Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», в якому просила: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2038 гривень 32 коп. та 13 917,8 грн. розмір середнього заробітку за весь час затримки. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона, [PERSON], підставі наказу № 121-к від 15.06.2015 року була прийнята на посаду молодшої сестри ДЦВ у ДП «Санаторій «Дніпровський» за строковим трудовим договором. 07.11.2015 року на підставі наказу № 237-к від 09.11.2015 року вона була звільнена з посади у зв'язку з закінчення строку договору ч.2 ст.. 36 КЗпП України. Підприємство має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року у сумі 1310 гривень 66 коп. та виплати заробітної плати і компенсації відпустки за листопад 2015 року в сумі 727 гривень 66 коп., що відображено у довідці від 04.05.2016 р. № 10/148. Загальна сума заборгованості по оплаті праці складає 2038 гривень 32 коп. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 11.08.2016 р. № 10/489 її середня заробітна плата за жовтень 2015 року становить 1515, 80 грн., за вересень 2015 року - 1515, 80 грн. В порушення вимоги ст. 47, 116, 117 КЗпП України у день звільнення повний розрахунок належних їй виплат здійснений підприємством не був. Надає суду розрахунок обчислення середньої заробітної плати: Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці, тобто жовтень та вересень 2015 року. (ч.2,3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати зате. Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100) (1515, 80 + 1515, 80):44 робочі дні за два місяці = 68,9 грн. (п. 8 вказаної Постанови № 100). Період не виплати належної заробітної плати з 07.11.2015 р. по 22.08.2016 р., тобто 202 робочих дня. З 07.11.2015 р. - 16 робочих днів; Грудень 2015 р. - 23 робочих дня; Січень 2016 р. - 19 робочих днів; Лютий 2016 р. - 21 робочий день; Березень 2016 р. -22 робочих дня; Квітень 2016 р. - 21 робочий день; Травень 2016 р. -19 робочих днів; Червень 2016 р. - 21 робочий день; Липень 2016 р. - 21 робочих дня; Серпень 2016 р. - 19 робочих днів; 68,9 грн.* 202 р.д. = 13 917,8 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 13917,80 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,згідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 121-к від 15.06.2015 року була прийнята на посаду молодшої сестри ДЦВ у ДП «Санаторій «Дніпровський» за строковим трудовим договором. 07.11.2015 року на підставі наказу № 237-к від 09.11.2015 року вона була звільнена з посади у зв'язку з закінчення строку договору за п.2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджуються копією трудової книжки (а.с. 6-7). Як зазначено позивачем в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі на день звільнення з позивачем не здійснено. Як вбачається з матеріалів справи, підприємство має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року у сумі 1310 гривень 66 коп. та виплати заробітної плати і компенсації відпустки за листопад 2015 року в сумі 727 гривень 66 коп., що підтверджується копією довідки від 04.05.2016 р. № 10/148 (а.с.8). Загальна сума заборгованості по оплаті праці складає 2038 гривень 32 коп. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 11.08.2016 р. № 10/489 заробітна плата [PERSON] за жовтень 2015 року становить 1515, 80 грн., за вересень 2015 року - 1515, 80 грн. (а.с.9). Відповідно до ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення. Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2038,32 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Виходячи з положень Порядку, суд приймає для розрахунку заробітну плату позивача за останні два повних відпрацьованих місяців роботи: вересень-жовтень 2015 року у розмірі 3031,60 грн. (1515,80 грн. + 1515,80 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 214,09 грн. (3031,60 грн.: 44 робочих днів = 68,90 грн.). Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд задовольняє вимоги частково виходячи з розрахунку, а саме: середній заробіток за час затримки складає: 198 робочих днів затримки розрахунку (з 07 листопада 2015 року - 16 робочих днів, грудень 2015 року - 23 робочі дні, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 - 21 робочих днів, березень 2016 року - 22 робочі дні, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 19 робочих днів, червень 2016 року - 20 робочих днів, липень 2016 року - 21 робочий день, з 01.08.2016 року по 22.08.2016 року - 16 робочих днів) х 68,90 грн. (середньоденний заробіток) = 13642,20 гривень. Сума середнього заробітку визначена судом без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки справляння і сплата податків та обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 2038,32 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 7 листопада 2015 року по 22 серпня 2016 року включно, тобто за 198 робочих дня, в сумі 13642,20 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Оскільки позивач відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial