Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

ПАТ «Київенерго» звернулась з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1 693 грн. 44 коп., 3 % річних та інфляційну складову боргу сумою 271 грн. 84 коп. і судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Вимоги мотивує тим, що за адресою [ADDRESS], де проживає споживач [PERSON], відкрито особовий рахунок споживача електричної енергії за яким ПАТ «Київенерго» здійснює постачання електроенергії до вказаного помешкання. За результатами аналізу оплат з»ясовано, що відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого станом на 01.02.2013 р. виникла заборгованість в сумі 1 693 грн. 44 коп. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦУ України, сума боргу за фактично спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 1 965 грн. 87 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2014 року на підставі поданої представником позивача заяви було замінено зазначеного у позові відповідача [PERSON], який є неповнолітнім, на відповідача [PERSON] (а.с. 42). В судове засідання представник позивача не з»явився, представником ПАТ «Київенерго» Стовбун С.В. подана заява з проханням розглянути справу у її відсутності, в заяві вказала, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зазначеною позивачем адресою місця проживання, за якою [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку, про причини неявки останній не повідомив, у зв"язку з чим суд, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як вбачається із довідки по формі № 3, виданої ЖРЕО № 408 від 10.02.2014 р., за адресою [ADDRESS] зареєстровані дві особи, а саме; неповнолітній [PERSON], [INFO], та опікун [PERSON]; квартира на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, уповноваженим власником квартири являється [PERSON], будинок знаходиться на балансі ЖРЕО № 408 Дніпровського району м. Києва. Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов»язує. Власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за обов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. За нормою ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов»язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ЦК України, серед іншого, актами цивільного законодавства є постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 08.12.2009 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за № 575/97-ВР зі змінами, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил. Згідно п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 зі змінами, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем (далі по тексту - Правила). Відповідно до п. п. 20, 22 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Оплата спожитої електричної енергії може здійснюватись: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. З урахуванням вищевикладеного та за наявних у справі наданих позивачем доказів, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 08.12.2009 року, суд вважає, що вимоги, які заявлені за період з 01.11.2005 року станом на 01.02.2013 року підлягають задоволенню частково, а саме з часу реєстрації відповідача, тобто за період з 08.12.2009 року по 01.02.2013 р. Відповідно до п. 48 Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Судом встановлено, що відповідач щомісячно за спожиту електроенергію оплат не здійснює, у зв»язку з чим за вказаний період часу з 08.12.2009 року по 01.02.2013 р. виникла заборгованість на загальну суму 864 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком за спожиту електроенергію. Вказаний період включає 1 152 календарних дні. У зв»язку з цим, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3 % річних від суми заборгованості становить 81 грн. 81 коп. (864 грн. - сума боргу х (3 : 365 : 100) х 1 152 - кількість днів). Індекс інфляції складає в сумі 130 грн. 41 коп. Отже, загальна сума заборгованості становить у розмірі 1 076 грн. 22 коп. За викладених обставин позов підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до виплати відповідачу на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial