Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, покликаючись на те, що на її користь відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2018 року стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.11.2012 року до досягнення ними повноліття. Оскільки цих коштів не вистарчає, на прохання про збільшення суми аліментів відповідач не реагує, просить збільшити розмір аліментів до 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, надавши аналогічні пояснення, просить такі задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що відповідач з 14.02.2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, дружина є вагітною. Крім того, з жовтня 2018 року відповідач є непрацюючим. Представник відповідача зазначив, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітніх синів в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 13.05.2006 року [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Бишківською сільською радою, Жовківського району, Львівської області. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова 07.11.2012 року (справа №1304/8547/2012). Від шлюбу у пари народились діти: син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 4,5/. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2012 року з відповідача на користь позивача вирішено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.11.2012 р. до досягнення ними повноліття /а.с.6/. Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2018 року. Дружина відповідача є вагітною (9-10 тижнів). Відповідач систематично сплачує аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 (п'ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач, в теперішній час є не працюючим. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст. ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Беручи до уваги наведені обставини, зважаючи на вік, стан здоров'я дітей, котрі потребують постійного медичного нагляду та належного утримання, а також те, що діти перебувають на утримані матері, матеріальне становище відповідача, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні інших дітей немає, а також те, що розмір стягуваних аліментів є меншим встановленого законом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial