Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 11.11.2010 року, за якою отримала кредит у розмірі 2800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 136921,82 грн, яка складається з 6858,30 грн заборгованість за тілом кредиту та 130063,52 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 11.11.2010 року по 30.05.2019 року. Ухвалою від 14.08.2020 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до договору б/н від 11.11.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2800,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У подальшому, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір кредитного ліміту збільшився до 6900,00 грн./а.с.14/ Позивач в позовній заяві посилається на анкету - заяву, яку підписала відповідач [PERSON] , чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, які маються в матеріалах справи, однак, як встановлено судом при дослідженні вказаних доказів вбачається, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписаний, її з ним не було ознайомлено. Згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором б/н від 11.11.2010 року станом на 30.04.2020 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6858,30 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 251540,80 грн, заборгованість по пені в розмірі 2190,00 грн., заборгованість по комісії - 0, 00 грн. Однак, кредитодавець на свій розсуд вимагає від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість за кредитом до стягнення позивачем визначена у розмірі 136921,82 грн, яка складається з 6858,30 грн заборгованість за тілом кредиту та 130063,52 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 11.11.2010 року по 30.05.2019 року. Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача крім тіла кредиту, також заборгованість по відсотках за несвоєчасну сплату кредиту. Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів). У позовній заяві позивач вказує, що відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт банком. Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останньою. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві відповідача, яка безпосередньо підписана нею. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача суми відсотків, які нараховані позивачем за кредитним договором б/н від 11.11.2010 року. Оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 11.11.2010 року у розмірі 6858,30 грн. Згідно з ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial