Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач понад 30 років працював на підприємстві вугільної промисловості, в тому числі ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 імені М.С. Сургая»» ДП «ДВЕК». При виконанні ним трудових обов'язків, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3» від 09.09.2013 року, він отримав професійне захворювання:»пневмоконіоз»: антракосилікатоз інтерстіциальної форми (1/1t/t), хронічний бронхіт, легеневу недостатність першого ступеня», внаслідок чого висновком МСЕК від 19.09.2013року №234416, його визнано інвалідом ІІІ групи та визначено 65% втрати працездатності: первісно 40% - внаслідок професійного захворювання та 25% - втрати працездатності, повторно за трудовим каліцтвом 1990 року. Позивач просив суд стягнути з ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 імені М.С. Сургая» моральну шкоду у сумі 40 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та просив суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник відповідача ДП «ДВЕК» ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 імені М.С. Сургая»» Фумжи О.В., діючий на підставі довіреності, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач знав про шкідливі умови праці і міг змінити місце роботи, та недоведеністю розміру моральної шкоди. Суд, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідними документами встановлено, що позивач, працював понад 30 років на підприємствах вугільної промисловості, в тому числі ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 імені М.С. Сургая»» ДП «ДВЕК» (а.с. 7-9). Актом розслідування професійного захворювання ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3» від 09.09.2013 року, позивач отримав професійне захворювання:»пневмоконіоз»: антракосилікатоз інтерстіциальної форми (1/1t/t), хронічний бронхіт, легеневу недостатність першого ступеня» (а.с. 10) 19.09.2013 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивачу було первинно встановлено стійка втрата професійної працездатності на 40 %, та ІІІ група інвалідності та повторно 25% по трудовому каліцтву в1990 році(а.с.11) Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП . Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 40 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки професійних захворювань, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача ДП «ДВЕК» Державного підприємства «Шахта «Південнодонбаська № 3» на користь позивача 12 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 гривни 60 копійок на користь держави. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1167, 268, 1202 ЦК України та ст. ст. 173, 237-1 КЗпП України, ст. 9 Закону України «Про охорону праці», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, ст. 34 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Законм України «Про судовий збір»

Outcome: partial