Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 23.09.2008 року відповідач отримав кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Зазначає, що відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, в наслідок чого утворилась заборгованість перед банком в сумі 915 738,45 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту - 248 826,94 грн., заборгованість по нарахованим але не сплаченим відсоткам - 79 350,11 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 587 561,40 грн. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника [PERSON] які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі. З врахуванням зменшених позовних вимог просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 475 207,59 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON], не з'явилась, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині основної заборгованості та нарахування відсотків. Щодо нарахованої пені не визнає, у зв'язку з важким матеріальним станом, та доглядом за хворою матір'ю, просить суд зменшити розмір пені з 191 413,58 грн. до суми заборгованості по відсотках, а саме 58 112грн. Відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча повідомлялась судом про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомила. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 23.09.2008 року за №МL-L00/060/2008 відповідач отримав кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії в сумі 250000грн. /а.с.7-16/. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості в наслідок несвоєчасного виконання зобов'язання, відповідач заборгував перед банком 475 207,59 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту - 225 681,12грн., заборгованість по відсоткам - 58 112,89 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 191 413,58 грн. /а.с.85,86/. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором відповідачка [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі, що підтверджується договором поруки /а.с.17-19/. Згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, - „За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі" Відповідно до п.1.1. Договору Поруки, - поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором. Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України, передбачено - „У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки." Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 546). Відповідно до п.4.1.1 кредитного договору від 23.09.2008 року за №МL-L00/060/2008, за порушення прийнятий на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань, за кожний день прострочення. /а.с.7-10/. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] здійснює догляд за хворою матір'ю [PERSON] [INFO], яка хворіє та періодично лікується /а.с.167,168/. Дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial