Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та просить: стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 35 048 гривень 60 копійок, збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 5 444 гривень 47 копійок, моральні збитки у розмірі 10 000 гривень; зобов'язати відповідача обчислити та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки з 1 вересня 2013 року по день фактичного розрахунку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала в Державному підприємстві «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» з 22 лютого 2012 року по 30 серпня 2015 року. Зазначила, що була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. На день звільнення позивача відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з вересня 2013 року по серпень 2015 року у сумі 35 048,60 гривень 60 копійок. Відмову виплатити позивачу усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач обгрунтував відсутністю грошових коштів. Позивач вказала, що по дату подання позовної заяви відповідач належні їй кошти не виплатив попри її неодноразові усні та письмові звернення. Позивач зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 47, ч.5 ст. 95, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст.117, КЗпП України, ст.34 Закону України «Про оплату праці» вона має право на отримання невиплаченої їй заробітної плати на день звільнення та стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції, а також право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та моральної компенсації. Щодо моральної шкоди, то позивач обґрунтовує відповідну вимогу тим, що перебуваючи у стані вагітності, після звільнення з роботи, у зв'язку з невиплатою відповідачем заробітної плати, змушена була шукати нову оплачувану роботу. Це призвело до переживань, у зв'язку з чим, її здоров'я погіршилося і під час вагітності вона проходила курс лікування. Тому просить суд присудити їй компенсацію моральної шкоди, яку оцінює в 10 000, 00 (десять тисяч) гривень. Від представника відповідача на адресу суду 29.06.2016 надійшло заперечення, у якому зазначено наступне. Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що ДП «ПІ Укрметротунельпроект» перебувало в трудових відносинах з [PERSON] до 30.08.2015, коли вона була звільнена з інженера 1 категорії за угодою сторін зв'язку з виходом на пенсію. При цьому на момент звільнення відповідач перед позивачем мав значну заборгованість, яка станом на 08.07.2015 становила 35 048, 60 грн. (за вересень 2013 року - грудень 2014 року) і в день звільнення розрахунок з ним не був здійснений за відсутністю відповідних коштів. Відповідач зазначає, що затримка з оплатою відповідачем позивачу належних йому коштів виникла як наслідок кризових явищ у галузі, в якій здійснює свою основну господарську діяльність підприємство - проектування та будівництво метрополітенів, транспортних тунелів, сховищ, інших підземних споруд. Зупинення державного фінансування проектування та будівництва метрополітенів в містах України, зокрема безпосередньо в місті Києві призвело до зупинення надходжень коштів до ДП «ПІ Укрметротунельпроект». В інституті виникла та почала зростати заборгованість по заробітній платі всім без виключення працівникам, а також заборгованість перед бюджетом по податкам і зборам. Державною податковою інспекцією в Шевченківському районі м. Києва, а також Прокуратурою м. Києва видано ряд вимог та приписів, якими рух безготівкових коштів з рахунків підприємства обмежено до погашення в першу чергу заборгованості відповідача по заробітній платі, а в другу чергу заборгованості відповідача перед бюджетом. Основні активи ДП «ПІ Укрметротунельпроект» при цьому внесено у податкову заставу. По мірі надходження коштів відповідач виплачує їх в рахунок заборгованості працівникам, як працюючим, так і вже звільненим. Відповідач зазначає, що стосовно вини уповноваженого органу власника в своєчасній виплаті належних звільненому працівнику сум, керівництво та трудовий колектив відповідача здійснює значні зусилля для активізації господарської діяльності підприємства, отримання відповідних коштів для розрахунку по заробітній платі (в першу чергу), а також по податкам і зборам та по зобов'язанням перед контрагентами. Проте, в даний час коштів для негайного погашення заборгованості підприємство не має, а надавати перевагу в погашенні заборгованості по заробітній платі одним особам перед іншими не вправі. Що стосується вимоги про відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, відповідач зазначає, що сам факт її заподіяння відповідачем потребує доведення. Немає жодних ознак, що [PERSON] піддавалася зі сторони роботодавця будь - якій дискримінації порівняно з іншими звільненими або працюючими працівниками підприємства. Невиплата в належний строк заборгованості по заробітній платі [PERSON] пов'язана із загальною ситуацією, в якій перебуває підприємство, а не упередженим відношенням адміністрації підприємства до позивача. Наявність у позивача фізичних або душевних страждань пов'язаних із діями або бездіяльністю ДП «ПІ У крметротунельпроект», тим більше умисними, не встановлена і не обґрунтована доказами, а її розмір оголошений без розрахунку. Відповідач вказує, що згідно листа ДФС від 03.09.2015 р. № 21067/5/99-99/17-03-03-15 податковим агентом щодо податку на дохід фізичних осіб та військового збору є державна установа, та несе відповідальність за нарахування, утримання та сплату до бюджету зазначеного податку і збору. З огляду на вищевказане, відповідач просить погодити виплату податку на дохід фізичних осіб та військового збору із суми заборгованості відповідача перед [PERSON] до бюджету зі зменшенням на відповідну суму загальної суми стягнення заборгованості на користь [PERSON] Таким чином, відповідач визнав факт наявності у підприємства заборгованості по заробітній платі перед [PERSON], однак, не погоджується як із розміром позовних вимог позивача, так і з вимогою відшкодування моральної шкоди, а також просить в рішенні зазначити вирахування податків відповідачем із суми стягнення, що належить позивачу. Надав уточнений розрахунок розміру позовних вимог позивача, з якими погоджується, а саме стосовно середнього заробітку - 9 035 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач працювала у ДП «ПІ Укрметротунельпроект» на посаді інженера І категорії, була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Відповідно до довідки про заборгованість підприємства перед працівником №132, що була видана [PERSON] 02.11.2015 судом встановлено, що заборгованість підприємства перед працівником станом на 09 жовтня 2015 року становить 35 048, 60 грн.(а.с. 4). Судом встановлено, що 17.11.2015 позивач звернулась зі скаргою до директора ДП «ПІ Укрметротунельпроект», в якій просила погасити заборгованість по заробітній платі, що становить 35 048, 60 грн. (а.с. 6-8). Проте, як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, станом на 19.02.2016 останній так і не сплатив заборгованість по заробітній платі. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 35 048 гривень 60 копійок, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, враховуючи обґрунтування позивачем вимоги стягнути з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, визнання відповідачем її, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги. Що стосується вимоги позивача про стягнення збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 5 444 гривень 47 копійок за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 96 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться в разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Разом з тим ст. 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків їх виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» сум компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з вимогами пункту 3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20.12.1997, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми. Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення. Згідно даних Держкомстату, індекси споживчих цін становлять: За 2013 рік: жовтень - 100,4 %, листопад - 100,2 %, грудень - 100,5 %, За 2014 рік: січень - 100,2 %, лютий 100,6 %, березень - 102,2 %, квітень - 103,3 %, травень - 103,8 %, червень - 101,0 %, липень - 100,4 %, серпень - 100,8 %, вересень - 102,9 %, жовтень - 102,4 %, листопад - 101,9 %, грудень - 103,0 %, За 2015 рік: січень - 103,1 % , лютий 105,3 %, березень - 110,8 %, квітень - 114,0 %, травень - 102,2 %, червень - 100,4 %, липень - 99,00 %, серпень - 99,2 %. Враховуючи вищезазначене, суд здійснив розрахунок компенсації втрати частини доходів з вересня 2013 року по серпень 2015 року, згідно якого компенсація втрати частини доходів позивача становить 19 058,89 грн.: 65,41 грн. + 1444,41 грн. + 1440,51 грн. + 2447,67 грн. + 1502,74 грн. + 1480,65 грн. + 8032 грн. + 722,26 грн. + 726,51 грн. + 691,92 грн. + 34,02 грн. + 33,53 грн. + 423,32 грн. + 13,23 грн. + 0,71 грн. = 19 058, 89 грн. Невиплачений грошовий дохідПриріст індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100Сума компенсації (добуток показників, зазначених у 1 і 2 колонці) (грн.)збитки від інфляції (грн.) періодсума Вересень 2013 року 93,44 грн.множення місячних індексів за період з жовтня 2013 року по серпень 2015 року ( 100,4*100,2*100,5*100,2*100,6*102,2*103,3* 103,8*101,0*100,4*100,8*102,9* 102,4* 101,9* 103,0*103,1*105,3* 110,8* 114,0* 102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,793,44 грн. * 1,7 = 158,85 грн.65,41 грн. жовтень 2013 року 2081,28 грн.множення місячних індексів за період з листопада 2013 року по серпень 2015 року (100,2*100,5* 100,2*100,6* 102,2* 103,3* 103,8*101,0*100,4*100,8*102,9*102,4*101,9*103,0*103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,6942081,28 грн. * 1,694 = 3525,69 грн.1444,41 грн. листопад 2013 року 2084,68 грн.множення місячних індексів за період з грудня 2013 року по серпень 2015 року (100,5*100,2*100,6*102,2*103,3*103,8*101,0*100,4*100,8*102,9*102,4*101,9*103,0*103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 =1,6912084,68 грн. * 1,691 = 3525,19 грн.1440,51 грн. грудень 2013 року 3583,71 грн.множення місячних індексів за період з січня 2014 року по серпень 2015 року (100,2*100,6*102,2*103,3*103,8*101,0* 100,4*100,8*102,9*102,4*101,9* 103,0* 103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 =1,6833583,71 грн. * 1,683 = 6031,38 грн.2447,67 грн. січень 2014 року2209,92 грн.множення місячних індексів за період з лютого 2014 року по серпень 2015 року (100,6*102,2* 103,3 *103,8*101,0*100,4* 100,8*102,9*102,4*101,9*103,0*103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,682209,92 грн. * 1,68 = 3712,66 грн.1502,74 грн. лютий 2014 року2209,92 грн.множення місячних індексів за період з березня 2014 року по серпень 2015 року (102,2*103,3* 103,8* 101,0*100,4*100,8* 102,9*102,4*101,9*103,0*103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,672209,92 грн. * 1,67 = 3690,57 грн.1480,65 грн. березень 2014 року12648, 82 грн.множення місячних індексів за період з березня 2014 року по серпень 2015 року (103,3*103,8* 101,0 *100,4*100,8* 102,9* 102,4*101,9*103,0*103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) /100 = 1,63512648, 82 грн. * 1,635= 20680,82 грн.8032 грн. серпень 2014 року1468,02 грн.множення місячних індексів за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року (102,9*102,4* 101,9 *103,0*103,1*105,3 *110,8 *114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,4921468,02 грн. * 1,492 = 2190,28 грн. 722,26 грн. вересень 2014 року1614,47 грн.множення місячних індексів за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року (102,4*101,9* 103,0 *103,1*105,3*110,8* 114,0* 102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,451614,47 грн. * 1,45= 2340,98 грн.726,51 грн. жовтень 2014 року1663,26 грн.множення місячних індексів за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року (101,9*103,0* 103,1 *105,3*110,8* 114,0*102,2 *100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,4161663,26 грн. * 1,416 =2355,18 грн.691,92 грн. Листопад 2014 року87,23 грн.множення місячних індексів за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року (103,0*103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,3987,23 грн.*1,39 =121,25 грн.34,02 грн. Грудень 2014 року95,82 грн.множення місячних індексів за період з січня 2015 року по серпень 2015 року (103,1*105,3*110,8*114,0*102,2*100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,3595,82 грн.* 1,35=129,35 грн.33,53 грн. Січень 2015 року 1365,57 грн.множення місячних індексів за період з лютого 2015 року по серпень 2015 року (105,3*110,8*114,0 *102,2*100,4 *99,00* 99,2 ) / 100 = 1,311365,57 грн.* 1,31 = 1788,89 грн.423,32 грн. Березень 2015 року107,59 грн.множення місячних індексів за період з квітня 2015 року по серпень 2015 року (114,0*102,2 *100,4*99,00*99,2) / 100 = 1,123107,59 грн.* 1,123 = 120,82 грн.13,23 грн. квітень 2015 року88,26 грн.множення місячних індексів за період з травня 2015 року по серпень 2015 року (102,2*100,4 *99,00*99,2) / 100 = 1,00888,26 грн.* 1,008 = 88,97 грн.0,71 грн. Тобто, до стягнення належить 19 058,89 грн. Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 5 444 гривень 47 копійок за період з вересня 2013 року по серпень 2015 року, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог та задовольняє вимогу позивачки про стягнення збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в межах заявленої позивачкою суми 5 444 гривень 47 копійок. Порядок обчислення середньої заробітної плати визначено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, із змінами та доповненнями. Відповідно до п.3 ч.2 р.2 постанови при вимогах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При цьому, за п.2 ч.4 р.3 постанови, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються, в т.ч., виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п.8 постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд встановив, що позивач звільнена із займаної посади 31.08.2015, таким чином перебіг строків обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у цій справі починається з 01.09.2015. Так, позивач звільнений із займаної посади 31.08.2015, тому для визначення розміру середньоденного заробітку належить враховувати два місяці, а саме серпень 2015 року та липень 2015 року. Позивач у липні 2015 та серпні 2015 року відпрацював 43 робочих днів. Відповідно довідки про заборгованість підприємства перед працівником, яка видана [PERSON] 02.11.2015, останній за липень 2015 року було нараховано заробітну плату у розмірі 1 395,33 грн., а за серпень 2015 року - 911,87 грн. Отже, середньоденний заробіток позивача становить: (1 395,33грн.+ 911,87 грн.) /43 робочих днів = 53,65 грн. Період затримки виплати заробітної плати позивача обраховується, починаючи з 01.09.2015, тобто наступного дня після звільнення його із займаної посади, по 30.08.2016, тобто по день ухвалення рішення суду, і становить 252 робочих днів. Таким чином, середній заробіток позивача за несвоєчасний розрахунок при звільненні складає: 53,65 грн. х 252 робочих днів = 13 519, 40 грн. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 13 519, 40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з розрахунку: 252 робочих дня (22 роб. дні за вересень 2015 року + 21 роб. день за жовтень 2015 року + 21 роб. день за листопад 2015 року + 23 роб. дні за грудень 2015 року + 19 роб. днів за січень 2016 року + 21 роб. день за лютий 2016 року + 22 роб. дні за березень 2016 року + 21 роб. день за квітень 2016 року + 19 роб. днів за травень 2016 року + 19 роб. днів за червень 2016 року + 22 роб. дні за липень 2016 року + 22 роб. днів за серпень 2016 року) х 53,65 грн. = 13 519, 40 грн. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Разом з цим, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, в резолютивній частині рішення окрім визначеної судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, необхідно вказати про виплату цієї суми з обов'язковим утриманням з неї податків та інших обов'язкових платежів. Виходячи з того, що обов'язок проведення відрахувань із заробітної плати законом покладено на роботодавця при виплаті заробітної плати, дана сума має бути виплачена позивачу за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів. Крім того, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, позивач посилається на те, що перебуваючи у стані вагітності, після звільнення з роботи, позивач, у зв'язку з невиплатою відповідачем заробітної плати, змушена була шукати нову оплачувану роботу. Це призвело до переживань, у зв'язку з чим, здоров'я позивача погіршилося і під час вагітності вона проходила курс лікування. Відповідно до п.3 постанови №4 від 31.03.1995 (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової/шкоди) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з викладеного вище, обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання та вини відповідача в не проведенні з ним розрахунку, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити дану частину позову частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, що бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного, суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позивача відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1653,60 грн.

Outcome: partial