Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень на місяць. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі та пояснила, що обоє дітей проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні, тоді як відповідач за шість місяців окремого проживання надав грошову допомогу на обох дітей на загальну суму близько 1000 гривень, у натуральній формі він допомоги не надає. Крім цього, донька сторін є інвалідом дитинства та потребує постійного стороннього нагляду, який здійснює мати позивачки, під час періодичних курсів лікування доньки її супроводжує сама позивачка та оплачує їх, спільного сина сторін цього року до школи також зібрала позивачка самостійно. Відповідач проти позову заперечував частково, погоджуючись сплачувати аліменти у твердій грошовій формі у сумі 700 гривень на місяць на обох дітей. В обґрунтування заперечень посилався на те, що він не має офіційного місця роботи, а його середньомісячний заробіток складає 1200 гривень. Відповідач пояснив, що він майже не спілкується з дітьми та не доглядає їх, бо так складається життя. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд задовольняє позов частково, при цьому виходить з наступного. Сторони мають двох дітей [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серії [NUMBER] від 9 листопада 2004 року та серії [NUMBER] від 21 липня 2008 року (а.с. 6, 7). Відповідно до виписки з історії хвороби № 1094 від 27 листопада 2012 року донька сторін - [PERSON], є інвалідом дитинства, не сідає самостійно, не встає та не ходить, потребує реабілітації тощо (а.с. 9). Виходячи з положень статті 180, частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначила позивачка та відповідач цього не заперечував, з березня 2014 року батько надав на утримання двох своїх дітей приблизно 1000 гривень, допомоги в натуральній формі відповідач не надає, участі у вихованні та догляді за дітьми не бере. Згідно довідки Виконавчого комітету Печенізької сільської ради Печенізького району Харківської області № 479 від 15 вересня 2014 року обоє дітей проживають разом з позивачкою в квартирі [ADDRESS]. З травня 2014 року відповідач в цій квартирі не проживає (а.с.8). Відповідач участі у вирішенні щоденних побутових проблем дітей не бере, від виконання батьківських обов'язків ухиляється та добровільно виконувати їх не бажає, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на їх фізичний та психологічний розвиток. Позивачка разом зі своєю матір'ю самостійно виховує дітей, утримує фактично себе, сина, доньку та свою матір на щомісячний заробіток орієнтовно 2400 гривень. Позивачка критично потребує матеріальної допомоги, оскільки донька сторін є інвалідом та потребує постійного медичного нагляду та проведення реабілітаційних заходів, а син розпочав відвідувати школу, у той час як вартість ліків, лікувальної терапії, медичних обстежень, одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя тощо постійно зростає, через що вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами немає, відповідач є працездатним, фізично здоровим, проте, він не має стабільного доходу та офіційного місця роботи, чого сторони не заперечують. Відповідно до частин 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. На виконання вимог статті 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, які містяться в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховує малолітній вік дітей, скрутний матеріальний стан позивачки, а також те, що вона самостійно виховує їх. Відповідач не надав суду будь-яких доказів наявності на його утриманні інших осіб, або на підтвердження будь-яких інших обставин, що мають значення для розгляду справи. Позивачка не надала належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого нею розміру доходів відповідача, а тому, враховуючи розмір визнаного ним щомісячного заробітку в сумі 1200 гривень та його потребу в утриманні самого себе, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей в розмірі 700 гривень до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial