Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідачів, вказуючи, що вона є власником будинку №81 по вул. Брюлова в м. Маріуполі, в якому зареєстровані крім неї відповідачі: [PERSON] та [PERSON], які з 01.01.2014 року за вказаною адресою не мешкають, проте у звязку з їх реєстрацією вона змушена оплачувати житлово-комунальні послуги та не в змозі отримати субсидію. На підставі викладеного вона змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком №81 по вул. Брюлова в м. Маріуполі, та зняти відповідачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляду справи у її відсутність, та задоволенням позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі повідомлялись про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.04.2005 року визнаний дійсним договір купівлі-продажу будинку №81 по вул. Брюлова в м. Маріуполі, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та зареєстрований на універсальній Ново-Олександрівській товарній біржі 06.08.2002 року. На підставі чого 18.10.2005 року МКП «Маріупольське БТІ» зареєстроване право власності за [PERSON] на будинок №81 по вул. Брюлова в м. Маріуполі. У відповідності до акту №32, складеного 01.04.2015 року представником КСН «Парковий», окрім [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул. Брюлова, 81 також зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які з 01.01.2014 року за вказаною адресою не мешкають, оскільки виїхали до РФ. Вирішуючи даній спір, суд виходить з наступного. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивачка [PERSON] Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той час, як відповідачами доводи та докази, надані позивачкою, не спростовані. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Тому враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідачі в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживають понад встановленого законодавством шестимісячного строку, що в свою чергу перешкоджає позивачці, як власнику квартири, здійсненню права користування, та погіршує матеріальний стан у звязку зі сплатою комунальних послуг за відповідачів, тому в даній частині позов підлягає задоволенню, а відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком №81 по вул. Брюлова в м. Маріуполі. Щодо вимоги позивачки про зняття з реєстрації відповідачів за адресою: м. Маріуполь, вул. Брюлова, 81, суд зазначає наступне. Так, ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону\~\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивачки щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів у вказаному будинку, оскільки в розумінні норм ст.3 ЦПК України дана вимога є передчасною, та права позивачки в даному випадку не порушені, оскільки вона до Жовтневого РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області не зверталась з відповідною заявою про зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації на підставі відповідного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial