Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, якій у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 3507 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21184 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., посилаючись на те, що після звільнення з роботи їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі в повному обсязі. В судове засідання позивач не з'явилася та її представник не з'явилися, представником подана заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що з 07.12.2015 року по 04.01.2016 позивач працювала у ТОВ «Ренесанс Траст» та була звільнена за переведенням до ЗАТ «Житомирські ласощі». В день звільнення позивача з роботи відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі за весь час роботи, яка на даний час з врахуванням часткового погашення становить - 3507 грн.,, що підтверджується випискою копією трудової книжки, індивідуальною відомістю, листом відповідача від 26.02.2016 року. Позивач, визнає виплату їй 1000 грн. відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості з виплати заробітної плати. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 3507 грн., а середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення по справі (94 р.д.) складає 21184 грн. 00 коп., а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (із змінами) роз'яснено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи ступінь порушення відповідачем законних прав позивача, характер, обсяг та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, їх тривалість та наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial