Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Сторони із 10 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає утримання на дітей, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на синів в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні поданий нею позов підтримала та суду пояснила, що з 2011 року вона проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем, а в 2014 році вони зареєстрували шлюб. З травня цього року вона припинила подружні стосунки з відповідачем і разом з дітьми переїхала жити до свого батька в с. Михайлівці. В даний час вона не може досягти домовленості із відповідачем щодо його участі в утриманні дітей, а тому звернулась до суду з відповідною вимогою. Наполягала на задоволенні позову у заявленому об'ємі. Відповідач позов визнав частково і суду пояснив: З 10 травня цього року позивач разом з дітьми виїхала з місця їх спільного проживання, і зв'язок з нею він має лише через п'ятирічного сина. Стверджує, що з цієї причини не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей. Вважає, що вимога позивача є такою, що не узгоджується з вимогами закону та його можливостями. Визнає вимогу про стягнення аліментів на кожну дитину в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про шлюб (а.с. 6) стверджується, що сторони із 10 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8) доводиться, що вони мають двох спільних малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Михайловецької сільської ради № 435 від 24 липня 2017 року (а.с. 10) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Таку обставину не заперечує і сам відповідач. Таким чином, суду доведено, що діти сторін у справі фактично перебувають на утриманні матері - позивача у справі. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Оскільки позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, підтримала у суді таку вимогу, суд не може самостійно чи за клопотанням відповідача визначити інший спосіб утримання аліментів. Сімейне законодавство зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що діти сторін перебуває на утриманні позивача. З позовної заяви, та пояснень відповідача у суді слідує, що він матеріально забезпечений, оскільки постійно має доходи від випадкових робіт, з його слів щомісяця заробляє від двох з половиною тисяч гривень і вище, не має інших, крім спільних з позивачем синів, утриманців, не має протипоказань до роботи. Відповідно до положень частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У позовній заяві та суді позивач просила стягувати на кожну дитину по 1/3 частці від заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму. Частиною 2 ст. 183 СК України встановлено, що якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, суд вважає, що аліменти мають бути стягнені у частці від заробітку (доходу), але в одному розмірі на двох дітей, а не на кожну дитину окремо. За таких обставин, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітніх дітей, буде визначення розміру аліментів як 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 07 серпня 2017 року.

Outcome: partial