Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

у вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], 2008 року народження, та [PERSON], 2010 року народження. Позивач вказує, що подружнє життя виявилося невдалим, у подружжя різні погляди на життя, виховання дітей, різне бачення майбутнього, що призвело до відсутності між сторонами взаєморозуміння, вони втратили повагу та любов один до одного. На час звернення до суду відповідач проживає разом з малолітніми дітьми в однокімнатній квартирі, де крім них проживає ще чотири дорослих особи та одна дитина. Позивач стверджує, що вказана квартира не є приватизованою, в будь-який час діти можуть опинитися на вулиці. Відтак, малолітні діти не забезпечені належними житловими умовами, що впливає на їхній фізичний та культурний розвиток. До розірвання подружніх стосунків відповідач разом з дітьми проживали у будинку батьків позивача в смт. Гостомель, Київської області, загальною площею 344,9 кв.м., діти мали окрему кімнату, площею 35,3 кв.м. Відповідачу неодноразово була запропонована можливість проживання разом з спільними малолітніми дітьми у вказаному будинку, однак [PERSON] категорично відмовляється. Відповідач не має постійного місця роботи, не може забезпечити оплату відвідування дитячого садочка та шкільного закладу дітьми. Позивач вказує, що у разі визначення місця проживання дітей з батьком мати не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні. За таких обставин, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 12 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва та укладений між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 33, визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за місцем проживання їхнього батька [PERSON] - [ADDRESS], вилучити малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у відповідача [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], вирішити питання про розподіл судових витрат. (а.с. 31-35) Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року в одне провадження об'єднано цивільну справу № 2/756/1119/17 (756/12322/16-ц) за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та цивільну справу № 2/756/1229/17 (756/13220/16-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. [PERSON] у своєму позові зазначила, що з січня 2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого народила двоє дітей: дочку [PERSON], 2008 року народження, та дочку [PERSON], 2010 року народження. Подружні стосунки у сторін не склалися, відповідач проживає та веде господарство з іншою жінкою, у подружжя відсутні спільні інтереси, почуття поваги та любові один до одного. З цих підстав, позивач вважає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, позивач [PERSON] посилається на те, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання малолітніх дітей. Відповідач є працездатною особою, має можливість сплачувати аліменти. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22 лютого 2017 року позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 12 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва та укладений між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 33, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 грн. щомісячно на утримання малолітніх дітей [PERSON], 2010 року народження, та [PERSON], 2008 року народження, починаючи з 26 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, та 5000 грн. одноразовим платежем як єдиний внесок до навчального закладу. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком. Зазначив, що умови проживання у батька дітей більш сприятливі для фізичного та духовного розвитку. Матір [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі, де проживає ще чотири особи. Будинок, де проживає [PERSON], належить його батькам, будинок за своєю площею є значно більшим за однокімнатну квартиру. [PERSON] постійно спілкується з дітьми. У подружжя [PERSON] є спір з приводу поділу спільного майна подружжя, до складу якого увійшли три машини та 2-3 квартири. Представник позивача не заперечував проти стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, заперечував щодо стягнення 5000 грн. як єдиного внеску до навчального закладу, оскільки [PERSON] добровільно оплачує вартість навчання дітей у навчальному закладі «Ямб». Представник позивача підтвердив, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, інших доходів крім заробітної плати немає, інших осіб крім малолітніх дочок на утриманні немає. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей з батьком. Відповідач зазначила, що після припинення спільного проживання вона разом з двома дочками проживає в однокімнатній квартирі в Оболонському районі, де разом з нею ще проживає її матір, яка допомагає доглядати дітей, возить їх до школи та дитячого садочку. Вона не чинити перешкод у спілкуванні дітей з батьком, дочки періодично залишаються ночувати у будинку, де проживає [PERSON] Батько дітей матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, під час розгляду справи оплатив навчання дітей у дитячому садочку та шкільному закладі. Відповідач зазначила, що під час перебування у шлюбі подружжя [PERSON] придбали три автомобілі, дві квартири в Болгарії, одну квартиру в с. Крюковщина, Київської області. Наразі в квартирі, що розташована в с. Крюковщина, проживає брат [PERSON], позивач не вважає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому забороняє там проживати відповідачу разом з дітьми. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що вона є матір'ю [PERSON], проживає у [ADDRESS]. Для дітей краще жити у будинку в смт. Гостомель, вони виросли у цьому будинку, для дітей є окрема кімната. Молодша онука дуже емоційно реагує на зміну місця проживання. У будинку проживають [PERSON] разом з батьками. [PERSON] алкогольним напоями не зловживає, наркотичні засоби не приймає. [PERSON] не надає дозвіл на виїзд дітей за кордон, були також випадку коли не дозволяла бачитися батьку з дітьми. [PERSON] пропонував [PERSON] винаймати для неї та дітей квартиру або будинок. Між [PERSON] та [PERSON] існує домовленість з приводу будівництва для [PERSON] разом з дітьми окремого будинку. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він є батьком [PERSON], проживає у [ADDRESS]. Коли він будував жилий будинок, ним була запланована окрема кімната для онуків, створені усі комфортні умови для проживання. Перешкод у спілкуванні [PERSON] з дітьми немає, як мінімум два рази на тиждень він бачиться з дітьми. Молодша онука часто не хоче їхати в квартиру в Оболонському районі. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він є рідним братом позивача, тимчасово проживає в с. Крюковщина. Свідок зазначив, що діти його брата звикли жити у просторому приміщенні, перед тим, як їхати до матері в квартиру в Оболонському районі вони вимушені заспокоювати дітей. На даний час свідку невідомі умови проживання дітей в Оболонському районі м.Києва. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 12 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER]. [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження від 04 липня 2008 року. [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження від 24 грудня 2010 року. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] удвох звернулися з позовними заявами про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи не просили надати їм строк для примирення. Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, що є підставою для розірвання шлюбу та задоволення позовів у цій частині. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час її розгляду, після припинення спільного проживання подружжям [PERSON] їхні малолітні діти проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого 16 листопада 2016 року начальником служби у справах дітей Оболонської РДА [PERSON], однокімнатна квартира за вказаною адресою знаходиться на шостому поверсі дев'ятиповерхового будинку, облаштована меблями та побутовою технікою, утримується в чистоті та порядку. Загальна площа квартири становить 34 кв.м., в кімнаті розташовані диван, ліжко, маленький диванчик, шафа - купе, тумба та телевізор, на кухні є кухонні меблі, плита, холодильник. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. В квартирі фактично проживають [PERSON], двоє малолітніх дітей, [PERSON] - бабуся дітей. (а.с. 87-88) Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 03 лютого 2012 року. (а.с. 107) [PERSON] з 27 вересня 2016 року працює за основним місцем роботи в ТОВ «Голос. ЮА» ведучою програм інформаційною агенції «Голос. ЮА», отримує заробітну плату 13000 грн. на місяць, що підтверджується довідками ТОВ «Голос. ЮА». (а.с. 89, 92) Згідно з довідкою Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 25 жовтня 2016 року № 369610 [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. [PERSON] працює в ЮФ «Зовнішконсалтинг» за основним місцем роботи з 07 вересня 2016 року, займає посаду комерційного директора, отримує заробітну плату 2700 грн. на місяць, про що свідчить довідка від 27 січня 2017 року № 12/01. [PERSON] проживає у приватному будинку за адресою: [ADDRESS], який належить його батьку. За актом обстеження умов проживання, затвердженого 31 жовтня 2016 року начальником служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради [PERSON], у вказаному будинку створені належні умови для проживання дітей, є окрема дитяча кімната з усіма необхідними меблями та речами, іграшками, є ігрова кімната та бібліотека для навчання дітей. У будинку наявна уся необхідна побутова техніка та меблі. У дворі наявна дитяча площадка. (а.с. 57-58) [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, у рідних та сусідів користується повагою, працьовитий, товариський, шкідливих звичок немає, займається спортом. Скарг від сусідів на [PERSON] за весь час проживання не надходило. Дані обставини підтверджуються характеристикою, виданою на [PERSON] Гостомельською селищною радою Київської області від 28 вересня 2016 року № 47. (а.с. 58) У [PERSON] за результатами огляду не виявлено психіатричної та наркологічної паталогій, що підтверджується Медичною довідкою про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів від 22 вересня 2016 року, серія 2ААЛ № 375133, та Сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 22 вересня 2016 року, серія 2РРР № 572115. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Тобто, для розлучення неповнолітніх дітей з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч.2 ст.161 СК України. У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу - Загальноосвітнього навчального закладу «Ямб» від 24 жовтня 2016 року № 58 [PERSON] зарахована до дошкільного навчального закладу 29 листопада 2011 року, [PERSON] - 02 лютого 2013 року. Обоє дівчат успішно навчаються та відвідують гуртки образотворчого мистецтва та хореографії. Мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню та всебічному розвитку обох дітей, її доньки завжди приходили до навчального закладу охайні та добре доглянуті. Впродовж усього періоду перебування дітей в навчальному закладі мати [PERSON] активно приймала участь в житті закладу, систематично цікавилась особливостями навчання, виховання та розвитку своїх дочок, неодноразово зверталась по фахову допомогу спеціалістів. (а.с. 108) Згідно з висновком про визначення місця проживання малолітніх дітей від 19 грудня 2016 року № 104-8983 комісія з питань захисту прав дитини Оболонської РДА встановила, що на даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю та бабусею в однокімнатній квартирі, де створені задовільні умови для проживання. Батько [PERSON] проживає у триповерховому будинку своїх батьків в смт. Гостомель, де для дітей є окрема кімната, облаштована усім необхідним. В ході роботи з психологом стало відомо, що [PERSON] емоційно більш прихильна до матері, підвищеної тривожності щодо розлучення батьків помічено не було, [PERSON] важко переживає окреме проживання від батька, висловлює бажання, щоб всі члени родини проживали під одним дахом. За таких обставин, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає недоцільним змінювати місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON], та відповідно не рекомендує визначати місце їх проживання разом з батьком. Судом встановлено, що на час розгляду даної справи малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності у тому числі [PERSON] та [PERSON] Діти відвідують дошкільний навчальний заклад, за твердженнями вчителів та вихователів мати дітей приділяє належну увагу їхньому вихованню та всебічному розвитку. [PERSON] не зловживає алкогольними напоями, не вживає наркотичні засоби, що підтверджується як медичною довідкою, так і показами свідків - членів родини [PERSON] [PERSON] працює, отримує заробітну плату, рівень якої дозволяє їй утримувати двох неповнолітніх дітей. Посилання позивача на те, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, не знайшли свого підтвердження показами свідків. Позивач [PERSON] не позбавлений можливості у судовому порядку встановити порядку спілкування та участі у вихованні дітей, якщо між сторонами виникають такі непорозуміння. На час розгляду справи між сторонами триває судовий процес з приводу поділу спільного майна подружжя, відносини між сторонами напружені, що безумовно відображається на емоційному стані малолітніх дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з батьком, позивач [PERSON] посилається на те, що його житлові умови значно кращі, ніж ті, в яких зараз проживають відповідач та його діти. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що будинок у смт. Гостомель позивачу на праві власності не належить, [PERSON] користується таким будинок з дозволу свого батька. За фактичним місцем проживання дітей для останніх створені усі умови для проживання та розвитку дітей, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. При визначенні місця проживання дитини суд приймає до уваги не лише умови проживання дітей, які можуть змінюватися, а й особу одного з батьків, з ким діти проживають разом. Судом не встановлено достатніх підстав вважати, що мати [PERSON] своїми діями шкодить розвиткові дітей або неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки. Також суд враховує, що зміна режиму проживання, який склався з вересня 2016 року, може негативним чином вплинути на емоційний стан малолітніх дітей. За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей та вилученні дітей у матері. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За приписами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Матеріалами справи підтверджено, що малолітні діти проживають разом з матір'ю [PERSON], перебувають на її утриманні. Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру матеріального забезпечення дітей. [PERSON] працює, регулярно отримує заробітну плату, що виключає стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Разом з тим, позивачем [PERSON] не надано суду достатніх доказів на підтвердження необхідності сплати одноразового додаткового платежу у сумі 10000 грн. до навчального закладу, де навчаються малолітні діти. Відповідачем [PERSON] долучені до матеріалів справи докази оплати вартості навчання дітей у Дошкільному навчальному закладі - Загальноосвітньому навчальному закладі «Ямб». (а.с. 46-56) Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовів [PERSON] та [PERSON], вирішує розірвати шлюб, укладений між сторонами, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 551,21 грн.

Outcome: partial