Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті право на спадкування за заповітом в рівних частинах одержали він та відповідач [PERSON] . За життя [PERSON] була власником земельної ділянки площею 4,01 га, в межах згідно з планом на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай [NUMBER]. 24 квітня 2002 року Шандрівською сільською радою Миронівського району на вказану земельну ділянку було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963. Вказаний державний акт був виданий вже після смерті [PERSON] , тому позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на свою частину вказаної земельної ділянки. Вказана обставина стала підставою для відмови Миронівською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадкування земельної ділянки за заповітом. Просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963, виданий 24 квітня 2002 року Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 4,01 га, в межах згідно з планом, на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки, з кадастровим номером 3222988400:04:001:0229, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 26 лютого 2021 року відкрито провадження в справі, за клопотанням позивача вирішено питання про витребування письмових доказів у виді спадкової справи померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року за клопотанням представника позивача проведено заміну неналежного відповідача Миронівської міської ради на належного відповідача - [PERSON] . Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги повністю, розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності позивача. Відпровідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю, проти визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом не заперечував, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а тому за правилами частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] . Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20 жовтня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київьскій області, актовий запис № 4 (а.с. 10). Позивач є сином померлої [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 травня 2016 року виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис №24 (а.с. 9). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все, належне їй на день смерті майно, своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Після смерті [INFO] [PERSON] державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 529/2009, номер реєстрації у Спадковому реєстрі 48277217 (а.с. 40-64). Право на спадкування за заповітом в рівних частинах одержали позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , оскільки фактично в шестимісячний строк прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Вказані обставини підтверджуються даними заповіту, складеного [PERSON] 21 травня 1986 року та посвідченого секретарем Шандрівської сільської ради народних депутатів (реєстровий № 52). За даними довідки № 755 від 13 жовтня 2009 року, виданої виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради, позивач [PERSON] фактично в шестимісячний строк спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с. 50). За даними довідки № 218 від 31 жовтня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради, відповідач [PERSON] фактично в шестимісячний строк спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с. 55). За життя [PERSON] була включена до списку, який додавався до державного акта про право колективної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого КСП ім. Шевченка села Шандра Миронівського району, за № 541 та, в подальшому, отримала сертифікат серії КВ № 0254281 на право на земельну частку (пай) площею 4,01 га, в межах згідно з планом на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 6 пай [NUMBER]. На вказану земельну ділянку 24 квітня 2002 року, на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Шандрівської сільської Ради народних депутатів № 93 від 17 грудня 2001 року, Шандрівською сільською радою Миронівського району було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963. Вказані обставини підтверджуються даними повідомлення № 29-10-0.954-143/87-21 від 22 жовтня 2021 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963 від 24 квітня 2002 року, наданими Відділом № 4 Управління в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а.с. 86). В зв?язку з тим, що вказаний державний акт був виданий вже після смерті [PERSON] , Миронівська районна державна нотаріальна контора повідомила позивача листом № 36/02-14 від 29 січня 2021 року про неможливість видати свідоцтво про право власності за заповітом на зазначену земельну ділянку (а.с.18). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР, в редакції на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР встановлено, що дією, яка свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ спадкодавця в управління або володіння спадковим майном. За статтею 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Статтею 12 Закону України «Про власність» (чинного на момент відкриття спадщини) встановлено, що громадянин набуває права власності на майно одержане внаслідок успадкування. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Земельна ділянка сформована, проте кадастровий номер на вказану земельну ділянку визначений не був. Згідно з частиною 1 статті 126 ЗК України, в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт виданий після смерті спадкодавця, тому його не можна розцінювати як такий, що відповідає вимогам закону. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, яка є спадковим майном, видано на ім`я [PERSON] після її смерті, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може бути видано позивачу. Дана обставина вказує на наявність перешкод у оформленні спадкових прав. Факт прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Визнання державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 050963 недійсним та визнання за позивачем права власності на частину вказаної земельної ділянки буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. Відповідно до змісту статті 6 ЦК УРСР та статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (пункт а частини 3 статті 152 ЗК України). Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим позивачем не надано належних допустимих доказів проведення поділу спірної земельної ділянки та утворення земельної ділянки площею 2,0000 га з присвоєнням їй кадастрового номеру 3222988400:04:001:0229. Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0005647112020 від 19 вересня 2020 року, який наданий позивачем, не містить інформації про це. Правовстановлюючим документом, який став підставою для виникнення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим 3222988400:04:001:0229 у вказаному витязі зазначене рішення Шандрівської сільської ради про надання у приватну власність № 342 від 22 червня 2007 року. Таким чином, наданий позивачем витяг з Державного земельного кадастру про земельну не свідчить про те, зареєстрована за [PERSON] в Державному земельному кадастрі земельна ділянка площею 2,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шандрівської сільської ради з кадастровим номером 3222988400:04:001:0229 належала повністю чи частково померлій [PERSON] . Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на позивача покладається обов'язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводять той факт, що померла [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) площею 4,01 га, розташовану на території Шандрівської сільської ради Миронівського району, ДП 6 пай [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільскогоспродарського виробництва. Позивач, отримавши право спадкування Ѕ частини вказаної земельної ділянки на підставі заповіту, не може отримати свідоцтво про право на спадщину в зв?язку з тим, що документ, що посвідчує право власності, виданий після смерті спадкодавця. Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на 1/2 частину земельної ділянки буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. Згідно правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем вимоги про стягнення судового збору з відповідача не ставилися, в зв`язку з чим судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial