Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1. 02 жовтня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс»(далі - відповідач) та третьої особи - [PERSON] з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь франшизу у розмірі 2000 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вона є власником автомобіля марки «ВАЗ 21053», реєстраційний номер [NUMBER] . 23 лютого 2018 року о 14 годин 00 хвилин, [PERSON] на автомобільній дорозі Одеса-Новоазовськ 572 км. + 900 м., керуючи транспортним засобом марки «DAF FT 95» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21053» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Чим порушив п.п. 12.1, 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 17 травня 2018 року постановою Єланецького районного суду Миколаївської області, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , які ним були надані працівнику Бердянського відділу поліції він працює водієм на ТОВ «Бєл-Транс». Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК - 7495423, була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до листа з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 06.06.2018 року за № 3635 адресованого на ім`я позивача та ТОВ «Бєл-Транс» сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті становить 2152,70 гривень, франшиза згідно Полісу вищевказаного полісу становить 2000 гривень. Вищевказана сума страхового відшкодування у розмірі 2152,70 гривень позивачем були отримані 06 червня 2018 року. Згідно ст. 36 п. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, оскільки договором страхування передбачена сума франшизи, то позивач має право на її відшкодування за рахунок відповідача, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс», так як саме з вини третьої особи, який перебував із відповідачем в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, частина якої відшкодована страховою компанією. 30 липня 2018 року позивачем на адресу відповідача було надіслано лист з вимого відшкодування збитків. Наприкінці серпня 2018 року позивачем було отримано відповідь з ТОВ «Бєл-Транс» від 08.08.2018 року за № 70/01, відповідно до якої їй було відмовлено, з посиланням на те, що ТОВ «Бєл-Транс» не здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] . Але, відповідачу достеменно було відомо про її право на відшкодування суми франшизи, що підтверджується наданою ТОВ «Бєл-Транс» відповіддю на письмову вимогу позивача, щодо її сплати. Однак, відповідач відмовив у здійсненні виплати суми франшизи, пославшись на те, що ТОВ «Бєл-Транс» не здійснювало страхування саме [PERSON] . При цьому відповідачем не заперечується той факт, що третя особа під час ДТП перебувала в трудових відносинах з відповідачем та є володільцем транспортного засобу. Відмова у відшкодуванні франшизи з боку відповідача є надуманою та свідчить про навмисне ухиляння від цього, що в свою чергу призвело до моральних страждань, які передусім полягають в сильному душевному хвилюванні, оскільки з моменту ДТП позивач знаходиться у стресовому стані, нею було перенесено сильне психічне потрясіння. Відповідачу по справі відомо про те, що вона є учасником бойових дій і в такий важкий період для Держави, у часи збройної агресії Російської Федерації, вона вимушена окрім військової служби ще й приділяти увагу захисту свого права на відшкодування шкоди, яку ТОВ «Бєл-Транс» зобов`язаний їй компенсувати через дії свого працівника. Як, зазначає позивач у позові керівництво ТОВ «Бєл-Транс» фактично показало своє негативне ставлення до захисників України, крім того їй не було принесено елементарних людських вибачень та все це їй наносить ще більших страждань. У зв`язку з чим позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10 000 гривень. 2. У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на позовних вимогах та просили їх задовольнити. В подальшому позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. 3. Представник відповідача позов визнав частково, але в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень не визнав. Пояснив, що вказана сума моральної шкоди є не обґрунтованою та така, що не підлягає задоволенню, оскільки нічим не підтверджена та доказів суду не надано. 4. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, про причини неявки суду не повідомив. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2018 року, цивільну справу № 496/4149/18, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 04 жовтня 2019 року справу було відкрито у порядку загального позовного провадження. 7. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року заяву позивача про забезпечення доказів було задоволено. 8. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року було доручено Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області забезпечити проведення підготовчого судового засідання на 05 листопада 2018 року у режимі відеоконференції. 9. Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 10. Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року було доручено Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області забезпечити проведення підготовчого судового засідання на 22 квітня 2019 року у режимі відеоконференції. 11. Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року підготовче судове засідання закрито та призначено до розгляду цивільну справу на 15 травня 2019 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. Судом встановлено, що 23 лютого 2018 року о 14 годин 00 хвилин, [PERSON] на автомобільній дорозі Одеса-Новоазовськ 572 км. + 900 м., керуючи транспортним засобом марки «DAF FT 95» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21053» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п.п. 12.1, 13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 13. Постановою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року водія автомобіля марки «DAF FT 95» - [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. (а.с. 4) 14. Вказана постанова суду набрала законної сили 28 травня 2018 року. 15. З наданого позивачем повідомлення про виплату страхового відшкодування вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК - 7495423, відповідно до якого франшиза становить 2000,00 гривень та сума страхового відшкодування становить 2152,70 гривень. (а.с. 6-7) 16. 06 червня 2018 року позивачем були отримані кошти страхового відшкодування у розмірі 2152,70 гривень, що підтверджується випискою по картці/рахунку виданою Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк» від 27.07.2018 року у сумі 2152,70 гривень. (а.с. 8) 17. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 29 листопада 2017 року - позивач є учасником бойових дій. (а.с. 9) та автомобіль марки «ВАЗ 21053» д.н.з. [NUMBER] належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 18 . Третя особа - [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс», що підтверджується наказом про прийняття на роботу № 25-ос від 29.01.2018 року. Відповідно до вказаного наказу, [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ «Бєл-Транс» з 30 січня 2018 року. (а.с. 39) 19. Відповідно до наказу № 286-ос від 06 липня 2018 року - [PERSON] був звільнений за власним бажанням з ТОВ «Бєл-Транс». (а.с. 45) 20. На виконання ухвали суду від 08 жовтня 2018 року, судом було отримано відповідь від Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області за вих. № 7841/50/02-19 від 22.04.2019 року в якому зазначено, що відносно громадянина [PERSON] , [INFO] було складено адміністративний протокол БД № 020836 за ст. 124 КУпАП та направлено за місцем мешкання порушника до Єланецького ВП ГУНП в Миколаївській області. Єланецьким ВП ГУНП в Миколаївській області адміністративний матеріал було направлено на розгляд до Єланецького районного суду Миколаївської області. 17 травня 2018 року постановою судді Єланецького районного суду Миколаївської області - [PERSON] було визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Надати матеріали адміністративної справи відносно [PERSON] не надається можливим у зв`язку з тим, що запитуванні документи знаходяться на зберігання у Єланецькому районному суді Миколаївської області. (а.с. 115) ІV. Оцінка Суду. 21. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 22. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. 23. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). 24. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 25. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. 26. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). 27. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. 28. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. 29. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт завдання шкоди позивачу як потерпілому в ДТП з вини [PERSON] не потребує окремого доказування. 30. Таким чином, суд приходить до висновку, що у скоєному ДТП під час якого пошкоджено автомобіль позивача, вина третьої особи [PERSON] , який перебував на той час у трудових відносинах з відповідачем, повністю підтверджується належними доказами. Постанова Єланецького районного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року, є обов`язковою для суду. Таким чином, вина третьої особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню. 31. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 32. Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 33. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 34. Відповідно до п. п. 4, 5 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6 (зі змінами та доповненнями), не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом?підвищеної небезпеки з зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. 35. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдана шкода - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України). 36. Судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК - 7495423 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 37. Відповідно до листа з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 06.06.2018 року за № 3635 франшиза згідно вищевказаного Полісу становить 2000 гривень. 38. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. 39. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. 40. Умовами п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. 41. Таким чином, в ідеальному значенні франшиза це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок ДТП. 42. Таким чином, оскільки Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК-7495423 передбачена сума франшизи у розмірі 2000 гривень, суд приходить до переконання, що вказана сума підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, а саме з товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс», так як саме з вини третьої особи - [PERSON] , який перебував з відповідачем в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 43. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного. 44. Положеннями ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 45. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 46. Згідно з загальним правилом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 47. Моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями). 48. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. 49. Суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 50. Судом встановлено, що винним у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якого заподіяно шкоду майну позивача є третя особа - [PERSON] . 51. Позивач просила про відшкодування завданої їй моральну шкоду, яка полягала у сильному душевному хвилюванні, оскільки з моменту ДТП вона знаходиться у стресовому стані, нею було перенесено сильне психічне потрясіння та вважала, що достатнім буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень. 52. Так, суд вважає доведеним в ході судового розгляду, що у результаті ДТП позивачу було завдана моральна шкода та визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд виходить з меж пред`явлених нею позовних вимог, враховує її психоемоційний стан та переживання, оскільки ставши учасником ДТП, вона перенесла емоційний стрес, переживання, викликані необхідністю відновлення такого стану. Суд також враховує, що при ДТП ніхто не постраждав, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на її корить моральної шкоди у розмірі 2 000 гривень. Саме вказаний розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд вважає таким, що відповідатиме засадам розумності, справедливості та виваженості, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 53. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. 54. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 55. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial