Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

У березні 2019 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою та просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей, починаючи від дня подачі позовної заяви та до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказували, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. Підставою взяття [PERSON] , [INFO] , на облік Служби у справах дітей по Основ`янському району було звернення [PERSON] до Харківського міського голови з заявою про влаштування сина до державного закладу терміном на шість місяців, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Під час з`ясування ситуації, яка склалася в сім`ї, на облік Служби у справах дітей по Основ`янському району було взято і малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Малолітнього [PERSON] влаштовано до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № 3» терміном на шість місяців на повне державне забезпечення, на теперішній час термін перебування дитини в державному закладі закінчився, але відповідачі не вжили жодних заходів щодо повернення дитини на виховання в сім`ю. Ухвалою суду від 11.05.2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.06.2019 року справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не прибула, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний та моральний розвиток та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України мати (батько) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про реєстрацію народження та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» від 11.07.2018 № 463, та путівки Управління охорони здоров`я, 30.07.2018 малолітнього [PERSON] влаштовано до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини № З» терміном на шість місяців на повне державне забезпечення. На теперішній час термін перебування дитини в державному закладі закінчився, але відповідачі не вжили жодних заходів щодо повернення дитини на виховання в сім`ю. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Обласний будинок дитини № З» від 18.02.2019 року, батьки малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , за час знаходження дитини у закладі, сина не відвідували, не цікавились станом його здоров`я, до будинку дитини не листували та не телефонували, не виявляли бажання повернути дитину на виховання в сім`ю. Відповідно до інформації Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.02.2019 року, згідно даних ІПС «Армор» [PERSON] притягалась до відповідальності за ч.1, 2, ст. 185 КК України, ст. 178, ст. 184 КУпАП. Відповідно до інформації Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.05.2018 року, вагітну [PERSON] 04.05.2018 було госпіталізовано бригадою швидкої медичної допомоги з малолітнім [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків по вихованню дитини). Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» від 27.07.2018 року, доглядом та вихованням дитини займається бабуся дитини, [PERSON] , яка відвідує лікувальний заклад, виконує рекомендації лікарів. Відповідно до інформації служби у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації від 30.01.2019, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було госпіталізовано до медичного закладу м. Львова, у супроводі сторонньої особи, [PERSON] Мати дитини [PERSON] залишила дитину та поїхала в невідомому напрямку. За заявою бабусі, [PERSON] , малолітнього [PERSON] , тимчасово влаштовано на проживання до її сім`ї, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.01.2019 року за адресою [ADDRESS] створені належні умови для проживання та виховання дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач, як на підставу для позбавлення відповідачів батьківських прав, посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). В ході розгляду справи не встановлено наявності перешкод у спілкуванні матері та батька з дітьми. Протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] будь-якої участі у вихованні, утриманні, розвитку дітей не приймають, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за № 198 від 01.03.2019 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від своїх обов`язків по вихованню й утриманню дітей, тому їх належить позбавити батьківських прав. При цьому представник позивача просила суд під час постановлення рішення також про стягнення аліментів на утримання дітей. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Т.я. на час розгляду справи судом ще не визначена особа, яка буде піклуватися за дітьми після позбавлення батьківських прав, то суд позбавлений можливості стягнути аліменти на утримання дітей. Таким чином, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд відмовляє позивачу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial