Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна В.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М., про визнання правочинів недійсними, посилаючись на те, що йому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] належить на праві приватної власності садовий будинок [ADDRESS]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року по справі № 369/10940/13-ц в позові [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна відмовлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім»єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по жовтень 2012 року. Визнано садовий будинок загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину зазначеного будинку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року скасовано, залишено в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року було зупинено виконання рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року до закінчення касаційного провадження у справі. Як стало відомо, [PERSON] після проголошення рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року оформила право власності на ? частину садового будинку, а потім відчужила зазначене нерухоме майно [PERSON], уклавши 24 жовтня 2014 року договір дарування, а [PERSON], в свою чергу, відчужила [PERSON], уклавши 02 листопада 2014 року договір міни. Позивач [PERSON] вважав, що правочини, які були укладені відповідачами, є незаконними. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року [PERSON] не набула права власності на частину садового будинку, і знаючи це, з метою збагачення, увівши в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Белугіну В.Л., здійснила відчуження ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на користь своєї дочки [PERSON], яка шляхом обману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М. відчужила зазначену нерухомість [PERSON].. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 203, 215, 362 ЦК України просив визнати договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 24 жовтня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., недійсним і скасувати його, та визнати договір міни ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 02 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М., недійсним та скасувати його. У грудні 2014 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна співвласників в натурі і вселення, посилаючись на те, що 02 листопада 2014 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір міни ? частини садового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. На виконання зазначеного договору [PERSON] передала [PERSON] ? частину садового будинку, яка належала їй на підставі договору дарування від 24 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л. за реєстровим № 1423. Він, [PERSON], передав [PERSON] автомобіль Samsung SQ5, 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] і здійснив грошову доплату у розмірі 149000 грн.. Таким чином, взаємні зобов»язання сторін за договором міни є виконанням в повному обсязі. Претензій щодо неналежного виконання договору у жодної із сторін немає. Оскільки при укладенні договору міни була дотримана його форма, договір був нотаріально посвідченим, у осіб, які його уклали була належна дієздатність, внутрішня воля й дійсні правовстановлюючі документи на майно, на садовий будинок не було накладено заборон відчуження чи арештів, фактично не існує підстав для недійсності правочину, визначених ст. ст. 203, 215 ЦК України. Крім того, на момент укладення правочину [PERSON] не було і не могло бути відомо про існування будь-яких спорів щодо садового будинку чи про існування відповідних судових рішень. Таким чином, садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами на підставі договору міни належить йому і [PERSON] на праві спільної власності з визначенням часток кожного із співвласників у розмірі ? частини цього майна. До складу садового будинку з надвірними будівлями та спорудами входять житловий будинок, який складається з житлового будинку, основна частина 2006 року побудови (13 приміщень), прибудови житлового будинку (4 приміщення), веранди житлового будинку, надвірні будівлі та споруди: 3 балкони, госпблок, мансарда, свердловина, яма обладнана. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, з моменту набуття ним права спільної часткової власності на садовий будинок сторони мають право лише за взаємною згодою володіти і користуватись спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Оскільки між ним і [PERSON] не досягнуто згоди про поділ в натурі садового будинку, що призводить до неможливості укладення договору про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, він має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення поділу садового будинку в натурі з метою припинення права спільної часткової власності на нього. Як випливає з технічного паспорту жилого будинку і висновку експерта № 23/12-2014 від 23 грудня 2014 року технічний розподіл садового будинку на дві ізольовані квартири відповідно до часток співвласників та вимог чинних нормативно-правових актів існує. Таким чином, садовий будинок необхідно поділити таким чином, щоб йому і [PERSON] було виділено у власність відокремлену частину будинку, яка б відповідала розміру їх частки у праві спільної часткової власності (1/2). В тому випадку, якщо відповідно до ідеальної ? частки кожного із співвласника поділити у натурі будинок є неможливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної часткової власності, часка якого зменшилась. Висновком експерта № 23/12-2014 від 23 грудня 2014 року визначено, що поділ садового будинку з надвірними будівлями та спорудами відповідно до часток у праві спільної власності його і [PERSON] можливий за умови відступу від ідеальних часток співвласників, та запропоновані можливі варіанти такого поділу. Також [PERSON] зазначав, що оскільки він не має змоги проживати в садовому будинку через невизнання його права [PERSON], фактично обмежується його право на користування власністю, і це право може бути захищене шляхом прийняття судом рішення про його вселення у садовий будинок. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив поділити садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], виділивши в натурі [PERSON] та [PERSON] частин садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що відповідають розміру їх часток (1/2) у праві спільної власності, переобладнання по жилому будинку покласти на сторін у відповідності до розміру часток у спільному майні, та вселити [PERSON] у виділену йому частину садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], зобов»язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні виділеною йому частиною садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 25 грудня 2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна співвласників в натурі і вселення прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна Венера Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Борис Михайлович, про визнання недійсними і скасування договорів міни та дарування, та об»єднано в одне провадження зустрічні позовні вимоги [PERSON] з первісним позовом [PERSON]. У січні 2015 року позивач [PERSON] подав до суду заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України про визнання правочину недійсним та витребування майна, в якому зазначав, що він вважав, що договір дарування, укладений між [PERSON] і [PERSON] 24 жовтня 2014 року і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л. є незаконним і підлягає скасуванню, а спірне майно, яке було відчужено [PERSON] згідно договору міни 02 листопада 2014 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М., повинно бути витребуваним в останнього набувача. Позивач [PERSON] зазначав, що протиправні дії відповідачів порушують його право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися садовим будинком загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], а тому його порушене право потребує судового захисту. ? частина садового будинку неправомірно і незаконно вибула з його володіння не з його волі, а тому на підставі вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України він має право витребувати частину садового будинку від [PERSON] як добросовісного набувача, тобто право власності його не припинилось, оскільки він в порядку, передбаченому ст. ст. 316-319, 321, 346, 347 ЦК України не проявив свою волю до її розпорядження, шляхом укладення будь-якої із цивільно-правових угод, наявність якої є умовою для набуття [PERSON] права власності на спірну частину садового будинку на підставі вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України. Крім того, [PERSON] не розпочав користуватись спірним нерухомим майном, а тому майно може бути витребуване у нього. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 24 жовтня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., недійсним і скасувати його, та витребувати від [PERSON] на його користь ? частину садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] і його представник позов підтримали і просили його задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнали і заперечували проти його задоволення. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не [PERSON] не визнав і заперечував проти його задоволення, зустрічний позов [PERSON] підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання відповідачі [PERSON] і [PERSON] не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Белугіна В.Л., не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності третьої особи. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а в зустрічному позові [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 квітня 2006 року [PERSON] є власником садового будинку, [ADDRESS], що складається з одного садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, в позові [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна відмовлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року скасовано і ухвалено по справі нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] до [PERSON] однією сім»єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по жовтень 2012 року. Визнано садовий будинок загальною площею 321,2 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в межах садового товариства «Золота Нива», Хотівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області спільною власністю [PERSON] і [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в межах садового товариства «Золота Нива», Хотівської сільської ради, Києво-Святошинського району. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року скасовано, залишено в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року. З наявних матеріалів справи вбачається, що за Договором дарування частини садового будинку від 24 жовтня 2014 року [PERSON] подарувала, а обдаровувана [PERSON] прийняла у дар ? частину садового будинку номер 45 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Садовий будинок в цілому розташований на земельній ділянці площею 0,0605 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], має загальну площу 321,2 кв.м.. Зазначена вище ? частина садового будинку належала дарувальнику [PERSON] на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року (справа № 22ц-780/2126/2014 року). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Лещук А.О. 02 червня 2014 року, індексний номер витягу 22442952, право власності на вищезазначену частину садового будинку зареєстровано за [PERSON] 28 травня 2014 року, номер запису про право власності 5864275, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 374682332224. Дар сторони оцінюють у сумі 975000 грн.. За Договором міни від 02 листопада 2014 року [PERSON] передала [PERSON], а [PERSON] прийняв від [PERSON] ? частину садового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в обмін на автомобіль марки SAMSUNG, модель SQ 5, тип транспортного засобу загальний легковий седан-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Центром ДАІ 8005 від 15 вересня 2004 року. Загальна площа садового будинку складає 312,2 кв.м., зазначений садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0605 га, кадастровий номер [NUMBER]. [PERSON] передав [PERSON], а [PERSON] прийняла від [PERSON] автомобіль марки SAMSUNG, модель SQ 5, тип транспортного засобу загальний легковий седан-В, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Центром ДАІ 8005 від 15 вересня 2004 року, в обмін на ? частину садового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Хотівська, «Золота Нива» садове товариство, вулиця Садова, будинок 45. Садовий будинок належить [PERSON] на підставі договору дарування частини садового будинку, посвідченого Белугіною В.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 24 жовтня 2014 року, реєстровий номер 1423. Право власності на ? частину садового будинку було зареєстроване державним реєстратором прав на нерухоме майно Белугіною В.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2014 року, індексний номер витягу 28597956, номер запису про право власності 7461989, реєстраційний номер об»єкту нерухомого майна 374682332224. Автомобіль належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого центром ДАІ 8005 від 31 жовтня 2014 року (дата першої реєстрації 15 вересня 2004 року). Ринкова вартість садового будинку, зазначена у Звіті про незалежну оцінку майна № 19/14, виданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт-Експерт» від 31 жовтня 2014 року, складає 1278376 грн.. Згідно висновку від 30 вересня 2011 року, виданого ТОВ «Юк Проспект», ринкова вартість вищезазначеного автомобіля становить 54722 грн.. Таким чином, [PERSON] після ухвалення рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року оформила право власності на ? частину садового будинку, а потім відчужила зазначене нерухоме майно [PERSON], уклавши 24 жовтня 2014 року договір дарування, а [PERSON], в свою чергу, відчужила ? частину спірного садового будинку [PERSON], уклавши 02 листопада 2014 року договір міни. Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що після постановлення колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 22 жовтня 2014 року, результатом якого було скасування рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року та залишення в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2014 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 24 жовтня 2014 року оскаржувану ? частину садового будинку, чого не мала права робити, оскільки існували обставини, які мали істотне значення на час укладення правочину між сторонами. За таких обставин суд, з"ясувавши дійсні обставини та аналізуючи зібрані в справі докази, дійшов висновку, що зазначений договір дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 24 жовтня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., повинен бути визнаний недійсним. Щодо заявлених вимог позивача [PERSON] про скасування вказаного договору дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 24 жовтня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., то вони задоволенню не підлягають, оскільки чинним цивільним законодавством не передбачено способу захисту порушених прав як скасування судом договору. Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову по повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача-з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Оскільки ? частина спірного садового будинку незаконно вибула з володіння [PERSON] не з його волі, і тому він вправі витребувати ? частину садового будинку від [PERSON], як добросовісного набувача. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість витребування від [PERSON] на користь [PERSON] ? частину садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і тому позов в цій частині вимог позивача [PERSON] підлягає задоволенню. В заявленому зустрічному позові [PERSON] просив поділити садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], виділивши в натурі [PERSON] та [PERSON] частин садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що відповідають розміру їх часток (1/2) у праві спільної власності, переобладнання по жилому будинку покласти на сторін у відповідності до розміру часток у спільному майні, та вселити [PERSON] у виділену йому частину садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], зобов»язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні виділеною йому частиною садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування ? частини садового будинку загальною площею 321,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24 жовтня 2014 року недійсним і витребував від [PERSON] на користь [PERSON] вказану ? частину садового будинку, то відсутні підстави для задоволення зустрічних вимог, і тому в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна співвласників в натурі, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком і вселення слід відмовити. Понесені витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі по 1 136 грн. 80 коп. з кожного на користь позивача [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК.

Outcome: partial