Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою стягнути з відповідача 14760 гривень 03 копійки заборгованості за кредитним договором від 23.02.2011 року, б/н. Вказана заборгованість виникла у зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідачем та складається з наступного - 5917 гривень 82 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, 7663 гривень 16 копійок заборгованість за пенею, та штрафів - 500 гривень (фіксована частина) та 679 гривень 05 копійок (процентна складова). Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 13 березня 2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію вказаної ухвали [PERSON] отримала 21 березня 2019 року, але відзиву до даного часу не надіслала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав,в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № б/н від 23.02.2011 р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконала і станом на 17.01.2019 року внаслідок невиконання нею взятих на себе кредитних зобов'язань сума її заборгованості перед позивачем складала за розрахунком позивача 14760 ривень 03 копійки заборгованості за кредитом та складається з наступного - 5917 гривень 82 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, 7663 гривень 16 копійок заборгованість за пенею, та штрафів - 500 гривень (фіксована частина) та 679 гривень 05 копійок (процентна складова). За порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5917 гривень 82 копійки підлягають задоволенню, на підставі частини першої статті 1054 ЦК України та умов, укладеного між сторонами договору. Оскільки заборгованість із відповідача стягується в судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання останньою своїх зобов'язань за договором, тому наявні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією та штрафом підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг, клієнт платить банку за кожним випадком порушення пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості, за кожен день прострочення. У той же час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 цих Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. Зміст наведених положень Умов та правил надання банківських послуг свідчить про те, що вони передбачають за одні і ті ж порушення застосування як пені, так і штрафу, тобто різних видів цивільно-правової відповідальності. Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише пеня в розмірі 7663 гривні 16 копійок. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, що у відсотковому відношенні становить 92,02 %, тобто 1767 гривень 70 копійок. На підставі ст. 526, 527, 530, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial