Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] народилась донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу та припинення фактичних шлюбних стосунків донька залишилась проживати разом з нею і на даний час перебуває на її утримані. Вказувала на те, що відповідач добровільно свої обов'язки щодо матеріального утримання дитини не виконує, а вона самостійно не може забезпечити доньку усім необхідних, оскільки харчування, одяг, навчання та ліки потребують значних матеріальних витрат, проте рівень її заробітку занадто низький та їй не вистачає коштів для задоволення усіх потреб доньки. Зазначала, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має достатній заробіток у зв'язку з виконанням різних видів робіт на будівництві, при цьому у нього на утриманні не перебувають інші діти або непрацездатні батьки, а тому з урахуванням наведеного та потреб дитини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, зокрема не заперечували проти того, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, проте не визнали суму щомісячного платежу в розмірі 2000 грн. Вказували на те, що відповідач ніде не працює з лютого 1997 року, а також проживає в с. Рокитне, Новоселицького району, Чернівецької області разом зі своїми родичами, в тому числі бабусею 1932 року народження та матір'ю 1955 року народження. Відповідач в судовому засіданні визнав позов на суму 600 грн. та вказав, що саме такий розмір аліментів він зможе сплачувати на утримання своєї доньки. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.04.2011 року (а/с 3,4). Під час вказаного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а/с 2). За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як вбачається з копії довідки про склад сім'ї від 11.11.2016 року та визнано в судовому засіданні сторонами і їх представниками, малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а/с 6). Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У відповідності до вимог ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з довідки КМУ МДП №78 від 07.12.2016 року дитина [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в МДП з діагнозом: Дифузний зоб І-Б. ст. нетоксичний. Лівобічний поперековий сколіоз І ст. Плосковальгусна установка стоп. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, з лютого 1997 року ніде офіційно не працював та в нього відсутня трудова книжка, що підтверджується наданими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме актом свідчень свідків, засвідченого секретарем Рокитненської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області та довідкою Рокитненської сільської ради Чернівецької області Новоселицького району від 12.01.2017 року №93. Крім того, відповідно до довідки Рокитненської сільської ради Чернівецької області Новоселицького району №92 від 12.01.2017 року, відповідач проживає по [ADDRESS] разом з бабусею, матір'ю, двома сестрами та племінником. У вказаній довідці відсутні відомості про те, що будь-хто з осіб, які проживають разом з відповідачем є непрацездатними та перебувають на його утриманні. Разом з тим, відповідач є особою працездатного віку, будь-яких доказів того, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості або на його утриманні перебувають інші діти чи непрацездатні особи не надав, а тому суд приходить до висновку, що він має мінливий, нерегулярний та неконтрольований дохід. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність доказів того, що на його утримання перебувають інші діти чи непрацездатні особи, відсутність у нього постійного доходу, стан здоров'я дитини та однаковий обов'язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в сумі 1300 грн. щомісячно на утримання їх спільної доньки [PERSON] При цьому, вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, оскільки такий мінімальний розмір аліментів передбачений у випадку визначення аліментів у частці від заробітку платника. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial