Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернувся з позовом до суду із зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилався на те, що між сторонами 07.11.2012 року було укладено кредитний договір № 50006638, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 101370,45 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 12362,25 доларів США строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, відповідачеві було надано Додатковий кредит в сумі еквівалент 4203,20 доларів США в українських гривнях, що на дату укладення договору становило 34466,25 грн. Цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів за договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Відповідно до п.1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невідємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в гривні станом на день укладення договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною договорі. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі. Згідно умов кредитування, повернення кредиту та додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Позивач вказав, що період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» відповідно до графіку погашення кредиту. Згідно з п.1.6 Умов кредитування, виконання зобов'язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу від 08.11.2012 р., за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, заставною вартістю 135160,60 грн. З липня 2014 року, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за договором, та не сплатив кредитні платежі за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2014 року, а також за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року. Загальна сума невиконаних грошових зобов'язань відповідача за несплаченими щомісячними платежами станом на 26 січня 2016 року за договором складає 112628,81 грн. Вимога про погашення кредиту не була направлена відповідачу поштовим зв'язком, оскільки відповідно до листа Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 08.04.2015 р., останнє не здійснює пересилання пошти на територію м. Донецька відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 р. № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. .№1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». Таким чином позивач був позбавлений змоги направити відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором поштою. У зв'язку з цим, така вимога була опублікована у газеті «Урядовий кур'єр» від 25.12.2015 р № 242. Таким чином, останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно було 25 січня 2016 р. Станом на 25 грудня 2015 року, сума кредиту за договором, за виключенням заборгованості за період з липня 2014 року до грудня 2015 року, яка підлягала поверненню, становить 5469,62 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют - 23,050 грн./дол. станом на 25.12.2015 р. складала 126074,74 грн. Згідно з умовами кредитного договору № 50002582 від 28.11.2011 р. процентна ставка становить 9, 9%. Станом на момент подання позову плата процентів за користування кредитом за період з 01.01.2016 року по 26.01.2016 року склала 901,43 грн., отже загальна сума невиконаних зобовязань відповідача щодо повернення суми кредиту та процентів становить 126976,17 грн. Загальна сума основного боргу зі сплати кредиту становить 239 604,98 грн. У звязку з порушенням терміну оплати чергового платежу, повернення суми кредиту за основним та додатковим договором інфляційні втрати складають 25077,97 грн. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору з метою стягнення існуючої заборгованості позивача змушений звернутися до ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для супроводження процесу підготовки позовної заяви для стягнення заборгованості та представництва інтересів позивача в суді. Вартість юридичних послуг на момент подання позовної заяви складає 5000,00 грн. без ПДВ, проте вказана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу х урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 6000,00 грн., оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» є платником ПДВ. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що складається з основної суми заборгованості за договором, збитків та інфляційних втрат складає 270682,95 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву від 13.04.2016 року про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, і що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 07.11.2012 року було укладено кредитний договір № 50006638 відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 101370,45 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 12362,25 доларів США строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, відповідачеві було надано Додатковий кредит в сумі еквівалент 4203,20 доларів США в українських гривнях, що на дату укладення договору становило 34466,25 грн. Цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів за договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі. В судовому засіданні встановлено, що Відповідно до п.1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невідємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в гривні станом на день укладення договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною договорі. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі. Згідно умов кредитування, повернення кредиту та додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Відповідно до п.3.2.1 Умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу, або його частини з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць Позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. \~\~Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним\~\~чином\~\~відповідно\~\~до\~\~умов\~\~договору,\~\~закону\~\~тощо.