Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання сина [PERSON] 22.09.1998р. народження щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня предявлення даного позову і до закінчення сином навчання. В обґрунтування позову покликалась на те, що рішення Стрийського міськрайонного суду від 07.03.2013р. розірваний шлюб між нею та позивачем, в якому вони перебували 16.09.1997р. Від цього шлюбу вона має сина [PERSON] 22.09.1998р. народження та дочку [PERSON] 10.01.2005р. народження. Син досягнув повноліття, але продовжує навчання - навчається в Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького на бюджетній денній формі навчання, яке закінчує в липні 2019р., у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати дітей, добровільно кошти їй на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований та має регулярний дохід. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив того, що неповнолітня дочка та повнолітній сина, який продовжує навчання, перебувають на утриманні позивачки, тому він згідний сплачувати останній аліменти на утримання обох дітей в розмірі, що не перевищує 1/3 частину його заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При призначенні аліментів, відповідно до\~ст. 182 СК України\~та роз'яснень, що містяться в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у пунктах 15-17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття й способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. У разі недосягнення такої домовленості, той з батьків, з яким проживає дитина має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів в користь дитини, які присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька чи матері або у твердій грошовій сумі й виплачуються щомісячно. З рішення Стрийського міськрайонного суду від 07.03.2013р. вбачається, що шлюб між сторонами, що був зареєстрований 16.09.1997р., розірваний. Із свідоцтва серії 1-СГ №002379 вбачається, що сторони є батьками [PERSON] 10.01.2005р. народження. Згідно із свідоцтвом про народження серії 1-СГ №097819 від 01.10.1998р. вбачається, що сторони є батьками [PERSON],22.09.1998р. народження. Відповідно до Довідки №788 від 28.10.2016р. [PERSON] навчається на другому курсі Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.. [PERSON] на бюджетній денній формі навчання та закінчує навчання в липні 2019р. Відповідач не заперечив, що обоє дітей проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття та повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Оскільки сторони не досягли домовленості щодо способу виконання відповідачем цього обов'язку, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки, з якою проживають обоє дітей, слід присудити аліменти: на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття; на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення сином навчання, але не дальше ніж до досягнення останнім двадцятитрирічного віку. Виходячи з вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial