Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому зазначає, що з 28 вересня 2013року по 31 жовтня 2014року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 15 січня 2015року в них народилася донька [PERSON]. Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина фактично перебуває на її утриманні і проживає з нею. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. У зв"язку з цим ніде не працює. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно на її утримання до досягненя донькою трьох років. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому зазначає, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28.09.2013р по 31.10.2014р . Сумісне життя не склалося. Шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу , йому 09.02.2015р МСЕК м.Одеси встановила 3 групу інвалідності по зору безстроково. Тобто він став непрацездатним інвалідом протягом 3 місяців після розірвання шлюбу, а тому відповідно до ст. 76 СК України має право на утримання після розірвання шлюбу. Його пенсія складає розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб 1130грн, з яких він платить аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки всіх видів його доходів. Він частково працездатний і продовжує робити. Сума отриманих коштів за нотаріальні послуги склала за 12місяців 2015року 10\~462грн. Його витрати на здійснення нотаріальної діяльності складають 17\~496грн, в тому числі оплата комунальних послуг, оплата послуг охорони, сигналізації, телефону, Інтернету, витрати на оплату спеціальних бланків нотаріальних документів, страхові виплати, податки. Сума чистого доходу за 2015рік відсутня. Його мати є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, яка потребує матеріальної допомоги на лікування хронічних захворювань. Він зобовязаний їй надавати матеріальну допомогу і приймати участь в додаткових витратах на її лікування. Крім того, його мати з 2014року несе збитки, упущену вигоду, дохід, який не отримує від здачі йому в оренду офісу в сумі не менше 3000грн. Він вимушений витрачати кошти на оплату комунальних послуг за квартиру в м. Донецьк, щоб її не відібрали «ДНР» . В нього є боргові зобовязання перед [PERSON] в сумі 40 тис грн. і [PERSON] в сумі 10 тис грн., які він до теперішнього часу не повернув, і не має можливості повернути. Він потребує матеріальної допомоги, тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів її доходу на його утримання щомісячно, безстроково. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги. Пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з вересня 2013року по жовтень 2014року. В цьому шлюбі в них народилася донька [PERSON], яка проживає з нею. Окрім соціальної виплати на дитину, інших доходів вона не мала до вересня 2016року. З вересня 2016року вона вимушена піти працювати в школу, де її заробіток складає приблизно1400грн. Цих коштів їй не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги від батька дитини, який має можливість її надавати, оскільки працює нотаріусом в м. Одесі, отримує доход від своєї діяльності, отримує пенсію. Просить її позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] до неї не визнає, оскільки вважає, що інвалідність [PERSON] мав з дитинства, і лише після розірвання шлюбу її офіційно отримав з корисних мотивів. До шлюбу і під час шлюбу в них був автомобіль і [PERSON] ним керував. Вона не мала гадки, що інвалідам по зору можуть видавати водійські посвідчення. Свою аномалію ока він пояснив її батькам, що це травма з дитинства, що він все бачить. Шлюб з [PERSON] був невдалим і був розірваний на 8 місяці її вагітності, оскільки [PERSON] застосовував до неї фізичне насильство, це було видно на її обличчі, і це бачили працівника відділу РАЦС, які і розірвали їхній шлюб. [PERSON] приховує свої доходи, і не потребує матеріальної допомоги. У вересні 2014року він продає автомобіль за 300\~000грн, а договори позики, які надані суду на 40\~000грн та на 10\~000грн є такими, що не відповідають дійсності. На її думку, закон на отримання права на утримання передбачає не оформлення статусу інваліда, у пошкодження,захворювання в конкретні строки, які привели до інвалідності. Інвалідність з дитинства не може ототожнюватися з вимогами ст. 76 СК України. Просить її позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги до нього не визнав. Пояснив, що через події, які сталися в регіоні, він вимушений був переміститися з м. Донецьк до м. Одеси в 2014році. Займається нотаріальною діяльністю в м.Одесі. Оскільки він тільки перемістився , клієнтська база в нього невелика. А у звязку з діяльністю є витрати, які перевищують його доходи. Він також має на утриманні малолітню доньку [PERSON], має матір інваліда, якій зобовязаний надавати матеріальну допомогу, а тому в нього відсутня матеріальна можливість для утримання колишньої дружини. Представник відповідача [PERSON] також не визнала позовні вимоги [PERSON] з підстав, зазначених відповідачем [PERSON]. І підтримала зустрічний позов [PERSON] про стягнення аліментів з колишньої дружини на утримання [PERSON] з підстав, зазначених в позові. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON]М, підлягає задоволенню частково. Позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони з 28 вересня 2013 року по 31 жовтня 2014\~\~року знаходилися у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). 15 січня 2015року позивач [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої є [PERSON] (а.с.5,193). Сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю, що визнається сторонами у справі. Згідно частини 2\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 СК України\~право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно частини першої\~статті 80 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Звернувшись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною 3-х років в частці від доходу відповідача. При цьому для задоволення вимог про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обставини обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї. Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з лютого 2015року знаходиться на обліку в УПФУ в Приморському районі м. Одеси, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 3групи отримує пенсію, як інвалід 3групи в розмірі 1130грн, який не є менше прожиткового мінімуму (а.с.225 т.1, 7-8 т.2) Судом встановлено, що відповідач [PERSON] займає посаду приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, орендує відповідний офіс у м. Одеса, де займається своєю професійною діяльністю та отримує регулярні доходи. Відповідач та його представник стверджують, що у зв"язку із здійсненням нотаріальної діяльності він несе лише витрати. Відповідач, як на підтвердження витрат, посилається на договір оренди офісного приміщення, який укладено між ним та його представником [PERSON] (а.с.29 т.1) , однак в договорі відсутня така умова, як розмір плати за оренду офісу. Строк дії договору складає з 15.10.2014по 15.10.2015р. В п. 5.1 договору зазначено строк дії договору встановлений без можливої подальшої пролонгації. Під час розгляду справи [PERSON] , як позивач за зустрічним позовом, надав суду договір оренди офісного приміщення від 28 грудня 2014року (а.с.168) де вже зазначений щомісячний розмір орендної плати в розмірі 3000грн, змінений строк дії договору з 28.12.2014до 28.12.2016р. Однак відповідачем не надано доказу, який би дійсно підтверджував передачу в оренду офісу [PERSON] з боку [PERSON] , як за договором оренди від 15 жовтня 2014року, так і за договором оренди від 28 грудня 2014року. Згідно ст.. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. [PERSON] не надано доказу, який би підтвердив факт повернення [PERSON] предмету договору оренди, передбаченого в договорі від 15 жовтня 2014року. Суду не надано належних доказів, які б підтверджували наявність заборгованості по орендній платі за вказаними договорами оренди. Більш того, договори укладені між зацікавленими особами. Тому суд вважає, що витрати на оренду офісу в м. Одесі Полянським не доведені. [PERSON] зазначає, що він несе витрати на оплату комунальних послуг на утримання офісу,який орендує. Однак в п.4.3 договорів оренди як від 15.10.2014р так і від 28 грудня 2014року (т.1 а.с.29 зв ст., а.с. 168 ) зазначено, що оплату комунальних послуг здійснює орендатор, тобто він, а не інша особа. Виходячи зі змісту цих умов договорів, оплата комунальних послуг повинна була здійснюватися [PERSON] Згідно квитанцій, рахунків, актів звірки, які надані відповідачем, оплату послуг теплопостачання, водопостачання , електропостачання, вивезення сміття (а.с.40,41,42,43,133,134, 138,140-145,151-160,211-212,215,216,217,219-221, т.2 а.с.38,39) здійснюється [PERSON] Доказів, що [PERSON] уповноважував останню здійснювати ці платежі і надав їй для цього відповідні кошти, суду не надано. Тому суд вважає недоведеним, що витрати по комунальним послугам несе саме [PERSON], а не інша особа. Квитанції про сплату послуг інтернету, телефону, крім квитанції 31114561 від 27 березня 2015року , (т.1 а.с.146-151) не містять прізвища платника. Договір позики від 28 серпня 2014року суд вважає не підтверджує факт витрат, які несе [PERSON] Його укладено 28 серпня 2014 року між [PERSON] , яка є представником відповідача по справі, та [PERSON] про отримання останнім від [PERSON] 10000 гривень на строк до 28 серпня 2016 року. Даний договір укладено між сторонами, які зацікавлені у даному спорі , і доказів на підтвердження факту одержання вказаної суми грошей від позикодавця , суду не надано. (т.1 а.с.31). Також суд вважає, що договір позики від 01.12.2014року, який укладено між [PERSON] та [PERSON]. не свідчить про витрати [PERSON], оскільки доказів на підтвердження факту передачі грошей від позикодавця [PERSON] до позичальника Полянського суду не надано. В п.1 цього договору зазначено, що на підтвердження факту передачі грошових сум позичальник у відповідності зі ст. 545 Цивільного кодексу України, повинен видати письмову розписку про одержання вказаної суми грошей від позикодавця. (т.1 а.с.206) [PERSON] посилається як на доказ про підтвердження витрат на охорону та послуг сигналізації на договір № 2260 від 01 вересня 2014року (т1 а.с.208) , в якому зазначено, що виконавець ТОВ «Охорона-Сервіс-техно», і замовник фізична особа [PERSON] укладають договір на охорону та спостереження обєкту , розташованого [ADDRESS] (офіс 101), однак наданий договір не містить підписів сторін. Витрати понесені [PERSON] згідно видатковій накладній № 29473 від 23.09.2014р на суму 600грн (т.1 а.с.35), видатковій накладній № 517024 від 22.09.2014р на суму 2100грн (т.1 а.с.36), це витрати, які понесені відповідачем, ще до розірвання шлюбу між сторонами та народження дитини.\~ Доказів, що [PERSON] несе витрати по утриманню квартири в м. Донецьк, суду не надані. Суд вважає доведеними витрати [PERSON] на членські внески до нотаріальної палати України на суму 1000грн (т.1 а.с.32),страхову премію в сумі 994,00грн (т.1 а.с.33) , витрати понесені [PERSON] по накладній №122 на суму 1064 (т.1 а.с.34), № 35523 від 20 листопада на суму 1200грн (т.1 а.с.37), Доказів на підтвердження отриманих доходів відповідачем [PERSON] взагалі не надано. Довідки від 02 квітня 2015 року, від 19жовтня 2016року ,від 16 грудня 2017року які складені [PERSON], зацікавленою стороною по справі, про отримання плати ним же за роботу та кількості відпрацюваних днів, також не можуть бути доказами на підтвердження розміру доходів відповідача (т.1 а.с.27,28,167 т.2 а.с.34). Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що матеріальне становище відповідача [PERSON] не є тяжким, як це намагається довести в суді відповідач та його представник. Пенсія, яку отримує [PERSON] не є нижче за прожитковий мінімум, а тому він має матеріальну можливість надавати допомогу матері своєї дитини [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON], 2015року народження. Також у нього наявна непрацездатна матір [PERSON] , яка є пенсіонером, має хронічні захворювання, є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням і відповідно потребує матеріальної допомоги з боку сина (т.1 а.с.39,207, т.2 а.с.12). Судом встановлено, що відповідач є інвалідом 3 групи по зору безстроково з лютого 2015року, довідкою МСЕК зазначено, що він може працювати нотаріусом (т.2 а.с. 35) Враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає з матірю [PERSON], і остання отримує заробітну плату в середньому розмірі 1430грн, (т.2 17), соціальну допомогу на дитину 860грн, стан здоровя та матеріальне становище відповідача [PERSON], наявність у нього на утриманні доньки [PERSON], непрацездатної матері [PERSON] і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частини з усіх видів його доходу до досягнення дитиною 3років. В решті вимог відмовити. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в сумі 250грн, на підтвердження чого надала квитанцію № 241а від 24 лютого 2015року , згідно якої прийнято від [PERSON] за складання позовної заяви гонорар 250грн. Хто отримав гонорар в квитанції не зазначено, є підпис без посилання на особу, яка її підписала та печатка адвокатського бюро «[PERSON] і К». Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю не надано. Склад та розмір витрат повязаних з оплатою правової допомоги , входить до предмету доказування по справі, однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження цих обставин. Тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 551,20 грн на спеціальний рахунок державного бюджету України. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з аналізу цих статей необхідною умовою для стягнення аліментів на утримання непрацездатного подружжя є потреба в матеріальній допомозі, і можливість другого із подружжя її надавати. Проаналізувавши вищезазначені докази, суд вважає, що [PERSON] не довів в судовому засіданні факт того, що він потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] має можливість її надавати. Тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання задоволенню не підлягає.

Outcome: partial