Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на перетин лінії зіткнення неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без згоди батька [PERSON] до досягнення дітьми 16-річного віку. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 19 січня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В квітні 2017 року шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку, неповнолітні діти проживають з матір`ю [PERSON] , відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання неповнолітніх синів. Між колишнім подружжям виник спір щодо виїзду дітей на тимчасово окуповану територію. Так, на прохання [PERSON] надати нотаріально посвідчену згоду на перетин дітьми лінії зіткнення без супроводу батька, - відповідачем [PERSON] проявлено байдужість. Позивач вважає, що [PERSON] свідомо, безпідставно ухиляється від оформлення дозволу, чим завдається шкода, створюються штучні перешкоди у реалізації права дітей проводити час із родиною. На теперішній час в м. Донецьку проживає матір [PERSON] - [PERSON] , тому з метою збереження родинних зв`язків, спілкування дітей з бабусею, - позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на переміщення дітей без згоди батька через лінію зіткнення. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи проведено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання . для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно інформації Міністерства соціальної політики України (наданої на запит суду) - відомості про [PERSON] в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутні (а.с. 22) Третьої особою Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області суду адресовано висновок комісії з питань захисту прав дитини по суті позовних вимог [PERSON] . З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 5). З 13 лютого 2018 року [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з району проведення Операції об`єднаних сил (АТО), адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 13). 19 січня 2012 року [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку (а.с. 9). В шлюбі у сторін народжені двоє синів - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11), [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18.04.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням надати нотаріально посвідчену згоду для оформлення дозволу на в`їзд неповнолітніх дітей на непідконтрольну територію України, мета таких поїздок - відвідування та спілкування дітей з бабусею (матір`ю позивача), яка проживає в м. Донецьк. Домовленості зі спірного питання сторонами не досягнуто. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність поданих аргументів, наведених в позовній заяві та наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування. Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Статтею 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ «Крим»,

Outcome: partial