Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У жовтні 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та припинення стягнення аліментів, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та визначити їх у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно; припинити стягнення аліментів, які стягнуто рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року з нього на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей. Також, на підставі зазначеного рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання відповідача у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. На даний час його матеріальне становище змінилося, так як він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка має двох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того, вони з дружиною винаймають житло. Після відрахувань аліментів йому залишається дуже мала частина заробітку, якої йому не вистачає для свого існування. За таких обставин в його розпорядженні залишається мала частина доходу, що змушує звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково. Проти задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей заперечує, так як відсутні підстави для зменшення аліментів. Проти задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів на її утримання не заперечує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом по справі встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку з 01.10.2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття; стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Твердження позивача про те, що його матеріальний стан змінився, у зв'язку з тим, що він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка має двох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], суд не приймає до уваги, так як зазначені обставини не є підставами для зменшення розміру аліментів. Згідно довідки Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за № 03-03-1261 від 25.08.2016 року розмір середньомісячної заробітної плати позивача складає 11 642,03 грн. Будь-яких доказів про погіршення свого матеріального становища на час звернення до суду з вказаним позовом, позивач суду не надав.\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, які утримуються з позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку суд приходить до наступного. Згідно ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів, або звільнення від них. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з тим, що відповідач перестала потребувати матеріальної допомоги, визнала позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів на її утримання, визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial