Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач 19 жовтня 2015 року, збільшивши вимоги заявою від 28.03.2016 р., звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, у якій зазначає, що вона перебувала з ним у шлюбі, від якого в сторін 28 квітня 1998 р. народилася донька [PERSON]. На підставі рішення суду №2-1524/09 із нього стягуються аліменти на користь відповідачки за цим позовом у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця. В подальшому рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 07.06.2012 р. за № 1813/2203/2012 (2/1813/426/2012) було змінено розмір стягуваних аліментів та стягнуто із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 1073 гривні 28 копійок. Рішенням Апеляційного суду Сумської обл. від 19.07.2012 р. (22-ц/1890/1488/12) рішення суду першої інстанції було змінене та визначено розмір стягуваних із відповідача на її користь аліментів у сумі по 500 грн. щомісяця. На даний час доньці виповнилось 17 років і вона навчається в навчальному закладі. Відповідач частково ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, аліменти сплачує з потугами, будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає. Він є фізично здоровим, що дає йому можливість утримувати власну доньку на більш належному рівні. На даний час зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, що тягне за собою збільшення витрат на задоволення потреб дитини. З огляду на викладене, а також у звязку з тим, що на даний час збільшився рівень прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, на утриманні інших осіб не має, а вона особисто не здатна за власні кошти належним чином утримувати дитину, прохала змінити розмір стягуваних аліментів та визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) та 3% річних у розмірі 6325 грн. 15 коп. та понесені нею судові витрати. Також позивачкою були понесені додаткові витрати на навчання доньки на загальну суму 1169,37 грн., як-то придбання дизпалива й бензину на проходження практики та витрати на платні підготовчі курси й переїзд громадським транспортом до місця їх проведення. Які також прохала стягнути на її користь із відповідача. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 31.05.2016 р. вимоги позивачки у частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних за прострочення сплати аліментів у розмірі 473,54 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України та збільшення розміру стягуваних аліментів до 1000 гривень щомісяця, були залишені без розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник доводи заяви підтримали із підстав викладених у позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що на даний час значно зросли витрати на навчання доньки в ліцеї (як-то, необхідність придбання пального для проведення практичних занять, придбання інструменту, збори на потреби ліцею, тощо). Також зросли витрати на сплату комунальних послуг, харчування. Відповідач окрім нерегулярної сплати аліментів взагалі будь-якої допомоги не надає. Їй відомо, що відповідач неофіційно працює у будівельних компаніях та має пристойний дохід. Вона особисто на даний час не працює, хоча на час винесення попереднього рішення мала постійне місце роботи та отримувала мінімальний дохід. Зараз сімя існує за рахунок домашнього господарства. Представник додатково пояснив, що аліментні зобовязання відповідач виконував несвоєчасно, також він не сплачував індексацію. Питання щодо нарахування аліментів без урахування індексу інфляції виникло навесні 2015 р.. Нарахована сума пені складається із зазначених витрат. Крім того, банком знімались гроші із суми сплачених аліментів за надані послуги внаслідок чого позивачка отримувала меншу суму. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що на даний час відповідач переніс оперативне втручання на серці через перенесений ним інфаркт, що підтверджується відповідними документальними доказами. Через це він не може працювати та отримувати дохід. Тяжка хвороба тягне за собою значні витрати. Через це не може сплачувати аліменти у більшому розмірі, як про це прохає позивач. Відповідач завжди регулярно сплачував аліменти відповідно до судового рішення. Будь-яких довідок із наявною заборгованістю до нього не доводилось, отже будь-яких порушень з боку відповідача не існує. Державний виконавець ВДВС Охтирського МРУЮ [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на даний час виконавче провадження із приводу стягнення із відповідача аліментів на користь позивачки перебуває у неї на виконанні. Раніше воно перебувало на виконанні у іншого виконавця. Відповідач сплачував аліменти із моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. На даний час до неї кожного місяця приходить матір відповідача та цікавиться ходом сплати аліментів її сином. Коли вона доводила до її відома наявність сум заборгованості по індексації (індексація нараховується пізніше після сплати аліментів за поточний місяць), остання сплачує ці аліменти в наступну індексацію. Не може сказати про те що відповідач будь-яким чином ухиляється від сплати аліментів. На даний час заборгованість по аліментах у відповідача відсутня. Довідка у якій вказано про наявність у відповідача боргу у сумі 443 грн. видана помилково, зазначеної заборгованості не було. На даний час у відповідача навіть виникла переплата по сумі нарахованих інфляційних. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 14.09.1996 р. [PERSON] народилася 28 квітня 1998 р. у зареєстрованому шлюбі сторін, походження її від [PERSON] підтверджується даними про батька, занесеними в установленому порядку в актовий запис про народження дитини. Шлюб між сторонами було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис за №103 від 13.10.2009 р.. Зазначена обставина підтверджується копією відповідного свідоцтва від 09.12.2009 р. 1-БП №038329. Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 07.06.2012 р. за № 1813/2203/2012 (2/1813/426/2012) було змінено розмір стягуваних аліментів та стягнуто із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 1073 гривні 28 копійок. Рішенням Апеляційного суду Сумської обл. від 19.07.2012 р. (22-ц/1890/1488/12) рішення суду першої інстанції було змінене та визначено розмір стягуваних із відповідача на її користь аліментів у сумі по 500 грн. щомісяця. На даний час неповнолітня [PERSON] змінила прізвище на «Павлова», що підтверджується копією відповідного свідоцтва 1-БП №005089 від 06.06.2014 р. Позивачка [PERSON] також змінила прізвище на «Павлова», що підтверджується копією відповідного свідоцтва 1-БП №005090 від 06.06.2014 р., вона у Охтирському центрі зайнятості не зареєстрована. Неповнолітня [PERSON] навчається в ДНЗ «Охтирський центр ПТО» за професією «Слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, водій автотранспортних засобів за державним замовленням на денній формі навчання. За період із 01.09.2013 р. по 31.12.2015 р. вона отримала стипендію у розмірі 1028,42 гривні. За місцем навчання характеризується позитивно. Неповнолітня [PERSON] у 2015 р. одного разу зверталась до лікаря педіатра за наслідками якого їй було призначене амбулаторне лікування (а.с. 57) Позивачкою були надані чеки: від 28.01.2016 р. на придбання 20 л. дизельного пального на суму 300 грн. та на придбання 20 л. бензину а-92 на суму 339 грн.; від 15.03.2016 р. на придбання 10 л. бензину а-92 на суму 179,90 грн.. Крім того, позивачкою надано довідку про те, що [PERSON] навчалась на платних підготовчих курсах Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського та придбала методичної літератури на суму 80 грн. та квитанції про внесення оплати за курси від 13.10.2015 р. на суму 200.00 грн., від 17.12.2015 р. на суму 100.00 грн., від 17.12.2015 р. на суму 100.00 грн., від 17.12.2015 р. на суму 100.00 грн., від 2.02.2016 р. на суму 200.00 грн., від 17.03.2016 р. на суму 100.00 грн., а також квитки про переїзди громадським транспортом до м. Харків та повернення до м. Охтирка: 24.09.2015 р. - 74.94 грн. 26.09.2015 р.- 8.88 грн., 28.10.2015 р. - 74.94 грн., 31.10.2015 р. -72.25 грн., 28.11.2015 р. - 62.05 грн., 29.11.2015 р. - 71.25 грн., 18.12.2015 р. - 73.74 грн., 19.12.2015 р. - 71.25 грн., 30.01.2016 р. - 73.74 грн., 31.01.2016 р. - 57.00 грн.. Відповідач [PERSON] починаючи із 19.10.2015 р. перебував на лікуванні з приводу обширного інфаркту міокарда передньої стінки лівого шлуночка, атеросклерозу коронарних судин, атеросклеротичного кардіосклерозу. Із цього приводу він також перебував на лікуванні в інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, йому було проведене оперативне втручання (а.с. 85, 118, 151-153) Будь-які відомості щодо наявності у відповідача [PERSON] доходів у Охтирській, Шепетівській ДФСУ та ДФСУ м. Києва відсутні. Як визнають сторони у судовому засіданні, дитина на даний час проживає разом із матірю. Так, відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена статтею 196 СК України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивач подала розрахунок заборгованості, згідно з яким неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 7479,58 грн. При цьому позивач виходила з того, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. При вирішенні спору стосовно стягнення на користь позивачки неустойки за несвоєчасну сплату аліментів суд виходить з наступного. Згідно положень Сімейного кодексу України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості загалом, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось перерахування і виплата аліментів. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України №6-94цс-15 від 01.07.2015 р. і є обовязковим для застосування відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Позивачка оскаржувала довідку розрахунок заборгованості по аліментах [PERSON] за №928/02-37/1 від 07.08.2015 р. проведений державним виконавцем ВДВС Охтирського МРУЮ [PERSON] Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 28.03.2016 р. її вимоги у цій частині були залишені без розгляду. З огляду на викладене, суд приймає до уваги зазначену довідку, як таку, що складена відповідно до закону та обєктивно відображає стан нарахування та погашення відповідачем заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином, беручи до уваги довідку-розрахунок №928/02-37/1 від 07.08.2015 року (а.с. 34-36), інформацію про відкриття виконавчого провадження (а.с. 61) та виходячи з вимог ст. 196 СК України, суд приходить до висновку, що неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів слід нараховувати з часу набуття рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, тобто з 19 липня 2011 року, а розмір неустойки (пені), яку слід стягнути із [PERSON] слід вираховувати до дати погашення ним суми простроченого боргу, тобто до 10.09.2012 р., виходячи з наступного розрахунку відповідно до такої формули: Р = s * р * Q, де Р - сума пені; s - сума заборгованості; р - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення. Розрахунок пені: за липень 2012 року: 209,67*1%*12 = 25,16 грн.; за серпень 2012 року: 500*1%*31=155 грн.; за вересень 2012 року: 500*1%*9=45 грн.; Таким чином, загальна сума неустойки (пені) згідно з розрахунком становить 225.16 грн. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів підлягає стягненню із [PERSON] у сумі 225 гривень 16 копійок згідно із вище проведеним розрахунком. Суд також не приймає до уваги доводи позивача про необхідність нарахування пені на нараховану заборгованість по індексації, оскільки за минулий період державним виконавцем індексація боржника належним чином не доводилась, (відсутні будь-які відомості у матеріалах виконавчого провадження про доведення до нього довідок розрахунків зі сплати аліментів із урахуванням інфляційних) а після її доведення державним виконавцем до боржника (травень 2015 р.) він повністю погасив всю суму. В подальшому окремо зроблені інфляційні нарахування, що зазначені у довідці, відповідач не сплачував, оскільки мала місце переплата боргу. Дані обставини підтвердила у судовому засіданні державний виконавець в провадженні якої перебуває виконавче провадження. Про неналежне нарахування боргу з урахуванням індексації із вини державного виконавця, а не боржника, свідчить також наявні у матеріалах виконавчого провадження довідки розрахунки по сплаті аліментів без нарахування індексації, ухвала суду за зверненням державного виконавця щодо розяснення порядку нарахування індексації датована лютим місяцем 2013 року. Отже, зазначені обставини свідчать про відсутність вини боржника щодо не своєчасної сплати нарахувань по індексації. Не погоджується суд також із доводами позивача про наявність підстав для нарахування пені через не повну сплату позивачем аліментів шляхом переказів готівки відділення банку у звязку із відрахуванням банком із зазначеної суми відповідних комісій за послуги. Дані обставини повністю спростовуються наявними у матеріалах виконавчого провадження квитанціями про щомісячну сплату аліментів у повному розмірі, виписками по картковому рахунку позивачки (а.с. 22-28), вищезазначеною довідкою розрахунком по сплаті аліментів. При вирішенні вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд виходить із наступного. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.) Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналізуючи вищенаведені докази суд прийшов до висновку, що навчання на підготовчих курсах спрямоване на загальноосвітній розвиток дитини, дає більш поглиблені в порівняні з шкільною програмою знання і спрямоване на позитивну реалізацію дитиною свого права на безоплатну вищу освіту, тому сума витрат (1520,04 грн.) на підготовчі курси, придбання методичної літератури та на проїзд до місця навчання слід віднести до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України. Під час несення даних витрат [PERSON] була неповнолітньою. Разом із тим, суд не приймає до уваги надані позивачем квитанції про придбання пального для проходження практики в НЗ «Охтирський центр ПТО», оскільки нею не надані належні та допустимі докази того, що проходження неповнолітньою [PERSON] практики потребувало зазначених витрат і що ці витрати були проведені саме для зазначених цілей. Суд враховує ту обставину, що обоє батьків на даний час не мають офіційного місця роботи. Проте відповідач переносить тяжке захворювання серця, переніс вартісне оперативне втручання та потребує подальшого лікування, у звязку із чим має обмежену працездатність. Зазначені обставини суд вважає істотними та враховує при визначенні розміру участі батька у несенні додаткових витрат на дитину. Із огляду на викладене суд визначає розмір участі батька у додаткових витратах - ? частину від загальної суми, що становить 506 грн. 68 коп. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] були понесені судові витрати у виді витрат на правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як передбачено ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи 16 жовтня 2015 року між [PERSON] та ПП [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права - юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 21, вбачається що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і межах даного договору в сумі 1500 грн. одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між [PERSON] та [PERSON] відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та квитанцією від 16.10.2015. Матеріалами справи підтверджується, що фахівцем в галузі права [PERSON] на користь [PERSON] складались позовна заява та письмові заяви, [PERSON] знайомився з матеріалами справи в суді та надавав консультацію, приймав участь у судових засіданнях. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду на викладене, матеріалами справ повністю підтверджена сума понесених позивачкою судових витрат на правову допомогу. Також позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. З урахуванням положень ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи зазначену позивачкою в заяві ціну позову та, виходячи із того, що всі вимоги позивачки були задоволені на 08,46 %, то на її користь із відповідача підлягає стягненню 168 грн. 12 копійок понесених нею судових витрат. На підставі викладеного та ст. ст. 181, 182, 184, 185, 196, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial