Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем уклала шлюб 12 вересня 2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького МУЮ Волинської області. В шлюбі в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. В свою чергу, відповідач належним чином не допомагає їй у вихованні та матеріальному утриманні дітей, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. Також позивач вважає, що відповідач є здоровим чоловіком працездатного віку, а тому може надавати кошти на утримання дітей. З огляду на наведене позивач просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень на кожну дитину. Ухвалою від 15 червня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. До початку розгляду справи по суті від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про часткове визнання позову, заперечуючи заявлений позивачем розмір аліментів, оскільки він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 гривень щомісячно. Вказує, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, а тому він погоджується сплачувати аліменти в розмірі, який становить 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування такої позиції зазначає, що він працює старшим інспектором в ГУНП у Волинській області, середній місячний його заробіток становить приблизно 11 000 грн. Також зазначає, що він винаймає житло, сплачуючи щомісячно за оренду квартири 4000 грн. Крім того, на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку. У своїй відповіді на відзив позивач, враховуючи доводи відповідача, уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, представник відповідача заявою від 31 серпня 2020 року просить розгляд справи здійснювати без її участі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 вересня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1173 (а.с. 4). Також встановлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання сина, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Досліджуючи матеріальне становище відповідача, суд встановив, що [PERSON] працює у ГУНП у Волинській області, його сукупний дохід з січня 2020 року по червень 2020 року становить 76 858,93 грн. Суд враховує аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, в тому числі про перебування на його утриманні батьків-пенсіонерів та про необхідність винаймати собі житло, але, на думку суду, такі обставини не звільняють його від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей в розмірі, необхідному для їх гармонійного розвитку. На підставі наведеного, оцінивши доводи сторін, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial