Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У 2014 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення грошових коштів. Вимоги мотивував тим, що у 2012 році між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] . Так як власники належним чином не оформили правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно, сторони домовилися здійснити його відчуження за письмовими розписками, а після належного оформлення власниками правовстановлюючих документів, здійснити нотаріальне оформлення договорів купівлі-продажу. [PERSON] попередньо сплатив [PERSON] 7 500 дол. США із обумовлених 10 000 дол. США за належні їй 4/5 частки у зазначеному вище домоволодінні, та 1 000 дол. США [PERSON] за належну їй 1/5 частку в цьому домоволодінні. На підтвердження реальності намірів щодо продажу належного їм нерухомого майна, його власники передали йому ключі від будинку та дозволили розпочати будівельні роботи, у зв`язку з чим він розпочав влаштування фундаменту під будівництво нового будинку, оскільки будинок, що належав попереднім власникам перебував у незадовільному стані і був непридатний для проживання. Навесні 2013 році він дізнався, що [PERSON] має намір продати будинок іншій особі на більш вигідних умовах, однак раніше отримані за розписками грошові кошти повернути відмовилась. Зазначеними діями відповідачем йому було завдано моральних страждань, оскільки з метою придбання будинку, він змушений був продати своє майно. Відмова [PERSON] від укладення договору купівлі-продажу та неповернення грошей призвела до сварок у родині, що стало причиною розірвання його шлюбу з дружиною. Уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з [PERSON] . 7 500 дол. США, інфляційні втрати, 3% річних у сумі станом на день виконання рішення суду, матеріальні збитки з врахуванням інфляції та 3% річних у сумі станом на день виконання рішення суду та 30 000 грн моральної шкоди. Тому, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] 7 500 доларів США, 1081,85 доларів США відсотків річних та 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі. Відповідачка та її представник проти позову третя особа заперечували, висловивши попередню позицію під час розгляду справи у суді за цим позовом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено , що удом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2010 року [PERSON] належить 4/5 частки житлового будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] » (а. с. 139 т. 1). Інша 1/5 частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2010 року належить третій особі по справі [PERSON] (а. с. 140 т. 1). Спадщина, на яку в зазначених частках видано вказане свідоцтво, складається з: житлового будинку «А-1», житловою площею 21,4 кв. м, погріба «п/г», сараю «Д», душу «Ж», вбиральні «Г», сараю «Е», сараю «И», навісу «К», огорожі «1-3», що належало померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Сумською державною нотаріальною конторою 21 квітня 2009 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на 4/5 земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , (а. с. 138, т. 1). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 26 квітня 2012 року на замовлення [PERSON] та [PERSON] , домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку «А-1», погріба «п/г» та огорожі «1-3» (а. с. 16-18 т. 1). Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 червня 2012 року опис об`єкта по [ADDRESS] складається з: житлового будинку «літ. А», житловою площею 13,3 кв.м, вартістю 29 009,00 грн; погріба літ. «п/г» вартістю 1892,00 грн; огорожі «літ. 1-3» вартістю 1498,00 грн, а всього 32 399,00 грн. (а. с. 140 т. 1). Зазначений витяг містить примітку: «В нотконтору для відчуження. Житлова площа зменшена на 8,1 кв. м за рахунок повернення кімнати № 4 в попередній стан, використовується як кладова (раніше самовільно переобладнано кладову в житлову кімнату), дозволу не потребує. Знесено сарай Д, Е, И, дущ Ж, вбиральню Г, навіси М, Н, дозволу не потребує. Крім того з матеріалів інвентарної справи вбачається, що станом на 26 квітня 2012 року було також знесено прибудови до будинку: сіни 1-2 площею 5,0 кв. м; котельню 1-7 площею 4,2 кв. м; кухню 1-8 площею 4.6 кв. м (аркуш 32; 42; 91 інвентарної справи). Таким чином, станом на 06 червня 2012 року на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель, що знаходиться по [ADDRESS] , були розташовані лише будівля житлового будинку, загальною площею 37,7 кв. м, погріб та огорожа. Судом встановлено, що у зв`язку з домовленістю про подальший продаж [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, в період з 07 червня 2012 року по 05 вересня 2012 року [PERSON] отримала від нього 7500 доларів США, що підтверджується відповідними розписками (а. с. 6-10 т. 1). Крім того, з розписки від 14.06.2012 року на а. с. 127 т. 2 вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] 1000 доларів США на сплату вартості 1/5 частки спільного з [PERSON] будинку за адресою: [ADDRESS] , при умові поділу загальної земельної ділянки пропорційно частковому володінню 1/5 частки. Також в розписці [PERSON] зазначила, що зобов`язується підтвердити її згоду на продаж 1/5 частки будинку при оформленні договору купівлі-продажу і при нотаріальному посвідченні поділу земельної ділянки. Згідно копій оголошень з газет вбачається, що [PERSON] продавала вказаний житловий будинок як «ветхий» та земельну ділянку за 11 000 у.о. (а. с. 11-15, т. 1). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 762, складеного 31 січня 2017 року (а. с. 101-122, т. 3), з урахуванням даних інвентарної справи № 28013 на будинок [ADDRESS] , станом на квітень 2009 року та 26 квітня 2012 року загальний знос конструкцій елементів будівель і споруд будинку становив 56% і його технічний стан визначений як «незадовільний». Також висновком експертизи встановлено, що станом на час її проведення технічних стан конструктивних елементів житлового будинку «А-І» визначений як «незадовільний», тобто експлуатація елементів будівлі можлива лише при умові проведення їх ремонту. Фізичних знос будівлі складає 58 % (а. с. 101-122, т. 3). Вказані обставини встановлені в тому числі і постановою Сумського апеляційного суду від 20.03.2019 року (т.5 а.с. 144-146). Досліджуючи всі матеріали справи та докази, пояснення учасників справи суд приходить до висновку, що правовідносини, що склалися між останніми, виникають з поняття попереднього договору, що регулюється ст. 635 ЦК України. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Як зазначали сторони у справі вони дійсно домовилися про наміри вчинити певні дії щодо передачі власності нерухомого майна та вчиняли певні дії : позивач в передав грошові кошти щодо отримання права власності на житловий будинок, а відповідачка , отримавши грошові кошти в рахунок оплати майбутнього укладення договору купівлі-продажу. Судом встановлено також, що відповідачка передала ключи від вказаного будинку [PERSON] , тривалий час не цікавилася вказаним нерухомим майном та дозволила проводити ремонтні, будівельні роботи, тощо. Даний факт не оспорювався сторонами. Також, як пояснили учасники , що під час отримання грошових коштів від [PERSON] (про що були складені відповідні розписки відповідачкою) сторони попереднього договору обумовили в усному порядку строки укладення договору купівлі-продажу, а саме після оформлення спадщини [PERSON] , зокрема нерухомого майна домоволодіння , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Проте, такі дії не були виконані [PERSON] .. Аналізуючи, обставини справи, та докази , суд приходиться до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК покупець має право відмовитися від договору, якщо продавець не передав "проданий товар". Це саме положення узгоджується з нормою, викладеною у ч.2 ст. 668 ЦК України, зокрема те, що покупець має право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми також у разі істотного порушення вимог якості товару, та ст. 1212 ЦК України. З огляду на це суд вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів у розмірі 7500 доларів США [PERSON] за попереднім договором купівлі-продажу домоволодіння підлягають задоволенню в еквіваленті у національній валюті за курсом НБУ на день винесення судового рішення . Крім цього, Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] звернувся до суду 15.07.2014 року до суду. Тому суд погоджується із вимогами позивача щодо стягнення з відповідача відсотків річних зазначеної ним суми у розмірі1081,85 доларів США- відсотків річних, що складає 26516,14 грн. за курсом НБУ на день винесення судового рішення Також, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якого пред`явлено позов. Як зазначалося вище, судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] існувала домовленість про продаж належних їм будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] . [PERSON] отримала від [PERSON] вартість її частки у цьому майні, а [PERSON] більшу частину вартості належної їй частки, щодо якої між сторонами існувала домовленість. На виконання зазначеної домовленості [PERSON] передала [PERSON] ключі від будинку та дозволила використовувати будинок та земельну ділянку як майбутньому власнику. [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, що при передачі у користування [PERSON] будинку та земельної ділянки вона обмежила останнього у вчиненні будь-яких дій щодо вказаного майна. Крім того, зазначені обставини підтверджуються тим, що кошти у рахунок оплати вартості будинку та земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] після знесення надвірних господарських будівель та прибудов до будинку. При отриманні коштів претензій до дій [PERSON] [PERSON] не мала. Особливість моральної шкоди полягає в тому, що вона має немайновий характер та може полягати у фізичному болі та/або стражданнях фізичної особи, а також інших негативних наслідках немайнового характеру, які було спричинено внаслідок приниження честі, гідності фізичної особи та ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також інших протиправних діянь. Певна специфіка є у вині заподіювача. За загальним правилом, завдана моральна шкода відшкодовується за наявності вини заподіювача. Надаючи оцінку всім обставинам справи, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості. І за таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 2000 грн., а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму. В іншій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: partial