Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 17382,08 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., мотивуючи тим, що 29.05.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі; представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач просила при винесені рішення застосувати строк позовної давності. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк „Приват Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк „Приватбанк"(позивач по справі), та [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки, про що свідчить копія відповідного договору. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови, а.с. 9-14) Клієнт (відповідач по справі) зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, визначених Договором. Погашення заборгованості згідно Заяви, що є складовою Договору, здійснюється як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і шляхом списання Банком коштів з рахунку Клієнта(п. 5.2 Умов). Пунктом 6.9 Умов передбачено, що у випадку виникнення заборгованості по картрахунку, клієнт зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. При порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (п.8.6 Умов). Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Відповідно до умов договору позивач свої зобов'язання виконав перед відповідачем повністю, а відповідач в свою чергу не виконав умови кредитного договору, в зв'язку з чим, сума заборгованості за кредитом згідно розрахунку позивача(а.с. 4-6) становить 17382,08 грн., в тому числі: 6846,54 грн. - заборгованість за кредитом; 7969,73 грн. - заборгованість за відсотками; 1500 грн. - заборгованість за комісією; 1065,81 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем відповідач не надала, хоча, відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України - це є його обов'язком. Крім того, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач по справі порушила свої зобов'язання по договору і позивач має законне право вимагати стягнення заборгованості, передбаченої договором. Водночас, суд зважає на те, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена скорочена позовна давність в один рік. Відповідно до п.5.4 Умов строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Оскільки з копії платіжної карти [NUMBER] (а.с. 87), наданої відповідачем, вбачається, що строк її дії обмежено жовтнем 2015 року, суд дійшов висновку, що позивачем вимогу про стягнення з відповідача штрафу заявлено в межах строку позовної давності. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду 24.03.2015 року, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та штрафом, які були нараховані після 24.03.2012 року, тобто, на суму 17120,75 грн.(6846,54 грн.+(7969,73 грн.-261,33 грн.)+1500 грн.+1065,81 грн.), а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення зазначеного виду заборгованості за решту періоду - слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., а тому, в порядку ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial