Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Глибоцької селищної ради Харківського району Харківської області, уточнений до відкриття провадження провадженні у справі, в якому просить визнати факт проживання однією сім'єю позивача, [PERSON] з [PERSON] з січня 2013 року по [INFO] року, визнавши [PERSON] спадкоємцем 4 черги після померлої [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що її батько [PERSON] 12 березня 1994 року уклав шлюб з [PERSON], саме коли позивачу було 14 років, але [PERSON] не удочерила позивача. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». Позивач зі своїм батьком та його дружиною проживали за адресою: [ADDRESS]. У 2000 році позивач уклала шлюб, з чоловіком почала мешкати за іншою адресою та у них народилась спільна донька - [PERSON]. В 2006 році шлюб позивач розірвала. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Позивач відмовилась від своєї частки у спадщині (1/2) після смерті батька на користь [PERSON], яка 25 березня 2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідне право власності [PERSON] зареєструвала належним чином. Через декілька років після смерті свого чоловіка (батька позивача) [PERSON] стала дуже погано себе відчувати, адже в неї загострилась важка онкологічна хвороба. Так, з січня 2013 року позивач разом з донькою [PERSON] вимушена була переїхати в будинок [ADDRESS] де проживала з [PERSON] для догляду за нею та для лікування, хоча позивач та її донька були зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Своїх дітей та близьких родичів у [PERSON] не було. З січня 2013 позивач, її донька та [PERSON] проживали однією сім'єю. Позивач готувала їжу, прала, доглядала за будинком та прибудовою ділянкою, купувала ліки, а також неодноразово викликала до [PERSON] лікаря. [INFO] року [PERSON] померла. Позивач за власний кошт поховала [PERSON], а у зв'язку з тим, що з січня 2013 року проживала однією сім'єю з померлою у відповідності до положень статті 1264 ЦК України, може бути спадкоємцем четвертої черги спадкування. На звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала відмову, у зв'язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт родинного зв'язку позивача та спадкодавця, про що винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2018. Позивачем була подана заява в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім'єю, однак у відкритті провадженні відмовлено у зв'язку з тим, що вбачався спір про право. Таким чином, з посиланням на все приведене вище позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року вказана позовна заява залишена без руху, позивачу наданий десятиденний строк для усунення зазначених недоліків. Зазначені в ухвалі недоліки позивачем усунуті. На підставі ухвали суду від 02 листопада 2018 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та задоволено клопотання про витребування доказів з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. 12 грудня 2018 року на виконання ухвали суду від 02 листопада 2018 року про витребування доказів надійшла відповідь з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено розгляд справи по суті, а також задоволено клопотання позивача про виклик свідків в судове засідання на 27 лютого 2019 року. 27 лютого 2019 року в судовому засіданні відбувся допит [PERSON] та [PERSON] в якості свідків у даній справі, які пояснили, що дійсно позивач [PERSON] з січня 2013 року по лютий 2018 року мешкала без реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], доглядала останню, поралась по господарству, а після її смерті - поховала її та займалась клопотами пов'язаними з поминальними обідами. В судове засідання призначене на 14 березня 2019 року учасники справи не з'явилися. Позивач [PERSON] просила розглядати дану справу у її відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Від представника Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, а саме, т.в.о. Глибоцького селищного голови Губіна К.П. до суду надійшла заява, в якій вказано, що сільська рада просить розглядати дану справу у відсутність їх представника та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій державний нотаріус нотаріальної контори просить суд слухати справу у відсутність представника держнотконтори та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 12 березня 1994 року уклали шлюб, що підтверджено копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 12.03.1994 Токарівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - «[PERSON]». Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 березня 2009 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3-508, [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, отримала у спадщину майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], та земельну ділянку загальним розміром 0,1588 га, кадастровий номер [NUMBER], переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. З даного свідоцтва вбачається, що від 1/2 частки у спадковому майні відмовилась донька спадкодавця [PERSON]. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22634348 від 05.05.2009, за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину. З наданих до суду документів (копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.02.1980 Глибоцькою сільською радою Харківського району Харківської області, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 16.05.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27.03.2018 виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області) вбачається, що позивач у справі - [PERSON] є донькою [PERSON], який був чоловіком [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 09.02.2018 виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка зокрема складалась із належного їй на підставі приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], та земельної ділянки загальним розміром 0,1588 га, кадастровий номер [NUMBER], переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. Отже, з приведеного вище встановлено, що кровного споріднення між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] не було, однак як встановлено з наданих до суду доказів, зокрема: довідки від 11.05.2018 виданої лікарем Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини с.Глибоке комунального закладу охорони здоров'я «Центр первинної медико-санітарної допомоги с.Липці Харківського району», копії договору замовлення на організацію та проведення поховання від 07.02.2018, акту депутата Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області від 11.05.2018, інформації з Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області за вих.№329 від 11.05.2018, а також показань свідків наданих в судовому засіданні 27 лютого 2019 року, позивач [PERSON] з січня 2013 по [INFO] року мешкала разом з [PERSON], доглядала останню та вела з нею спільний побут. Відтак, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої у визначений законом шестимісячний строк, що підтверджено відомостями за вих.№4184/02.14 від 04.12.2018 Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2018, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої у зв'язку з наданням документів, що стверджують факт родинного зв'язку або факт, згідно ст.1264 ЦК України. Таким чином, у зв'язку з необхідністю встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом (стаття 1264 ЦК України), позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Приписами частини другої статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, даних у пункті 1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням роз'яснень, які містяться в пункті 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки законними та обґрунтованими є вимога позивача в частині визнання факту проживання однією сім'єю в період з січня 2013 року по [INFO] року [PERSON] та [PERSON], померлої [INFO] року. Наявність сімейних відносин між ними виявлялася у спільному побуті, який передбачає не тільки придбання продуктів харчування, ліків, одягу, ведення господарювання та спілкування, а й піклування про хворого та відповідно поховання. Факт спільного проживання та спільного побуту підтвердилися також поясненнями свідків, які допитані в судовому засіданні. Встановлення факту необхідно позивачу для прийняття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємцям). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статті 1264 ЦК України у першу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Щодо вимог про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, то на думку суду задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років охоплює вимоги про визнання позивача спадкоємицею четвертої черги за законом, оскільки в силу статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, вимоги про визнання позивача спадкоємицею четвертої черги за законом не підлягають задоволенню. За змістом частини п'ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Оскільки судом встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], померлої [INFO] року, в період з січня 2013 року по [INFO] року, позивач відповідно до вказаної норми закону відноситься до спадкоємців четвертої черги.

Outcome: partial