Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. Зазначає, що перебуває в шлюбі із відповідачем, мають неповнолітнього сина, на утримання якого відповідач допомоги не надає. Відповідач займається господарською діяльністю, є засновником ТОВ «Ріелторська компанія «ПРОДАНО нерухомість». Дитина відвідує спортивну школу. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 10000 грн. щомісяця. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2020 року відкрито провадження у даній справі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зазначила, що на її думку, відповідач може сплачувати аліменти в сумі 10000 грн. Пояснила, що з відповідачем була усна домовленість про сплату аліментів у зазначеній сумі. Також зазначила, що відповідач проживає в місті Київ. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково. Зазначив, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 2000 - 2500 грн., також згоден оплачувати додаткові витрати на дитину. Пояснив, що в теперішній час відповідач фактично не отримує доходу, проживає в місті Київ. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що вбачається з свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 18.08.2007 року серія [NUMBER] . Мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки ОСББ «Наш Дім - 30» вбачається, що [PERSON] проживає разом із матір`ю - Позивачем за адресою: [ADDRESS] Таким чином встановлено, що син проживає разом із позивачем, що не оспорювалось сторонами. За даним адресом також зазначено й місця проживання відповідача. Відповідно до пояснень позивача та представника відповідача - відповідач - [PERSON] - проживає в місті Київ. Згоди щодо утримання сина між батьками не досягнуто. Відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо виконання ним обов`язку щодо утримання сина не надав. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач є одним з двох кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Ріелторська компанія «Продано Нерухомість». Наведений факт сторонами не заперечувався. Крім даного витягу, позивач долучено до матеріалів справи роздруковані сторінки з онлайн ресурсів із рекламою діяльності відповідача. Відповідно до довідки від 27.01.2020 року № 1 - [PERSON] , 2009 року народження, займається в дитячо-юнацькій спортивній школі із зимових видів спорту на відділенні хокею з шайбою з 2016 року. У довідці від 17.03.2020 року № 32 зазначено, що [PERSON] навчається у 4-А класі у Херсонській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 32 Херсонської міської ради. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, відповідач за 2019 рік мав наступні доходи. В першому кварталі 2019 року - дохід відсутній. За другий квартал 2019 року, відповідач отримав 8990,00грн. страхової виплати. У третьому кварталі 2019 року сума доходу становить 273000,00грн. за продаж рухомого майна. У четвертому кварталі 2019 року відповідачем отримано дохід у розмірі 3169,83 грн., як додаткове благо. Таким чином встановлено, що доходів від господарської діяльності у 2019 році відповідач не отримував. Представник відповідача пояснив, що відбулася дорожньо-транспортна пригода й сума 8990,00грн. - становить страхову виплату. Автомобіль, який потрапив в ДТП було продано. Після цього, відповідач придбав інший автомобіль, який знаходиться в користуванні позивача. Продаж автомобіля Toyota Camry, що належав відповідачу, за 226917,53 грн., відбувся 17.04.2019 року, що вбачається з договору купівлі-продажу 6541/2019/1419948. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Tiguan, власником зазначено - [PERSON] . Позивач зазначила, що відповідач дійсно отримував страхові виплати та продав автомобіль, після чого придбав другий, який залишився в позивача і вона ним користується. Позивачем долучено до матеріалів справи фіскальні чеки з магазинів на підтвердження витрат, які вона має. Дані чеки містять відомості про придбання продуктів харчування, засобів першої необхідності, інших речей. Наведені докази суд до уваги не бере, оскільки вони є неналежними тому, що не стосуються предмета доказування. Сума витрат, які несе позивач, за власним розсудом, не є предметом доказування. Суд також не бере до уваги дублікати чеків та квитанції про оплату комунальних за адресою: [ADDRESS] , оскільки є неналежними доказами до предмета доказування. Крім того позивач пояснила, що в квартирі встановлені лічильники комунальних послуг. Позивач має довести, що матеріальний стан відповідача, оскільки зазначає про його можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000,00грн. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. У ч. 1 ст. 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 4 ст. 77 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2020 року вбачається, що [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] . В своїх поясненнях позивач зазначила, що відповідач отримує дохід у вигляді орендної плати за передачу в оренду даного нерухомого майна. Наявність права власності на нерухоме майно не підтверджує факту отримання доходу за оренду майна. Належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем доходу від оренди нерухомого майна позивачем не надано. Позивачем долучено до матеріалів справи фіскальний чек та відомості Приватбанку щодо банківської операції по картці [PERSON] від 04.10.2019 року, про придбання відповідачем смартфону Huawei, захисної плівки, поклейки за 8348,00грн. Наведений доказ свідчить про витрату відповідача станом на 04.10.2019 року, але не підтверджує його матеріальний стан на час розгляду справи. За ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 10000,00грн. щомісяця, позивачем суду не надано. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З врахуванням вищенаведеного та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня - 2218 гривень. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, відсутність доказів наявності у відповідача доходів, визнання відповідачем позову в розмірі стягнення аліментів у сумі 2000 - 2500 грн. щомісяця, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону. Відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Датою звернення позивача [PERSON] до суду - є 30.01.2020 року, що вбачається з відмітки на штампі суду. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням положень закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому під час подання позову судовий збір не сплачувався. Враховуючи дату ухвалення рішення, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840грн. 80коп.

Outcome: partial