Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2014 року. Від шлюбу мають дитину\~[PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину та матеріальної допомоги добровільно не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача, остання не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому теж має право на утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину та заперечував проти стягнення аліментів на дружину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO].\~ Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та забезпечити їй рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, однак при вирішенні питання розміру аліментів суд врахував ту обставину, що відповідно до ч. 2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свою дитину, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх різновидів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання. У відповідності до ч.2\~ст.84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вимога про стягнення аліментів на утримання дружини не підлягає задоволенню, оскільки на момент ухвалення рішення дитина досягла трирічного віку. Крім того, належними та допустими доказами, було підтверджено те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на дружину, оскільки перебуває в іншому шлюбі, має на утриманні новонароджену дитину, має поранення та потребує лікування та реабілітації. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 грн.\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial