Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власником [ADDRESS], в якій також зареєстрований відповідач (син позивача). Зазначає, що [PERSON] з 24.11.2017 року за фактичною адресою своєї реєстрації не з'являється та фактично не проживає. Останній перебуває на постійному місці проживання за кордоном, де навчається і працює, а також, як повідомив, не бажає повертатися в Україну. Враховуючи те, що [PERSON] вищевказаною квартирою не користується, його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі ним не сплачуються, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS] та зобов'язати Відділ ведення реєстру територіальної громади м. Луцька Луцької міської ради зняти [PERSON], [INFO] з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 32). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Від нього на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 30). Від третьої особи до початку судового засідання надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, при вирішенні спору покладається на думку суду (а.с. 28). Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується договором дарування квартири від 01.11.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12103525 (а.с. 5-7). Згідно довідки № 18598 про місце реєстрації проживання/перебування [PERSON] виданої Луцьким МВ УДМС України у Волинській області встановлено, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі з 06.11.2007 (а.с. 8). З будинкової книги А № 135383 для прописки громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS], вбачається, що в даній квартирі по даний час зареєстрований, зокрема, син позивача - відповідач у справі [PERSON] (а.с. 9-13). Судом також встановлено, що відповідач залишив місце своєї реєстрації (проживання) 24.11.2017, та з того часу, понад шість місяців, жодного разу не повертався. [PERSON] проживає за кордоном, наміру повертатися до України немає. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Отже, відповідач будучи членом сім'ї власника жилого приміщення, понад шість місяців без поважних причин не проживає в ньому. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Аналізуючи вищевказану норму законодавства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Відділу ведення реєстру територіальної громади м. Луцька Луцької міської ради зняти відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки наявність рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною і достатньою підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ ведення реєстру територіальної громади м. Луцька Луцької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial