Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Кредекс фінанс» [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обґрунтував тим, що ПАТ «Платинум банк» уклав з [PERSON] кредитні договори: № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 р. відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 3191,85 грн., строком до 26 липня 2012 р.; №36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 3442,26 грн., строком до 16 червня 2014 р.; №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 6649,68 грн. строком до 16 серпня 2013 року. 26 липня 2012 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ ФК Бізнесфінанс було укладено договір факторингу № 20120726-Г, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитними договорами [PERSON] 08 жовтня 2012 року між ТОВ ФК Бізнесфінанс та ТОВ Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 2, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитними договорами [PERSON] В подальшому, 08 травня 2015 року між ТОВ Європейська агенція з повернення боргів та ТОВ Кредекс Фінанс укладено договір факторингу № 1/15-ФКю, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі за вище зазначеними договорами. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за договорами кредиту станом на 24 червня 2015 року утворилась заборгованість за кредитними договорами, а саме: - за договором № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 р., у розмірі 1012 грн. 50 коп., з яких : 389 грн. 20 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 280 грн. 20 коп. - заборгованість за відсотками; 343 грн.00 коп. заборгованість за пенею; - № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р., у розмірі 4555 грн. 60 коп., з яких: 3217 грн. 50 коп.- заборгованість за основною сумою боргу; 925 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками; 412 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею; - №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. у розмірі 8637 грн. 80 коп., з яких : 5884 грн. 70 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 1713 грн. 20 коп.- заборгованість за відсотками; 1039 грн. 90 коп. - заборгованість за пенею. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ Кредекс Фінанс вказану заборгованість за договорами кредиту. В судове засідання представник позивача ТОВ «Кредекс фінанс» [PERSON] не зявився, надав до суду клопотання з проханням розглянути вказану справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, в матеріалах справи наявне письмове клопотання відповідача в якому він просить в позовних вимогах відмовити, оскільки позивачем пропущені строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2010 року між ПАТ Платинум банк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 2316/437CLPS2, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 3191,85 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних, строком на 20 місяців, тобто до 21 травня 2012 р. (пункт 1.1.1. Договору). 16 грудня 2011 року між ПАТ Платинум банк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 36/5243CLPS2, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 3442,26 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних, строком на 30 місяців, тобто до 16 червня 2014 р. (пункт 1.1.1. Договору). 16 грудня 2011 року між ПАТ Платинум банк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 35/5243CLPS2, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 6649,68 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних, строком на 20 місяців, тобто до 16 серпня 2013 р. (пункт 1.1.1. Договору). 26 липня 2012 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ ФК Бізнесфінанс було укладено договір факторингу № 20120726-Г, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитними договорами [PERSON] 08 жовтня 2012 року між ТОВ ФК Бізнесфінанс та ТОВ Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 2, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитними договорами [PERSON] В подальшому, 08 травня 2015 року між ТОВ Європейська агенція з повернення боргів та ТОВ Кредекс Фінанс укладено договір факторингу № 1/15-ФКю, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі за вище зазначеними договорами. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності до ст 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Кредекс фінанс» перейшло право первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов'язання, у визначені договорами строки погашення заборгованості за кредитними договорами не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 24 червня 2015 року виникла заборгованість а саме: - за договором № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 р., у розмірі 1012 грн. 50 коп., з яких : 389 грн. 20 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 280 грн. 20 коп. - заборгованість за відсотками; 343 грн.00 коп. заборгованість за пенею; - № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р., у розмірі 4555 грн. 60 коп., з яких: 3217 грн. 50 коп.- заборгованість за основною сумою боргу; 925 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками; 412 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею; - №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. у розмірі 8637 грн. 80 коп., з яких : 5884 грн. 70 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 1713 грн. 20 коп.- заборгованість за відсотками; 1039 грн. 90 коп. - заборгованість за пенею. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК Українивизначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 2.6. кредитних Договорів дата сплати заборгованості за кредитом встановлюється згідно з Додатками № 1 та № 2. Згідно п. 2.7. та п. 2.8. кредитних Договорів платежі з погашення суми заборгованості за кредитами, сплати процентів за користування кредитами та комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних рівномірних платежів. В п.1.1.1. зазначених Договорів сторони узгодили останню дату повернення кредиту. Так, згідно вказаного пункту останньою датою повернення кредиту за договором № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 р. є 21 травня 2012 року; за договором № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. - 16 червня 2014 року; за договором №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. - 16 серпня 2013 р. Таким чином, сторонами було визначено окрім строку погашення кожного чергового платежу також й строк виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що останній платіж відповідачем за договорами кредиту було здійснено 01 березня 2012 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно умов кредитного договору № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 р. строк виконання основного зобов'язання закінчився 21 травня 2012 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 20 липня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач просив суд застосувати строки позовної давності до усіх вимог банку. В свою чергу позивач не надав до суду клопотання про поновлення строків позовної давності а в письмових поясненнях зазначає, що строки позовної давності позивачем не пропущенні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в частинні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2316/437CLPS2 від 21 вересня 2010 р. слід відмовити повністю. Позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за договором № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. та договором №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Строк виконання основного зобов'язання за договором № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. закінчився 16 червня 2014 року, а за договором №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. - 16 серпня 2013 року. Позивач до суду звернувся 20 липня 2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Враховуючи те, що кошти за кредитними договорами № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. та №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. в належному розмірі повернуто не було, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором № 36/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. в розмірі 4143,10 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 3217,50 грн. та процентів за користування кредитом 412,50 грн.; та заборгованість за договором №35/5243CLPS2 від 16 грудня 2011 р. в розмірі 7597,90 грн, з яких: 5884 грн. 70 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, а 1713,20 грн. - заборгованість за проценти за кредитом у межах строку позовної давності. Що ж стосується стягнення пені за порушення графіку погашення заборгованості судом встановлено наступне. Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Саттею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.06.2016 у справі № 6-1188цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Пунктом 5.4 Договорів передбачено, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування Кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожен день прострочення. Оскільки позивач не надав належного обґрунтування та розрахунку по нарахуванню пені, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк»" підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 202,19 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial