Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Зазначає,\~що з відповідачкою по справі [PERSON] вони перебували у шлюбі з 14 липня 2006 р., який було розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду від 21 жовтня 2013 р. Від цього шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення проживали з відповідачкою. У зв`язку з цим Рішенням Уманського міськрайонного суду від 13 квітня 2017 року з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхніх спільних малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2017 р. до досягнення дітьми повноліття. Проте, після набрання рішенням Уманського міськрайонного суду від 13 квітня 2017 р. законної сили, зокрема з червня 2019 р. їхні спільні з відповідачкою діти постійно проживають з ним за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідачка фактично усунулася від виховання та утримання дітей. Вказана квартира придбавалась ним згідно Договору купівлі-продажу від 02 травня 2015 р., причому одразу ж на нього та їхніх дітей. А тому він та його дочки [PERSON] та [PERSON] є її співвласниками. Умови проживання їхньої родини добрі, діти забезпечені окремою кімнатою, санітарно-гігієнічні норми витримані у повній мірі. Діти завжди забезпечені харчуванням, одягом, іграшками та всім необхідним для їх належного духовного, культурного, морального, інтелектуального, соціального та здорового виховання і розвитку. А тому він, як батько, опікується дітьми, займається їх вихованням, надає належне забезпечення дочкам. Вказує, що відповідачка вже тривалий час ухиляється від свого обов`язку щодо утримання їхніх малолітніх дітей, вона перестала піклуватись про дітей та відмовилася надавати матеріальну допомогу на їх утримання, переклавши ці обов`язки на нього. Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби малолітніх дітей вимагають значних матеріальних витрат, йому важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідачка, як мати, теж мусить брати повноцінну участь у вихованні та утриманні їхніх дітей до досягнення ними повноліття, як це визначено у ст. 180 СК України. Просить: звільнити його - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , від сплати аліментів, присуджених згідно Рішення Уманського міськрайонного суду від 13 квітня 2017 року, на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - починаючи з моменту подання цього позову та припинити їх стягнення; стягувати з відповідачки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідачки, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання цього позову; рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць; покласти на відповідачку судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву щодо позову не надала. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2006 р., який було розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області 21.10.2013 р. (а.с.10,11). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення проживали з відповідачкою (а.с.12,13). 15.09.2016 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.16). Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.04.2017 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2017 р. до повноліття дітей (а.с.14-15). 02.05.2015 р. згідно Договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] та малолітні дочки [PERSON] , [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS] (а.с.17-18,19-20). Згідно довідок\~про реєстрацію\~місця проживання\~особи від\~04.04.2017\~р.\~№ 847,\~848\~ [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.21,22). Згідно Акту встановлення місця проживання від 20.01.2020 р. та від 13.07.2021 р., довідок № 1 від 20.01.2020 р., № 10 від 13.07.2021 р. ЖБК «Епоха-Умань» [PERSON] та його доньки [PERSON] та [PERSON] з 07.05.2015 р. по даний час зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , яка їм належить. Комісією встановлено, що неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] в період часу з вересня 2015 року по червень 2019 року періодично, по декілька днів щотижня проживали за вище вказаною адресою разом з батьком, а в період з червня 2019 року по даний час доньки постійно проживають з батьком (а.с.23,24,100,101). Матеріалами справи підтверджено, що вихованням, навчанням та успішністю дітей займається батько. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції "Про права дитини" та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. З досліджених доказів, суд встановив, що діти не проживають з матір`ю на користь, якої стягнуті аліменти з позивача з червня 2019 року і, що з того часу вказані діти постійно проживають з позивачем, батьком і платником аліментів, і знаходиться на його утриманні. Суд приходить до висновку, що проживання дочок з батьком - позивачем та перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, а тому має тягнути за собою звільнення позивача від сплати вказаних аліментів з моменту набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, судом встановлено той факт, що малолітні [PERSON] , [PERSON] проживають разом з батьком, знаходяться на його утриманні, мати дитини не надає належної матеріальної допомоги, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочок. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial