Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання жінки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з травня 2016 року проживала з відповідачем однією сім`єю в с. Гамарня, Черкаського району, Черкаської області, вели спільне господарство. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Відповідач визнав себе батьком дитини та при реєстрації актового запису про народження дитини внесені відомості про нього як батька дитини. Поступово стосунки між ними порушились не з її вини. Відповідач залишив сім`ю в лютому 2020 року. В даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, по [INFO] . Потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно її не надає, не дивлячись на те, що він працездатний, матеріально забезпечений, стан його здоров`я задовільний. Позивач намагалась врегулювати питання матеріального забезпечення в добровільному порядку, але відповідач уникає спілкування з цього приводу. Тому позивачка звернулася до суду та просить постановити рішення яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, зазначила, що оскільки на даний час вона не працює так як перебуває у відпустці по догляд за дитиною, а батько дитини здоровий та працездатного віку, тому він зможе сплачувати аліменти на її утримання. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Бовшик М.Ю. позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення. Зазначив, що у відповідності до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2020 у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з його стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). На виконання вказаного рішення суду Канівським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження в рамках якого з відповідача стягуються аліменти. Крім цього, звернув увагу також на те, що звернувся до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області із заявою про здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, що стягуються з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] шляхом проведення інспекційного відвідування за місцем проживання отримувача аліментів. За результатами інспекційного відвідування Службою у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області складено висновок щодо цільового витрачання аліментів на дитину, згідно якого позивач не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожитковим мінімуми для дитини відповідного віку. Тобто, як зазначає представник відповідача, позивач отримує аліменти на утримання доньки, але їхню частину витрачає для задоволення власних потреб. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданого Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.2). З довідки № 171 К від 16.06.2021 виданої ПрАТ «Миронівська птахофабрика» вбачається, що [PERSON] з 14.10.2019 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, згідно наказу № 1947-КС від 11.10.2019 (а.с.4). Дитина, яка не досягла трьох років проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 334 від 17.06.2021, виданою старостою сіл Кононча, Гамарня Канівської міської ради (а.с.8) та вказана обставина не оспорювалось сторонами в судовому процесі. Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2020 з відповідача [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.27). Відповідно до норм, визначених в ст. 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України). Приписами ч. 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Звертаючись з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивачка не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. Суд враховує, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2020 стягнуто з [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.03.2020 і до повноліття дитини (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачкою), а також враховуючи, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. В судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву, представник відповідача звернув увагу також на те, що звернувся до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області із заявою про здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, що стягуються з відповідача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] шляхом проведення інспекційного відвідування за місцем проживання отримувача аліментів. За результатами інспекційного відвідування Службою у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області складено висновок щодо цільового витрачання аліментів на дитину, згідно якого позивач не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожитковим мінімуми для дитини відповідного віку. Тобто, як зазначає представник відповідача, позивач отримує аліменти на утримання доньки, але їхню частину витрачає для задоволення власних потреб. З приводу вказаних доводів представника відповідача, суд зазначає наступне. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого, у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому, береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2021 органом опіки та піклування проводилася перевірка цільового використання аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] . За результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, затвердженого начальником служби у справах дітей від 23.04.2021 вбачається, що під час інспекції встановлено, що одержувач аліментів мати дитини [PERSON] забезпечує базові індивідуальні потреби дитини - [PERSON] , [INFO] . Щодо цільового витрачання аліментів на дитину, то орган опіки та піклування дійшов висновку, що одержувач аліментів [PERSON] не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (а.с.28-29). Вказаний висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 23.04.2021, суд оцінює критично, оскільки у розділі «Під час інспекційного відвідування встановлено» не вказано, яких саме потреб дитини не забезпечує одержувач аліментів, та зазначено, що одержувач аліментів забезпечує базові індивідуальні потреби дитини. Отже, одночасно органом опіки та піклування зроблено висновок про те, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини та вказано, що забезпечує індивідуальні потреби дитини. Тому висновки інспекційного відвідування протирічать між собою, з чого слідує, що вони не є такими, що відповідають дійсності, тому не приймаються судом до уваги. За змістом пункту 14 Порядку, чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази щодо нецільового використання аліментів, та відповідачем не доведено нецільове використання аліментів матір`ю дитини. При цьому, суд зазначає, що відсутність усіх фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат не може бути єдиним і достатнім доказом, який доводить факт використання отримуваних [PERSON] коштів на особисті цілі, на користь інших осіб або на будь-які інші потреби, які не пов`язані з утриманням і вихованням дочки [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 553/2334/16-ц (провадження № 61-11343св18). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 23.06.2021. Отже, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.). Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial