Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2013 року. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Позивач зазначила, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина, і він має таку можливість, оскільки відповідач працездатний, стан його здоров'я задовільний, фізичних вад немає. В зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допустити негайне виконання рішення щодо стягнення сум в межах платежу за один місяць. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заперечень на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 29 червня 2002 року по 21 серпня 2013 року перебували у шлюбі. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2013 року шлюб між сторонам розірвано, рішення набуло законної сили 10 вересня 2013 року (а.с.7, 11). У сторін 17 грудня 2002 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 085731 від 15 січня 2003 року (а.с.8). Згідно довідки № 3740 від 18.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області син проживає з матірю (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі, зокрема через стан здоров'я та матеріальне становище або наявність інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а позивачем не обґрунтовано необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача на місяць, зокрема матеріали справи не містять інформації про стан здоров'я та матеріальне становище дитини, наявність особливих потреб пов'язаних з розвитком дитини, інші обставини, що мають істотне значення, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню 640 грн. судового збору, від сплати яких позивач був звільнений при подачі . На підставі викладеного та

Outcome: partial