Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до Новотроїцького районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 20040 грн 50 коп за кредитним договором № б/н від 01.03.2011 року, яка складається з наступного: 7822 грн 11 коп - заборгованість за кредитом, 10787 грн 89 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 930 грн 50 коп - процентна складова та стягнути судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд прийшов до наступного. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту,встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 1048 ч. 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Згідно ст..ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим, станом на 30.04.2014 року у нього утворилась заборгованість в сумі 20040 грн. 50 коп., з яких 7822 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 10787 грн. 89 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 930 гривень 50 копійки - процентна складова. Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою(штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Виходячи зі змісту наведеної норми права вбачається, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За таких обставин, позивач звертаючись до суду з даним позовом просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, враховуючи вищезазначене та в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial