Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. З [PERSON] просив стягувати аліменти в розмірі двадцяти відсотків з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з [PERSON] - п`ятнадцять відсотків з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви.. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є батьком відповідачів, є непрацездатним, інвалідом 2-гої групи, останні два роки постійно хворіє у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Пенсії на придбання ліків не вистачає. Відповідачі є заможними працездатними особами, мають можливість надавати йому матеріальну допомогу, однак з релігійних міркувань зреклися його. 22 квітня 2019 року позивач та його представник адвокат Булава М.А. подали заяву про уточнення позовних вимог та просили стягнути з [PERSON] аліменти на утримання батька в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно та з [PERSON] - в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. За клопотанням [PERSON] ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року залучено її до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів. 20 лютого 2020 року до суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого він вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, обставини, наведені в позові, не підтверджені належними доказами, позивач отримує пенсію за віком в розмірі 4631, 77 грн, що майже в три рази перевищує прожитковий мінімум встановлений для осіб, які втратили працездатність та становить майже повний розмір мінімальної заробітної плати, а відтак не потребує додаткового утримання. Позивач в своїй заяві принижує відповідачів, зазначає завідомо неправдиві факти, приховує дійсні обставини сімейного життя. 28.02.2020 позивач подав відповідь на відзив [PERSON] , просив визнати доводи [PERSON] необґрунтованими та задовольнити його позов. 19.02.2020 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, пославшись на їх аморальність та безпідставність. Крім того, зазначив, що він працює в Бердянському торгівельному порту механізатором, отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн, має на утриманні сина [PERSON] у якого проблеми із здоров`ям, дружину та сина [PERSON] , які також мають проблеми зі здоров`ям. На його утриманні онкохвора теща. Позивач не потребує матеріальної допомоги з огляду на розмір отримуваної пенсії. 02.03.2020, 10.03.2020 позивач подав відповідь на відзив [PERSON] , [PERSON] , просив визнати їх доводи необґрунтованими та задовольнити його позов. 04.03.2020 третя особа [PERSON] надала письмові пояснення на позов вказавши, що вимоги позивача є безпідставними. 25.02.2020 відповідач [PERSON] подав письмові пояснення на відповідь позивача від 09.03.2020. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Булава М.А. заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, однак належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Вислухавши позивача та його представника адвоката Булаву М.А., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , що не заперечувалось сторонами. Позивач [PERSON] є пенсіонером і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по віку в розмірі 4631,77 грн., що підтверджується довідкою від 14 листопада 2019 року №1215, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 19 серпня 2008 року та пенсійним посвідченням № 1774815939 від 11 грудня 2013 року. Має у власності однокімнатну квартиру, що по [ADDRESS] . З квитанції про оплату комунальних послуг від 08 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] сплачує комунальні послуги в розмірі 813 гривень. Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні"діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. Відповідно до ч.3 ст. 172 СК України «Обов`язок дитини, повнолітніх дочки та сина піклуватися про батьків» - якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Крім того, в силу ст.203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» установлено, що 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень. Розмір пенсії позивача складає 4631, 77 грн., що перевищує прожитковий мінімум на одну особу. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 199377629 вбачається, що [PERSON] є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 199376885 вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташована у [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач зазначив, що його стан здоров`я вимагає додаткових витрат на утримання, пов`язаних з необхідністю проходити медичні обстеження, приймати лікування, спеціальне харчування, оплату комунальних послуг, тощо. Надані позивачем чисельні виписки з лікарень підтверджують той факт, що позивач потребує додаткових витрат на лікування. Відповідачами вказані доводи позивача не спростовані. При визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність у відповідачів інших зобов`язань, зокрема в даному випадку наявність у відповідачів дітей, які порівняно з позивачем не отримують пенсію, хворіють. А також відповідачі щомісяця здійснюють плату комунальних послуг. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє, значна частина пенсії витрачається на придбання ліків, на комунальні послуги, на продукти харчування. Доказів про те, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків відповідачами суду не надано. Відповідачі мають постійний регулярний дохід, мають у власності нерухоме майно, транспортні засоби, а тому суд приходить до переконання, що відповідачі в змозі надавати матеріальну допомогу [PERSON] .. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову і стягнення з відповідачів аліментів на утримання позивача із [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 ( дві тисячі) гривень, із [PERSON] - в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і довічно. Законом не передбачено стягнення аліментів на батьків з часу звернення з позовом до суду, а тому аліменти слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає до стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: partial