Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 01.12.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 633, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO]., у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. [PERSON] проти позову заперечив частково, пояснивши, що згоден на розірвання шлюбу з [PERSON], та згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 400,00 грн. щомісячно, оскільки не має постійного місця роботи, отримує нерегулярний, мінливий заробіток, має хворобу, яка потребує лікування та перешкоджає працевлаштуванню. Утримувати сина не відмовляється, у разі можливості буде додатково його утримувати. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 01.12.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 633 (а. с. 4), вони є батьками дитини - [PERSON], який народився [INFO]. (а. с. 6) та проживає з [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] та згода останнього з цією вимогою свідчать про те, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини - [PERSON], що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє його у цій частині. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати свого сина - [PERSON], до досягнення останнім повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту позовної заяви та пояснень [PERSON], а також заперечень проти позову та пояснень [PERSON] і його представника випливає, що вони визнають, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід. Таким чином, суд може визначити розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання сина, у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір цих аліментів, суд враховує таке. Судом було роз'яснено [PERSON] положення частини третьої статті 10, статей 57, 62 - 66 Цивільного процесуального кодексу України. Між тим, будь-яких доказів того, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід приблизно у розмірі 6 000,00 грн. на місяць, нею не подано, а [PERSON] цієї обставини не визнав. Так само не подано [PERSON] доказів щодо стану здоров'я дитини - [PERSON], які б підтверджували, що дитина потребує постійного лікування, а відтак - і витрат для цього лікування. [PERSON] цієї обставини також не визнав. Разом з тим, [PERSON] має хвороби серця, що підтверджується направленням в Житомирський обласний діагностичний центр з метою проведення холтерівського моніторування (а. с. 38), що потребує лікування, а відтак - витрат для цього лікування, з чим погодилась [PERSON]. Крім того, [PERSON] пояснила, що працює та отримує заробітну плату у середньому розмірі 1 500,00 грн. на місяць, а [PERSON] пояснив, що утриманців не має. Інші обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, суду не повідомлені, або повідомлені без подання доказів на їх підтвердження (зокрема, обставина щодо необхідності проведення хірургічного втручання (операції) [PERSON]). На момент ухвалення рішення розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1 218,00 грн., номінальний розмір середньомісячної заробітної плати одного працівника за період січень - лютий 2015 р. у Житомирській області становить 2 703,00 грн., розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від шести до вісімнадцяти років становить 1 286,00 грн. Беручи до уваги викладене, суд вважає що аліменти, які має сплачувати [PERSON] на утримання сина, має бути визначено у розмірі 643,00 грн., що складає 50% від розміру прожиткового мінімуму на дітей віком від шести до вісімнадцяти років, які, на думку суду, [PERSON], будучи працездатним, зважаючи на зазначені вище розміри мінімальної заробітної плати в України та номінальної середньомісячної заробітної плати одного працівника у Житомирській області, має можливість, за умови працевлаштування, отримувати, при цьому в нього залишатиметься частина заробітку, яку він зможе використовувати для власних потреб, у тому числі - на лікування наявних в нього хвороб серця. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для часткового задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання дитини, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тому задовольняє його у цій частині, а саме - стягненню підлягають аліменти у розмірі 643,00 грн. на місяць. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а. с. 1). Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн. Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80 грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial