Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить скасувати наказ № 295 Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 28.12.2015 року про призначення їй стягнення у вигляді догани; скасувати наказ №33 Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 17.02.2016 року про звільнення її з посади завгоспа Богуславської [PERSON] ступенів №2 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та прийняти рішення про поновлення її на роботі на посаді завгоспа Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 з 17 лютого 2016 року. Також просить стягнути із Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона з 01 серпня 2005 року працювала в Богуславській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 на посаді заступника директора школи з господарської частини. 17 лютого 2016 року її було звільнено із займаної посади на підставі наказу директора Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 17.02.2016 року №33 по п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання без поважних причин покладених обовязків згідно посадових обовязків та правил внутрішнього трудового розпорядку. Вказаний наказ про звільнення її з роботи є незаконним, оскільки зі змісту наказу не видно, за які саме систематичні порушення трудової дисципліни її було звільнено з роботи. Директор школи [PERSON] при видачі наказу вирішив, що за подію, що мала місце 08 лютого 2016 року на уроці фізкультури, коли обвалилася зі стелі штукатурка у спортивному залі школи, повинна відповідати позивач замість того, щоб обмежити проведення уроків фізкультури у спортивному залі, який є аварійним. В той же час комісією школи (до складу якої позивачка не входила) спортивний зал, який закріплений за вчителем [PERSON], було визнано придатним для проведення уроків фізкультури і його стан був задовільний, що підтверджено актом перевірки стану підготовки школи до 2015-2016 навчального року. Про аварійність спортивного залу було відомо керівництву школи і з цього приводу неодноразово складалися відповідні акти та направлялися до відділу освіти Богуславської РДА, направлялися неодноразово листи до районної ради з проханням виділити з районного бюджету кошти на ремонт, однак кошти так і не виділялися. Щодо висновку директора школи про систематичне невиконання завгоспом [PERSON] без поважних причин покладених обовязків згідно посадових обовязків та правил внутрішнього трудового розпорядку, позивачка зазначає, що за весь період роботи до неї адміністрацією школи було застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, а саме наказом №295 від 28 грудня 2015 року було застосовано стягнення у вигляді догани за неналежний контроль підлеглих працівників, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, що несе за собою матеріальні витрати. Даний вид стягнення був застосований до неї у звязку із тим, що 25 грудня 2015 року у гардеробі школи у декількох учнів виявили порвані по шву із внутрішньої сторони курточки. Вона (позивачка) та гардеробниця [PERSON] дали письмові пояснення, в яких чітко вказано про те, що коли учні забирали верхній одяг, то жоден не звернувся до гардеробниці з питанням пошкоджених речей, самих пошкоджених курточок, ні позивачка, ні гардеробниця не бачили. Її вини у даному випадку не має, оскільки відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» №1205 від 06.12.2010 року чітко передбачено, що посада гардеробника у кількості одного вводиться за наявності обладнаного гардеробу на 200 окремих місць. На сьогоднішній день у школі навчається 400 учнів, а це означає, що посад «гардеробник» повинно бути дві. Крім того, адміністрацією школи достовірно не встановлено, коли саме було пошкоджено курточки учнів. Можливо вони були пошкоджені навмисно, після того як були забрані із гардеробу, можливо здавалися до гардеробу вже порвані, оскільки [PERSON] вказала, що вона не мала фізичної змоги усі куртки передивлятися. Тому на переконання позивачки наказ про винесення їй догани є необгрунтованим, оскільки не містить чіткого посилання на пункти правил внутрішнього трудового розпорядку, які нібито порушила позивачка та якими встановлено функцію контролю гардеробниці при прийомі та видачі курток учням. У гардеробниці існує своя посадова інструкція, з якою вона під підпис ознайомлювалася та повинна належним чином виконувати, як цього вимагає законодавство. Також позивачка зазначає, що на порушення вимог ч. 3 ст. 149 КЗпП України директор Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 не врахував її попередню роботу, тяжкість проступку, якого фактично не було, та прийняв незаконне рішення про звільнення її з роботи, а тому згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП Україна вона повинна бути поновлена на роботі на попередній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та з відповідача має бути стягнута моральної шкода в розмірі 5000 гривень, так як вона перенесла моральні страждання, оскільки було грубо порушено її трудові права та інтереси, а також дискредитовано в очах інших працівників школи, батьків та учнів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивачка працюючи на посаді завгоспа школи не виконувала належним чином свої посадові обовязки, що привело до негативних наслідків щодо технічного стану приміщень школи, в тому числі до аварійного стану спортивного залу школи, де 08 лютого 2016 року на уроці фізкультури обвалилася зі стелі штукатурка, що загрожувало життю та здоровю учнів. Крім того, [PERSON] не контролювала належним чином підлеглих їй працівників, що призвело до прикрого випадку в гардеробі школи, коли були пошкоджені курточки учнів. Враховуючи попередню роботу завгоспа [PERSON], яка негативно характеризувалась педагогічним колективом та батьками учнів, не виконувала належним чином свої посадові обовязки, він прийняв рішення про її звільнення. Представник відповідача - відділу освіти Богуславської РДА, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та підтримала позицію директора школи [PERSON] Суд, заслухавши позивачку і її представника, представників відповідачів, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] з 01 серпня 2005 року працювала в Богуславській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 на посаді заступника директора школи з господарської частини, що видно із копії трудової книжки на її імя. 28 грудня 2015 року наказом № 295 директора Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 було оголошено догану [PERSON] за неналежний контроль підлеглих працівників, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, що несе за собою матеріальні витрати. 17 лютого 2016 року [PERSON] було звільнено із займаної посади завгоспа на підставі наказу № 33 директора Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 по п. 3 ч. 1 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання без поважних причин покладених обовязків згідно посадових обовязків та правил внутрішнього трудового розпорядку. Конкретні підстави звільнення позивачки з роботи в даному наказі не вказано. Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення чинного трудового законодавства України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно положень ст.ст. 147, 147-1, 148 КЗпП України: за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Пленум Верховного Суду України в п. 22, 23 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснив судам, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зі змісту наказу № 295 директора Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 28.12.2015 року вбачається, що позивачці [PERSON] було оголошено догану за неналежний контроль підлеглих працівників, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, що несе за собою матеріальні витрати. Суд вважає, що вказане дисциплінарне стягнення було накладене на позивачку безпідставно, оскільки її провини в тому, що 25 грудня 2015 року у гардеробі школи у декількох учнів виявили порвані по шву із внутрішньої сторони курточки, не було встановлено. Згідно п. 3.8 Посадової інструкції завідуючої господарством школи на позивачку було покладено обовязок спрямовувати та координувати роботу підпорядкованого їй технічного обслуговуючого персоналу школи, вести облік робочого часу цієї категорії працівників. Функції контролю за роботою підпорядкованого їй технічного обслуговуючого персоналу школи на неї не було покладено. Крім того, дирекцією школи достовірно не було встановлено, коли саме було пошкоджено курточки учнів та хто був причетний до пошкодження одягу. Не встановлено цей факт і під час судового розгляду даної справи. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» №1205 від 06.12.2010 року передбачено, що посада гардеробника у кількості одного вводиться за наявності обладнаного гардеробу на 200 окремих місць. Натомість, у Богуславській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 навчається більше 400 учнів, а тому посад «гардеробник» мало бути дві, що давало б можливість належним чином виконувати свої обовязки гардеробнику школи. Згідно п. 4.1 Посадової інструкції гардеробника школи, гардеробник має право на обладнання робочого місця (гардеробної) згідно з встановленими нормами, які забезпечують можливість виконання ним посадових обовязків. Згідно п. 5.2 Посадової інструкції гардеробника школи, гардеробник несе повну матеріальну відповідальність у випадку втрати або псування речей, зданих на зберігання, на основі письмового договору про повну матеріальну відповідальність, якщо не доведе, що збитків завдано не з його вини. Під час судового розгляду справи встановлено, що письмовий договір про повну матеріальну відповідальність з гардеробником школи [PERSON] не було укладено. Враховуючи викладене суд вважає, що вказані недоліки у роботі гардеробника школи могли вплинути на належне виконання гардеробником [PERSON] своїх трудових обовязків, але сторона відповідача не довела в судовому засіданні, що недотримання вимог наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» №1205 від 06.12.2010 року, вимог Посадової інструкції гардеробника школи, було вчинене з вини завгоспа [PERSON] За наявності вищевикладених підстав, суд приходить до переконання про незаконність накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] у виді догани відповідно до наказу директора Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 28.12.2015 р. № 295. Оскільки цей наказ є незаконним, то як наслідок і наказ №33 від 17.02.2016 року про звільнення [PERSON] з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним, оскільки відсутня систематичність порушення позивачкою трудової дисципліни. Крім того, суд вважає, що наказ директора Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 17.02.2016 року про звільнення з роботи [PERSON] є незаконним також з тих підстав, що в ньому не зазначено конкретних фактів порушення трудової дисципліни позивачкою, за які її звільнено з роботи, та не встановлено її провину в тому, що 08 лютого 2016 року на уроці фізкультури обвалилася зі стелі штукатурка у спортивному залі школи саме з вини [PERSON] В той же час комісією школи (до складу якої позивачка не входила) було складено акт 11 серпня 2015 року, в якому зазначено, що спортивний зал, який закріплений за вчителем [PERSON], було визнано придатним для проведення уроків фізкультури і його стан був задовільний. Про аварійність спортивного залу було відомо керівництву Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 і з цього приводу 16.11.2015 року було складено відповідний акт, який було затверджено директором школи. Оскільки оспорювані позивачкою накази відповідача прийняті з порушенням вимог трудового законодавства, то вони підлягають скасуванню, а [PERSON] поновленню на посаді завгоспа Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 з 17 лютого 2016 року (ч. 1 ст. 235 КЗпП України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Відповідно до розділу ІІ Постанови КМУ "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року № 100 із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266 обчислення середньомісячної заробітної плати проводиться виходячи із виплат за останні 2 календарні місяці роботи, які передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно розділу ІІІ Постанови усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи кількість робочих днів у грудні 2015 року та січні 2016 року ( 42 дні), беручи до уваги довідку, видану відділом освіти Богуславської РДА про заробіток [PERSON] за вказаний період (3561,12 грн.), суд визначає середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення, який становить 5680,93 грн. ( 3561,12 : 42= 84,79 грн. х 67 = 5680,93 грн.). Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, оскільки для застосування положень ст. 237-1 КЗпП України необхідно встановити факт, що порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, але позивачкою доказів на підтвердження цих фактів не надано суду. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог необхідно стягнути із Богуславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 на користь [PERSON] 586 гривень 37 коп. судових витрат по сплаті судового збору та 1436 гривень 13 коп. судових витрат по оплаті правової допомоги адвоката. Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial