Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з первісним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості перед TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» за Кредитним договором № 4/1139417 від 06.12.2011 р. в розмірі: 156436,26 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки NISSAN, модель QASHQAI, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) №VIN-[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 02.12.2011 р. ВРЕР м. Лисичанськ при УДАІ УМВС України в Луганській області, та який належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 02.12.2011 р. ВРЕР м. Лисичанськ при УДАІ УМВС України в Луганській області, шляхом продажу заставного майна ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям з обліку транспортного засобу - автомобіль марки NISSAN, модель QASHQАІ, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) №VIN-[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, а також надати TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зобов'язати [PERSON] передати TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» - автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) №VIN-[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с.91-93), в якому просив визнати невиконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором таким, що сталося внаслідок непереборної сили, з тих підстав, що на території його проживання йшли бойові дії, зараз вона є територією проведення АТО Представники позивача-відповідача у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному у позові. Зустрічний позов не визнали з наведених у запереченнях підстав (а.с.103-104).. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з наведених у письмових поясненнях підстав (а.с.121-124), зустрічний позов підтримав з наведених у ньому підстав.. 3-я особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в письмовій просила справу розглядати за її відсутності, вказала, що відповідач не отримував повідомлень про заміну кредитора у зобов'язанні. Представник 3-ї особи ПАТ «Креді Агріколь Банк» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. У судовому засіданні досліджені докази: копія кредитного договору №4/1139417 від 06.12.2011 р.; копії умов надання, обслуговування та погашення кредиту; копія заяви-анкети на отримання кредиту для купівлі нового автомобілю; копія договору застави №Z2/1139417 від 06.12.2011 р.; копія договору про відступлення права вимоги; копія витягу з реєстру прав вимоги №1; копія договору відступлення прав вимоги за договором застави; копія повідомлення; копія Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; копія Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін); відповіді відділення Укрпошти. Також в судовому засіданні оглянуті нотаріально завірені копії наданих суду з позовною заявою додатків на підтвердження наявності у позивача оригіналів документів, переданих після укладення договорів про відступлення прав вимог. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, вважає первісний позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2011 р. між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», та відповідачем було укладено кредитний договір № 4/1139417 (а.с.4-12). В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, відповідачем на підставі договору застави від 06 грудня 2011 р. було надано в приватне обтяження транспортний засіб: марки NISSAN, модель QASHQAI, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) №VIN-[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 02.12.2011 р. ВРЕР м. Лисичанськ при УДАІ УМВС України в Луганській області, та який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 02.12.2011 р. ВРЕР м. Лисичанськ при УДАІ УМВС України в Луганській області (а.с.13-15). 30 жовтня 2015 р. між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та позивачем було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язані, за фінансовими кредитами № 10-IV, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №4/1139417 від 06.12.2011 р. укладеним між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем, перейшло до TOB «ФК «ПОЗИКА» (а.с.16-18). Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договорами застави від 19 листопада 2015 р. (а.с.19-21), Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.26-30, 42-43) первісним кредитором здійснено зміну Заставодержателя з AT «Індустріально-експортні банк» на TOB «ФК «ПОЗИКА», на підставі чого Позивач набув права Заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобов'язань, а саме: транспортний засіб марі NISSAN, модель QASHQAI, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) №VIN-[NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 02.12.2011 р. ВРЕР м. Лисичанськ при УДАІ УМВС України в Луганській області, та який належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 02.12.2011 р. ВРЕР м. Лисичанськ при УДАІ УМВС Україні Луганській області. Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора зобов'язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України, новий кредитор набуває права первісно кредитора у зобов'язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Позивачу плату користування кредитом у розмірі та порядку, що встановлені Кредитним договором. Тож, відповідно до розділу 1, п. 1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 164050 (сто шістдесят чотири тисячі п'ятдесят) грн. строком користування з 06.12.2011 р. по 05.12.2018 р. (включно). Позичальник повертає кредит щомісячно до 6 числа кожного місяця, згідно Графіку погашення заборгованості за Кредитним договором. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Виходячи з вищевикладеного, у зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідача по поверненню кредитних коштів по Договору № 4/1139417 від 06.12.2011 р. у відповідача станом на 02 листопада 2015 р. виникла заборгованість у розмірі: 89 963,21 грн., яка складається з: суми простроченого основного боргу за кредитом - 77735,94 грн.; суми нарахованих процентів - 927 грн.; суми прострочених процентів - 11 300,27 грн.. Що стосується заборгованості з передбачених ст..625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання, то в цій частині заборгованість нарахована відповідачу безпідставно, оскільки як зазначив у своїй постанові від 14 квітня 2017 р. ВСУ (№66172529 у реєстрі судових рішень): «Разом з тим за змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку ( частина перша цієї статті). Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України , оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу )». Позивачем суду не надано доказів отримання відповідачем або 3-ю особою [PERSON] повідомлень про укладення між ним та ПАТ «Креді Агріколь Банк» договору відступлення права вимоги, сам відповідач отримання такого повідомлення від будь-кого категорично заперечує, тому у відповідача відсутнє прострочення грошового зобов'язання перед новим кредитором у зобов'язанні - позивача по справі, а відповідно і підстави для застосування передбаченої ст..625 ЦК України відповідальності за таке прострочення.. Докази надсилання повідомлення позивачем не є достатніми доказами того, що це повідомлення відповідачем було отримане, тому суд не приймає їх до уваги. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Ч. 1, ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у вставленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ч.1, 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень» (далі Закон) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за заявою Позивача Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано звернення стягнення відносно предмету застави. Відповідно до частини першої ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду, згідно із ч.2 п.3, 4, ч.3, ст. 25 Закону зазначається, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Статтею 26 ч.1 п.2 Закону передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; Відповідно до п.5.3 і п.5.4. Договору застави від 06.12.2011 р. звернення стягнення на предмет застави здійснюється будь-яким способом на розсуд Заставодержателя, що не суперечить чинному законодавству; реалізація предмета застави провадиться будь-яким способом в порядку, встановленому чинним законодавством (а.с.15) Таким чином, продаж заставленого майна шляхом укладання позивачем договору купівлі-продажу з іншою особою передбачений чинним законодавством України, а зобов'язання відповідача передати позивачу автомобіль разом із реєстраційними документами і ключами є заходом забезпечення предмету обтяження шляхом передачі його в управління позивача на час реалізації, що є необхідним, оскільки позивач знаходиться у іншому ніж відповідач регіоні України. . . Суд не приймає заперечення представника первісного відповідача проти позову в тій частині, що первісним позивачем не надіслане попередження щодо наявної заборгованості, що повинно передувати зверненню стягнення предмета застави, бо таке попередження має на меті захист інтересів боржника-заставодавця у випадках, коли він не в змозі висунути свої заперечення проти такого стягнення, наприклад стягнення на підставі виконавчого напису. У даному ж випадку звернення стягнення відбувається за рішенням суду, як результатом розгляду позову, про який первісному відповідачу, що не заперечує наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами, стало відомо ще у березні 2017 р. За півроку розгляду справи відповідачем заборгованість ні повністю, ні частково не погашена Зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.617 ч.1 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. За змістом ст..16 ЦК України та наведеної норми звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання не є передбаченим законодавством способом захисту порушуваних чи таких, що не визнаються, цивільних прав, але може бути підставою для відмови у задоволенні відповідного позову. Окрім того, судом вже встановлена відсутність порушення грошового зобов'язання стосовно первісного позивача як нового кредитора у зобов'язанні.. На підставі ст.88 ЦПК України на користь первісного позивача з первісного відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1349,45 грн.. Зобов'язання передати автомобіль первісному позивачу окремою позовною вимогою не є, тому судовий збір за неї не сплачується. На підставі викладеного,

Outcome: partial