Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Братської районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON], а також просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] відмовилася забирати сина з полового будинку м. Миколаїв у зв'язку із складними життєвими обставинами. Після цього дитину було влаштовано до Миколаївського обласного Будинку дитини за заявою матері на терміном на 6 місяців. Однак, мати хлопчика жодного разу не виявила бажання побачити сина, не цікавилася станом його здоров'я, розвитком та вихованням, не телефонувала, в подальшому була попереджена про те, що у разі необґрунтованої відмови забрати дитину та відмови від участі у вихованні та утриманні сина без поважної причини орган опіки та піклування має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав останньої по відношенню до її сина. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представник третьої особи вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав визнав, щодо стягнення аліментів - заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити частково викладені в позові вимоги з наступних підстав. [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з розпорядженням № 02-р від 05.01.2016 року [PERSON], [INFO], був направлений до Будинку дитини м. Миколаєва терміном до шести місяців на підставі заяви [PERSON] у зв'язку зі складним матеріальним становищем та його поліпшенням (а.с.8, 19). 05.01.2016 року [PERSON] була попереджена про те, що у разі необґрунтованої відмови забрати дитину та відмови від участі у вихованні та утриманні сина без поважної причини орган опіки та піклування має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав останньої по відношенню до її сина (а.с. 16). Відповідно до повідомлень головного лікаря Миколаївського обласного будинку дитини № 16-740-04 від 21.07.2016 та № 03-66-074 від 29.06.2016 року, малолітній [PERSON] був влаштований до Будинку дитини терміном на 6 місяців. Мати дитину жодного разу не відвідувала, долею дитини не цікавилася (а.с. 9, 10). Згідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 20.07.2016 року, санітарний та матеріально-побутовий стан в будинку задовільний, в будинку створені необхідні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 11). Під час судового розгляду свідок [PERSON] пояснила суду, що у відповідача створені всі умови для проживання дитини у сім'ї, однак не має можливості її утримувати, адже має ще одну дитину. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 164 СК України, передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у судовому порядку, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 39), що також підтверджується довідкою про склад сім'ї Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області № 1052 від 22.07.2016 року (а.с. 14).

Outcome: partial