\~\~ Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. \~\~ Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З письмових доказів вбачається, що з липня 2014 року відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за договором та не сплатив кредитні платежі за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2014 року, а також за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, внаслідок чого станом на 26 січня 2016 року виникла заборгованість по несплаченим платежам на суму 112628,81 грн. Встановлено, що вимога про погашення кредиту не була направлена відповідачу поштовим зв'язком, оскільки відповідно до листа Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 08.04.2015 р., останнє не здійснює пересилання пошти на територію м. Донецьк відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 р. № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. .№1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». Таким чином позивач був позбавлений змоги направити відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором поштою. У зв'язку з цим, така вимога була опублікована у газеті «Урядовий кур'єр» від 25.12.2015 р № 242. Таким чином, останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно було 24 січня 2016 р. Судом встановлено, що станом на 25 грудня 2015 року, сума кредиту за договором, за виключенням заборгованості протягом червня, липня, серпня, вересня, жовтня, листопада, грудня 2014 року та січня, лютого, березня, квітня, травня, червня, липня, серпня, вересня, жовтня, листопада, грудня 2015 року, яка підлягала поверненню становить еквівалент 5469,62 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют - 23,050 грн./дол. станом на 25.12.2015 р. складає 126074,74 грн. Згідно із умовами кредитного договору процентна ставка становить 9, 9%. Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає сплаті становить 126074,74 грн., станом на момент подання позовної заяви плата процентів за користування кредитом за період з 01.06.2016 по 26.01.2016 р. склала 901,43 грн. Отже, загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідача щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом становить 126976,17 грн., а загальна сума основного боргу зі сплати кредиту та додаткового кредиту на дату складання позовної заяви становить 239604,98 грн.. Крім цього, за розрахунком інфляційних втрат, складеним позивачем та перевіреним у судовому засіданні, сума інфляційних втрат нарахована на вказану заборгованість складає 25077,97 гривень, що відповідає встановленим індексам інфляції та є математично правильною, у звязку з чим позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором та надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими підлягають задоволенню частково: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 239604,98 грн. та інфляційні втрати в розмірі 25077,97 грн., а всього 264682,95 грн. Щодо нарахованих збитків в розмірі 6000,00 грн., то у суду відсутні підстави для їх стягнення, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач суму коштів в розмірі 5000,00 грн., перерахованих ним ТОВ «Юридична фірма Вернер» згідно договору про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010р. та додаткових угод до нього №8 від 09.01.2013 року, №224 від 10.08.2015р., вважає збитками відповідно до п.8.6 договору та нараховує на неї ще суму ПДВ, що разом становить 6000,00 грн., втім, відповідно до ст.79 ЦПК України, витрати на правову допомогу належать до судових витрат, а пункт 8.6 взагалі відсутній в Загальних умовах кредитування, як додатку до договору №50006638 від 07.11.2012 року, тобто за своєю правовою природою вищевказані витрати є витратами на правову допомогу. Так, дійсно, згідно копії платіжного доручення №50007194 від 18.01.2016 року позивач перерахував ТОВ «Юридична фірма «Вернер» 5000,00 грн. як оплату за послуги згідно рахунку №51 від 05.01.2016 року без ПДВ, а саме: за юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. \~\~\~\~\~\~ За роз'ясненнями п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах",\~\~підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт та розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката на вчинення тих чи інших дій та із зазначенням конкретно наданих послуг на зазначену суму при розгляді справи. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~Згідно рахунку фактури №51 від 05.01.2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» перерахувало ТОВ «Юридична фірма Вернер» 5000,00 грн. за наступні послуги юридичне консультування, підготовку процесуальних документів та участь у судових засіданнях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому розрахунок витрат щодо юридичних консультацій, підготовки позовної заяви до суду відсутній, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат в частині витрат на консультації з приводу спірних правовідносин, підготовки позовної заяви. \~\~Щодо витрат на представництво у суді, то суд також не вбачає підстав для їх відшкодування, оскільки представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, надіславши до суду дві заяви від 21.03.2016 року та від 13.04.2016 року про проведення судових засідань 21.03.2016 року та 21.04.2016 року без участі представника позивача. Тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути лише судові витрати, повязані з оплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 3970,24 грн. На підставі ст.ст. 526, 530. 625, 631, 1049,1050, 1054 ЦК України, і

Outcome: partial