Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Арай Україна ЛТД» в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 151 944,83 гривень; стягнути з ТОВ «Арай Україна ЛТД» на користь позивача суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 15 161,98 гривень; стягнути з ТОВ «Арай Україна ЛТД» на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду у розмірі 385 852,60 гривень; стягнути з ТОВ «Арай Україна ЛТД» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 02 червня 2008 року по 16 серпня 2018 року позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Арай Україна ЛТД». 16 серпня 2018 року позивач була звільнена за угодою сторін. Станом на день звільнення у відповідача перед позивачем існувала заборгованість по заробітній платі у розмірі 151 944, 83 гривень. Крім того, позивачу також була належна виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 95 календарних днів. Однак, в день звільнення, відповідач не здійснив виплату належних коштів позивачу. Крім того, у зв`язку із непроведенням розрахунку із позивачем в день її звільнення, з ТОВ «Арай Україна ЛТД» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 385 852,60 гривень. також позивач просить стягнути майнову шкоду. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність На позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08 квітня 2020 року позивачем було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 14 квітня 2020 року судом було скеровано запит до Державної служби статистики України про уточнення місця знаходження відповідача. 19 травня 2020 року судом було повторно скеровано запит до Державної служби статистики України про уточнення місця знаходження відповідача. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 02 червня 2008 року працювала в ТОВ «Арай ЛТД Україна» і 16 серпня 2018 року була звільнена з посади фінансового директора, головного бухгалтера ТОВ «Арай ЛТД Україна» на підставі наказу від 02.08.2018 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Відповідно до Довідки №1 від 30 жовтня ТОВ «Арай ЛТД Україна» станом на серпень 2018 року заборгованість відповідача по заробітній платі та компенсації по невикористаній відпустці перед [PERSON] складає 151 944,83 грн. (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, вимога позивача про стягнення на його користь з ТОВ «Арай ЛТД Україна» 151 944,83 грн., заборгованості по заробітній платі, яка не оспорюється відповідачем, законна та обґрунтована. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. З урахуванням 42 відпрацьованих робочих днів у червні та липні 2018 року, заробітна плата за які береться для розрахунку, середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 1059,37 грн. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що відповідач за час затримки виплати заробітної плати з моменту звільнення [PERSON] , а саме з 16 серпня 2018 року має заборгованість у розмірі 385 852,60 гривень. Суд, приймає уваги даний розрахунок, оскільки на неодноразові виклику в судове засідання відповідач не з`явився та будь-яких інших даних з яких можливо було б здійснити розрахунок суду надано не було. Таким чином, з ТОВ «Арай ЛТД Україна» на користь [PERSON] також підлягає стягненню 385 852,60 гривень за час затримки у виплаті заробітної плати. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 15 161 гривень 98 копійки компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з її невиплатою. Що стосується стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом даної норми закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 3.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Так, позивачка просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що життя позивача у результаті систематичної невиплати заробітної плати зазнало суттєвих змін, так як у період з 2017 - 2018 року позивач перенесла важку хворобу, їй не вистачало коштів на реабілітацію та лікування, утримання помешкання та задоволення особистих соціальних потреб у зв`язку з чим, позивач змушена була продати автомобіль. Враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди на користь позивача. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 5 629,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial