Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 04 вересня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN81АR03110138, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 120 874 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2014 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки. Відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 16 листопада 2012 року у розмірі 83 714,25 грн., яка складається: 26 405,92 грн. - заборгованість за кредитом, 8 672,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 20 061,46 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 28 574,42 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом. Просили стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DN81АR03110138 від 04 вересня 2007 року у розмірі 73 714,25 грн., судові витрати по справі, а також стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10 000 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсон від 04 жовтня 2012 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81АR03110138 від 04 вересня 2007 року станом на 25 липня 2011 року у розмірі 51 610,50 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25 610,92 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 5 547,96 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 12 840,18, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 7 611,44 грн. Дане рішення суду набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Херсонської області від 14 лютого 2014 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2013 року. До вказаних правовідносин суд застосував положення ст.ст.526,553,1054 ЦК України. Посилаючись на вимоги ст. 61 ЦПК України, а також на те, що позивач, повторно звернувшись із позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту, не надав перерахунок заборгованості за кредитом з урахуванням сплаченої заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, набрання законної сили рішенням суду про стягнення боргу за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільно чи примусово) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені за несвоєчасну сплату кредиту. При цьому кредитний договір не розірвано і він продовжує діяти. Це не суперечить і роз'ясненням, викладеним у абзаці 1 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" . З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № DN81АR03110138, за яким остання отримала від банку кредит у сумі 120 874 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2014 року. За правилами ст.ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому не є припиненим і договір поруки, відповідно до вимог ст.559 ЦК України. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 16 листопада 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 83 714,25 грн., яка складається з: 26 405,92 грн. - заборгованості за кредитом, 8 672,45 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 20 061,46 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 28 574,42 - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Посилаючись на те, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсон від 04 жовтня 2012 року вже було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81АR03110138 від 04 вересня 2007 року у розмірі 51 610,50 грн., суд першої інстанції не з'ясував, чи виконане зазначене рішення та у якій частині. Із наданої в апеляційній інстанції довідки ВДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон в рахунок погашення боргу стягнуто лише 1493,65 гривень, тобто рішення суду першої інстанції виконане лише на незначну суму. І ця обставина не виключає можливості коригування суми загальної заборгованості за кредитним договором у процесі виконання рішення суду. Крім того, при ухваленні рішення, судом не враховано, що заборгованість за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсон від 04 жовтня 2012 року по кредитному договору стягнута з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 25 червня 2011 року, тоді як з даним позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 20 листопада 2012 року. Договір не є розірваним чи припиненим, а тому відповідно до його умов продовжуються нарахування на суму боргу за кредитом, відповідно до цього договору. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. Підлягає також стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 837,14 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з урахуванням понесених ним витрат, пропорційно стягнених із відповідачів грошових сум.. На підставі наведеного,

Outcome: partial