Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2013 року. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці 20.12.2016 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя у них є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Зазначила, що малолітня [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вона самостійно не в змозі матеріально утримувати дитину. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Також вказувала на те, що відповідач офіційно не працює, однак має змогу надавати допомогу на утримання дитини та її, оскільки має мінливий нерегулярний дохід. Вона в даний час не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріальне становище в неї важке. Просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1355 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 1544 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не зявилась. У поданій по суду заяві позов підтримала, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив суду, що він офіційно не працює, однак має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 800 гривень щомісячно. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини зазначив, що остання на даний час проживає з іншим чоловіком, а тому він не погоджується сплачувати аліменти на її утримання. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.12.2016 року. Від шлюбу є одна малолітня дитина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем, зазначену обставину відповідач не заперечував, а тому на підставі ст.61 ЦПК України суд визнає її такою, що підлягає доказуванню. Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з поданої до суду заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. З урахуванням досліджених та проаналізованих доказів, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обовязок по утриманню дитини. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1355 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років 1689 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної [PERSON] РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Враховуючи матеріальний стан сторін та інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково: стягнути із відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] суд зазначає наступне: Так, статтею 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене право дружина має і в разі розірвання шлюбу. Доводи відповідача про те, що позивач на даний час проживає разом з іншим чоловіком суд відхиляє, оскільки зазначена обставина жодними доказами не підтверджена. Окрім того, наявність фактичних відносин у [PERSON] з іншою особою не свідчить про її перебування у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від [PERSON], однак, її вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнувши з відповідача аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень щомісячно.

Outcome: partial