Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ТОВ Агрофірма «Агрокомплект», [PERSON], СТОВ «Петрівське», третя особа: [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь майнову шкоду у розмірі 29016,11 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 05 лютого 2016 року о 08 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який відповідно до договору суборенди перебуває у користуванні СТОВ «Петрівське», в м. Дергачі на перехресті вул. Петровського та вул. Семафорна, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з належним [PERSON] автомобілем [NUMBER], під керуванням його доньки [PERSON] Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 березня 2016 року у справі № 619/663/16-п вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та позивач зазнав матеріальні збитки. Відповідно до Звіту №30/2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 75976,21 грн. Страхова компанія виплатила позивачу 48 160,10 грн. Вважає, що з відповідачів підлягає стягненню сума у розмірі 27 816,11 грн. (75 976,21-48 160,10=27 816,11). Крім того, позивачем було сплачено 950,00 грн. на оплату автотоварознавчої оцінки та 250,00 грн. витрат на відправлення телеграми. Також позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 7000 гривень. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 510 грн та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким стягнути солідарно з відповідачів на його користь 27\~816,11 грн. різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням); 750 грн. витрат на оплату за здійснення авто товарознавчої оцінки; 306 грн. витрати повязані з направленням відповідачам телеграм під час проведення авто товарознавчої оцінки; 7\~000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. [PERSON] з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 , п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, проте Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівське» стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності на транспортний засіб «КАМАЗ» не було. Судом першої інстанції безпідставно, без посилання на норми відповідного Закону, було визначено суму франшизи, як суму майнового збитку. Також, суд необґрунтовано посилається на норми ст. 979 ЦК України, якою визначено загальні положення щодо зобовязань сторін саме у договорі страхування, у той час, як позивач не є стороною договору страхування відносно цивільно-правової відповідальності на транспортний засіб «КАМАЗ». Суд при прийнятті рішення щодо визнання суми страхового відшкодування у розмірі 48 160,10 грн. як шкоди, встановленої страховиком, безпідставно відхилив Звіт № 30/2016 від 15.03.2016. проведений спеціалістом автотоварознавцем. В той же час, суд не прийняв до уваги, що сума у розмірі 48 160,10 грн. є страховим відшкодуванням, визначеним відповідно до договору страхування. Суд залишив поза увагою норми ст. 1194 ЦК України відповідно до яких відповідачі зобовязані відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 27\~816,11 грн. Посилаючись на порушення норм процесуального права, зазначає, що суд вийшов за межі розгляду справи так як позивачем не заявлялась вимога про стягнення суми франшизи. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди , суд першої інстанції виходив з того, що шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної\~ пригоди\~ майну [PERSON] оцінена\~ ПрАТ «Страхова компанія «Перша» у сумі 48160,10 грн. і виплачена. При цьому, підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 510 гривень і моральна шкода в сумі 2000 грн.. З таким висновком суду, судова колегія погоджується частково, лише в частині стягнення моральної шкоди . В іншій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову про стягнення майнової шкоди і судових витрат. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. [PERSON] зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд першої інстанції не виконав зазначені вимоги закону і ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови судді Дергачівського\~\~районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року, 05 лютого 2016 року о 08 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Дергачі на перехресті вул. Петровського та вул. Семафорна, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], та з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. [PERSON] договору оренди № 16/10/15-1 від 16.10.2015 року, [PERSON] передала, а ТОВ АФ «Агрокомплект» прийняла в строкове платне користування транспортний засіб марки КАМАЗ модель 45144, 2008 року випуску, № шасі ХТС 65115082344919, оранжевого кольору, р/н [NUMBER]. [PERSON] № АІ/8244680 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 жовтня 2015 року, ТОВ АФ «Агрокомплект» на період з 17.10.2015 по 16.10.2016 року застрахували транспортний засіб «КАМАЗ» р/н [NUMBER], страхова сума за шкоду заподіяну майну 50 000 гривень, розмір франшизи 510 гривень. Відповідно до договору суборенди майна № 01/12/15 від 01.12.2015 року, ТОВ АФ «Агрокомплект» передала, а СТОВ «Петрівське» прийняло в строкове платне користування транспортний засіб: Вантажний автомобіль «КАМАЗ», модель 45144, 2008 року випуску, № шасі ХТС 65115082344919 оранжевого кольору, номерний знак [NUMBER], крім іншого майна. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ369146, [PERSON] є власником автомобіля\~ [NUMBER]. [PERSON] довідки СТОВ «Петрівське» від 11.08.2016 року, [PERSON] дійсно працює у СТОВ «Петрівське» на посаді водія з 05.02.2016 року, згідно наказу №09-ВК від 04.02.2016 року. Як вбачається зі змісту Звіту №30/2016 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 15.03.2016 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля\~[NUMBER] складає 75976,21 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові зазначеного автомобіля складає 58799,42 грн. Частина 4 ст.61 ЦПК України, передбачає, що вирок у кримінальній справі,\~ що набрав законної сили, або постанова\~\~ суду\~\~ у\~ справі\~ про\~ адміністративне\~ правопорушення обов'язкові для суду,\~ що розглядає\~ справу\~ про\~ цивільно-правові наслідки\~ дій\~ особи,\~ стосовно\~ якої ухвалено вирок або постанову суду,\~ з питань,\~ чи мали місце ці дії та\~ чи\~ вчинені\~ вони\~ цією особою. [PERSON] ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода,\~ завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю\~ особистим\~ немайновим правам фізичної або юридичної особи,\~ а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується\~ особою,\~ яка\~ на\~ відповідній\~ правовій\~ підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,\~ зберігання або утримання\~ якого\~ створює\~ підвищену небезпеку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розяснив судам, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої\~\~ створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за\~ шкоду,\~ заподіяну\~ діями\~ таких\~ джерел, має наставати\~ як\~ при\~ цілеспрямованому їх використанні,\~ так і при мимовільному\~ прояву\~ їх\~ шкідливих\~ властивостей\~ (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної\~\~ небезпеки\~ розуміється юридична особа або громадянин,\~ що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського\~ відання,\~ оперативного\~ управління або\~ з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела\~ підвищеної\~ небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). [PERSON] ч.5 ст.1187 ЦК України, особа,\~ яка здійснює діяльність,\~ що є джерелом підвищеної небезпеки,\~ відповідає за завдану шкоду,\~ якщо вона не доведе,\~ що шкоди\~\~ було\~\~ завдано\~ внаслідок\~ непереборної\~ сили\~ або\~ умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обовязку доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 05 лютого 2016 року за винних дій [PERSON] автомобіль [PERSON] отримав пошкодження. Автомобіль «КАМАЗ» р/н [NUMBER] на відповідній правовій підставі договорі суборенди, перебував у володінні СТОВ «Петрівське», тому саме останнє повинне нести відповідальність за шкоду, внаслідок вищезазначеної ДТП. Як вбачається з [PERSON] №АІ/8244680 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 жовтня 2015 року, транспортний засіб «КАМАЗ» р/н [NUMBER] був застрахований. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 51000 гривень. Відповідно до п.36.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV ПрАТ «Страхова компанія «Перша» прийняла рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 48160,10 грн., яке останнім отримане. Шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної\~ пригоди\~ майну [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Перша» оцінена\~ у сумі 48160,10 грн. На підставі ст. 1194 ЦК України відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 58799,42 грн -48160,10 грн = 10639 грн 32 коп, а не 27\~816,11 грн як зазначав позивач, оскільки ця сума становить різницю між майновою шкодою і відновлювальним ремонтом без врахування фактичного фізичного зносу. Крім того, в суді апеляційної інстанції третя особа пояснила, що автомобіль не ремонтувала, а продала в тому вигляді як він залишився після ДТП. Відповідно п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Отже, рішення в частині відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з відповідача [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» на відшкодування майнової шкоди 10639 грн 32 коп, Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то судова колегія погоджується з висновком суду про часткове задоволення позову . Суд обгрунтовано вмотивував своє рішення і дійшов правильного висновку, що позивачу [PERSON]\~ завдана моральна шкода у вигляді перенесення душевних страждань та психологічних переживань з приводу пошкодження його автомобіля і правильно застосував норми матеріального права, а саме ст.23,1167 ЦК України. [PERSON] ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON] ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а саме, витрат сторін, пов"язаних з явкою до суду і залученням спеціалістів. Матеріали справи містять відомості щодо сплати позивачем судового збору в сумі 551,10 грн (а.с.1), витрат на проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля в сумі 750 грн (а.с.46), витрат на відправку телеграм для забезпечення явки до суду відповідачів в сумі 306 грн (а.с.45), що загалом складає 1607 грн 20 коп. і ці витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське» на користь позивача.

Outcome: partial