Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, у якому, з врахуванням змін, вказала, що з 15 грудня 1990 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Новоушицького районного суду від 23 липня 2015 року шлюб розірвано. Вказує, що під час шлюбу за спільні кошти ними було придбано житловий будинок, житловою площею 39,2 кв.м., з надвірними будівлями: цегляною верандою, цегляним погрібом, камяною літньою кухнею, цегляною верандою, камяним підвалом та входом в підвал, які знаходяться за адресою: вул. Стара Поштова , 4 смт. Нова Ушиця Хмельницької області, земельну ділянку, площею 0,12 га за вищеозначеною адресою, нежитлове приміщення, загальною площею 91,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул. Центральна, 43 с. Івашківці, Новоушицький район, Хмельницької області, транспортний засіб «Opel Vectra», д.н.з. ВХ 0598АХ, транспортний засіб «Iveco», д.н.з. [NUMBER], транспортний засіб «Iveco», д.н.з. [NUMBER]. З врахуванням уточнених позовних вимог, викладених в заяві від 07.02.2016 року, просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, господарських будівель, земельної ділянки та здійснити їх поділ, виділивши їй у власність: житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, а відповідачу залишити у власності грошові кошти від продажу нежитлового приміщення, загальною площею91,4 кв.м., транспортних засобів «Opel Vectra», 1998 р.в., д.н.з. ВХ 0598АХ, «Iveco» S59, 1994 р.в., д.н.з. [NUMBER], «Fiat Daily»35, 1983 р.в., д.н.з. [NUMBER] та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію як різницю між вартістю будинку, земельної ділянки та відчуженим рухомим і нерухомим майном у сумі 160\~780 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та додали, що оскільки відповідач має інше житло, а позивач ні, вважають доцільним виділення останній у власність житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки. Також, враховуючи, що відповідачем транспортні засоби та нежитлова будівля відчужені без її згоди під час розлучення та після нього, а кошти використані в особистих інтересах, просить стягнути з останнього грошову компенсацію у розмірі, що відповідає розміру її частки у спільному майні подружжя за виключенням вартості житлового будинку та земельної ділянки. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що транспортні засоби 16 травня 2015 року були ним відчужені гр. [PERSON], а кошти, виручені від їх продажу, використані на потреби сімї, зокрема погашення боргів. Крім того нежитлова будівля за адресою: вул. Центральна, 43 с. Івашківці, Новоушицького району, Хмельницької області ним відчужена також. Із запропонованим позивачем варіантом поділу майна не згодний, оскільки вважає, що ? частина житлового будинку та земельної ділянки має залишитись у його власності. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 грудня 1990 року, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис за №67. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року, яке набрало законної сили 04 серпня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 19 листопада 1999 року [PERSON] купив житловий будинок, житловою площею 39,2 кв.м. з надвірними будівлями: цегляною верандою, цегляним сараєм, камяною літньою кухнею, цегляною верандою, камяним підвалом та камяним входом в підвал і земельну ділянку, розміром 0,12 га, що знаходяться в смт. Нова Ушиця вул. Стара Поштова, 4 Хмельницької області. На підставі зазначеного договору [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23 грудня 1999 року. Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16 червня 2009 року підтверджується, що [PERSON] придбав у Новоушицького районного споживчого товариства нежитлову будівлю площею 91,4 кв.м. за № 43 по вул. Центральній в с. Івашківці Новоушицького району Хмельницької області. Судом також встановлено, що за час шлюбу сторонами придбано автомобілі : [NUMBER], «Opel Vectra», д.н.з. ВХ 0598АХ; «Fiat Daily» д.н. ВХ 2586АК. Дані обставини сторонами визнані у судовому засіданні та відповідно не підлягають доказуванню. Оскільки частина майна була придбана подружжям до 01 січня\~\~\~2004 року, а частина - після зазначеної дати, суд застосовує норми\~Кодексу про шлюб та сім'ю України та Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі\~статтею 28 КпШС України\~в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно із ч. 1\~ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Також аналогічне правове положення закріплене в ст. ст.\~60,\~70 СК України,\~ст. 368 ЦК України. Тому суд дійшов висновку про те, що житловий будинок з господарськими будівлями, земельна ділянка, нежитлова будівля та автомобілі набуті в шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2015 року [PERSON] продав нежитлову будівлю за № 43 по вул. Центральній в с. Івашківці Новоушицького району Хмельницької області гр. [PERSON] за ціною 61512 грн., що збігається із ринковою вартістю приміщення, викладеній в звіті про оцінку майна. Згідно повідомлення територіального сервісного центру №6842 регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області транспортні засоби, які були у власності [PERSON], перереєстровані на іншого власника, зокрема: «Opel Vectra», д.н.з. ВХ 0598АХ - перереєстрований 16 травня 2015 року на гр. [PERSON] , «Iveco», д.н. [NUMBER] перереєстрований 16 травня 2015 року на [PERSON], «Fiat Daily» , д.н. [NUMBER] - перереєстрований 16 травня 2015 року на [PERSON]. Ст. 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1\~ст. 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою. Частиною 2 та 3 цієї статті передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено про рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності, передбаченого ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК. Відповідно до ч. 4\~ст. 369 ЦК України\~правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Частиною 1\~ст. 67 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилалася на те, що своєї письмової згоди на продаж спірних автомобілів та нежитлового приміщення вона не надавала. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого із подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», правова позиція ВССУ у справі № 6-7цс15 від 27 квітня 2016 року). Отже, законодавцем визначено спосіб захисту порушених прав одного з подружжя при відчуженні майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності, без його згоди. На момент розгляду даної справи транспортні засоби та нежитлова будівля у подружжя відсутні, і належать іншим особам, отже таке майно відсутнє в натурі, натомість в натурі наявні грошові кошти, отримані у звязку із відчуженням вказаного майна. Згідно висновку експерта від 30 грудня 2016 року дійсна ринкова вартість нежитлового приміщення, загальною площею 91,4 кв. м. по вул. Центральній, 43 в с. Івашківці Новоушицького району Хмельницької області на момент проведення експертизи становить 200 000 грн . Проте, судом встановлено, що нежитлове приміщення за вищеозначеною адресою згідно договору купівлі- продажу 11.09.2015 року було відчужене гр. [PERSON] за ціною 61512 грн. за відсутності згоди позивача, після розірвання шлюбу, відтак позивач має право на відшкодування відповідачем вартості ? частини відчуженого нежитлового приміщення, яке було спільною сумісною власністю подружжя. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 27 квітня 2016 року (справа № 6-486цс16). З врахуванням положень ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, а також тих обставин, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення позивачем не оспорювався, не визнаний судом недійсним та цей договор є чинним, зокрема, щодо ціни продажу, суд вважає, що розмір компенсації за належну частку у майні (нежитлове приміщення), яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, визначається із суми, за яку це майно було продано, тобто із суми 61\~512 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення грошової компенсації відчужених відповідачем транспортних засобів з врахуванням виділеного позивачу майна, суд виходить із наступного. При визначенні суми грошової компенсації відчуженого без згоди іншого з подружжя, придбаного під час шлюбу майна, позивач посилається на висновок експерта №325/15 від 20 квітня 2016 року, згідно якого вартість аналогічних транспортних засобів «Opel Vectra», 1998 р.в., д.н.з. ВХ 0598АХ становить 87470 грн., «Iveco» S59, 1994 р.в., д.н.з. [NUMBER] 124290 грн., «Fiat Daily»35 , 1983 р.в., д.н.з. [NUMBER] - 45020 грн. Як вбачається зі змісту вказаного експертного висновку спірні автомобілі не були оглянуті експертом в натурі, тому при визначенні їх вартості не були враховані ідентифікуючі дані транспортних засобів, зокрема, їх фактичний технічний стан, пробіг автомобілів, перебування в ДТП, наявність механічних пошкоджень тощо. Суд неодноразово, в порядку сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснював сторонам їх право заявляти клопотання щодо витребування даних про вартість відчужених транспортних засобів із територіального сервісного центру 6841 регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області при здійсненні перереєстрації їх права власності 16 травня 2015 року з громадянина [PERSON] на громадянина [PERSON]. Проте сторони відмовились від виконання ухвали суду від 25 січня 2017 року щодо витребування даних про вартість відчужених транспортних засобів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з досліджених вище письмових доказів, спірні транспортні засоби були продані [PERSON], що визнавалось сторонами у судовому засіданні. Аналізуючи встановлені вище обставини справи, суд дійщов до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки суд позбавлений можливості визначити розмір ? частини грошових коштів, отриманих у звязку із відчуженням вказаного майна та , відповідно, врахувати його вартість при поділі майна подружжя. Згідно висновку експерта від 30 грудня 2016 року дійсна ринкова вартість будинку №4 по вул. Стара Поштова у смт. Нова Ушиця Хмельницької області на момент проведення експертизи становить 222\~000 грн.; дійсна ринкова вартість земельної ділянки , площею 0,12 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за тією ж адресою, на момент проведення експертизи становить 74 000 грн. Суд приймає до уваги ті обставини, що сторони не дійшли згоди щодо поділу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2\~ст. 71 СК України). У п. 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~судам роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5\~ст. 71 СК України\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Питання про отримання грошової компенсації вартості 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки сторонами не розглядалось. На підставі викладеного, враховуючи рівність часток подружжя у спільному майні та неможливість встановити загальну вартість всього належного подружжю майна, зокрема відчужених транспортних засобів, суд відмовляє позивачу у виділенні їй житлового будинку та земельної ділянки та вважає за необхідне визнати за сторонами ідеальні частки у спільному майні подружжя: визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині житлового будинку з господарськими будівлями вартістю 222\~000 грн. та земельної ділянки, площею 0,12 га, загальною вартістю 74\~000 грн., та визнати право [PERSON] на ? частину грошових коштів від продажу нежитлового приміщення у сумі 30\~756 грн. Враховуючи розмір заявлених та задоволених позовних вимог,відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 1787,38 гривень та витрати на проведення судової інженерно-технічної експертизи 2772 грн., що відповідає ? частині витрат понесених позивачем. Оскільки доказів понесених позивачем витрат на проведення судово - автотоварознавчої експертизи, останньою не надано, тому підстави для стягнення зазначених витрат із відповідача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial