Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, просить суд визнати [PERSON] - таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зняти з реєстрації, вказуючи на те, що вона мешкає в [ADDRESS], згідно ордеру на житлову площу від 11.05.1995 року. 02.03.2005 року за даною адресою був зареєстрований [PERSON], який не є членом її родини, не проживає у вказаній квартирі та не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні даної квартири більше 10 років, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні надала заяву, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі, причина неявки суду не відома. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку від 11.05.1995 року № 59, [PERSON] проживає у [ADDRESS]. /л.с.5/. У відповідності до довідки, виданої ЖКГ «смт.Сергіївка», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Склад сім`ї наймача [PERSON]: донька - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO]. Піднаймач [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 02.03.2005 року /л.с. 6/. У відповідності до акту підтвердження фактичного проживання від 27.07.2017 року, [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], станом на 27.07.2017 року не проживає за даною адресою. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджують сусіди. Також, з акту вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 10.03.2005 року /л.с.7/ Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім'ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач по справі [PERSON] не мешкає у спірній квартирі з 10.03.2005 року, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання [PERSON] - таким, що втратив право користування квартирою № [ADDRESS]. Стосовно вимог про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд приходить до наступного. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Отже, оскільки рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації підлягають частковому задоволенню, а саме доцільним буде визнати[PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial