Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21 червня 2010 року близько 17 години на прибудинковій території у дворі будинку по [ADDRESS] на автомобіль Honda Civic р/н [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності, впало сухе дерево, яке спричинило пошкодження автомобілю. З даного приводу позивач був змушений звернутися до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для фіксування факту падіння дерева. 23 червня 2010 року була винесена постанова про відмову у відкритті кримінальної справи. Таким чином, в результаті падіння дерева, позивачу завдані матеріальні збитки, що виразилося в пошкодженні майна. 08 вересня 2010 року на підставі заяви позивача, Дніпропетровським відділом охорони навколишнього природного середовища було надано висновок № 4-211-5-1 про погодження видалення листяного дерева, пов'язаного з фаутним та аварійним його станом. В результаті цього, було встановлено факт знаходження дерева, яке впало на автомобіль позивача в аварійному стані. Внаслідок незабезпечення відповідачами належного догляду за зеленими насадженнями, дерево, яке знаходилося біля будинку по [ADDRESS], впало на автомобіль та пошкодило його, чим позивачу спричинено матеріальних збитків в розмірі 27 128,54 грн., які він просить стягнути солідарно з відповідачів. Окрім того позивачем було витрачено 450 грн. на проведення експертизи та встановлення матеріальних збитків. Діями відповідачів позивачу також було спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 1 000 грн. та просить суд стягнути з відповідачів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів КВ ЖРЕП Жовтневого району та КП ДМР «Міськзеленбуд» в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Представники ДМР, виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та КЖЕП № 3 в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони, оцінивши надані та добуті докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що позивачу на підставі приватної особистої власності належить автомобіль Honda Civic державний номер [NUMBER], 1998 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] /а.с.23/. 21 червня 2010 року близько 17 години на прибудинковій території у дворі будинку зі сторони під*їзду по [ADDRESS] на автомобіль позивача впало сухе дерево, яке спричинило пошкодження автомобілю позивача. Так в результаті падіння дерева, автомобілю [PERSON] спричинено матеріальні збитки, які відповідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 241/10 становлять 27 128 грн. 54 коп./а.с. 10-25/. Дерево, яке стало причиною пошкодження автомобіля, зростало на території подвір*я біля будинку [ADDRESS]. 14 липня 2010 року було складено акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню за адресою [ADDRESS], згідно якого підлягає видаленню один клен який знаходиться в аварійному стані /а.с.27/. 08 вересня 2010 року на підставі заяви позивача, Дніпропетровським відділом охорони навколишнього природного середовища було надано висновок № 4-211-5-1 про погодження видалення листяного дерева, пов'язаного з фаутним та аварійним його станом /а.с. 27/. Згідно довідки Дніпропетровської міської ради від 21 квітня 2011 року балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є комунальне виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство Жовтневого району /а.с. 26/. Відповідно до інформації, яка надійшла від КП «Папірус», КП «Еколог», КВ ЖРЕП Жовтневого району, КП «ЖЕП №3» ДМР, КП «Міськзеленбуд» ДМР, відділу комунального господарства Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, зелені насадження на прибудинковій території за адресою : [ADDRESS] у дворі будинку, у жодного підприємства на балансі не перебуває. Дерево за адресою [ADDRESS] знаходиться на червоній лінії /а.с.57-62/ Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто в деліктних зобов'язаннях передбачено презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до підпункту 7 п. «а» ст. 30 Закону від 21.05.1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення, охорона зелених насаджень і водойм тощо. Відповідно до п.2.1 Правил утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України від 10.04.2006 року № 105, державне управління зеленим господарством у містах та інших населених пунктах здійснюють місцеві органи державної виконавчої влади. Пунктом 2.6 цих Правил передбачено, що безпосереднє управління зеленим господарством міст (районів міст), селищ міського типу здійснюється відповідними структурними підрозділами органів державної виконавчої влади; на них покладаються функції: контролю за станом експлуатації та утримання об'єктів зеленого господарства незалежно від власності та відомчого підпорядкування в межах території міст та інших населених пунктів; обстеження зелених насаджень для оформлення ордерів на проведення санітарних вирубок, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами й шкідниками дерев та кущів тощо, а також видача дозволів (ордерів) на вирубку сухостійних, буреломних і вітровальних та пошкоджених хворобами й шкідниками окремих дерев. Згідно п.3.2 Правил до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п.5.5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності -балансоутримувач цих об'єктів, на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства, на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. З матеріалів справи вбачається, що дерево впало на належний [PERSON] автомобіль біля будинку [ADDRESS], яка відноситься до території Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради. Позивачем надано докази того, що причиною падіння дерева є його аварійний стан /а.с. 28/. Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об'єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об'єкта, власник чи користувач, земельної ділянки, а за даними обстежень складаються відповідні акти. Згідно п.9.1.11 Правил під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що саме через бездіяльність Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради майну [PERSON] завдано матеріальної шкоду, доказів відсутності своєї вини відповідачем не надано, в процесі розгляду справи презумпція вини не спростована, а тому вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.2 роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами (п. 2), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку, що позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надав належних доказів наявності моральної шкоди на підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягнути з виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 27 128 грн. 54 коп., витрати на проведення експертизи в розмірі 450 грн. в іншій частині позовних вимог - відмовити. Судові витрати розподілити на підставі ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial