Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 29.12.2007 року в розмірі 28526,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.2.1.1.2.3 і 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, вона зобов'язана сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.10.2018 року складає 28526,40 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, і судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ч.8 ст.128 ЦПК України, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив на позов. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 29.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, вона зобов'язана сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.10.2018 року складає 28526,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з: - заборгованість за кредитом -3837,95 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом -14274,49 грн.; - заборгованість за пенею -8579,37 грн.; - штраф (фіксована частина)- 500.00 грн; - штраф (процентна складова) -1334,59 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. За таких обставин, правові підстави до стягненняштрафу (фіксованої частини) 500 грн. та штрафу (процентної складової) 1334,59 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити. Отже, за змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, надані банком, відповідачу одночасно нараховано пеню та штраф. За таких обставин банк просить застосувати до боржника [PERSON] подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене, з [PERSON] підлягає стягненню: - заборгованість за кредитом в сумі 3837,95 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14274,49 грн., - заборгованість за пенею -8579,37 грн., а всього 26691,81 грн. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 26691,81 * 100 % / 28526,40 = 93,57%; 1762*93,57% / 100 % = 1648,70 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1648,70 грн. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 264, 509, 525, 526, 530, 257, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial