Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У 1989 році [PERSON] побудував житловий будинок загальною площею 91,7 кв.м. в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області по вул. Радянська, №17. 15.06.2000 року [PERSON] помер. Позивачка будучи дочкою померлого та спадкоємцем на його майно, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON]Є від прийняття спадщини відмовилась, про що подала відповідну заяву. 28.07.2015 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній належно оформлений правовстановлюючий документ на вищевказаний будинок. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на цілий житловий будинок, загальною площею 91,7 кв.м., житловою площею 71,2 кв.м., що розташований за адресою: вул. Радянська №17, с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, 24412. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, однак до суду надали письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили справу слухати без їх участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.4), 15.06.2000 року помер [PERSON]. З довідки Війтівської сільської ради №271 від 10.06.2015 року (а.с. 6) вбачається, що після його смерті спадкоємцями є дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. При цьому з відомостей, вказаних нотаріусом у листі №568/01-16 від 28.07.2015 року (а.с.7) випливає, що із заявою про прийняття спадщини звернулась саме дочка померлого -[PERSON], а дружина подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак при зверненні до нотаріуса, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9), з якої вбачається, що отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок №17 по вул. Радянській в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області не є можливим у зв'язку з тим, що неналежно оформлений правовстановлюючий документ на вказане майно. При цьому з копії технічного паспорту (а.с. 13-18) та довідки №538 Війтівської сільської ради від 02.12.2009 року (а.с.8) вбачається, що описаний житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, головою якого був [PERSON],, а іншим членом двору [PERSON], однак право власності на будинок не оформлено. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Ст. 548 цього ж кодексу визначає, що особа приймала спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними лише в частині, так як в порядку спадкування вона може набути права власності лише на ту частку майна, яка належала померлому, а саме на 1/2 частину житлового будинку. При цьому відсутні докази того, що [PERSON] позбавлена можливості оформити належну їй частку житлового будинку в позасудовому порядку. Отже, позовні вимоги слід задовольнити лише частково.

Outcome: partial