Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після смерті останньої залишилось майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Оскільки вона є єдиною, хто прийняла спадщину після смерті мами, просила визнати за собою право власності на 1/2 частину даного житлового будинку. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2016 року провадження у даній цивільній справі було відкрите. 01 грудня 2017 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про витребування спадкових справ, заведених після смерті [INFO] [PERSON] - батька позивача та після смерті [INFO] [PERSON] - матері позивача. Також судом до участі у справі була залучена третя особа без самостійних вимог [PERSON]. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2017 року витребувано інвентаризаційну справу на спірний житловий будинок, з Управління державної міграційної служби України - документування паспортом України померлих [PERSON] та [PERSON] по формі А, у третього особи [PERSON] - домову книгу про кількість зареєстрованих осіб на момент смерті [PERSON] та [PERSON] 19 лютого 2018 року представником третьої особи адвокатом [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності (а.с.111) та заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позову (а.с.112). Богунським районним судом м. Житомира задоволена заява позивача від 31 травня 2018 року про допит свідка [PERSON] (а.с.123). 26 вересня 2018 року Богунським районним судом м. Житомира залучено у якості третьої особи [PERSON] 28.09.2018 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, де статус третьої особи [PERSON] був змінений на відповідача замість Житомирської міської ради. В судове засідання 30 .11. 2018 року учасники справи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач та представник позивача просили позов задовольнити, не заперечували проти розгляду справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог, просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутність, подала в якості додатку заяву про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог, просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Від представника відповідача - Житомирської міської ради Сищук Н.М. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала (а.с.34). На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що мати позивача -[PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 червня 2016 року (повторно) (а.с.7). [INFO] помер батько позивача- [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 травня 2016 року (а.с.5) Померлі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 18.09.1958 р., що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про іншого з подружжя (а.с.6). Згідно матеріалів інвентарної справи № 9338 об"єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстрований за [PERSON], про що 31.10.1968 року зроблено відповідний запис в реєстровій книзі № 38( а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, частки є рівними. За таких обставин житловий будинок у [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], останній належав їм у рівних частках. Позивач [PERSON], [INFO] та відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є дітьми померлої [PERSON], та померлого [PERSON] підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (а.с.12, 13, 48), показами свідка [PERSON], нотаріально посвідченою заявою [PERSON].( а.с.146). Позивач звернулася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON], а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 вересня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва через те, що остання не надала на дану частину будинку правовстановлюючих документів (а.с.10). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач просить визнати право власності на спадкове майно в 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Після смерті [INFO] [PERSON] - матері позивача відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку уза адресою м. [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлої були чоловік [PERSON] та діти померлої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] , які згідно показів свідка [PERSON] проживали разом з батьками та були неповнолітніми на момент смерті матері. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року, яка підлягає застосуванню при спадкуванні після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті матері, оскільки вступила в управління спадковим майном. Згідно з ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. [PERSON], який помер [INFO] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів другій дружини, [PERSON] - третя особа у справі. Спадкове майно, яке охоплюється заповітом [PERSON], складається з ? частини спірного житлового будинку, яким померлий володів на права спільної сумісної власності та 1/8 частини того ж будинку, яку він успадкував після своєї дружини разом із своїми дітьми. Суд не приймає визнання позову відповідачами [PERSON] та [PERSON], оскільки останні після смерті матері [PERSON] прийняли спадщину, кожен з них по 1/8 частині спірного будинку, шляхом вступу в управління спадковим майном, і не відмовилися від нього у встановлений законом строк та порядку. Вимога представника третьої особи про застосування строків позовної давності не заслуговує на увагу, оскільки правовідносини є триваючими, крім того третя особа не наділення правами щодо заявлення вимог про застосування строків позовної давності. Враховуючи, що позивач по справі у рівних частках з відповідачами успадкувала лише частину майна, яке залишилося після смерті її матері і розмір даної частки складає 1/8 частину спірного житлового будинку, суд приходить до висновку про задоволення позову лише в цій частині.

Outcome: partial