Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, на утримання доньки [PERSON], [INFO], з ? частки всіх видів заробітку (доходів) та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн., щомісячно до досягнення повноліття дитиною. Мотивуючи свої вимоги тим, що він вдруге одружився та від шлюбу у нього народився син - [PERSON], [INFO]. Крім того, на сьогоднішній день його доходи не стабільні, тому згоден сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову. Посилаючись на те, що позивачем не доведено погіршення свого матеріального стану через нестабільність доходів та висловлює припущення про своє можливе звільнення з роботи найближчим часом, крім того, позивачем не надано доказів того що народжена від іншого шлюбу дитина перебуває на його утриманні не надано: ні довідки про місце проживання дитини разом з батьком; ні рішення суду; ні договору між батьками про стягнення аліментів з позивача на утримання малолітнього [PERSON] [INFO], вважає що позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Клопотань про слухання справи за відсутності від сторін не надходило, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1995 року. Шлюб між сторонами розірвано 28 лютого 2006 року, що підтверджується штампами в паспорті [PERSON] серії ЕО 021912. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2006 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 12.05.2006 року та до повноліття [PERSON], [INFO], а потім до повноліття [PERSON], [INFO], допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 124579, між позивачем [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис №164 від 24.04.2016 року. 09 червня 2018 року у позивача народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП №559374. Окрім того, позивач зазначає що його син також потребує належного матеріального забезпечення. Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 31.10.2018 року № 2SCHPI8USVS33KVA про надходження по картці на імя [PERSON], аліментів за період з 01.01.2018 10.08.2018 на загальну суму 83135,91 грн. Згідно довідки комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 01.11.2018 року за вих. № 1.16№218, [PERSON], 28 жовтня 2002 року перебуває на «Д» спостереженні у лікарні та потребує два рази на рік протирецедивне лікування та один раз на рік санаторно-курортне лікування. За рахунок матері дитина отримувала санаторно-курортне лікування. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.ст.180,182 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст.181,\~192 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а також ч. 2 ст. 184 СК України, передбачає визначення аліментів у твердій грошовій сумі за домовленістю сторін. Таким чином, зміна способу стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму можливо лише за заявою одержувача аліментів або за домовленістю сторін. З огляду на зазначене, позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів є безпідставними та задоволенню не підлягають. Згідно зі ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов'язок батьків утримувати дитину, суд вважає доцільним визначити розмір присуджених до стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) відповідача, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також приймаючи до уваги, що позивачем надані докази зміни його сімейного та матеріального стану після постановлення судового рішення про стягнення аліментів від 07.07.2006 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial