Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та заборгованості по аліментам, посилаючись на те, що з 19 червня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. 28 квітня 2017 року шлюб було розірвано. На підставі заяви до бухгалтерії філії «ПВРЗ» відповідач добровільно сплачував аліменти. Сторони проживають окремо. З вересня 2017 року відповідач зменшив виплату аліментів на утримання дітей з 33 відсотків до 16,3 відсотків, з грудня 2018 року відповідач на утримання дітей відраховує 8,3 відсотків заробітку. Позивач має іншу родину. Позивачу заподіяно шкоду у сумі 86000 гривен шляхом обману та зловживанням довіри. Відповідач навмисно ухиляється від покладеного на нього відповідальності від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач офіційно працює на філії «Панютинський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця». На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на утримання неповнолітніх дітей у сумі 86000 гривен, та аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів. У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від відповідача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 27.07.2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 27.08.2020 року ухвалою суду клопотання позивача залишено без задоволення. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позову з доданими документами отримав, у встановлений судом строк надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Просив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 86000 гривень відмовити, вказав, що у березні 2017 року, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, він звернувся до бухгалтерії за місцем роботи з проханням вираховувати з заробітної плати 1/3 частини доходу на користь [PERSON] на утримання двох дітей, доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим, з квітня 2017 року [PERSON] почала отримувати аліменти на утримання доньок, які ним сплачувалися добровільно. З вересня 2017 року відбулося перше зменшення розміру аліментів, до якого він не причетний, оскільки судовим наказом від 20.10.2017 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області, з нього були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2017 року і до досягнення сином повноліття. Окрім того, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.11.2017 року з нього були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.09.2017 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Крім того, на виконанні в бухгалтерії підприємства перебуває виконавчий лист щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, який було взято під час спільного з позивачем сумісного проживання для спільних потреб сім`ї. Починаючи з квітня 2017 року, з моменту отримання бухгалтерією за місцем роботи його заяви щодо добровільного вирахування з заробітної плати 1/3 частини доходів на користь позивача на утримання доньок, він з власної ініціативи не вчиняв жодної дії, направленої на зменшення розміру допомоги на утримання дітей. Більш того, час від часу і по теперішній час, окрім аліментів, він також надає матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку. В наданих письмових поясненнях на відзив позивач посилається на те, що 25.09.2017 року відповідачем було написано заяву про зменшення виплати аліментів на утримання дітей до 16.3%. Крім того, 25.09.2017 року відповідач також надав заяву про нарахування аліментів на утримання сина. Вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу виконання ним своїх батьківських обов`язків. З 2016 року відповідач жодного разу не відвідав своїх дітей. Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2009 року, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2017 року /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] /а.с.7,8/, які проживають разом з матір`ю /а.с.10/. Батько дитини добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньок не в достатньому розмірі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову. Позивач вказала, що діти проживають разом з нею, наданих відповідачем аліментів недостатньо для їх утримання. Відповідач зазначив, що судовим наказом від 20.10.2017 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області, з нього були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2017 року і до досягнення сином повноліття. Окрім того, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.11.2017 року з нього були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.09.2017 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідач працює в філії «Панютинський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця», отримує постійний дохід. Відповідач в наданому суду відзиві позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) визнав в повному обсязі. Підстав для неприйняття визнання позову в цій частині не встановлено. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі у розмірі 1/3 частині з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 86000 гривень на утримання дітей, суд зазначає на таке. Позивач в обґрунтування цих вимог зазначає на те, що відповідно до ст. 192 КК України відповідач заподіяв їй шкоду у сумі 86000 гривень. Суд звертає увагу позивача на те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Вирок суду позивачем суду не надавався, будь-якого розрахунку щодо визначення розміру шкоди позивачем не наведено, іншого обґрунтування позов не містить Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування /ч. 1 ст. 77 ЦПК України/. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення /ч. 2 ст. 77 ЦПК України/. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування /ч. 4 ст. 77 ЦПК України/. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи /ч. 1 ст. 79 ЦПК України/. Так, у порядку ст. 82 ЦПК України обставини, на які вказано позивачем, відповідачем не визнавалися. В обґрунтування позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 86000 гривень на утримання дітей, позивач подала документи: довідки про утримані аліменти за період з квітня 2017 року по грудень 2017 року, з січня 2018 року по грудень 2018 року, січня 2019 року по грудень 2019 року, січня 2020 року по квітень 2020 року; копію заяви [PERSON] про утримання з його заробітної плати з 22.09.2015 року аліментів у розмірі 33% на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 01.09.2017 року [PERSON] було змінено розмір аліментів на 16,3 %. Отже, належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача в цій частині і мають значення для справи, в справі немає. Будь-яких письмових клопотань у відповідності до вимог ЦПК України щодо забезпечення доказів, витребування доказів у передбачених ЦПК України випадках позивачем не заявлялося. Суд звертає увагу на те, що збирання доказів у цивільній справі не є обов`язком суду. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін /ч. 1 ст. 12 ЦПК України/. З огляду на наведене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені нею вимоги в частині стягнення заборгованості на утримання дітей, і у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 86000 гривень на утримання неповнолітній дітей. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial