Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточненої заяви від 29 жовтня 2015 року (а.с.34) заяви звернувся до суду з позовом до відповідачки про зміну розміру та способу стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2000 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини сина [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину до досягнення ним повноліття. Позивач посилається на те, що після ухвалення судового у нього змінився сімейний стан, він одружився та в період шлюбу у нього народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також посилається на різке погіршення його матеріального стану, оскільки в 2000 році він працював у ТОВ «Агрос» та його заробіток був стабільним, а зараз він втратив роботу та сімя проживає на заробітну плату його дружини. Крім того позивач посилається на погіршення стану свого здоровя, оскільки в 2009 році він отримав перелом лівої руки, який невірно зрісся, що призвело до порушення функції даної кінцівки, а зазначене не дозволяє йому працевлаштуватися. В судове засідання 30 грудня 2015 року позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.53), не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності (а.с.48). Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.55,106), в судове засідання 30 грудня 2015 року не зявилася, причини неявки суд не повідомила, як не дала і заперечень проти позову. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.56,105), у судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.57). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами у цивільній справі письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що Солонянським районним судом Дніпропетровської області 12 червня 2000 року було видано виконавчий лист № 2-47/2000 на виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області суду від 07 червня 2000 року, яким на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини доходів щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 10 жовтня 1999 року до повноліття дитини (а.с.4). На період розгляду справи судом зазначений виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження №49690223 від 14 грудня 2011 року (а.с.64). З довідки державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.91-92) вбачається, що станом на 31 жовтня 2015 року за даним виконавчим листом боржник [PERSON] за період з грудня 2011 року по жовтень 2015 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 11 505 гривень 47 копійок, аліменти сплачує періодично в сумі від 1000 гривень до 300 гривень, що є меншим розміром, ніж нараховується державним виконавцем. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. В п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічні положення містяться і п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, де також зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії БТ-І №6854241, виданої на імя позивача [PERSON], він офіційно не працює з 03 липня 2006 року (а.с.9), при цьому він перебуває на обліку в центрі занятості як безробітній з 23 листопада 2015 року (а.с.50), а його підприємницька діяльність припинена з 03 березня 2015 року (а.с.11,12), отримує мінливий нерегулярний дохід, а доказів щодо його офіційного працевлаштування та отримання регулярного доходу відповідач суду не надала. Також судом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії І-КИ №100748 [PERSON] 02 вересня 2000 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.6), в період якого них народилися спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8), які згідно довідки Солонянської селищної ради № 4594 від 20 листопада 2015 року проживають разом з позивачем (а.с.49). З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що з дня ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки змінився його матеріальний стан, оскільки його заробіток (дохід) має нерегулярний характер, а також змінився і його сімейний стан та погіршився стан здоровя, що підтверджується актом дослідження стану здоровя від 16 квітня 2014 року (а.с13). Таким чином, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан платника аліментів змінився, його заробіток (дохід) став нерегулярним та мінливим, змінився його сімейний стан та погіршився стан здоровя, а позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у звязку з чим є правові підставі для зміни способу та розміру стягнутих за рішенням суду аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому аліменти з позивача на користь відповідачки необхідно стягнути у твердій грошовій сумі відповідно до положень ст.184 СК України. При цьому новий розмір стягуваних з позивача аліментів необхідно встановити у розмірі не менше 30% встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 вересня 2015 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1455 гривень. У звязку з зазначеним, розмір аліментів на утримання дитини необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 436 (чотириста тридцять шість) гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а тому в задоволенні решти позову про визначення розміру аліментів на рівні 200 гривень щомісячно необхідно відмовити, оскільки визначений судом розмір аліментів є мінімальним. Оскільки відповідно до вимог ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а позивач як батько є працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід, має інших утриманців, а тому зобовязаний та має можливість утримувати свою неповнолітню дитину на рівні мінімального розміру аліментів, який визначений ст. 182 СК України та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Відповідачка як мати дитини також зобовязана утримувати неповнолітню дитину, а забезпечення матеріального утримання дітей на рівні не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є не правом, а обовязком батьків. Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов про зміну розміру та способу стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а в задоволені решти позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial