Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], законним представником якого є [PERSON] і [PERSON], законним представником якої є [PERSON], в якому просило примусово виселити зареєстрованих мешканців (відповідачів) з квартири, що [ADDRESS], яка належить 1/5 частини - [PERSON], 2/5 частини - [PERSON], 2/5 частини - [PERSON], що знаходиться в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» на підставі іпотечного договору № 4080 від 11.11.2011 року без надання іншого житлового приміщення. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.12.2013 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 35-1/963К-07/1 від 11.11.2011 року в розмірі 579 943,87 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4080 від 11.11.2011 року, укладеним між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], що належить 1/5 частина - [PERSON], 2/5 частини - [PERSON], 2/5 частини - [PERSON], шляхом продажу майна на прилюдних торгах за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Посилаються, що на даний час у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, включаючи і неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які були зареєстровані у квартирі без надання банком згоди на їх реєстрацію. Зазначають, що укладаючи договір іпотеки іпотекодавці засвідчили, що не мають неповнолітніх дітей, про що свідчить нотаріально завірена заява. Вказують, що 02.06.2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до відповідачів з вимогою про добровільне виселення та зняття з реєстрації у вказаній квартирі, але дану вимогу відповідачі проігнорували. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю. Примусово виселено з квартири [ADDRESS], що належить 1/5 частина - [PERSON], 2/5 частини [PERSON], 2/5 частини [PERSON] і знаходиться в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» на підставі іпотечного договору № 4080 від 11.11.2011 року - [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] судові витрати. В апеляційній скарзі [PERSON] в своїх інтересах і в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], а також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в особі свого представника [PERSON], просять скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, оскільки при його винесенні судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Так, апелянти вказують на те, що реєстрацією дітей займався [PERSON], який не був стороною підпису іпотечного договору, а тому твердження банку, що без його дозволу як іпотекодержателя відповідачі не мали права реєструвати малолітніх дітей в квартирі не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема: ст.ст. 141, 160 СК України, ч.4 ст.29 ЦК України, ч.2 ст.18 Закону України «Про дитинство». Судом, на думку апелянта, не взято до уваги положення ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та не враховано при цьому думку органу опіки та піклування, що він не надав згоду на примусове виселення малолітніх дітей з квартири. Також, апелянти посилаються на те, що не отримували письмову вимогу банку про примусове виселення з квартири, що її отримала лише одна відповідач - [PERSON] В судовому засіданні апелянти [PERSON], [PERSON] та представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення 27.08.2014 р. поштових відправлень. Представник позивача в судовому засіданні послався на безпідставність апеляційної скарги і просив відмовити в її задоволенні . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Новозаводська районна у місті Чернігові рада (як орган опіки та піклування) - належним чином була повідомлена про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 27.08.2014 р. поштового відправлення, проте свого представника до суду не направила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державної міграційної служби в Чернігівській області - при вирішенні апеляційної скарги поклався на розсуд суду. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Ухвалене судом першої інстанції по справі рішення частково не відповідає цим вимогам процесуального закону. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору іпотеки від 11.11.2011 року, що укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], в забезпечення укладеного між банком і [PERSON] кредитного договору № 35-1/963К-07/1 [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності 1/5 частина - [PERSON], 2/5 частини [PERSON], 2/5 частини [PERSON] (а.с.8-20). Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.12.2013 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" задоволено в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 35-1/963К-07/1 від 11.11.2011 року в розмірі 579 943,87 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4080 від 11.11.2011 року, укладеного між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], що належить 1/5 частина - [PERSON], 2/5 частини [PERSON], 2/5 частини [PERSON], шляхом продажу майна на прилюдних торгах за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На даний час рішення суду набуло законної сили. На виконання вказаного рішення Новозаводським районним судом м.Чернігова 31.03.2014 року видано виконавчі листи (а.с.5, 6, 7). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані, і за словами відповідачів, проживають 6 осіб - іпотекодателі - [PERSON], [PERSON], їх син [PERSON], а також другий син [PERSON] (який не є учасником договору іпотеки) зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. [PERSON] був зареєстрований у вказаній квартирі з 2002 року, про що свідчить штамп у паспорті Громадянина України. Зареєстрований, зі слів відповідачів, як член сім'ї власника. Окремо договір найму (оренди) житлового приміщення з ним не укладався. Частиною 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 3 ст.109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 02.06.2014 року ПАТ «Універсал Банк» на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були направлені письмові вимоги про добровільне виселення з квартири та зняття з реєстрації протягом одного місяця від дати отримання вимоги (а.с.23-26). Оскільки позивачем було дотримано всі необхідні вимоги чинного законодавства, а відповідачами вимога виконана не була, суд першої інстанції дійшов висновку що відповідачі підлягають виселенню у примусовому порядку. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується колегія суддів апеляційного суду. Аналізуючи вищенаведені норми закону, колегія суддів дійшла висновку, що законодавець пов'язує процедуру позасудового вирішення спору з фактом отриманням повідомлення іпотекодержателя мешканцями квартири (будинку), а не з фактом направлення такого повідомлення. Як встановлено судом, на час подачі позову позивач не мав даних про отримання відповідачами повідомлення про виселення. Копії конвертів з не врученими повідомленнями відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 02.06.2014 р. були приєднані в судовому засіданні апеляційної інстанції до матеріалів справи як такі, що мають виключне значення для вирішення справи (а.с.112-114). Вимогу про добровільне виселення було отримано лише відповідачем [PERSON], про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.06.2014 (а.с.40). Даний факт встановлено судом першої інстанції, підтверджено відповідачем в судовому засіданні та в апеляційній скарзі, а тому в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання вимог про примусове виселення іншими відповідачами. З огляду на це, примусовому виселенню із квартири [ADDRESS] підлягає лише [PERSON]. В цій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги, що іншого житла відповідачі не мають не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки відповідачем порушені зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом як це передбачено ст. 611 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що малолітні діти [PERSON], [INFO] і [PERSON], 06.11.2013 року були зареєстровані в спірній квартирі вже після укладення договору іпотеки від 11.11.2011 року і без згоди іпотекодержателя - ПАТ «Універсал Банк», всупереч п.2.4.4. договору іпотеки від 11.11.2011 року. Дана обставина спростовує доводи апеляційної скарги щодо порушення пред'явленням позову їх прав на житло. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає заперечення відповідачів проти позову з мотивів реєстрації в іпотечній квартирі неповнолітніх дітей безпідставними. З огляду на викладене, позовні вимоги про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з його неповнолітніми дітьми з квартири, яка є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають через недотримання позивачем позасудової процедури вирішення спору, а саме неповідомлення належним чином про примусове виселення із спірної квартири - предмета іпотеки мешканців квартири [ADDRESS] - відповідачів [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], який одночасно є законним представником малолітніх дітей. Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 серпня 2014 року постановлено без повного та всебічного з'ясування усіх істотних обставин справи, а тому не може бути визнане законним, обґрунтованим, в зв'язку з чим на підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення. Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, рішення від 05.08.2014 р. підлягає скасуванню в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] і [PERSON] судових витрат. Крім того з ПАТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] слід частково, пропорційно вимогам, що задоволені, стягнути судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 91,35 грн.

Outcome: partial