Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивачка в грудні 2019 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000, 00 грн. на кожну неповнолітню дитину, з подальшою індексацією відповідно до ЗУ «Про індексацію доходів громадян» щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 17.07.2004 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї між сторонами було зареєстровано шлюб. Наразі з березня 2019 року стосунки між сторонами припинено, на день звернення до суду з даною позовною заявою, рішення, щодо розірвання шлюбу не постановлено, проте позивачка вже звернулась до суду із даною вимогою. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання стосунків відповідач відмовляється надавати кошти на утримання спільних дітей, всі витрати, щодо утримання та виховання дітей позивачка несе самостійно, а тому остання вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та своїх неповнолітніх дітей. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 23.12.2019 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за адресою зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулось на адресу суду, за закінченням встановленого терміну зберігання. Клопотань до суду про розгляд справи у його відсутність, відкладення розгляду справи та відзиву або пояснень на позовну заяву до суду не надходило. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Судом встановлено, що 17.07.2004 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, було зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а/з 1245) За час перебування в зареєстрованому шлюбі у подружжя народились спільні діти - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а/з № 891, № 3496) Батько дітей припинив надавати кошти для забезпечення, належного утримання та гармонійного розвитку спільних дітей, а тому наразі фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як свідчить позивач, не досягли. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі 3000 грн. на кожного з них, щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Частиною другою ст. 51 Конституції України, та ст. 180 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання кожного з неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 3000 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.12.2019 року. Приймаючи рішення про стягнення аліментів з відповідача з 10.12.2019, суд виходив з тієї обставини, що позивачем направлено було позов засобами поштового зв`язку саме у вказану дату, що підтверджується відповідним штемпелем поштового відділення. Докази на підтвердження того, що позивач направила позов до суду саме 07.11.2019 (дата підписання позову) у суду відсутні. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial