Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.11.2007 року між Обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] було укладено договір про надання позики для будівництва житлового будинку № 1078 на суму 20000,00 грн., № 1078/1 від 11.08.2009 року на суму 1078/2 від 02.08.2010 року на суму 20000,00 грн., № 1078/3 від 23.12.2010 року на суму 10000,00 грн., № 1078/4 від 27.11.2013 року на суму 10000,00 грн., всього на суму 90000,00 грн., відповідно до якого позивач надав відповідачу пільгову позику на строк 15 років під 3 відсотки річних в гривнях. З метою забезпечення зобов'язання за договором позики між Обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 507 від 23.03.2007 року та додатковий договір поруки № 1596 від 15.06.2010 року. Зобов'язання відповідача щодо повернення нею суми кредиту, залишилось не виконаним. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість по погашенню позики в сумі 36105,57 грн., з яких: 8900,00 грн. - сума позики, 7552,67 грн. - відсотки, 19652,90 грн. - пеня та понесені судові витрати по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, проте подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодаваця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 21.11.2007 року між Обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] було укладено договір про надання позики для будівництва житлового будинку № 1078 на суму 20000,00 грн., № 1078/1 від 11.08.2009 року на суму 1078/2 від 02.08.2010 року на суму 20000,00 грн., № 1078/3 від 23.12.2010 року на суму 10000,00 грн., № 1078/4 від 27.11.2013 року на суму 10000,00 грн., всього на суму 90000,00 грн., відповідно до якого позивач надав відповідачу пільгову позику на строк 15 років під 3 відсотки річних в гривнях (а.с. 9-18). Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 договору позичальник зобов'язаний погашення позики в наступні 10 років проводити щорічно рівними частинами в строк до 23 листопада кожного року. Вносити одночасно з погашенням основного боргу і відсотків за користування позикою з розрахунку 3% річних в гривнях з урахуванням індексу інфляції на момент погашення позики і відсотків (а.с. 10). Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за договором позики та перерахував відповідачу суму позики (а.с. 8-9). Про те, що даний договір позики був дійсно укладений, кошти за договором позики були отримані [PERSON], чергових погашень позики та процентів відповідач не здійснює, борг повністю не повернутий. З метою забезпечення зобов'язання за договором позики між Обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 507 від 23.03.2007 року та додатковий договір поруки № 1596 від 15.06.2010 року (а.с. 19, 20). П. 2 договору поруки передбачено, що поручителі несуть повну відповідальність разом з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору, який укладено між кредитором та боржником. Ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 17 своєї постанови №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК. Станом на 15.01.2015 року утворилась заборгованість за договором позики в розмірі 36105,57 грн., з яких: 8900,00 грн. - сума позики, 7552,67 грн. - відсотки, 19652,90 грн. - пеня (а.с. 6). Судом встановлено, що позивачем надсилалися відповідачам письмові вимоги про повернення боргу. За таких обставин, вимоги Фонду про стягнення з відповідачів основного боргу та відсотків за невиконання умов договору є підставним. Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по пені (19652,90 грн.) значно перевищує розмір боргу по тілу кредиту, відсоткам за користування позикою (16452,67 грн.), а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення на підставі ч. 3 ст. 551 ЦПК України суми нарахованої пені до 8900,00 грн., враховуючи принцип співрозмірності суми основного боргу і боргу по сплаті неустойки. Отже, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід солідарно стягнути в користь Фонду заборгованість за кредитом - 25352,67 грн. Таким чином, оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial