Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], із 400 гривень до 1500 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2008 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 300 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2010 року збільшено розмір аліментів визначений рішенням суду від 07 травня 2008 року із 300 гривень до 400 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Однак, на даний час, вказана сума аліментів є незначною для належного утримання неповнолітніх дітей. Самостійно вона не взмозі забезпечити дітей усім необхідним, оскільки, з моменту ухвалення судового рішення з 2010 року по даний час витрати на утримання дітей суттєво збільшилися. При цьому вказує, що протягом останніх декількох місяців перед її зверненням до суду із вказаним позовом, від відповідача перестали надходити кошти по сплаті аліментів, у звязку із чим, станом на 01 листопада 2018 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, незважаючи на те, що він має постійне місце роботи, стабільний дохід та не має на утриманні інших неповнолітніх дітей. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки заборгованість по аліментах погашена ним 15 червня 2018 року, а тому твердження позивача про наявність у нього заборгованості станом на 01 листопада 2018 року є неправдивими. Також, зазначає, що не взмозі сплачувати аліменти у розмірі, який заявлено позивачем, а саме по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, оскільки він хворіє неврологічними захворюваннями, у звязку із чим потребує лікування. Внаслідок захворювання, після проходження військово-лікарською комісії 18 червня 2012 року його комісовано з УМВС, а тому, з огляду на стан здоровя він не має можливості працювати повний робочий день, у звязку із чим отримує незначні доходи. При цьому, значна сума коштів витрачається ним на лікування та проживання, крім того, на даний час у нього наявна заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг. З цих підстав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак її представник адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак його представник адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 липня 2008 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД №022713 виданим 30 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №457 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). Від шлюбу сторін 03 червня 2004 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №150292 виданим 14 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №1207) Також, 03 червня 2004 року від шлюбу сторін народилась дочка [PERSON], про що складено актовий запис №1207 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 14 червня 2004 року видано свідоцтво про народження серії 1-ИД №150293. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2008 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 300 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01 квітня 2008 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 18\~серпня 2010\~року позов\~[PERSON] до\~[PERSON] про\~збільшення розміру\~аліментів задоволено\~частково,\~збільшено розмір\~аліментів,\~визначений рішенням\~суду від\~07\~травня 2008\~року та\~стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень, на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та вирішено: позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом установлено, що неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають разом із матірю (позивачем по справі) [PERSON] за адресою: вул. Микулинецька, 120, м. Тернопіль. Вказане стверджується довідками про реєстрацію проживання особи, виданими Відділом реєстрації проживання особи. Згідно довідки про доходи, виданої 26 лютого 2019 року ТОВ «[PERSON] Т», [PERSON] з 25 жовтня 2017 року працює в ТОВ «[PERSON] Т» на посаді начальника відділення охорони, загальна сума його доходу за період з жовтня 2017 року по січень 2019 року становить 29997,98 гривень, сума сплачених аліментів за період з жовтня 2017 року по січень 2019 року складає 12800 гривень. Як убачається із свідоцтва про хворобу №129, виданого 18 червня 2012 року Військово-лікарською комісією УМВС України в Тернопільській області, при здійсненні медичного огляду у [PERSON] встановлено діагноз: хронічна вертеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбалгія з нерізко вираженим больовим синдромом, незначним порушенням функції, частотою загострень 1-2 в рік.Остеохондроз, деформуючий спондильоз шийного, грудного відділів хребта з незначним порушенням функцій. Хронічний бронхіт з рідкими загостреннями без порушення функцій дихання, ЛНО. Захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. [PERSON] обмежено придатний до військової служби. Також, із довідки №04 виданої 05 лютого 2019 року Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею слідує, що [PERSON] знаходився в денному стаціонарі з 16 січня 2019 року по 05 лютого 2019 року з діагнозом: хронічна в/г цервікалгія і люмбалгія з помірно вираженим больовим синдромом, стадія загострення. Рекомендації: спостереження невропатолога по місцю проживання. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №047621 виданого 11 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, 11 вересня 2008 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], про що складено актовий запис №1398 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно із ч. 3 ст. 18 \~ \~ \~ \~1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею \~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» установлено,\~що у\~2019\~році прожитковий\~мінімум для\~дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Таким чином, сума аліментів, яка сплачується відповідачем на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], зокрема по 400 гривень на кожну дитину, щомісячно, є значно меншою, ніж встановлений законом розмір аліментів, який не може становити менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та порушує права неповнолітніх дітей сторін на належний рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми аліментів, суд приймає до уваги розмір доходу відповідача [PERSON], а також наявність у нього захворювання, однак, зазначені обставини не позбавляють відповідача обовязку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей. Також, суд критично сприймає, викладені у відзиві на позов обставини, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову щодо наявності у нього заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та долучені на підтвердження цього копії квитанцій, оскільки вказані обставини жодним чином не спростовують обовязок відповідача, визначений у статті 180 Сімейного кодексу України щодо утримання ним своїх дітей до досягнення ними повноліття. Проаналізувавши встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що сума аліментів, яка стягується з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2008 року у сумі 300 гривень на кожну дитину, щомісячно та яка збільшена рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2010 року до 400 гривень на кожну дитину щомісячно, є недостатньою для належного та гармонійного розвитку дітей, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі по 1100 гривень на кожну\~дитину,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що обовязок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial