Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 18.04.2014 року, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.12.2005 року, але сімейне життя не склалось і шлюб було розірвано 22.02.2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає та безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини та її розвитку, відмовляється надати у передбачений законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої за кордон для відпочинку та оздоровлення. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі, крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує її право на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Позивач просить надати їй дозвіл на виїзд [PERSON],[INFO] за кордон без дозволу ( згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини та дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що позивач не зверталась до нього з вимогою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон для оздоровлення. А лише просила дозвіл на виїзд до Німеччини до її подружки на весілля, що він не дозволив; на даний час він офіційно не працює, тому утворилась заборгованість по аліментах, яку по можливості сплачує, з дитиною спілкується на вихідні дні, коли її забирає його мати до себе; дійсно дитина часто хворіє і потребує оздоровлення, тому не заперечує щодо отримання позивачем дозволу для виїзду за кордон на оздоровлення лише на рік. Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі Кревська Наталія Вікторівна позов підтримала частково, та зазначила, що в інтересах дитини потрібно надати дозвіл на виїзд її за кордон терміном на рік. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 05.08.2005 року, однак 22.02.2007 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією паспорта та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 3,5) та не заперечується відповідачем. Батьками неповнолітньої [PERSON],[INFO] являються сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Дитина часто хворіє і потребує оздоровлення в певних кліматичних умовах, що підтверджується сторонами по справі. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, рівність прав і обов'язків батьків стосовно дітей має дотримуватися незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи ні. Одне з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини - реалізація права дитини на свободу пересування. В Сімейному Кодексі України це питання не регламентується. А відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України від 21.01.1994 р. "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами, у п. 4 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вимог п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В п. 20 вищевказаних Правил визначено, що проїзний документ оформляється на три роки або до досягнення дитиною 18-річного віку. Судом встановлено, що відповідач та позивач не спілкуються між собою, тому виникають складнощі при оформленні дозвільних документів на виїзд дитини [PERSON],[INFO] для оздоровлення і відпочинку за кордон, відповідач також відмовляється від нотаріального посвідчення оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без поважних на те причин. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 60 ЦПК України). Даючи оцінку встановленим обставинам та доданим до справи доказам, враховуючи що відповідач фактично не заперечує проти виїзду дитини за кордон на оздоровлення та розширення її світогляду та розвитку її особистості, враховуючи думку представника Служби у справах дітей та інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial