Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину, що їй відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 5793 від 24.01.2000 р., виданого Фондом комунального майна м. Херсона, на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Крім членів родини позивачки - доньки - [PERSON], онуки - [PERSON], - правнука - [PERSON], зареєтрований, але не проживає - [PERSON]. Відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, участь в оплаті житлово-комунальних послуг та утриманні квартири не приймає. З огляду на наведене позивачка була змушена звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], а також зобов'язати Суворовський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби у Херсонській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні адвокат позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник відповідача - Суворовського районного відділу у м. Херсоні управління державної міграційної служби у Херсонській області, в судове засідання не з*явився, одночасно надіславши заяву про розгляд справи без його участі. Треті особи, в судове засідання, не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином причину неявки суду не повідомили. За таких обставин, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та її адвоката, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачці відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 5793 від 24.01.2000 р., виданого Фондом комунального майна м. Херсона, на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є [PERSON], померлий [INFO], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 14-886 від 26.07.2014 року, виданої КП "Таврійський" за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивачка - [PERSON], - донька - [PERSON], онука - [PERSON], - правнук - [PERSON], - зять - [PERSON]. Станом на дату звернення до суду відповідач з реєстраційного обліку не знявся, в квартирі не мешкає більше одного року, його особисті речі в квартирі відсутні. Місце перебування на теперішній час не відоме. У зв'язку з перебування відповідача на реєстраційному обліку за вказаною адресою, позивачка несе додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги. Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71. ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК УКраїни визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений договором або законом. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Разом з цим, вирішуючи питання щодо зобов'язання Суворовський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби у Херсонській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], суд виходив з того, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» виселення особи з житлового приміщенням є підставою для зняття її у відповідному органі з реєстраційного обліку. Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав у позивача звертатися із такою вимогою до відповідача, враховуючи зазначену норму Закону, яка регулює вказані правовідносини, суд вважає позов в цій частині необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial