Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

В квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом, в якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість станом на 01.04.2015 року у розмірі 190 801,49 грн. за кредитним договором № CNBBAU00150497 від 06.05.2006 року та судові витрати. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. В скарзі апелянт зазначає, що дійсно, арештований автомобіль відповідача було вилучено, реалізовано, проте коштів від продажу автомобіля вистачило на часткове погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки борг перевищував вартість реалізованого майна. Також, апелянт вказує на те, що оскільки коштами не було повністю погашено всю суму заборгованості, а відтак зобов'язання не виконано належним чином, тому підстав вважати, що договір припинив свою дію через вилучення та реалізацію автомобіля, не має. Правовідносини між сторонами тривають до повного погашення клієнтом кредиту. Також, судом не досліджено всі докази по справі, зокрема розрахунок заборгованості. В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, надавши як усні так і письмові пояснення, в яких виклав розрахунок заборгованості з врахуванням коштів, отриманих від продажу автомобіля і розподіливши ці кошти на складові заборгованості, зазначені в рішенні Деснянського районного сулу м. Чернігова від 12.05.2011. Відповідач та його представник в судовому засіданні послалися на безпідставність апеляційної скарги і просили відмовити в її задоволенні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.05.2006 року між сторонами був укладений кредитний договір № CNBBAU00150497, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 59 240,00 грн на строк до 06.05.2013, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,32 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, позичальнику була надана сума 23 636,76 грн на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, що передбачений п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору (а.с.7). На порушення умов договору [PERSON] погашення суми кредиту та відсотків за його користування не здійснював, в зв'язку з чим виникла заборгованість, на яку відповідно до положень укладеного між сторонами кредитного договору, нараховувались відсотки за користування кредитом, комісія та штрафні санкції. За підрахунками позивача заборгованість станом на 01.04.2015 становить 190801,49 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в судовому засіданні доведено факт відсутності у нього зобов'язань за кредитним договором № GNBBAU00150497 від 06.05.2006 року, так як позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на автомобіль, який був предметом застави, а позивачем не надано відповідних доказів на спростування заперечень відповідача. Проте, такий висновок не відповідає матеріалам справи та правовим нормам, які регулюють спірні правовідносини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.1048, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Як зазначалося вище, станом на 01.04.2015 заборгованість відповідача становила 190 801,49 грн, і складається із заборгованості за кредитом - 40921,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 20685,04 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом - 5627,80 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 123567,07 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорюється, оскільки він не згоден з самим фактом нарахування йому суми боргу після вилучення в нього автомобіля. Апеляційним судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 травня 2011 року з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 06.05.2006 року № CNBBAU00150497, укладеного між ПАТ КБ «ПРиватБанк» та [PERSON] в розмірі 58021,84 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль CHEVROLET, 2006 року випуску, модель AVEO SF48Y, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за ціною не менше ніж 58021,84 грн. З наданого позивачем розрахунку (а.с.6 зворот) вбачається, що гроші від реалізації автомобіля в сумі 38 000 грн були зараховані на погашення заборгованості за кредитом 24.01.2014. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегією суддів апеляційного суду з'ясовувалося питання щодо зростання суми заборгованості за тілом кредиту в 39736,78 грн в 2011 році до 40921,58 грн в 2015 році. Було встановлено, що тіло кредиту після ухвалення рішення суду від 12 травня 2011 року збільшувалося двічі, а саме 05.05.2011 та 04.05.2012 на загальну суму 1 184,8 грн за рахунок переказу банком страхових платежів відповідно до пунктів 2.1.3, 2.2.7 Договору (а.с.7). Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання по сплаті кредитних коштів, заборгованість, що виникла, підлягає стягненню. Проте, суд частково не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він проведений без належного врахування сум, визначених рішенням Деснянського районного суду м.Чернігів від 12.05.2011, які повинні були бути погашені за рахунок реалізованого предмета застави - автомобіля CHEVROLET Aveo SF48 Y, 2006 року випуску, який належав відповідачу. Як зазначалося вище, від реалізації автомобіля 24.01.2014 позивачем було зараховано на погашення заборгованості відповідача за кредитом суму 38 000 грн. При цьому за рахунок цієї суми було проведено погашення тільки заборгованих відсотків за кредитом, хоча, відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Чернігів від 12.05.2011 складові заборгованості були визначені так: заборгованість за поточним кредитом - 28699,10 грн, заборгованість по поточним відсоткам - 471,28 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 11037,68 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 12383,15 грн, заборгованість по простроченій комісії - 1777,2 грн, пеня - 3653,43 грн, всього - 58021,84 грн. Колегія суддів вважає, що саме на визначенні судовим рішенням складові заборгованості позичальник мав зарахувати гроші отримані від реалізації автомобіля. З огляду на викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 01.04.2015, яка складається із заборгованості за кредитом - 21 206,64 грн. (38 000 - 18285,06 = 19714,94) (40921,58 - 19714,94), заборгованості по процентам за користування кредитом - 20 685,04 грн (ця сума після перерахунку є більшою, а саме - 46 673,14 грн, однак позов заявлений в цій частині на суму 20 685,04 грн, тому суд не може, в силу приписів ст.11.ч.1 ЦПК України, виходити за межі позовних вимог ), заборгованості по комісії за користування кредитом - 3 850,6 грн (5627,8 - 1777,2 =3850,6). Загалом, сума заборгованості за кредитним договором без пені складає 45742,28 грн (21 206,64 + 20 685,04 +3 850,6 =45742,28 ) При визначені суми неустойки, суд, з врахуванням ст.551 ч.3ЦК України, вважає за можливе зменшити розмір пені до суми заборгованості за кредитом, тобто з 123 567,07 грн до 21 206,64 грн, з огляду на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Колегія суддів також враховує стан здоров'я відповідача, який хворіє на сахарний діабет, а також той факт, що неустойка вже стягувалася за рахунок реалізації заставленого майна за рішенням суду від 12.05.2011. Заперечення відповідача стосовно відсутності в нього боргових зобов'язань колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується наявними у справі доказами. Оскільки апеляційна скарга позивача задовольняється частково, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій відповідно до суми задоволених вимог - 669,49 грн (66948,92 грн х 1% : 100%)- за розгляд справи в суді першої інстанції та 334,75 грн (66948,92 грн х 1% : 100% = 669,49х 0,5% : 100 %) за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Outcome: partial