Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Відповідач проживає окремо та належним чином не виконує батьківський обов'язок по утриманню дітей, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей не надає. [PERSON] частково хворіють, а тому потребують постійного лікування та профілактики. Вона самостійно не може надати для дітей належне матеріальне утримання, достатнє для їх віку та розвитку. Посилаючись на наведене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 4000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повнолітня. У судове засідання позивачка не зявилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 07 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє синів [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №098133 від 13 травня 2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1062 та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №186375 від 10 жовтня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2313. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю по вул. Чернівецька, 40 в м. Тернополі. Відповідач проживає окремо та належним чином не виконує батьківський обовязок по утриманню дітей. Будь-які інші особи на утриманні у відповідача не перебувають. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу вимог ч. 1 ст. 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до\~положень ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2019\~рік» прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для дітей віком до 6 років становить: 1 січня 2019 року 1626 гривень, від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року 2027 гривні. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є працездатною особою, молодого віку, стан здоровя задовільний, інших утриманців крім синів [PERSON] та [PERSON] не має, а тому не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обовязок по утриманню дітей. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. При визначені розміру аліментів, суд врахував вік та потреби дітей, стан здоровя дітей та платника аліментів. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача та неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному судом. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено достатніми доказами можливість відповідача сплачувати аліменти щомісячно у розмірі по 4000 грн. на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial