Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер [NUMBER] від 05 травня 1999 року, видане 05 травня 1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 05 травня 1999 року №31310, крім цього в цій квартирі зареєстрований син [PERSON], [INFO]. Більше ніж рік син [PERSON] відсутній в квартирі, зібрав всі свої речі та переїхав до свого батька, в майбутньому планував виїхати до Євросоюзу, житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] із зняттям з реєстрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву проти позову не подав. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, письмових пояснень до позову не подали. Враховуючи положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер [NUMBER] від 05 травня 1999 року, видане 05 травня 1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 05 травня 1999 року №31310. З довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №20 з місця проживання про склад сім»ї та прописку, вбачається що окрім позивача в квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований її син [PERSON], проте більше року там не проживає. Зазначене підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Свідки також пояснили, що відповідач [PERSON] за власною волею не проживає у [ADDRESS]. Позивач [PERSON] будь-яких перешкод у його проживанні та користуванні квартирою не чинить. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в [ADDRESS] понад один рік. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, який втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003р. Відповідно до ст. 3 цього Закону реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial