Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У грудні 2016 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат за оплату комунальних витрат. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з 05.11.1995 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє дітей дочка [PERSON] [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Всі вони разом вели спільне господарство та проживали в [INFO], яка належить їм на праві спільної часткової власності, по 1/4 частці кожному. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 05.07.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, проте останній залишився проживати разом із позивачкою та їхніми дітьми у вказаній квартирі, користувався всією її площею, а також послугами по газопостачанню, електропостачанню та електрозвязку. Разом із цим, оплату за спожиті комунальні послуги позивачка здійснювала самостійно, оскільки відповідач будь-яких коштів на комунальні послуги не надавав, а їхні із відповідачем діти не мають самостійного доходу, так як старша дочка навчається в вищому навчальному закладі, а молодша ще є неповнолітньою. Зокрема, за період з 16.07.2013 року по 01.12.2016 року позивачкою було понесено витрати на оплату спожитих комунальних послуг в сумі 20 324 грн. 63 коп., в тому числі 9681 грн. 55 коп. за спожитий газ, 6344 грн. 89 коп. за електроенергію та 4298 грн. 19 коп. за електрозвязок. В добровільному порядку брати участь у витратах по оплаті комунальних послуг відповідач відмовляється, а тому позивачка просила суд стягнути з нього половину вартості понесених нею витрат на оплату спожитих комунальних послуг за вказаний період, в сумі 10\~162 грн. 32 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON], котра також діє як законний представник неповнолітньої [PERSON] - третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, підтримала позов із наведених у ньому підстав та просить задовольнити її вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, підтвердивши наведені позивачкою в обґрунтування позову обставини. Зокрема, пояснив, що дійсно вони разом із позивачкою та двома їхніми дітьми є співвласниками квартири №2, що знаходиться в будинку по вул. Південній, 8 в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області. Після розірвання їхнього з позивачкою шлюбу у 2013 році він продовжує проживати у вказаній квартирі та користується усіма комунальними послугами, а тому не заперечує свій обовязок щодо оплати вартості комунальних послуг. Разом із цим, відповідач стверджує, що в 2015 та 2016 роках він частково оплачував комунальні послуги, сплативши в грудні 2015 року 112 грн. за електрозвязок та в березні 2016 року 314 грн. 16 коп. за електроенергію, а тому він не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки половини вартості понесених нею витрат на оплату спожитих комунальних послуг за період з 16.07.2013 року по 01.12.2016 року, за вирахуванням вказаної суми сплачених ним грошових коштів. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечуючи щодо задоволення позовних вимог. Представник служби в справах дітей Деражнянської райдержадміністрації підтримала позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Так судом обєктивно встановлено, що 05.11.1995 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Вовковинецькій селищній раді Деражнянського району Хмельницької області, після чого стали спільно проживати та вести спільне господарство в квартирі [ADDRESS]. Від шлюбу у сторін є двоє дітей дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 02.11.2004 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №2, що знаходиться в будинку по вул. Південній, 8 в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, по 1/4 частці кожний. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Разом із цим, як встановлено судом та не заперечується сторонами, після розірвання шлюбу і по 01.12.2016 року відповідач проживав разом із позивачкою та їхніми дітьми у вказаній квартирі та користувався комунальними послугами. Так, із досліджених в судовому засіданні абонентських книжок встановлено, що власники квартири [ADDRESS] користуються послугами ПАТ «Хмельницькгаз» по газопостачанню, ПАТ «Енергозбут» по електропостачанню та ТОВ «Укртелеком» по електрозвязку. Вирішуючи обґрунтованість доводів позивачки в тому, що відповідач участі у витратах на утримання належної їм на праві спільної часткової власності квартири не брав та будь-яких коштів на оплату вищенаведених комунальних послуг не надавав, хоча зобовязаний приймати участь в утриманні квартири, судом враховується наступне. Згідно із ч.4 ст.319, ст. 322 Цивільного кодексу України власність зобовязує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 цього Кодексу співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Отже, оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, останні зобов'язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір. Крім того, аналогічні положення закріплені і статтями 67, 68 Житлового кодексу України, якими визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів УРСР. За змістом наведених положень закону власник жилого будинку (квартири), повнолітні члени і колишні повнолітні члени його сім'ї, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому на праві приватної власності, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території, проведенню ремонту та оплаті комунальних послуг за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення закону, суд вважає, що позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та їхні діти [PERSON] і [PERSON], будучи співвласниками квартири №2 в будинку по вул. Південній, 8 в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, зобовязані брати участь у витратах по утриманню вказаної квартири, зокрема по оплаті комунальних послуг, відповідно до розміру своїх часток у праві спільної часткової власності тобто по 1/4 частці кожен. Наявними в матеріалах справи квитанціями підтверджується, що загальний розмір понесених витрат на оплату спожитих комунальних послуг по спірній квартирі за період з 16.07.2013 року по 01.12.2016 року склав 20 324 грн. 63 коп., в тому числі 9681 грн. 55 коп. за спожитий газ, 6344 грн. 89 коп. за електроенергію та 4298 грн. 19 коп. за електрозвязок. Разом із цим, квитанціями від 25.12.2015 року та 09.03.2016 року підтверджується, що вартість спожитих в листопаді 2015 року послуг по електрозвязку в сумі 112 грн. та вартість спожитої в лютому 2016 року електроенергії в сумі 314 грн. 16 коп. була оплачена відповідачем [PERSON] Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги положення ч.4 ст. 544 Цивільного кодексу України, згідно з якими виконання солідарного боязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором, суд вважає вірним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою витрати на оплату спожитих комунальних послуг в сумі 4 654 грн. 99 коп. (20\~324,63 / 4 426,16 = 4654,99). Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 252 грн. 45 коп., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально. На підставі викладеного та

Outcome: partial