Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Збільшити розмір аліментів які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], який було визначено рішенням Жовтневого районного суду міста Луганська від 12 жовтня 2011 року та встановити у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи вимоги тим, з 24 липня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області. Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Луганська від 29 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі виконавчого листа №2-6931, виданого 12 жовтня 2011 року Жовтневим районним судом міста Луганська відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліментів, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 30 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. З моменту народження дитини відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям, фізичним станом, моральним та духовним розвитком, особистим життям та не виконує рішення суду про стягнення аліментів на дитину, у зв»язку із чим у нього утворилась заборгованість Таким чином, ухиляючись від виконання батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, відповідач порушує законні права та інтереси свого сина, чим завдає значної шкоди його фізичному, духовному та моральному розвитку. Крім того, з метою захисту прав дитини, внесені зміни до законодавства та визначено розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а тому виникла необхідність у зміні розміру аліментів встановлених рішенням Жовтневого районного суду міста Луганська, що змушує позивача звернутися до суду із вказаною заявою. У судове засідання сторони, третя особа не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, зі змісту якої убачається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, або заперечень проти позову суду не надано. Від третьої особи надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутність представника Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, зі змісту якої убачається, що позов та висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.11.2017 року вона підтримує у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24 липня 2010 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №35. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO],що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 30 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції (а.с. 10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 29 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11). Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 жовтня 2015 року №30040012742, позивач разом з малолітнім [PERSON], [INFO] взяті на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Як убачається із висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії від 08.11.2017 року №14) орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. (а.с. 13). Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач [PERSON]не проявляє батьківського піклування щодо сина, батьківських обов'язків не виконує, умовами проживання, вихованням, станом здоров'я дитини не цікавиться, не піклується про його інтелектуальний та фізичний розвиток, матеріально не утримує, проживає окремо. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За положеннями ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на кожну із сторін. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Доказів, які б спростовували дані обставини суду не надано. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення [PERSON]від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми обов'язками. За таких обставин, суд убачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вирішуючи позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. Підставою звернення позивача з даною позовною вимогою є зміна законодавства в частині визначеного мінімального розміру аліментів на одну дитину після ухвалення Жовтневим районним судом м. Луганська рішення про стягнення аліментів. Як убачається зі змісту постанови старшого державного виконавця органу ДВС Станично-Луганського районного управління юстиції Слєсарєвої Ю.С. від 30 січня 2012 року, на підставі виконавчого листа №2-6931, виданого 12 жовтня 2011 року Жовтневим районним судом м. Луганська відкрито виконавче провадження №30953825 про примусове виконання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2011 року і до повноліття дитини (а.с. 12). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні суми аліментів судом беруться до уваги також наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.п. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Системний аналіз положень зазначених норм, передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під час судового розгляду позивач не довела підстави, встановлені ст. 192 СК України, а саме не надала доказів про зміну матеріального та сімейного стану сторін по справі, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи із диспозитивності цивільного судочинства, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог в частині зміни розміру аліментів На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав до суду у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи наведене та

Outcome: partial