Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом 01.08.2019 року, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Аском-Сервіс» на його користь суму моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 140 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] , виконуючи свої професійні обов`язки стропальника ТОВ «Аском-Сервіс» знаходячись на робочому місці 09.03.2019 року отримав ушкодження здоров`я у вигляді політравми: закрита травма черевної порожнини, закритий уламковий перелом лівого стегна. У результаті травми потерпілому було здійснено оперативне втручання в колінному суглобі. Порушення функції ходьби. Відповідно до акту про нещасний випадок [PERSON] був притиснутий 5 деталями вагою 350 кг кожна до стінки вагону. Висновком МСЕК встановлено другу групу інвалідності та 70 % втрати працездатності, у зв`язку із трудовим каліцтвом. У зв`язку із травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку із загальною слабкістю, втомою та болями. Позивач не може повернутись до повноцінного життя, відчуває фізичні страждання та біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої в почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчутів. Все це постійно та негативно позначається на душевному та фізичному стані. За таких обставин вважає, що відповідачем має бути відшкодована шкода завдана ушкодженням здоров`я у розмірі 140 000 грн. Ухвалою суду від 05.08.2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.21). Представник позивача [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ТОВ «Аском-Сервіс» в судове засідання неодноразово викликався, повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, однак представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, уникнення можливості зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд постановив ухвалити рішення в заочному порядку за відсутності відповідача, з урахуванням згоди на це представника позивача. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ТОВ «Аском-Сервіс» вантажником із загальним стажем роботи 3 роки 3 місяці, у тому числі на підприємстві 5 днів. Так, 09.03.2019 року об 10-10 год. на ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» стався нещасний випадок з [PERSON] під час виконання ним службових обов`язків при виконанні отриманого наряду-допуску №65 від 08.03.2019 року на виконання навантажувально-розвантажувальних робіт готової продукції на відкритому складі готової продукції ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» на рухомому залізничному і автотранспорті. В ході виконання робіт [PERSON] пішов у край залізничного на піввагона, зачепив строп з двома вітками (2 СЛ ) та [PERSON] почали зачепляти верхні броні з торцевого боку. У цей час, о 10-10 год. відбувся зсув п`яти деталей «бронь №2» на вантажника [PERSON] , притиснули його до стінки напіввагона: дві - ліву ногу, дві - тулуб в районі живота та одна - праву ногу. Обставини нещасного випадку, що мав місце 09.03.2019 року, встановлено в ході проведення розслідування комісією, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку від 08.04.2019 року (а.с.12-17). Відповідно до виписок з медичних карток (а.с.18-19), в результаті отриманої на виробництві травми [PERSON] отримав СТ, закриту травму черевної порожнини, забій передньої черевної стінки, закритий уламковий перлом лівого стегна. Як слідує з акту розслідування нещасного випадку на виробництві від 08.04.2019 року, нещасний випадок з монтажником [PERSON] є таким, що пов`язаний з виробництвом, відповідно до підпункту 2 пункту 15, пункту 24 «порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві складено акт за формою Н-1,я кий береться на облік ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», при цьому запропоновано притягти до відповідальності майстра [PERSON] , вантажників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , машиніста крана ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» [PERSON] , які порушили вимоги «Інструкції з охорони праці», що призвело до нещасного випадку. За фактом нещасного випадку складено акт за формою Н-1 (а.с. 8-11), а згідно з висновком МСЕК від 09.07.2019 року за результатами первинного огляду [PERSON] присвоєно ІІ групу інвалідності з 09 липня 2019 року до 01 серпня 2020 року у зв`язку з трудовим каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату, дата чергового переогляду : 10.07.2020 року; ступінь втрати професійної працездатності - 70 % (а.с.7). Визначаючи характер спору, суд виходить з обставин завдання шкоди здоров`ю [PERSON] в результаті нещасного випадку на виробництві під час виконання трудових обов`язків, що виник в ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», первинне встановлення стійкої втрати професійної працездатності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві у 2019 році висновком МСЕК, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, тому до правовідносин сторін мають застосовуватися ст.ст.153, 237-1 КЗпП України та положення Цивільного Кодексу України. Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці регламентовано ч.4 ст.43 Конституції України. У силу вимог ч.ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», яку кореспондує ст.153 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.4.1 рішення Конституційного Суду України № 1-9/2004 від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я [PERSON] у зв`язку із нещасним випадком відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, а відтак дають можливість суду зробити висновок про спричинення позивачу моральної шкоди. При цьому до юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України) Виходячи з цих обставин, враховуючи роз`яснення, викладені в п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також з урахуванням конституційної значущості здоров`я як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» на його користь моральну шкоду в розмірі 73 000 грн. Суд вважає за необхідне окремо зауважити, що в розумінні п.п.164.2.14 «а» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, розмір моральної шкоди в сумі 73 000 грн., стягнутої з відповідача на користь позивача, підлягає виплаті без оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим вважає за необхідне судовий збір в розмірі 729,96 грн. стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно сумі задоволених позовних вимог (52,14%). На підставі викладеного та

Outcome: partial