Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Представник позивача, адвокат - Демчук Віліна Олександрівна звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. З 29.07.2001 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають 2-х дітей: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/19365/13-ц від 25.04.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. Зазначає, що так як Відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні дітей, Позивач була змушена звернутись до суду. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва по справі №754/2851/14-ц від 25.04.2014 року Відповідач повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття від дня пред`явлення позову - 18.02.2014 року. Зазначено, що Відповідач ухиляється від своєчасності сплати сум аліментів на дітей, ще до недавна заборгованість по аліментах становила понад 100 тис. грн., і погашена була у зв`язку з розглядом Деснянським районним судом м. Києва справ про поділ майна подружжя та про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Тому, утримання і забезпечення всіх потреб дітей здійснювалося Позивачем одноособово. В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що останні 4 роки Відповідач життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні. У дітей змінилися потреби і для забезпечення їх фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти. Крім того з часу прийняття рішення про стягнення аліментів вартість і рівень життя зросли, що потребує додаткових витрат на утримання дітей. Відповідач не приймає участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Це, зокрема, виявилося у відсутності постійного і своєчасного матеріального (грошового) утримання дітей. Позивачкою були понесенні додаткові витрати на утримання дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобами тощо). Так, з метою розвитку здібностей дітей та їх оздоровленням, укладенні договори про надання спортивно-оздоровчих послуг у спортивну клубі « Sport Life» та понесені витрати в сумі 35487,00 грн.; придбано путівку для [PERSON] в табір Дзов Ерудит на суму - 5050.00 грн. З метою нормального розвитку дітей та з урахуванням їх потреб, було витрачено 16750,00 грн. на заняття з іноземних мов в Центрі іноземних мов « Up &Go». А також укладено: Договір про надання консультативних послуг з ТОВ «Профіт» на суму 3 800.00 грн. про надання послуг з організації навчання для отримання шкільного сертифікату Канади або США на суму 68 577,00. У зв`язку з хворобами дітей Позивачка неодноразово зверталася за консультацією до наступних лікарів: консультація та прийом в ортодонта Австралійського ортодонтичного центру 12.12.2017, 30.01.2018, 16.10.2018 року - 870,00 грн.; консультація педіатра в ТОВ Медичний центр «Добробут» 30.11.2017 року - 430.00 грн. консультація лікаря - дерматовенеролога в ТОВ «Смарт Медікал Центр» 25.09.2017 року - 350,00 грн.; консультація лікаря - дерматовенеролога в Універсальній дерматологічній клініці 20.01.2018, 20.03.2018 років - 525,00 грн.; консультація лікаря - отоларинголога ТОВ Медичний центр «Добробут» 10.03.2018 - 540,00 грн.; послуги психолога за період з 17.01.2018 по 08.06.2018 роки - 8 300,00 грн.; консультація та придбання контактних лінз, придбання оправи та окулярів [PERSON] - 4 669,70 грн. Зазначено, що потреби дітей значно зросли, це зокрема зумовлено віком, навчанням в гімназії, забезпеченням належного розвитку та забезпечення життєдіяльності дітей. Неабияким фактором є зростання цін. Так, були придбані меблі, одяг, взуття, прилади для навчання, на що було витрачено 70 045,12 грн. Допомоги у вихованні дітей, догляді за ним, витратах на лікування Відповідач не бере. Вказані суми є лише частиною підтверджених витрат, так як Позивач не зберегла численні квитанції на оплату лікування, оплату послуг репетиторів з математики та інше. Разом витрачена сума становить 214 483,82 грн. Вважають, що данні витрати були необхідними з урахуванням їх потреб, розвитком здібностей та стану здоров`я. Сторона позивача вважає за необхідне розділити цю суму порівну між Позивачем та Відповідачем. Посилаючись на викладені обставини справи, представник позивача [PERSON] - адвокат Демчук Віліна Олександрівна , просить суд: 1.Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , врозмірі 107241,91 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року прийнято до розгляду справу. Розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.135-136). В порядку ст. 178 ЦПК України, 20 лютого 2019 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Омельчуком Сергієм Леонідовичем, подано Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та необґрунтованими, а отже, такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Всупереч ч. 1 ст. 185 СК України, у позові не зазначено жодних особливих обставин, в наслідок яких мали б виникнути додаткові витрати на дітей. Відповідно, жодних додаткових витрат на дітей позивачкою пронесено не було. Зазначає, що у позовній заяві неправдиво зазначається, що відповідач ухиляється від утримання дітей, у зв`язку з чим, усі витрати на дітей здійснює нібито лише позивач. Проте, всупереч наведеному вище, у том ж позові позивачкою зазначається, що жодної заборгованості по аліментах не існує. Наведене свідчить про те, що відповідач виконує свій батьківський обов`язок щодо матеріального забезпечення (утримання) дітей. Також, позовні вимоги незаконно ґрунтуються на тому, що додаткові витрати на дітей виникли у позивачки через те, що відповідач не цікавиться життям дітей, не виявляє бажання спілкуватися з ними, не приймає участь у їх вихованні; у дітей змінилися потреби для забезпечення їх фізичного, культурного та духовного розвитку. Проте, такі обставини не відносяться до особливих обставин, внаслідок існування яких виникають додаткові витрати на дітей. Відтак, усі вказані вище витрати, зі сторони батька (відповідача) повинні оплачуватись за рахунок сплачених ним аліментів. Витрати, що пов`язані з відвідуванням дітьми фітнес-клубів не відносяться до додаткових витрат, оскільки позивачем не наводяться докази щодо їх необхідності (направлення лікарів, інших фахівців), не зазначається, який розвиток отримали діти після відвідування фітнес-центрів. Окрім того, у м. Києві існує безліч безкоштовних спортивних площадок. Зазначено, що витрати на одяг, взуття та інші речі для дітей, які понесла позивачка, відносяться до повсякденних витрат, які не відносяться до додаткових витрат на дітей. Такі витрати, в тому числі, оплачуються батьком сплаченими ним аліментами на утримання дітей. Окрім того, у позові зазначається, що у зв`язку з хворобами дітей, позивачкою були понесені додаткові витрати на консультації лікарів. При цьому, у позові не наводиться жодної хвороби дітей. Будь-які консультації лікарів можна отримати у звичайній медичній установі, на обліку в якій стоять діти, безкоштовно. Також слід зазначити, що відповідач являється фаховим лікарем-ортодонтом, проте позивачка безпідставно обрала іншу платну клініку. Більше того, будь-які витрати на дітей повинні погоджуватись батьками; повинно враховуватись матеріальне становище кожного із батьків, чого позивачкою зроблено не було. Позовні вимоги також незаконно обґрунтовані тим, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів, вартість і рівень життя зросли, що потребує додаткових витрат на утримання дітей. Всупереч наведеним незаконним та неправдивим обґрунтуванням, слід зазначити, що розмір аліментів, що сплачуються відповідачем на користь позивачки на утримання дітей становить 2000 грн. на кожну дитину. Тобто, в сукупності відповідач щомісячно сплачує 4000 грн. аліментів на користь позивача на утримання своїх дітей. Аліменти, це кошти, які сплачуються на утримання дітей. Якщо ж стягнутої рішенням суду суми аліментів не вистачає на утримання та розвиток дітей, то позивачка вправі звернутись до суду з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів. Позивачка не зверталась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що свідчить про те, що визначена судом сума аліментів є достатньою для утримання та розвитку дітей. Звертає увагу суду і на те, що до позовної заяви долучені квитанції, які окрім суми, не містять цільового призначення коштів. Відтак, неможливо достовірно визначити за що були сплачені кошти. Копії документів, що долучені до позовної заяви, не скріплені підписом позивача чи його представника; долучені неякісні копії договорів, які не читаються а.с.17-23, 26-30, 51. На підставі викладеного, представник відповідача [PERSON] - адвокат Омельчук Сергій Леонідович просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей в повному обсязі. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення та пояснив, що з 2014 року не міг бачити дітей. Бачив лише один раз. Позивач не допускає до нього дітей. Про стан здоров`я дітей йому не було відомо. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.07.2001 року, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1272. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: -дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2124, де в графі батьки записано: батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач) (а.с.8); -син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3221, де в графі батьки записано: батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач) (а.с.9) Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця Ліванської Республіки, на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття від дня пред`явлення позову - 18.02.2014 року (а.с.11-13). В позовній заяві позивач зазначає, що спільні з відповідачем діти потребують додаткових витрат на їх утримання, що викликанні особливими обставинами, а саме розвитком їх здібностей, їх хворобами та їх оздоровленням та просить суд стягнути половину понесених додаткових витрат на дітей в розмірі - 107241,91 гр. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом ч. 1 статті ст.185 СК України, у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Дослідивши надані докази, суд не може повністю погодитись з твердженнями позивача щодо необхідності стягнення з відповідача зазначених у позові понесених додаткових витрат, оскільки оплата позивачем послуг за надання спортивно-оздоровчих послуг в фітнес клубі «Sport Life», платні консультації з приватними лікарями, які не були погоджені з батьком дітей, крім того, підтверджень про їх необхідність лікарськими установами державної форми власності надано не було - не викликані особливими обставинами в розмінні статті 185 СК України, і окрім цього, ці витрати покриваються за рахунок оплати аліментів. При цьому додаткові витрати, що понесені позивачем за сплату послуг ПП «Центр іноземних мов «Up&Go» за навчання дітей на курсах англійської та німецької мови з 01.09.2017 по 31.05.2018 на загальну суму 16750 грн. має істотне значення для їхнього подальшого розвитку та навчання, а також оплата послуг за відвідування сином [PERSON] басейну на загальну суму 9000,00 грн., оплата послуг за путівку №106 в табір ДЗОВ «Ерудит» для доньки [PERSON] на загальну суму 5050,00 грн., також мають істотне значення для розвитку здібностей дітей, їх оздоровлення і дійсно викликані особливими обставинами. Загальна сума цих додаткових витрат, що понесла позивач на розвиток здібностей дітей складає 30800,00 грн., а Ѕ частина понесених витрат складає 15400,00 грн. До того ж суд зазначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, а позивачем доведено, що вона несе додаткові витрати на утримання дітей, що викликані особливими обставинами, які мають істотне значення для розвитку здібностей дітей. При цьому на думку суду стягнення половини понесених позивачем витрат на розвиток здібностей дітей не порушить законні права та інтереси відповідача та забезпечить необхідний розвиток дітей відповідно до їх здібностей і відповідатиме їх інтересам. Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що зазначені позивачем витрати не погоджувались з ним, суд враховує те, що вчинені позивачем додаткові витрати не є забаганкою дітей та вчинені в їх інтересах , які мають право на належний рівень життя та розвиток. Понесені позивачем додаткові витрати дійсно пов`язані з особливим та необхідним розвитком здібностей дітей та вчинені в їх інтересах, для їх якнайкращого розвитку та досягнення ними належного рівня життя та успіхів в майбутньому. Таким чином, враховуючи рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей, суд вважає, що фактично понесені позивачем зазначені вище додаткові витати, половина яких складає 15400,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що буде справедливим та відповідатиме насамперед інтересам дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial