Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 27 березня 2018 року, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття та аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON], від цивільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 06.05.2018 року між нею та відповідачем відносини погіршились і вони розійшлись, син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №219920, який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 26.06.2018 №49. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини, визначені у ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Позивач не працює, дитина проживає з позивачем. Відповідач є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. В пункті 17\~ постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене та матеріальне становище сторін, визнання відповідачем розміру аліментів на утримання малолітнього сина, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини.\~ Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягненню дитиною трьох років суд зазначає наступне. Відповідно до ст..84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років.\~ Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Проживання\~однією сім'єю\~жінки та\~чоловіка без\~шлюбу не\~є підставою\~для виникнення\~у них\~прав та\~обов'язків\~подружжя.\~ Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя (ч.1 ст.36 Сімейного кодексу України). Позивач в позовній заяві зазначає, що перебувала з відповідачем в цивільному шлюбі, доказів укладення шлюбу з відповідачем до суду не надано. Отже, позивач не є особою (дружиною), яка в розумінні приписів ст.84 Сімейного кодексу України набула право на утримання від відповідача як чоловіка. Тому, незважаючи на визнання позову відповідачем, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 03.07. 2018 року. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial