Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 10 жовтня 2008 року по 25 вересня 2013 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.09.2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, з відповідачем проживають окремо. Вказує, що в період 2014-2019 роках відповідач був депутатом Верховної Ради України і проживав в місті Києві, де зараз відповідач проживає і працює їй невідомо. Будучи депутатом відповідач регулярно надавав кошти на утримання сина, однак після звільнення вона вимушена йому постійно нагадувати та випрошувати кошти на утримання сина. Сину 10-ть років, він навчається в 4-му класі Чернівецького багатопрофільного ліцею №4. Відповідач жодного разу не відвідав батьківські збори ліцею, не цікавився успіхами дитини, не брав участі у його вихованні. Всі необхідні внески сплачує тільки вона. Позивач вказує, що їх з відповідачем син з вересня 2018 року займається танцями в школі танців та фітнесу, де вартість навчання становить 600 грн. на місяць, які теж сплачує вона. З першого року народження, син хворіє на рецидивуючий бронхіт, а з 4-ох років в нього діагностовано бронхіальну астму. Крім того, він перебуває на диспансерному обліку у алерголога. З метою профілактики та виконуючи рекомендації лікаря син займається плаванням та відвідує басейн у клубі «Sport Life». В цьому році позивач заключила договір про надання сину спортивно-оздоровчих послуг, вартість яких складає 5985 грн., які також оплатила вона. Крім цього, дитині педіатром рекомендовано оздоровлення в літній період. Також, син навчається в Малій комп`ютерній академії, де вартість навчання складає 12 100 грн., які вона оплатила сама. Батько з сином бачиться дуже рідко, на протязі 2020 року батько з сином бачився лише один раз. Вказує, що відповідач знаючи про стан здоров`я дитини не приймає участі в його оздоровленні та лікуванні. Бабуся з дідусем (батьки відповідача) частіше спілкуються із внуком ніж батько та деколи допомагають їй матеріально. Позивач зазначила, що вона працює в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» і її заробітна плата з вересня цього року складає 5014 грн.98 коп., а до вересня 2020 року складала лише 4723 грн. Тих коштів, які надає відповідач не достатньо для утримання та забезпечення всім необхідним для нормального розвитку дитини. Вказує, що відповідач приховує від неї своє місце роботи, проживання, а тому надати суду дані про доходи відповідача не має можливості. Відповідачу на праві приватної власності належить 50% квартири в м.Чернівці, автомобіль «Mercedes Benz» та готівкові кошти в розмірі 21 000 доларів США, про що особисто зазначив останній у своїй електронній декларації. Іншої родини та дітей, непрацездатних осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, відповідач немає. На підставі норм Сімейного права України позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до повноліття дитини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі і відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.26). 10 грудня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення. Так, з моменту народження сина і після розірвання шлюбу син знаходився на повному його утриманні, а також на його утриманні тривалий час знаходилась позивачка, оскільки вона не працювала, а працевлаштувалась тільки нещодавно. Зокрема усі витрати з придбанням іграшок, шведської стінки та іншого необхідного для розвитку дитини були придбані ним особисто. Аліменти на утримання сина регулярно сплачував та сплачує до сих пір. Вказав, що всі витрати пов`язані з лікуванням сина та його оздоровленням, розвитком здійснювалося лише за його рахунок та за рахунок його батьків (дідуся і бабусі його сина). Відповідач вказав, що дитина щорічно декілька раз на рік оздоровлювалась як в літній період так і осінньо-зимовий, або з ним або з його батьками. Щорічне оздоровлення дитини весь час здійснювалось за його рахунок та за рахунок його батьків. Так, на протязі 2013-2020 років, син в літній період часу оздоровлювався на відпочинку на морі в Албанії, Італії, Хорватії, Чорногорії, Греції, що підтверджується відмітками в паспорті, а також в Криму та Одеській області. В осінньо-зимовий період дитина регулярно оздоровлювалась в санітарно-лікувальних закладах України: Велятино, Косино, Східниця, а також декілька раз на рік їздить на відпочинок на гірко лижний курорт «Буковель». Всі поїздки були виключно за його рахунок. Вказав, що Позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. З вересня 2019 року він не працює і не має доходу, а з квітня 2020 року перебуває на обліку в Центрі зайнятості і його єдиним джерелом доходу на даний час є виплати по безробіттю в сумі 1000 грн. на місяць. Відповідач зазначає, що підстав для стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки від всіх доходів немає, викладені позивачем обставини в позові є надуманими і нічим не підтверджуються. Підстав для негайного виконання рішення суду немає, оскільки він постійно сплачує аліменти, останній добровільний платіж здійснений 09.12.2020 року. Просив відмовити в задоволенні позовних вимогах позивачки та прийняти рішення взявши до уваги викладені обставини справи і стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі з урахуванням його доходу але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.34-37). 17 грудня 2020 року позивачем подано до канцелярії суду відповідь на відзив, де позивач вказала, що з твердженнями відповідача не погоджується. Так, зазначила, що батько дитини жодного разу не був з дитиною у лікаря і в лікарні. Вказала, що батьки відповідача брали дитину з собою тільки на відпочинок, а серйозними питаннями та лікуванням сина, поїздками в санаторії займалась лише вона. Вказала, що іграшки дитині вони купляли спільно, а не тільки відповідач. Також, допомогу на утримання дитини постійно надають її батьки. Вказала, що посилання відповідача на його дохід в сумі 1000 грн. на місяць є незрозумілим, так як не узгоджується з його вказівками про те, що дитина знаходиться на його утриманні. Вважає, що вимога відповідача щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі суперечить закону, оскільки відповідно до вимог ст.181 СК України вона вправі просити суд стягнути аліменти в частці від доходу відповідача. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Позивач в судовому засіданні підтримала повністю позовні вимоги, вказала, що відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає вже півтора року, вважає що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі вказаному в позові. Відповідач в судове засіданні не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судовою повісткою. Про поважність причин неявки суд не повідомив. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2008 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 вересня 2013 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , де батьком дитини вказаний відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.12.2010 року (а.с.7). Позивач [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КЖРЕП №4 про склад сім`ї №2249 від 12.10.2020 року (а.с.9). Як вбачається з довідки школи танців та фітнесу Dance Avenue - дитина [PERSON] займається танцями з вересня 2018 року, вартість навчання становить 600 грн. на місяць, приводить дитину, забирає, а також оплачує вартість навчання мати дитини. За весь період навчання, батька дитини на заняттях та виступах не бачили (а.с.10). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.10.2020 року - діагноз [PERSON] , 2010 року народження: бронхіальна астма, атопічна, персистуючій середньо важкий перебіг, контрольована. Хворіє з о-го року на рецидивуючий бронхіт. З 4-ох років діагностовано бронхіальну астму, взято на диспансерний облік алергологом, педіатром. Рекомендації: профілактика застуд, оздоровлення в літній період (а.с.11). Відповідно до довідки Чернівецького багатопрофільного ліцею №4 ЧМР №01-13/251 від 20.10.2020 року, [PERSON] батько [PERSON] , не брав участі у вихованні сина, не цікавився його успіхами у навчанні, не спілкувався з учителями, не відвідував батьківські збори впродовж навчання дитини з 1 класу 2017/2018 навчального року по 20 жовтня 4 класу 2020/2021 н.р. вихованням дитини займається мати [PERSON] , яка підтримує тісний контакт з класоводом та вчителями. Сплачує щомісяця благодійні внески в ГО «Спільними зусиллями дітям» у сумі 50 грн. (а.с.12). Згідно довідки про доходи №143 від 05.10.2020 року виданої ОКНП «Чернівецькою обласною психіатричною лікарнею» - середньомісячний дохід позивача [PERSON] складає 4 434, 70 грн. (а.с.13). Як вбачається з договору №ЧНМ 27620 про надання спортивно-оздоровчих послуг від 31 серпня 2020 року укладеного на 12 місяців, дитина [PERSON] відвідує басейн у клубі «Sport Life» та відповідно до товарного чеку ФОП [PERSON] вартість за надані послуги становить 5985,00 грн. (а.с.14,15). Також, позивачем [PERSON] здійснено оплату за навчання дитини [PERSON] в ТОВ Малій комп`ютерній академії шаг Чернівці в сумі 12100 грн., що підтверджується оригіналом квитанції (а.с.16). Як вбачається з копії щорічної декларації відповідача [PERSON] за 2019 рік, йому на праві приватної власності належить автомобіль марки Mercedes Benz», 2001 року випуску, готівкові кошти в сумі 21 000 доларів США, а також на праві спільної власності 50% квартири (а.с.17-24). Як вбачається з копій квитанцій наданий відповідачем, відповідач регулярно, щомісячно перераховував на рахунок позивача кошти в різних сумах. З копії паспорта дитини [PERSON] , вбачається що дитина неодноразово пересікала кордон України, тобто оздоровлювалась за рахунок відповідача, чого не заперечувала і сама позивач. Згідно довідки Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості - [PERSON] зареєстрований у їх установі з 02 квітня 2020 року як безробітний та щомісячно отримує допомогу в розмірі 1000 грн. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обв`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На даний час мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2021 року - 1197,50 грн. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, зокрема те, що позивач просить стягнути аліменти в частці від доходу відповідача. Виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), враховуючи, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, враховуючи що у дитини діагноз бронхіальна астма, що потребує додаткових витрат на лікування та оздоровлення, а також враховуючи те, що дитина відвідує ряд гуртків, у відповідача на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб немає, платник аліментів є фізично здоровою, працездатною особою, а отже взмозі працювати та отримувати заробіток (дохід), а тому суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільної дитини аліментів частково, а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці, при цьому враховуючи майновий стан відповідача, який офіційно не працевлаштований та отримує дохід з центру зайнятості в розмірі 1000 грн. щомісячно. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 23.11.2020 року. Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дітей. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 840 гривні 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial