Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 02.02.2003 року в Замківській сільській раді Жовківського району Львівської області. В шлюбі в них народилась п'ятеро дітей: - син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають із нею в приватному будинку її батьків в с. Заглина, Жовківського району, та знаходиться на її утриманні. Вона не працює, оскільки доглядає та виховує п'ятеро дітей та є опікуном пристарілого родича. Діти ростуть, їм необхідно купляти новий одяг, четверо дітей ходять до школи. Йдуть значні витрати і на харчування дітей. Шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням Жовківського районного суду від 08.06.2015 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі по 500 грн. на дитину на місяць. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08.06.2015 року № 444/213/15-ц вбачається, що шлюб між позивачкою та відповідачкою, який вони зареєстрували 02.02.2003 року в Замківській сільській раді Жовківського району Львівської області - розірвано. З копії свідоцтв про народження дітей, а саме серії: [NUMBER] від 15.04.2003 року; [NUMBER] від 05.11.2004 року; [NUMBER] від 27.04.2006 року; [NUMBER] від 11.03.2009 року; [NUMBER] від 08.04.2010 року, вбачається, що позивачка є матір'ю дитини, а відповідач - її батьком. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. З позовної заяви вбачається, що діти проживають разом з матір'ю ( позивачкою) та знаходяться на її утриманні. Суд враховує те, що дитина проживають разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують, також вік дітей, які в своєму віці потребують суттєвих матеріальних витрат на утримання; - стан здоров'я та матеріальне становище їх матері - позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, інших осіб на утриманні не має; - стан здоров'я та матеріальне становище батька дітей - відповідача по справі і платника аліментів, місце праці судом не встановлено, однак, суд враховує те, що він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Також суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судові засідання не з'явився та не надав пояснень з приводу даного позову. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст. 184 СК та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст.184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з 04.09.2015 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]..

Outcome: partial