Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи : Лубенська районна державна адміністрація, виконавчий комітет Лубенської міської ради Полтавської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини. У позовній заяві вказував, що 27 квітня 2018 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] року від шлюбу у них народилась донька [PERSON] . Шлюбне життя між ними не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Спільна донька [PERSON] , 2018 р.н. проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідачкою [PERSON] та її батьком [PERSON] чиняться йому перешкоди у спілкуванні з донькою, внаслідок чого він фактично позбавлений можливості брати участь у вихованні дитини. Зокрема, 02 листопада 2018 р. близько 10 год. 30 хв. він, разом зі своєю матір`ю [PERSON] та представником [PERSON] , за попереднім повідомленням про це відповідачки, приїхав до м. Лубни за адресою [ADDRESS] щоб побачитися з донькою. Він привіз своїй доньці і дружині подарунки, проте після неодноразових дзвінків двері будинку ніхто не відчинив. Крім того, 06.12.2018 р. він, дізнавшись, що відповідачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] перебуватиме у місті Києві у зв`язку із навчанням у Києво-Могилянській академії, приїхав за місцезнаходженням даного навчального закладу, щоб поспілкуватись із своєю дитиною, або хоча б побачити її. В цей день, поки відповідачка займалась питаннями щодо свого навчання у Академії, донька [PERSON] перебувала у автомобілі разом з її батьком [PERSON] , внаслідок активних перешкоджань з боку відповідачки та погроз фізичної розправи з боку [PERSON] він доньку не побачив. Внаслідок подібних перешкоджань востаннє він бачив свою доньку [PERSON] 21 липня 2018 року, і на даний час позбавлений можливості спілкуватися та брати участь у її вихованні, а тому він змушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки вважає, що його права, як батька, на сьогоднішній день є порушеними. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.06.2019 року, позивач прохав суд винести рішення, яким зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] за наступним графіком побачень: 1-ша та 3-тя субота місяця з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. в присутності матері дитини; 1-ша та 3-тя неділя місяця з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. в присутності матері дитини; день народження дитини з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. в присутності матері дитини. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому відповідач прохала суд відмовити в позові. Заперечення проти позову обгрунтовувалися тим, що позивач має обов`язок утримувати дитину, однак ухиляється від цього, внаслідок чого має заборгованість зі сплати аліментів. Позивач не звертався до служби у справах дітей з приводу того, що йому чиняться перешкоди в вихованні дитини. [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, має залежність від наркотичних засобів, проходив курс лікування у психіатричній лікарні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити, обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві, пояснювали, що на даний час позивач вже немає боргу і по сплаті аліментів, однак докази щодо цього надати не можуть через закінчення строку для надання доказів по справі. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про відкладення справи, доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду не надав. Представники третіх осіб : Лубенської районної державної адміністрації, виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи треті особи повідомлені належним чином. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Статтею 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку. Таким чином, враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, доказів поважності причин їх неявки до суду надано не було, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, яка тривалий час з 18.02.2019 року перебуває в провадженні суду, строків розгляду справи, передбачених ст. 210 ЦПК України, те, що на даний час спливли надані судом строки для надання заяв по суті справи та передбачені ЦПК України строки для надання учасниками справи доказів по справі, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. При цьому, суд враховує, що підстав для вирішення питання щодо заочного розгляду справи не має, оскільки відповідачем подано відзив на позов, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши показання свідка та письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом статті 141 Сімейного кодексу України батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частиною першою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Судом встановлено, що 27.04.2018 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16.08.2018 року. На даний час батьки проживають окремо, а дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судовому засіданні зазначив, що він бажає приймати участь в вихованні своєї дитини та піклуватися про її здоров`я, духовний та моральний розвиток і має для того все необхідне, проте не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідачів. Позивач неодноразово звертався до органів поліції щодо вчинення відповідачами перешкод у його спілкуванні з дитиною, що підтверджується висновком Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області по заяві [PERSON] від 30.11.2018 року, листом Подільського управління ГУ НП в м. Києві від 26.12.2018 року. Факт існування перешкод з боку відповідачів позивачу у спілкуванні з дитиною також підтверджується відеозаписами та аудіозаписами вказаних подій, які зафіксовані на дослідженому в судовому засіданні СД-Р диску. Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв`язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок та спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні із нею. До суду надано висновок органу опіки та піклування від 23.07.2019 року, відповідно до якого служба у справах дітей виконкому Лубенської міської ради визнає право батька та дитини на спілкування, але не може підтримати визначений порядок у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , оскільки зустрічі батька з дитиною у години та дні, які вказані в позові, не відповідають нормам комфорту для дитини однорічного віку, порушуватимуть порядок життя дитини однорічного віку. Вимога щодо спілкування дитини з батьком в день її народження порушує право дитини святкувати день народження у звичному колі сім`ї та друзів родини, з матір`ю та іншими родичами. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Судом також встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про доньку та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, Позивач [PERSON] позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи у ФОП [PERSON] , належні житлові умови, тому не існує підстав для обмеження батька у спілкуванні з дитиною. Згідно довідки Київської міської наркологічної клінічної лікарні „Соціотерапія" №405215 від 11.10.2018 року [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні з 01.03.2015 року по 16.04.2015 року, згідно листа ТМО „Психіатрія" у місті Києві №20138 від 22.04.2019 року. Відповідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28.03.2019 року та квитанції від 07.06.2019 року частину заборгованості зі сплати аліментів позивачем сплачено. Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попередніх та періодичного психіатричних оглядів серія 2ААМ №473174 [PERSON] на обліку не перебуває. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , мати позивача, зазначила, що її син та [PERSON] жили добре. Їй хотілось, що б у них була родина. В гості до них приїздили батьки [PERSON] , вони також порядні люди. Її син завжди ставився добре як до дружини, так і до своєї дитини. Дитина має право на те, щоб рости в любові батьків і щоб у неї був батько. [PERSON] ніколи не застосовував до дружини та дитини насильство, вони жили добре. Вони висилали на утримання дитини грошові кошти [PERSON] , однак вона їх не отримувала, і кошти повертались, а тому борг по аліментах таким чином був утворений штучно. Вони приїздили до дитини завжди з подарунками, однак ніхто їх не прийняв, через цю ситуацію син дуже хвилюється. Після припинення спільного проживання її сина та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно перешкоджали її сину у спілкуванні з власною дитиною, [PERSON] сказав йому більше не дзвонити і якщо хочуть, то нехай ідуть до суду. Належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали реалізацію права батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з донькою, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачами не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Суд виходить також і з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Слід зазначити, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, вік дитини, проживання позивача, якому визначено спосіб участі у вихованні дитини, у іншому населеному пункті, відносини між сторонами у справі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд, на підставі вищенаведеного, виходячи з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, зобов`язавши [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , визначивши спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] [INFO] за наступним графіком побачень : 1-ша та 3-тя субота місяця з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. в присутності матері дитини [PERSON] ; 1-ша та 3-тя неділя місяця з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. в присутності матері дитини [PERSON] . В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому, при визначенні конкретного часу побачень батька із дитиною, суд враховує вік дитини, проживання батька дитини на значній відстані від місця проживання дитини, висновок служби в справах дітей, те, що визначена позивачем у позовних вимогах значна тривалість побачень може порушувати розпорядок життя дитини з огляду на її вік, а вимога щодо спілкування в день народження дитини, може порушувати право дитини святкувати дано свято у звичному для себе колі оточуючих та обстановці і в місці, яку і де відповідно забезпечують дитині ті особи, які із нею проживають з урахуванням планування даного заходу в інтересах дитини.

Outcome: partial