Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить поділити в натурі, з виділенням в окрему одиницю Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 518 кв.м. та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться в [ADDRESS], визначивши адресу домоволодіння, який їй належить на праві приватної власності: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві спільної часткової власності належить Ѕ частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , інша Ѕ частина домоволодіння за вказаною адресою належить [PERSON] . На даний час у позивача виникла необхідність у виділенні належної їй частини домоволодіння в натурі, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі - за відсутності сторін, у зв`язку з неявкою інших учасників без поважних причин. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлились належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіджанні, однак жодних доказів на підтвердження поважності причини неявки не надав. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач з вимогами не згодна, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки на її думку запропонований позивачем поділ земельної ділянки, яка належить сторонам на праві спільної власності, здійснено на користь позивача. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1-3 ст.223 ЦПК України, відсутні. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи також вимоги ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, розгляд справи здійснено за відсутності сторін без технічного фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.211, 247, 279 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , є у спільній частковій власності між сторонами, Ѕ частка належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (від [PERSON].), №1-2095 від 11.04.1984 року, виданого державним нотаріусом Кулаковою Л.П., Четвертої Одеської нотаріальної контори, інша Ѕ частка домоволодіння належить [PERSON] , згідно договору купівлі - продажу № 3935 від 22.12.2012 р., виданого [PERSON] ., - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, є відповідачка по справі [PERSON] . Між співвласниками склався порядок користування будівлями та земельною ділянкою за вищевказаною адресою, проте позивач просить виділити в окрему одиницю Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 518 кв.м. та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться в [ADDRESS] , визначивши адресу домоволодіння, який їй належить на праві приватної власності: [ADDRESS] . У висновку судової комплексної будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи №17-1659 від 22.02.2018 року розглянуті питання, поставлені згідно Ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 12.04.2017 року, відповідно до яких виділ в натурі Ѕ частки житлового будинку з прибудинковими та господарськими будівлями і спорудами домоволодіння [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , технічно можливий та запропоновано варіанти поділу житлового будинку, а також запропоновано варіанти поділу земельної ділянки зі встановленням порядком користування нею. Згідно вказаного висновку, у користуванні позивачки знаходяться: у житловому будинку літ.А - житлова кімната №1-2 площею 11.0 кв.м., №1-3-житлова кімната площею 9.7 кв.м., житловою 20.7 кв.м., в прибудові літ.а - кухня №1-1 площею 10,8 кв.м., ганок літ. «кр», а також надвірні споруди: літня кухня літ.«Б», сарай літ.«И», душ літ.«Ж», навіс «К», вбиральня «Г», ворота №6, огорожа №7, 8, замощення, вигрібна яма №III, IV, кран водопровідний V. У відповідності до запропонованого у варіанті №1 висновку, можливо: - виділити [PERSON] земельну ділянку площею 296м2 з приляганням до фасадної, лівої, задньої і правої зовнішніх меж ділянки з урахуванням площі під частиною житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що складає 57/100 частину земельної ділянки.Вхід на виділену ділянку залишити з боку [ADDRESS]; - виділити [PERSON] земельну ділянку площею 220м2 з приляганням до фасадної і правої зовнішніх меж ділянки з урахуванням площі під частиною житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що складає 43/100 частину земельної ділянки. Вхід на виділену ділянку залишити з боку [ADDRESS]; - встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 518 кв.м. за адресою: [ADDRESS] наступним чином: -від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, від точки розташованої з відступом 2,93м від лівої зовнішньої межі ділянки в напрямку до задньої зовнішньої межі земельної ділянки, до точки розташованої на відстані 2,88м від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 9,31м; -поворот праворуч по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 14,70м; -поворот праворуч в напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки по зовнішній стіні прибудови літ «а» до кута прибудови літ «а», відрізок довжиною 0,92м; -поворот ліворуч в напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок 2,88м; -поворот ліворуч в напрямку правої зовнішньої межі земельної ділянки по зовнішній стіні прибудови літ. «а» до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ «А», далі по осі міжквартирної перегородки відокремлюючої квартири співвласників на всю її довжину до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А», далі до точки розташованої з відступом 8,37м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 1,30м. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. На підставі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 319 ЦК України власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч.1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності зі ст.364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, в тому разі якщо річ, згідно зі статтею 183 Цивільного кодексу України, є подільною. Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При цьому, відповідно до статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З іншими вимогами позивач не зверталась, довідку про можливість присвоєння нової адреси виділеному в натурі нерухомому майну не надала, відповідачка не спростувала належними і допустимими доказами зазначені позивачкою обставини та не запропонувала іншого варіанту поділу. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Разом з тим, враховуючи відсутність довідки про можливість присвоєння нової адреси виділеному в натурі нерухомому майну, вимоги позивачки про присвоєння адреси: [ADDRESS] судом не можуть бути задоволені.

Outcome: partial