Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] .03.2019 року звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути із [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. 08.07.2019року [PERSON] надала суду заяву, згідно якої просила позовні вимоги в частині розірвання шлюбу з [PERSON] залишити без розгляду. Ухвалою суду від 08.07.2019р. позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюб залишені без розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем по даній справі позивачка перебуває в шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1014. Від вказаного шлюбу є неповнолітні діти: дочка\~ - [PERSON] , [INFO] , син\~ - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~обов`язку утримувати своїх дітей. Сторони у судове засідання з`явились, надали суду заяви, згідно яких просили розглядати справу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий 12.04.2002року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеса, про що зроблено відповідний актовий запис за №82 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.10.2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 354 . Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.09.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1014, вбачається, що відповідач та позивачка перебувають у шлюбі. Із позову вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, незважаючи на те, що останні потребують матеріальної допомоги, піклування та догляду, і на спростування вказаного суду не надано належних та допустимих доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта\~набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтеюст.51 Конституції Українигарантовано, аст.180 СК Українипередбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності дост.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності дост.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно дост.180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 т.182СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1ст.183 СК Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5ст.183 СК Українитой із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів щодо заробітної плати відповідача. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково, стягнути з [PERSON] , [INFO] ,(паспорт серії [NUMBER] )уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою [ADDRESS] ) \~на користь [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позов, тобто з 26.03.2019 року та до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] , а з 18.03.2020 року продовжити стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, та до досягнення ним повноліття , тобто до [INFO] . Частиною 1статті 191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 26.03.2019 року. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до п.1 ч.1ст.430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial