Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що її мати [PERSON] померла 11.03.2013 р. При житті мати склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці. [PERSON] звичайним порядком прийняла всю спадщину після смерті матері. Однак у її матері ще був у володінні житловий будинок, розташований за адресою: с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., вул. Садова, 15,який було побудовано в 1930 р., але правовстановлювальних документів на нього у матері позивача не було. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку № 15 по вул. Садова в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., позначеним в технічному паспорті загальною площею 65,6 м2, житловою площею 41,1 м2, та надвірні будівлі і споруди: «а» - нежитлова прибудова, площею 13,20 м2; «Б» - літня кухня, сарай площею 40,0 м2; «В» - сарай, площею 28,6 м2; «Г» гараж, площею 25,8 м2; «Д» - вбиральня, площею 1,0 м2; «пг» - вхід в погріб, площею 6,4 м2; «пг1» - погріб, площею 9,6 м2; «№ 1» - паркан; «№ 2» - ворота; «№ 3» - хвіртка; «№ 4» - свердловина; «І» - замощення, а всього загальною вартістю 117 058,00 грн. Позивач просить суд, встановити факт володіння на праві приватної власності [PERSON] до дня її смерті 11.03.2013 р. житловим будинком і надвірними спорудами, розташованими за вищевказаною адресою та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на вказане майно. В судове засідання сторони не зявилися, позивач та його представник просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач не заперечує проти позову, просив справу розглядати без їх участі, треті особа також надала заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що матірю позивача була [PERSON], яка померла 11.03.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 255267 від 12.03.2013 р., яка за свого життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON] прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.12.2014 р., нею отримано земельну ділянку № 15 по вул. Садовій в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., площею 0,6000 га. Того ж дня [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай) розміром 3,51 га, розташовану на території Дніпровської сільської ради. Одразу ж нею було отримано й витяги. Але її мати ще володіла житловим будинком, розташованим за адресою: с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., вул. Садова, 15. Житловий будинок було побудовано в 1930 році. Документи на будинок в належному порядку мати позивача не оформила, в першу чергу вирішила оформити право власності на землю. Довідкою з сільської ради підтверджується, що [PERSON] проживала в будинку з 1950 року по день смерті 11.03.2013 р. Споріднення між позивачем та її матірю підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та свідоцтвом про укладення нею шлюбу. [PERSON] померла 11 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ЖС № 255267 від 12.03.2013 р. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася також і з житлового будинку № 15 по вул. Садова в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., позначеним в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 65,6 м2, житловою площею 41,1 м2, та надвірні будівлі і споруди: «а» - нежитлова прибудова, площею 13,20 м2; «Б» - літня кухня, сарай площею 40,0 м2; «В» - сарай, площею 28,6 м2; «Г» гараж, площею 25,8 м2; «Д» - вбиральня, площею 1,0 м2; «пг» - вхід в погріб, площею 6,4 м2; «пг1» - погріб, площею 9,6 м2; «№ 1» - паркан; «№ 2» - ворота; «№ 3» - хвіртка; «№ 4» - свердловина; «І» - замощення. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. У звязку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності та державну реєстрацію на житловий буд. № 15 по вул. Садова в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл. та надвірні будівлі і споруди, позивач не може в звичайному порядку оформити свої права, про що їй було розяснено нотаріусом в листі. Згідно Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 р. № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність державної реєстрації дачного будинку в органах державної реєстрації створює їй перешкоди в оформленні спадщини на нього. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач протягом шестимісячного строку не відмовилась від спадщини, тому є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Як зазначається у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, та усі обєкти, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці були зведені у період з 1930 по 1970 рік. Житловий будинок був побудований в 1930 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отжецей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 р. Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними прибудовами підлягають задоволенню. Щодо вимог встановити факт володіння на праві власності [PERSON] до дня її смерті 11.03.2013 р. житловим будинком з надвірними прибудовами, розташованими за вищевказаною адресою, суд вважає відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має право подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Однак у спадкодавця був відсутній правовстановлювальний документ на вищевказаний обєкт. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України зі смертю особи припиняється її правоздатність, тому за нею не можна визнати будь-яке право. Тому вимога встановити факт володіння на праві власності [PERSON] до дня її смерті 11.03.2013 р. житловим будинком з надвірними прибудовами, розташованим за вищевказаною адресою,задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 року Про власність», ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial