Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з 1982 року по 2013 рік він був членом автогаражнго кооперативу «Олімпієць», а з 2003 року по 2010 рік перебував у складі ревізійної комісії. Протягом всього часу в кооперативі, завжди сплачував членські внески та інші обов'язкові платежі,а також вкладав особисті кошти на його розвиток. На загальних зборах членів кооперативу 23.09.2010 року головою кооперативу повторно був обрайни [PERSON], а членами правління було обрано [PERSON], [PERSON], [PERSON] (помер) і [PERSON] Вказані особи, як виконавчий орган кооперативу, до цього часу не провели і відмовляються проводити загальні збори членів кооперативу. Самовільно без рішення загальних зборів, що є вищим органом управління кооперативу, розпоряджаються і користуються грошовими коштами членів кооперативу, що в свою чергу є порушенням положень передбачених Статутом АГК «Олімпієць». 12.04.2013 року позивач звернувся до голови кооперативу «Олімпієць» і членів правління з письмовим запитом про надання інформації з приводу діяльності правління кооперативу. Не отримавши відповіді на інформаційний запит, через шість місяців позивачу було надіслано виписку з протоколу правління від 19.09.2013 року, про те, що [PERSON] виключений із членів кооперативу за начебто заподіяну матеріальну шкоду розмірі 100 000 грн. Відповідно до повідомлення слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, капітана міліції Порядіна О.Ю. від 12.03.2014 р. ніякою матеріальної шкоди АГК «Олімпієць» позивачем не нанесено, а отже рішення правління кооперативу є не законним і порушує права позивача як члена кооперативу. Окрім того, голова кооперативу, не дає можливості вільно користуватись гаражем, вільно виїжджати і заїжджати автомобілем на територію кооперативу. Крім того, [PERSON] розповсюджує неправдиві дані, що позивач нібито був поганим працівником в організаціях де він працював, що його постійно звільняли з роботи, що позивач нікчемна людина. Своїми діями [PERSON] принизив честь, гідність і ділову репутацію позивача, як члена кооператив, і як особи, яка виконує громадські доручення. Голова кооперативу [PERSON] своїми наклепами та члени правління [PERSON] і [PERSON] своїми протиправними діями при прийнятті рішення завдали позивачу моральну шкоду, яка виразилась в моральних страждання, погіршила його ділову репутацію та можливості користуватися гаражем і земельною часткою, яка є в колективній власності на землю. Тому позивач просив скасувати рішення правління автогаражного кооперативу «Олімпієць» від 19.09.2013 року про виключення [PERSON] із членів Кооперативу. Зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] надати письмові відповіді на запит від 12.04.2013 р. Відшкодувати нанесену позивачу моральну шкоду: з [PERSON] - 3000 грн., з [PERSON] - 1500 грн., з [PERSON] - 1500 грн. Стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. 17.06.2014 року до суду надійшла заява від відповідача АГК «Олімпієць», в якій зазначалось що відповідач не визнає позовні вимоги, та просить суд проводити розгляд справи у відсутності представника АГК «Олімпієць». 17.06.2014 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] в якій він просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали учать у розгляді справи та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 01 червня 2004 року за № 99, Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради було зареєстровано статут автогаражного кооперативу «Олімпієць», що був затверджений загальними зборами гаражного кооперативу «Олімпієць» від 21 березня 2004 року. Позивач [PERSON] був членом автогаражного кооперативу «Олімпієць». Згідно з виписки з протоколу правління АГК «Олімпієць» від 19.09.2013 року, члени правління постановили включити з членів кооперативу [PERSON] за заподіяну матеріальну шкоду кооператив, яку він наніс кооперативу у розмірі 100 000 грн. Згідно протоколу членів правління АГК «Олімпієць» від 06.11.2013 р. вирішено рішення правління про виключення [PERSON] залишити в силі, результативну частину рішення правління АГК «Олімпієць» змінити як помилкову а саме з «виключення гр-на [PERSON] за заподіяння шкоди АГК «Олімпієць» в розмірі 100 000 ста тисяч гривень» на «виключення [PERSON] з членів АГК «Олімпієць». Згідно ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до ст. 8 даного закону, статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Стаття 15 Закону України «Про кооперацію» визначає що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить зокрема: затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства Згідно статті 7 статуту АГК «Олімпієць» рішення про припинення членства в кооперативі приймається загальними зборами членів кооперативу за поданням правління кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення правління АГК «Олімпієць» від 19.09.2013 р. про виключення з членів кооперативу [PERSON], є таким що суперечить статуту даного кооперативу та положенням Закону України «Про кооперацію», оскільки тільки до повноважень загальних зборів членів кооперативу відносить питання щодо припинення членів кооперативу. Таким чином, дане рішення правління АГК «Олімпієць» від 19.09.2013 року, є таким що порушує права позивача, а отже підлягає скасуванню в судовому порядку. У вимогах позивача щодо зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] надати письмові відповіді на запит від 12.04.2013 року, суд відмовляє оскільки дані вимоги поставлені до фізичних осіб, а не як до відповідачів по справі членів правління АГК «Олімпієць». Крім того, [PERSON] взагалі не є учасником по справі, до якого заявлені позовні вимог. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, відмовляє у вимогах позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди, окільним не надано суду доказів того, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних, за яких обставин вони були йому заподіяні, та з чого позивачу виходив зазначаючи відповідні розміри морального відшкодування. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. суд покладає на відповідача АГК «Олімпієць», пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 23, Цивільного кодексу України, Закону України «Про кооперацію», та

Outcome: partial