Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У вересні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн щомісячно до досягнення нею 23-річного віку; стягнути з відповідача судові витрати. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 10 квітня 2016 року позивачка вступила на перший курс денного відділення Оптико- механічного коледжу Київського національного університету імені Тараса Шевченка, термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2020 року 11 грудня 2015 року шлюб між батьками позивачки розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва. З моменту розірвання шлюбу позивачка на постійній основі проживає разом з матір`ю, яка в свою чергу працює провідним економістом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Постач-плюс», її сукупний дохід складає 5 393,50 грн. Позивачка отримує стипендію в розмірі 900,00 грн, інших доходів немає, оскільки навчається на стаціонарній формі. Зазначає, що починаючи з квітня 2019 року відповідач не здійснює надання будь-якої матеріальної допомоги з мотивів досягнення донькою повноліття. На підставі наведеного позивачка звернулася з відповідним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 суд у справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 18 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. Батьки позивачки: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.12.2015. В шлюбі народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивачка навчається у Оптико-механічному коледжі Київського національного університету ім. Тараса Шевченка на ІІІ (третьому) курсі денного відділення, термін закінчення навчального закладу «30» червня 2020 року, що підтверджується довідкою Оптико-механічного коледжу Київського національного університету ім. Тараса Шевченка від 01.03.2019 №57/061. Відповідачем не заперечується, що позивачка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Враховуючи, що позивачка навчається на денній та заочній формі навчання, вона позбавленв можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Судом встановлено, що відповідач не заперечує свій обов`язок як батька по утриманню повнолітній дочці, яка продовжила навчання, проте вказує на те, що його матеріальне становище не надає йому можливості надавати дочці допомогу. Відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 16 лютого 2019 року. Від другого шлюбу народилась дитина [PERSON] [INFO] . На утриманні у відповідача знаходиться неповнолітня дочка, дружина [PERSON] , яка не працює і здійснює догляд за дитиною, га мати Відповідача [PERSON] , яка потребує постійної сторонньої допомоги Також відповідач зазначив, що не працює, а отримує тільки дохід у вигляді призначеної допомоги на утримання непрацездатної особи мати [PERSON] у розмірі 210 грн. 20 коп. На підтвердження зазначеного представником відповідача було надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 1 кварталу 2018 по 4 квартал 2019 рік у загальній сумі 3659,09 грн. Заперечуючи проти вказаних вимог відповідач посилався на те, що його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, оскільки він отримує в місяць невеликий прибуток у розмірі 203,87 грн. та постійно здійснює нагляд за своєю матір`ю, яка потребує стороннього догляду. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова повинна оцінюваться судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N 3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач може надавати допомогу повнолітній доньці, і з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, вважає заявлений позивачем розмір аліментів 2 500,00 грн. завищеним. Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища сторін, а щоб їх одержувач перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Зважаючи те, що на утриманні відповідача перебувають неповнолітня та матір, яка потребує постійної сторонньої допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1 500,00 грн., що буде достатнім для матеріального забезпечення повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містили, відтак підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Outcome: partial