Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків внаслідок завдання шкоди здоров`ю. Вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2018 року близько 07-00 год. в м.Івано-Франківську по вул.Івасюка (біля нічного клубу "Ельдорадо") водій автомобіля Лексус іноземної реєстрації (номер [NUMBER] ) [PERSON] скоїв наїзд на позивача [PERSON] . В результаті ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження, а саме: забій ноги, забій грудної клітки та струс головного мозку. В період з 14.05.2018 року по 23.05.2018 року [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні. Івано-Франківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області дії відповідача було кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України та 23.05.2018 року було відкрито кримінальне провадженні № 12018090010002002, однак 18.08.2018 року кримінальне провадження було закрито, а справу передано до УПП для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. 14.09.2018 року Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.125 КупАП України та застососано до нього такий вид адміністративного стягнення як попередження. В ході досудового розслідування позивачу стало відомо, що [PERSON] [INFO] є студентом Івано-Франківського національного медичного університиту, куди [PERSON] звертався із відповідною заявою, однак відповіді не отримав. Так само відповідач не звертався до позивача, не цікавився його здоров`ям, упродовж усього часу після ДТП не вибачився за завдання шкоди здоров`ю позивача та добровільно не бажає відшкодувати понесені позивачем матеріальні витрати та моральну шкоду. За період перебування на амбулаторному лікуванні [PERSON] було придбано ліки та медичні препарати на загальну суму 919,29 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Крім цього неочікуване потрапляння у ДТП з вини відповідача не тільки спричинило шкоду здоров`ю позивача, але і завдало йому психологічного дискомфорту та моральних страждань, оскільки він правомірно очікував на дотримання відповідачем вимог Правил дорожнього руху, як учасника дорожнього руху. Однак, відповідач під час руху не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, та виїхав на тротуар внаслідок чого збив позивача своїм транспортним засобом. Постійне переживання про стан свого здоров`я та шкоду завдану [PERSON] спричинили сильний емоційний стрес. Протягом місяця після ДТП він відчував сильний головний біль, почуття образи та обурення діями відповідача призвели до пригніченого стану. Усе це призвело до необхідності докладення зусиль із організації свого життя та захисту від наслідків неправомірних дій з боку відповідача. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25 000, 00 грн. За наведених обставин просив суд стягнути з відповідача на свою користь виплату матеріального збитку за шкоду завдану здоровю в розмірі 919,29 грн., та моральну шкоду в сумі 25 000,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився попередньо подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Проти постановлення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставіст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Постановою слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Медвідь Н.П. від 18.08.2018 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12018090010002002 від 23.05.2018 року закрито у звязку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.4). Постановою від 14.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с.5). В результаті ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження, а саме: забій ноги, забій грудної клітки та струс головного мозку. В період з 14.05.2018 року по 08.06.2018 року [PERSON] перебував на лікуванні (а.с.6-9,48). [PERSON] , звертався із заявою до керівництва Івано-Франківського медичного університиту стосовно проведення виховної бесіди із студентом [PERSON] , однак відповіді не отримав (а.с.10). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України регламентує порядок відшкодування шкоди, завданої у каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, так ч. 1 даної статті вказує, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній собі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втра ти чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як вбачається з медичної картки хворого позивач в період з 14.05.2018 року по 23.05.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом забій ноги, забій грудної клітки та струс головного мозку (а.с.6-9,48). За період перебування на амбулаторному лікуванні позивачем [PERSON] було придбано ліки та медичні препарати на загальну суму 885,41 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.11-12). Суд не враховує надані чеки на придбання мінеральної води та препарату АФФІДА ФОРТЕ, оскільки такф лікарськи препарати позивачу не призначались. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи позивача щодо завданої йому моральної шкоди, форм її прояву, конкретні обставини спірних правовідносин, враховуючи висновки Постанови слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження, спосіб вчинення ДТП, її наслідки, зважаючи на ступінь та характер завданих позивачам тілесних ушкоджень, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо відшкодування розміру моральної шкоди у 5 000,00 грн., оскільки вважає вказаний розмір розумним, справедливим та адекватним способом відновлення порушеного немайнового права позивачів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Проаналізувавши доводи позивачів, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про те, що в даній цивільній справі позивачем доведено факт витрат на лікування в розмірі 885,41 грн., а також моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України. Отже, враховуючи принцип пропорційності задоволених та відхилених позовних вимог, стягненню з відповідача, на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1166, 118,1195 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial