Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25 квітня 2016 року Саксаганським районним судом було розірвано та від якого сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2013 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, аліменти які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитини в умовах значних інфляційних процесів в України є недостатнім для матеріального утримання дитини, оскільки значно підвищилася вартість життя, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час дитина відвідує Криворізьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №19 Криворізької міської ради Дніпропетровської області у зв`язку з чим збільшилися і потреби у її забезпеченні. Відповідач самоусунувся від спілкування з дитиною, належної матеріальної допомоги не надає, прохання стосовно матеріальної допомоги ігнорує. Для захисту справ та інтересів доньки, позивач вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом та просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2013 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року провадження у вищеописаній справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, та просив стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. Свою позицію обґрунтував тим, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 6000 грн. щомісячно, оскільки заробітна плата останнього складає 6000 грн. і сплачувати весь її розмір на утримання доньки не має змоги, адже певні кошти необхідні і для його життєвих потреб. Окрім цього зауважив, що позивачем на обґрунтування своїх вимог не надано жодного належного та допустимого доказу. Позивач до судового засідання не з`явилася про дату та час повідомлена належним чином, в свою чергу надала суду заяву відповідно до якої просить суд розглянути справу за її відсутності на позовних вимогах наполягає, та заперечує проти відзиву у повному обсязі. Відповідач будучи повідомленим про дату та час судового засідання до суду не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково та при винесенні рішення судом просив врахувати позицію викладену у відзиві. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2016 року було розірвано. Від спільного проживання сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2013 року (справа № 214/6003/13-ц) розмір аліментів на утримання дитини встановлено в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 05 серпня 2013 року до повноліття дитини. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, [PERSON] навчається Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №19 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Згідно трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 29 вересня 2021 року - відповідач у справі [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі 6000 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 2013 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 2510 гривень. Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» становить 1006 грн. 50 коп. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька, так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, обов`язок позивачки по утриманню дитини, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів. Положенням ст. 191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908, 00 грн.

Outcome: partial