Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 25.04.2014 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, відповідач [PERSON] керувала автомобілем «Рено-19» державний номер 06247ХА, по вул. Полтавський шлях, біля буд. 188-а відповідно до дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, а саме повороті ліворуч, не впевнилась що це буде безпечно та скоїла зіткнення з автомобілем «Шевролет», державний номер [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Тим самим [PERSON] порушила п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, тобто скоїла правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2014 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по даній справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення. Згідно постанови судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2015 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2014 року залишена без змін. Внаслідок вказаного ДТП з вини відповідача [PERSON] були завдані технічні ушкодження і загальна вартість затрат, понесених позивачем на ремонт автомобіля, що і є матеріальною шкодою складає 20548 грн. 78 коп.. Згідно полісу № АС /3889897 автомобіль позивача застрахований в ТДВ «Експрес Страхування». Зі сторони ТДВ «Експрес Страхування» кошти на ремонт транспортного засобу були виплачені та проведено ремонт транспортного засобу. При цьому, відповідно до умов договору добровільного страхування з [PERSON] на користь ТДВ «Експрес страхування» було стягнуто франшизу в розмірі 5428 грн.25 коп,, що і складає матеріальну шкоду. Позивач також зазначив, що в результаті вказаного ДТП йому були заподіяні негативні наслідки, які полягають у нервових стресах, зміні звичайного укладу життя із-за неможливості певний час користуватися індивідуальним транспортним засобом, необхідності займатися ремонтом автомобіля та докладати додаткові зусилля для вирішення життєвих питань, які раніше не викликали ніяких питань, у зв'язку з чим з вини [PERSON] була заподіяна моральна шкода, розмір якої, з урахуванням характеру, степеню та тривалістю моїх душевних страждань позивач оцінює в розмірі 15000 грн. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності за участю її представника - [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на підстави, викладені у письмових запереченнях. Представник третьої особи - ТДВ «Експерес Страхування» до суду також не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, а також пояснення, в яких зазначено, що відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.10.2012 року №202.12.2141021, згідно якого було застраховано автомобіль позивача, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 15476,21 грн. Суд, вислухавши думку позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2014 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, відповідач [PERSON] керувала автомобілем «Рено-19» державний номер 06247ХА, по вул. Полтавський шлях, біля буд. 188-а відповідно до дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, а саме повороті ліворуч, не впевнилась що це буде безпечно та скоїла зіткнення з автомобілем «Шевролет», державний номер [NUMBER], в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі у звязку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення. Постановою апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року вказана постанова Ленінського районного суду м. Харкова була залишена без змін. У відповідності до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок або постанова суду, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування. Згідно ст. 979 ЦК України, ст. 16 ЗУ «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Як визначено у ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи Ч. 3 ст. 22 та ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено принцип повного відшкодування збитку потерпілому. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Автомобіль позивача «Шевролет», державний номер [NUMBER], на момент ДТП був застрахований відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.10.2012 року №202.12.2141021 в ТДВ «Експрес Страхування». Відповідно до наряду-замовленню №ЗН-0004012 від 01.07.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача дорівнює 20548,78 грн. 18.07.2014 року ПАТ «Харків-Авто» склало акт виконаних робіт №ЗА-0003955, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача дорівнює 20548,78 грн. Згідно вищевказаного договору добровільного страхування та калькуляції ПАТ «Харків-Авто» №КА-0000990 від 14.05.2014 року ТДВ «Експрес Страхування» виплатило страхове відшкодування на відновлення автомобіля [PERSON] у розмірі 15476,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8962 від 19.06.2014 року. Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В даному випадку така різниця дорівнює 5428,25 грн., яка і була сплачена позивачем ПАТ «Харків-Авто» 18 липня 2014 року (за послуги по наряду-замовленню №ЗН-0004012 від 01.07.2014 року), що підтверджується квитанцією №QS000036257401. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як зазначено у п. 5.1 листа Міністерства юстиції України 13.05.2004 року №35-13/797, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних документальних підтверджень про нанесену йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду та про витрати, понесені у зв'язку із цим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення судом вимоги про компенсацію моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial