Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 липня 2008 року у розмірі 33178,33 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до зазначеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 1500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт; згідно п.п. 6.5, 6,6 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; у разі невиконання зобов`язань - на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. Відповідно до Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми позову. Свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає Договір між банком та [PERSON] підтверджено підписом останньої у заяві. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яка станом на 31 серпня 2019 року складає 33178,33 грн, з яких: 1493,50 грн - заборгованість за кредитом, 25956,45 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3910,36 грн - заборгованість по пені та комісії, а також штрафи - 250,00 грн (фіксована частина), 1568,02 грн (процентна складова). Враховуючи наведене, з метою захисту порушених прав, представник позивача просить позов задовольнити, стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та сплачені судові витрати. Ухвалою судді від 12 березня 2020 року по даній справі відкрито спрощене провадження, без повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. У зв`язку із відсутністю інформації щодо вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження ухвалою суду від 08 вересня 2020 року постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, виклик відповідача здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно заявленого клопотання у разі неявки їх представника просить справу розглянути без їх участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов на надала, в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді, причини її неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження,виходячи з наступного: Судом встановлено, що 08 липня 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку . За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 1500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були для ознайомлення в письмовому вигляді. Також, відповідач погодилася на нарахування штрафів при порушення строків платежів в розмірі 250 грн., та 5 процентів від заборгованості по кредитному ліміту (а.с.10). Позивач є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 11 червня 2018 року. До кредитного договору банк долучив Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Як убачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна,55 днів пільговий період», позичальник зобов`язалася сплачувати базову відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 1,9 % на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, а також комісії за невчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочення на суму більше 50 грн). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року складає 33178,33 грн та складається із 1493,50 грн - заборгованості за кредитом; 25956,45 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3910,36 грн заборгованість за комісією; заборгованість по судовим штрафам 1818,02 грн. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, в редакції чинній на час укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення укладеного правочину, суд погоджується з позивачем в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитними коштами та штрафів, оскільки, такі вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії, які є об`єднані з вимогами щодо стягнення пені та заявлені загальною сумою 3910,36 грн задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Заборгованість по комісії та пені при їх нарахуванні банком не розділена та окремо не обґрунтована, поданий позивачем розрахунок суми заборгованості не відповідає змісту позовних вимог, оскільки за вказаним розрахунком неможливо перевірити правильність нарахувань відповідних сум. У відповідності до положень ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Доказів укладення між сторонами зазначеного правочину матеріали справи не містять. В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1746 цс 16, зазначено, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позичальника, що є незаконним. Відповідно до положень абз.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» , у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Отже, в частині позовних вимог банку про стягнення 3910,36 грн - заборгованість за пенею та комісією, слід відмовити. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 36 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 10 від 17.10.2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 3318,33 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 29267,97 грн, що становить 88% від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1690,48 грн, що складає 88 % від 1921,00 грн.

Outcome: partial