Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] до 17.11.2004. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із нею. Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.09.2006 із відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 180 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день дитина всеціло перебуває на утриманні позивача та продовжує проживати із нею. Позивач посилається на те, що самостійно не спроможна забезпечити доньку всім необхідним для її нормального розвитку та виховання на належному рівні, оскільки з часу прийняття рішення про стягнення аліментів підвищилися ціни на продукти харчування, електроенергію, газ, предмети першої необхідності. Крім цього, з моменту присудження аліментів збільшився встановлений державою прожитковий мінімуму на дитину. Донька [PERSON] наразі є ученицею 11 класу Заставнівської гімназії та готується до вступу у вищий навчальний заклад. Позивач зазначає, що в даний період вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, яка народилася в іншому шлюбі. Їй відомо, що відповідач офіційно ніде не працює та офіційних доходів не має, проте на даний час перебуває за межами України на заробітках. У зв`язку із наведеним позивач просить змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.02.2007 із 180 грн. на 1800 грн., але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, не дивлячись на своєчасне та належне їх повідомлення про час та місце судового розгляду справи, у поданих до суду заявах клопотали про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином - повісткою про виклик до суду за адресою, вказаною у відповіді на запит до виконавчого комітету Вікнянської сільської об`єднаної територіальної громади Заставнівського району Чернівецької області, а саме: вул. Головна,24, с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти проте, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив на позов; суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~врахувавши\~заяву\~представника позивача,\~дослідивши\~та\~оцінивши письмові\~докази\~по\~справі \~в\~їх\~сукупності,вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст.\~8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.\~51\~Конституції України та ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2002 відповідач [PERSON] є батьком останньої (а.с.8). Після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітня донька [PERSON] залишилася проживати із позивачем та на даний час знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.09.2006 із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 180 грн. щомісячно, починаючи із 18.07.2006 і до досягнення дитиною повноліття. 13.10.2006 на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-532/2006 на підставі якого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №2452978, яке 21.01.2015 за заявою позивача [PERSON] було закінчено у відповідності до п.9 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10). Частиною 1 ст.\~182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Роз`яснення абз.4 п.17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Як роз`яснено у п.23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України відповідно до ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ч.1 ст.192\~СК України ( в редакції чинній на час вирішення спору) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є внесення змін в Сімейний Кодекс\~України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а також збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. З часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 180 грн., в Україні значно підвищилася вартість життя. Матеріальний стан позивача та аліменти у розмірі 180 грн. на дитину не можуть забезпечити належний рівень, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від доньки. Крім доньки [PERSON] , [INFO] , інших дітей не має, офіційно ніде не працює, проте є фізично здоровою особою, яка спроможна сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Оскільки з дня присудження аліментів минуло майже 13 років, їх розмір на час виникнення спірних відносин між сторонами є меншим за мінімальний, що передбачений ч.2 ст. 182 СК України, суд, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та матеріальне становище сторін, суд вважає що є підстави для задоволення позовних вимог і збільшення розміру стягуваних аліментів, раніше визначених судом, до 1800 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, однак без встановлення нижньої межі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке посилання суперечить нормам ч.1 ст. 184 СК України. Саме такий розмір аліментів буде необхідним і достатнім для забезпечення нормального розвитку дитини та максимально відповідати її інтересам. Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст. 180, 182, 184, ст. 192 СК України,

Outcome: partial