Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], де просить стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів в сумі 21161,55 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 4 червня 2006 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Онуфріївського районного суду від 26 листопада 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа, виданого Онуфріївським районним судом Кіровоградської області від 24 червня 2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі 1\\4 частина від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У порушення покладеного на відповідача рішенням суду зобов»язання по сплаті аліментів, [PERSON] з січня 2013 року аліменти не сплачує, чим допустив на час подачі позову до суду заборгованість по сплаті аліментів в сумі 9173,37 гривень, що й змусило позивача звернутись до суду відповідно до ст. 194 СК України. Крім того позивачем було додано до позовної заяви розрахунок пені нарахованої на суму боргу по аліментам. Позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 21161, 55 гривень та судові витрати по справі. Крім того ним були дані пояснення згідно позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково. В запереченні ним було надано розрахунок згідно якого розмір пені по сплаті аліментів складає 2546, 12 гривень. Враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача просив суд зменшити розмір пені до 1500 гривень. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 25 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 7,8/. Згідно копії виконавчого листа № 2-171 виданого 24 червня 2009 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються кошти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку (доход), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 2 червня 2009 року до повноліття дитини /а.с. 9/. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.01.2015 року має заборгованість в сумі 9173, 25 грн. /а.с. 10/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно розрахунку пеня нарахована на суму боргу по аліментам на користь [PERSON] складає 21161, 55 гривень /а.с. 11/. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Як вбачається з позовної заяви (а.с. 2) та пояснень позивачки в засіданні суду вона просила стягнути на підставі ст. 196 СК України пеню за прострочення аліментів за 2013-2014 роки в сумі 21161, 55 гривень. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з серпня 2013 року. Суд погоджується з розрахунком пені нарахованої на суму боргу по аліментам позивача, розмір пені за вказаний період в гривнях становить: 21161,55 грн. (шляхом додавання неустойки по кожному місячному платежу : з 01.09.2013 року по 10.12.2014 року - 564,25 х 01% х 466 днів - 2629,41 грн.; з 01.10.2013 року по 10.12.2014 року - 564,25 х 01% х 436 днів - 2460,13 грн.; з 01.11.2013 року по 10.12.2014 року - 564,25 х 01% х 405 днів - 2285,21 грн.; з 01.12.2013 року по 10.12.2014 року - 564,25 х 01% х 375 днів - 2115,94 грн.; з 01.01.2014 року по 10.12.2014 року - 564,25 х 01% х 344 дні - 1941,02 грн.; з 01.02.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 313 дні - 1826,36 грн.; з 01.03.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 285 дні - 1662,98 грн.; з 01.04.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 254 дні - 1482,09 грн.; з 01.05.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 224 дні - 1307,04 грн.; з 01.06.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 193 дні - 1126,16 грн.; з 01.07.2014 року по 10.12.2014 року - 333,50 х 01% х 163 дні - 543,61 грн.; з 01.08.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 132 дня - 770,22 грн.; з 01.09.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 101 день - 589,34 грн.; з 01.10.2014 року по 10.12.2014 року - 183,50 х 01% х 71 день - 130,29 грн.; з 01.11.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 40 днів - 233,40 грн.; з 01.12.2014 року по 10.12.2014 року - 583,50 х 01% х 10 днів - 58,35 грн.). Відповідно до ч. 2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не працює, інших доходів не має, у власності [PERSON] будь-яке нерухоме майно відсутнє, проживає разом з батьком [PERSON], який є інвалідом ІІ групи та потребує стороннього догляду. За таких обставин суд вважає, що є підстави для зменшення неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів до 10000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов було задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За змістом ст.ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу по справі було надано відповідні документи /а.с. , 12,13, 338,39,40/.

Outcome: partial