Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 3,4,5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення розміщено інформацію про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, Зазначена інформація, на думку позивача, є недостовірною, негативною та такою, що порочить його честь, гідність , оскільки ніколи не притягувався до відповідальності .Окрім того, зазначена інформація перешкоджає позивачу працевлаштуватись .Тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, інформацію про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, що була оприлюднена 3,4,5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення.Зобов'язати Міністерство юстиції України спростувати недостовірну інформацію у той же спосіб, яким вона була поширена, розмістивши на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України текст спростування наступного змісту:"Внесення персональних даних [PERSON] до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 3,4,5 листопада 2014 року, являється недостовірною інформацією про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень під час роботи в органах прокуратури України.»Стягнути з Міністерства юстиції України на його користь 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказував позовні вимоги є необґрунтованими та на сайті Міністерства юстиції міститься інформація в Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» щодо [PERSON], [INFO] Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що 5 листопада 2014 року Міністерством юстиції України на офіційному веб-сайті в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення розміщено інформацію про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень. (а.с.9) Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Судом встановлено, що позивач відповідно до Закону України «Про очищення влади» 24.10.2014р. був звільнений з посади начальника відділу досліджень проблем кримінального провадження Науково-дослідного інституту Національної академії прокуратури України. Встановлено , що ТОВ «Юридична компанія «Центуріон» 6.11.2014р. відмовила в укладанні трудового договору з позивачем , в зв»язку з оприлюдненням на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України відомостей про притягнення до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення. (а.с.10) В судовому засіданні свідок [PERSON] -директор ТОВ «Юридична компанія «Центуріон» показав суду , що особисто перевіряв інформацію стосовно позивача на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, щоб працевлаштування не вплинуло на ділову репутацію юридичної компанії та не викликало недовіру до професійних здібностей працівників компанії з боку її клієнтів. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Судом встановлено що інформація стосовно позивача на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України про притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень містилась 5.11.2014р.тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи те, що відповідач в ході судового розгляду не довів того, що інформація, викладена на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 5 листопада 2014 року,є достовірною, то така інформація судом визнається недостовірною на підставі ст. 277 ЦК України . Окрім того, вказана інформація є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, що порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Суд дійшов висновку і про те, що інформація, розміщена 5.11.2014р. на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України про притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є фактичним твердженням відповідача, оскільки таку інформацію можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію». Поширення недостовірної інформації перешкоджає [PERSON] працевлаштуватись. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації, як один із способів захисту свого порушеного права. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що слід зобов'язати Міністерство юстиції України спростувати недостовірну інформацію у той же спосіб, яким вона була поширена, розмістивши на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України текст спростування наступного змісту:"Внесення персональних даних [PERSON] до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 5 листопада 2014 року, являється недостовірною інформацією про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень під час роботи в органах прокуратури України.» Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням наведеного, беручи до уваги особу позивача та розмір заподіяної йому шкоди (неможливість працевлаштуватись через інформацію, висвітлену на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 5 листопада 2014 року), на суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. (243,60 грн.+ 243,60 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial