Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27.03.2018 року в м. Києві, на Кільцевій дорозі, напроти будинку № 8 по вул. Микільській в с. Софіївка Борщагівка, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Transit» д.р.н. [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим порушив п.13.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2018 р. дана ДТП сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 ПДР України. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 90/76.03.18 від 29.03.2018 р. вартість матеріального збитку автомобіля марки «Mercedes Benz» д.р.н. [NUMBER] складає 34696 грн.65 коп. З метою врегулювання питання щодо повного відшкодування завданої шкоди позивач звернувсь усно до відповідача, однак останній в добровільному порядку відмовився відшкодувати вартість матеріальних збитків, в наслідок чого, позивач вимушений звернутись до суду. Таким чином, загальний розмір матеріальних збитків позивача становить 34696 грн. 65 коп. У зв'язку з настанням даної ДТП позивач поніс також витрати за проведення незалежної експертизи в розмірі 1000,00 грн та витрати на виклик аварійного комісара на місце події в розмірі 1000,00 грн., які також просить стягнути з відповідача. Також позивач вважає, що діями відповідача йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн. Зазначені суми просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду 03.08.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 20.09.2018 р. призначено судове засідання у справі з викликом сторін. Ухвалою суду від 01.04.2019 р. залучено до участі в справі, як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява щодо розгляду справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив не подав, будь-яких заяв не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, не з'явивсь в судове засідання, не повідомив причини неявки, відзив не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу - «Mercedes Benz» д.р.н. [NUMBER]. 27.03.2018 року о 10 год.0 хв. в м. Києві, по Кільцевій дорозі, напроти будинку № 8 по вул. Микільській в с. Софіївка Борщагівка, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Transit» д.р.н. [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz» д.р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В діях [PERSON] вбачається порушення п.13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода. Із матеріалів справи вбачається, що в момент ДТП [PERSON] володів транспортним засобом на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля «Mercedes Benz» д.р.н. [NUMBER], та з наявністю відповідного посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. За змістом п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Тобто, [PERSON] правомірно володів транспортним засобом. Постановою Святошинського районного суду від 10.04.2018 р., яка набрала законної сили 24.04.2018 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно приписам ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування шкоди з таких підстав. Стаття 395 Цивільного кодексу України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами,хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до ст.396 Цивільного кодексу України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставістатті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03.12.2014р. у справі № 6-183цс14. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої при розгляді справи №6-2808 цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до звіту № 90/76.03.18 від 29.03.2018 р. про оцінку вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем [PERSON], - матеріальний збиток, завданий власникові «Mercedes Benz ML» д.р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 34696 грн. 65 грн. Відповідно до п. 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, вартість матеріального збитку автомобіля позивача становить 34696,65 грн., тому суд дійшов висновку, що з відповідача, як з винної особи у вчинення ДТП, слід стягнути вказану суму на користь позивача. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч. 2 ст.23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, він зазнав душевних та психологічних страждань, порушення звичного стану життя у зв'язку з пошкодженням та тимчасової неможливості користуватись транспортним засобом. Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності, справедливості, співмірності та виваженості, суд рахує за можливе визначити розмір морального відшкодування 3000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем подано заяву ( яка міститься в резолютивній частині позовної заяви) щодо вирішення питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті. Документальне підтвердження судових витрат позивачем буде подано не пізніше 5 днів після розгляду справи по суті. Враховуючи вищевикладене , питання щодо розподілу (понесених судових витрат позивача) буде здійснено відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України 1409 грн. 60 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial