Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи його тим, що 21 червня 2016 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по вул. Павліченка зі сторони вул. Шолом Алейхема в напрямку вул. Першотравнева неподалік буд.№22 по вул. Павліченка в м.Біла Церква Київської області та в порушення вимог правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування автомобілем, не врахував дорожню обстановку, не дотримав безпечної дистанції між своїм автомобілем та велосипедистом [PERSON], який рухався на велосипеді «Fischer» попутно, попереду автомобіля і виконував маневр повороту ліворуч та допустив наїзд на даного велосипедиста [PERSON] В результаті ДТП велосипедист [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №319/д від 03 жовтня 2016 року отримав легкі тілесні ушкодження. 14 липня 2016 року СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області відомості по факту ДТП, яке мало місце 21 червня 2016 року було внесено до ЄРДР за № 1201611003003579 за ст.286 ч.1 КК України. 11 жовтня 2016 року дане кримінальне провадження закрито за відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ст.284 КК України. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2016 року щодо [PERSON] закрито провадження по адміністративній справі в звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП України. В результаті вказаного ДТП [PERSON] зазнав матеріальної та моральної шкоди, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 5997,99 грн., моральну шкоду в розмірі 44000,00 грн., понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. В судове засідання позивач не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2016 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] рухався по вул. Павліченка зі сторони вул. Шолом Алейхема в напрямку вул. Першотравнева неподалік буд.№22 по вул. Павліченка в м.Біла Церква Київської області та допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] Відповідно до п.1.3, 1.4 постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10 жовтня 2001 р., учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.б. ч.2.3 Правил дорожнього руху). Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.б. ч.13.1 Правил дорожнього руху). На вказані вимоги водій [PERSON] уваги не звернув, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтрвалу, що стало причиною зазначеного вище ДТП за участі позивача [PERSON] В результаті ДТП велосипедист [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №319/д від 03 жовтня 2016 року отримав легкі тілесні ушкодження, підтвердженням чого слугує копія відповідного висновку. 14 липня 2016 року СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області відомості по факту ДТП, яке мало місце 21 червня 2016 року було внесено до ЄРДР за № 1201611003003579 за ст.286 ч.1 КК України, однак 11 жовтня 2016 року дане кримінальне провадження закрито за відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ст.284 КК України. Копія постанови про закриття кримінального провадження міститься в матеріалах справи. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2016 року щодо [PERSON] закрито провадження по адміністративній справі в звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП України. У звязку з отриманими в наслідок ДТП ушкодженнями позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міськаій лікарні №2 з 21 червня 2016 року по 01 липня 2016 року з діагнозом: забій пояснично-хрестового відділу позвонка з больовим синдромом. Краєвий перелом осцифицированої передньої звязки на рівні 4 позвонка. Масивні пілшкірні гематоми перинальної та ягодичної області. Крім того, після стаціонарного лікування позивач лікувався амбулаторно з 01 липня 2016 року по 15 серпня 2016 року. На лікування в наслідок ДТП Щмаков витратив кошти в розмірі 2997,99 грн., що підтверджується чеками на придбання необхідних медикаментів. В спричиненому відповідачем ДТП пошкоджено велосипед на якому рухався позивач, вартістю 3000,00 грн., які також підлягають відшкоджуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заподіяна матеріальна шкода у розмірі 5997,99 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як зазначено в розяснення наданих у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що в наслідок ДТП спричиненої відповідачем, [PERSON] зазначив моральних страждань оскільки його майно пошкоджено, а він сам витратив тривалий час на лікування, що потребувало від нього додаткових зусиль. В той же час, позивач не зміг належним чином довести ту обставину, що розмірі його моральних страждань складає саме 44000,00 грн., тому суд задовольняє цю вимогу частково, в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до приписів ст.79,88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача витрати понесені на сплату судового збору в розміру 640,00 грн. та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial