинку не проживав та не прописаний в будинку, оскільки доказів протилежного суду не наданою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], а також [PERSON] фактично вступили в управління спадковим майном, оскільки проживали та були зареєстровані на час відкриття спадщини спільно із спадкодавцем. В зв'язку з чим, вони набули право на спадщину, а саме по 1/4 частки будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частку будинку [ADDRESS] після померлого [PERSON]. [INFO] відповідачка [PERSON] померла, актовий запис № 2304 від 15.11.2006р., зареєстрований Першим відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. (а.с. 41) З матеріалів спадкової справи № 423/2006, яка була відкрита Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернувся [PERSON], на якого [PERSON] зробила заповіт, а також [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом. (а.с. 72-97) Згідно заповіту від 09.12.2005р. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. (а.с. 77). Після померлої [PERSON] відкрилась спадщина, а саме на 1/2 частку будинку [ADDRESS], як на її частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а також на 1/4 частку будинку [ADDRESS] після померлого [PERSON], тобто на 3/4 частки. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). [PERSON] є особою непрацездатною та перебуває на пенсії, у зв'язку з чим, вона має право на обов'язкову частку у спадщині. У разі спадкування за законом після померлої [PERSON], спадкоємцями першої черги були її діти - [PERSON] та [PERSON], тобто кожних з них мав можливість отримати по 3/8 частки будинку [ADDRESS] після померлої [PERSON]. Таким чином, обов'язкова частка [PERSON] складає 3/16 частки, а не 3/8 як зазначено позивачкою. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на 3/16 частки будинку [ADDRESS] після померлої [PERSON], як на обов'язкову частку у спадщини. В зв'язку з тим, що між спадкоємцями виник спір, суд вважає, що за [PERSON] необхідно також визнати право власності на 9/16 часток будинку [ADDRESS] після померлої [PERSON] у порядку спадкування за заповітом.

Outcome: partial