Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Мисловецької сільської ради Підволочиського району, [PERSON], відділу Держземагенства у Підволорчиському районі про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка 09 квітня 2014 року склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №367, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В., згідно якого до складу спадкового майна, що переходить йому в порядку спадкування, включено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0.25 га, розташовану на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, на полі №5. Право власності на зазначену земельну ділянку за мамою виникло на підставі рішення Мисловецької сільської ради №362 від 20 травня 2010 року. Проте, через хворобу матері та через порушення меж земельної ділянки сусідкою і відмову Мисловецької сільської ради відновити їх первісний стан, при житті мати не встигла завершити приватизацію земельної ділянки, здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. Він, як спадкоємець за заповітом на дану частину спадщини ( земельну ділянку 0.25 га ), прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і 20 серпня 2014 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Вольтером І.П., здійснено реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі, але оформити дану спадщину через нотаріуса не може, так як нема правовстановлючого документу, який підтверджує право власності за померлою, через що він не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом Просить суд звернути увагу на абзац другий пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України в якому зазначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. В судовому засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому повідомив, що хоче завершити приватизацію переданої мамі земельної ділянки, ( розташованої в двох місцях), успадкованої ним після її смерті, якими вони давно користуються, добитися відновлення попередніх межових знаків, а тому просить задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача - Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив, що їх матері дійсно було виділено земельні ділянки на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області для ведення особистого селянського господарства, які вона заповіла брату [PERSON], а тому просить задовольнити його позов. Представник відділу Держземагенства у Підволочиському районі, якого було повідомлено про день і час слухання справа в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, а тому, вислухавши думку позивача та відповідача, які просять справу вирішувати у його відсутності, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні. Враховуючи позицію позивача, відповідача [PERSON], заяву представника відповідача - Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] року померла [PERSON]. 09 квітня 2014 року за реєстровим №367 приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. було посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], реєстраційний номер платників податків [NUMBER], проживаючої в [ADDRESS] (зареєстрованої: [ADDRESS]) Підволочиського району Тернопільської області, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,79 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Турівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області заповіла в користь свого сина [PERSON]; а належні їй на праві власності: нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, а також все своє майно та майнові права на території (у межах) України, які належатимуть їй на день смерті та згідно із законодавством України можуть бути успадковані, у повному обсязі, без будь-яких винятків (включаючи грошові вклади на рахунках у банківських установах України) заповіла в користь свого сина [PERSON]. Таким чином позивач [PERSON], який 20 серпня 2014 року звернувся до Підволочиської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом спадщину після смерті матері прийняв, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38172501 спадкової справи № 56440478 після померлої [INFO] року [PERSON], сформованим 20 серпня 2014 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В Постанові Пленуму Верховного суду України від «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування » спори про визнання права власності на земельну ділянку ...в порядку спадкування , зокрема у випадках, ... якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, ... розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (свідоцтвом про право на спадщину). Відповідно до стаття 131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться у тому числі на підставі: 5) рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до статтей 16, 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема при визнанні права власності та спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори Вольтера І.П. від 02 лютого 2015 року №58/02-31, гр. [PERSON], що зареєстрований в [ADDRESS], у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Матійчик А.В., приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу 09 квітня 2014 року за реєстровим №367, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,25 га, яка розташована на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, - відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З рішення двадцять другої сесії Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №362 від 20 травня 2010 року вбачається, що розглянувши заяву гр.. [PERSON] про передачу їй у власність двох земельних ділянок загальною площею 0.25 га, враховуючи записи земельно-кадастрової книги про те, що дані земельні ділянки перебували в користуванні до 01.01. 2002 року ( межі земельних ділянок визначені в натурі )

Outcome: partial