Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання звернулась [PERSON] Зазначає, що перебуває з відповідачем в шлюбі і в шлюбі в них народилась дитина: [PERSON], [INFO]. [PERSON] мотивує свою заяву тим, що відповідач ухиляється від належного утримання своєї дитини. Просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини ? частки заробітку( доходу) кожного місяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просила стягнути з відповідача на своє утримання 600 грн. кожного місяця до досягнення дитиною віку трьох років - до [INFO] року. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві пояснивши, що з відповідачем разом не проживають, на протязі останніх чотирьох місяців він не надає матеріальної допомоги на утримання сім'ї, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому вона просить, щоб аліменти були стягнуті за рішенням суду. Зазначила, що відповідач раніше надавав матеріальну допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про часткове визнання позову та розгляд справи в його відсутність. ( а.с.82-83) З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5) Суд, вислухавши сторону, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні з пояснень сторони, свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON]. З пояснень сторони встановлено, що на даний час відповідач з позивачкою та дитиною не проживає. Між ними не досягнуто домовленості про способи та обсяг участі відповідача як батька в утриманні дитини, а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. В суді встановлено, що малолітній [PERSON], 2013 р. н. проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Суд вважає, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, оскільки надання матеріальної допомоги про яку стверджує позивачка на утримання малолітнього сина не є його належним утриманням. Одночасно, суд враховує докази надані відповідачем надання ним в минулому матеріальної допомоги на утримання сім'ї. Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. При цьому, будучи батьком дитини, [PERSON] її належним чином не утримує, хоча зобов'язаний це робити, а отже з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. При цьому суд враховує те, що відповідач є працездатним, інших утриманців немає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки, як дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку суд виходив з наступного. З пояснень позивачки судом встановлено, що малолітній син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, вона ним опікується, та зважаючи на вік дитини позивачка не має змоги працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Беручи до уваги, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, з якою проживає їх спільний син, та вказана обставина відповідачем не спростована, а тому вимога позивачки в цій частині також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а тому, з урахуванням обставин справи та за відсутності заперечень відповідача щодо неможливості надавати дружині матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що він може сплачувати аліменти на утримання дружини та повинен сплачувати щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 24 липня 2014 року, а тому за правилами ст.. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Так як позов підлягає задоволенню, а відтак з відповідача згідно ст.88 ЦПК України в дохід держави слід присудити судові витрати.

Outcome: partial