Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON], є власницею квартири за адресою: [ADDRESS], яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат загальною площею - 92 кв. м., у тому числі житловою площею - 55,3 кв. м. Право власності на зазначену квартиру позивачка отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (№ 3-354, номер у спадковому реєстрі: 59182767) після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Відповідач по справі, [PERSON] є рідним братом позивачки, який зареєстрований у вищезазначеній квартирі. 26.06.2017 року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеси відносно відповідача, [PERSON], застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим його утриманням в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, за адресою: м. Одеса вул. Люстдорфська дорога, 11 (Справа № 523/9071/17). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 20.03.2018 запобіжний захід обраний у відношенні обвинуваченого [PERSON], [INFO] у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПтСУ в Одеській області (№21) продовжено строком на 60 діб (Справа № 523/5092/16-к). В ході реалізації свого права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], у позивачки виникла необхідність розпорядитися цим майном шляхом його продажу. Але в даній квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON], який утримується під вартою. З метою зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], останній 26.02.2018 надав позивачці довіреність, якою уповноважив [PERSON], бути його представником в усіх компетентних органах з цього питання. Дана довіреність була посвідчена начальником Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» [PERSON]. Однак у зв'язку з тим, що [PERSON] утримується під вартою, у позивача немає можливості зняти з реєстрації місця проживання навіть за його довіреності, крім як у спосіб звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та зняття з реєстрації. Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив його позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], зобов'язавши Суворовський районний відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області зняти його з реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 травня 2018 року, було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 42). Відповідач по справі також надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 43). Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], є власницею квартири за адресою: [ADDRESS], яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат загальною площею - 92 кв. м., у тому числі житловою площею - 55,3 кв. м. Право власності на зазначену квартиру вона отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (№ 3-354, номер у спадковому реєстрі: 59182767) після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. (а.с.15-22). Відповідач по справі, [PERSON] є рідним братом позивачки, який зареєстрований у вищезазначеній квартирі. (а.с. 23). 26.06.2017 року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеси відносно відповідача, [PERSON], застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим його утриманням в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, за адресою: м. Одеса вул. Люстдорфська дорога, 11 (Справа № 523/9071/17). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 20.03.2018 запобіжний захід обраний у відношенні обвинуваченого [PERSON], [INFO] у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПтСУ в Одеській області (№21) продовжено строком на 60 діб (Справа № 523/5092/16-к). (а.с. 25,26). З метою зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], останній 26.02.2018 надав [PERSON] довіреність, якою уповноважив [PERSON], бути його представником в усіх компетентних органах з цього питання. Дана довіреність була посвідчена начальником Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» [PERSON]. (а.с. 24). Однак у зв'язку з тим, що [PERSON] утримується під вартою, у позивача немає можливості зняти з реєстрації місця проживання навіть за його довіреності, крім як у спосіб звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та зняття з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Що стосується позовних вимог про зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В частині позовних вимог про зобов'язання знати особу з реєстраційного обліку, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial