Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Представник позивача Сауляк Є.В. звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив звернути стягнення на будинок житловою площею 53,20 кв.м., який розташований за адресою: Вінницька область, [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № VIZ0GA0000001281 від 14.08.2008 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку ( предмет іпотеки), розташованому за адресою: Вінницька обл., [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору № VIZ0GA0000001281 від 14.08.2008 року [PERSON] 14.08.2008 року отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.08.2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 04.08.2014 року має заборгованість - 68954,79 грн., яка складається з наступного: 44076,44 грн. - заборгованість за кредитом, 13308,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2113,55 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5934,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору, 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 3271,66 грн. - штраф ( процентова складова).В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] 14.08.20108 року було укладено договір іпотеки № VIZ0GA0000001281, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок житловою площею 53,20 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 76 540,00 грн. В судове засідання представник позивача Сауляк Є.В. надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: начальник відділу опіки та піклування у справах дітей Жмеринської міської ради Гіжевський В.В. надав до суду заяву, в якій позовні вимоги не підтримав та заперечував проти задоволення позову, оскільки це призведе до порушення прав малолітніх дітей відповідача [PERSON], а саме: малолітні діти відповідача: [PERSON] 2000 року народження, [PERSON] 2003 року народження, [PERSON] 2006 року народження, [PERSON] 2005 року народження, [PERSON] 2007 року народження, [PERSON] 2009 року народження, які мають право користування житлом у [ADDRESS]. Просив дану справу розглянути у його відсутність. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання двічі не з'явилися. Заперечень до суду не надали. Заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 14.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір № VIZ0GA0000001281, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 14.08.2018 року (а.с. 27-32). Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] 14 серпня 2008 року був укладений договір іпотеки № VIZ0GA0000001281, згідно з яким відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок житловою площею 53,20 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 76 540,00 грн. (а.с.36-41). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 8-13), доданого до позову, відповідач [PERSON] станом на 04.08.2014 року має заборгованість - 68954,79 грн., яка складається з наступного: 44076,44 грн. - заборгованість за кредитом, 13308,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2113,55 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5934,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору, 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 3271,66 грн. - штраф ( процентова складова). Таким чином, відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання по кредитному договору № VIZ0GA0000001281 від 14.08.2008 року. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення [PERSON] зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 109 ЖК України рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно довідки квартального комітету «Південно - Західний» від 24.11.2014 року (а.с. 51) в будинку по [ADDRESS] Вінницької області зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до повідомлень від 06.05.2014року, 30.06.2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» попередив тільки відповідачів [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 40 Закону України "Про іпотеку" про добровільне звільнення спірного житлового приміщення Однак, матеріали справи не містять даних про те, що банк на виконання вказаних вище положень закону направляв іншим відповідачам, а саме [PERSON], [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON], [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення протягом одного місяця або у інший погоджений сторонами строк, тому підстав для виселення цих осіб, суд не вбачає. Оскільки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону N 898-IV та ч. 3 ст. 109 ЖК щодо примусового виселення за рішенням суду всіх мешканців із житлового будинку, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом. З урахуванням викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконує свої зобов'язання по кредитному договору неналежним чином, а в забезпечення зобов'язання був укладений договір іпотеки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет договору іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIZ0GA0000001281 від 14.08.2008 року Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial