Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказано, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06.07.2017 відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16\~000, 00 грн. Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами, Тарифами банку складає кредитний договір. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.06.2020 утворилася заборгованість у розмірі 20481,23 грн., з яких: 14290,63 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6190,60 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 06.07.2017. ІІ. Процедура та позиції сторін 21.09.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засіданні, які були призначені на 15.10.2020, 09.11.2020, 07.12.2020 не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Одночасно з подачею позовної заяви представник позивача подав заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді та клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У надісланій на адресу суду відповіді на відзив, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, зокрема, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором; виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, а відтак є належним та допустимим доказом по справі, який, в свою чергу, підтверджує наявність зверненої до стягнення заборгованості. 15.10.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що з 30.05.2020 по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом, а відтак вважає що нарахування відсотків за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам законодавства, а саме ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України № 1275-VII від 20.05.2014), відповідно до якої військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. В судовому засіданні відповідач заперечила проти позовних вимог в частині стягнення з неї заборгованості за відсотками, пославшись на свій статус військовослужбовця. Разом з тим, щодо стягнення тіла кредиту в сумі 14290,63 грн не заперечила. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 611 ЦК Українив разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України № 1275-VII від 20.05.2014)військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 06.07.2017 [PERSON] підписала анкету- заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на підставі якої отримала кредитну картку (а.с. 14). Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а підписана нею заява не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та неустойки. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості відповідача за договором від 06.07.2017 станом 17.06.2020 становить 20481,23 грн., з яких: 14290,63 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6190,60 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Виписка по рахунку за договором від 06.07.2017 свідчить про користування [PERSON] кредитними коштами, підтверджує їх отримання відповідачем та наявність заборгованості. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] не повернула банку фактично отримані та використані нею кошти, визнання останньою заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх порушених прав шляхом стягнення з відповідача отриманої суми кредитних коштів в розмірі 14290,63 грн. Позовні ж вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно з Указом Президента України від 17.03.2014№303/2014"Прочасткову мобілізацію" з 17.03.2014 року на території України було запроваджено особливий режим. Відповідач є військовослужбовцем та по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 30.05.2018, витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 30.05.2018 №34-РС, довідки №440/12 від 06.06.2018, №628/248 від 08.07.2019, №628/370 від 21.01.2020). З врахуванням викладеного, положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України № 1275-VII від 20.05.2014), оскільки відповідач є військовослужбовцем, суд вважає, що нарахування до відповідача відсотків за користування кредитом, не відповідає вимогам закону, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно зі статтями12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1ст. 84 ЦПК України). Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані сторонами на обґрунтування заявлених вимог та заперечень, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14290,63 грн відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 06.07.2017. В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1471,40 грн.

Outcome: partial