Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок самовільного демонтування майна ГО «Сила Духа». В обґрунтування поданого позову посилався на те, що 6 липня 2015 року відповідач без відповідних дозволів провів демонтаж майна позивача, розташоване по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі, шляхом приведення його у непридатний для використання стан, а саме: гаражу-павільйону на суму 20000 грн., металевих торгових стелажів на суму 5000 грн., освітлювальних приладів вартістю 1000 грн., лічильників електричних на суму 200 грн., електричного кабелю вартістю 250 грн., утеплювачів на суму 2400 грн., плиту відділочну вартістю 6000 грн., замок вартістю 300 грн., а загалом на суму 35150 грн. На підставі того, що відповідач у добровільному порядку не бажає відшкодовувати завдану ним шкоду, то просив суд стягнути на користь ГО «Сила Духа» матеріальні збитки від пошкодженого відповідачем майна на загальну суму 35150 грн. В судовому засіданні представник ГО «Сила Духа», керівник [PERSON], повністю підтримав подану ним позовну заяву, яку просив задовольнити. Доводив, що усі неправомірні дії щодо майна ГО «Сила Духа» 6 липня 2015 року проводились за словами людей, які здійснювали демонтаж, саме за вказівкою відповідача. Коли ж він приїхав на місце за викликом мешканців будинку 20-А по бул. Комсомольському в м. Маріуполі, то на місці побачив [PERSON], який представився депутатом міської ради, якому він надав усі необхідні документи на контейнер, однак той відмовився зупиняти демонтаж належного ГО «Сила Духа» майна. Вказував, що за гроші ГО «Сила Духа» були придбані як контейнер, куплений на ринку на мікрорайоні «Східний» та демонтований відповідачем, так й усе приладдя, яке було у його середині. Додавав, що уся документація на землю у ГО «Сила Духа» була у порядку, тому вони влітку 2015 року встановили цей контейнер по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі. Просив задовольнити позов. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні підтримуючи заявлені вимоги, вказувала, що демонтоване відповідачем майно належало ГО «Сила Духа» на праві власності, а у [PERSON] не було жодних повноважень на проведення самовільного демонтажу такого майна, тим більше, що у ГО «Сила Духа» вже були на завершальній стадії оформлення усіх необхідних документів на земельну ділянку, на які знаходився контейнер з усім обладнанням. Внаслідок таких неправомірних дій [PERSON] ГО "Сила Духа" була завдана майнова шкода внаслідок приведення в непридатний для використання стан майна позивача. Просила суд задовольнити позов, оскільки відповідач проводив демонтаж майна позивача без будь-якого рішення компетентних органів. Відповідач, [PERSON], в суді, заперечуючи проти поданого до нього позову, вказував, що нього 6 липня 2015 року зателефонували мешканці будинків поруч із бул. Комсомольським 20-А в м. Маріуполі, та повідомили, що вони збираються знести незаконно розміщений контейнер за цією адресою. Коли він приїхав на місце, то хлопці, що там перебували, вже проводили демонтаж такого контейнеру. Хто безпосередньо проводив демонтаж контейнеру, він не знає. Коли він приїхав, то контейнер вже на місці не стояв, бо якого демонтували. Він бачив, як десь 3-4 чоловіки різали за допомогою газових різаків металевий корпус контейнеру, щоб потім його завантажити на автомобіль. Він натомість лише спостерігав за цим. Згодом приїхав власник контейнеру з міліцією, після чого усі частини контейнеру вивантажили на місце. Додавав, що він в той час був депутатом Маріупольської міської ради, тому на прохання мешканців міста приїхав на виклик. Додавав також, що до нього із скаргами на цей контейнер мешканці по бул. Комсомольському звертались ще у 2014 році, який там був розташований незаконно з 2010 року та був без встановлення під нього фундаменту. Оскільки на встановлений по бул. Комсомольському 20-а в м. Маріуполі не було жодної документації щодо відведення під його розміщення земельної ділянки, про його належність або про надання дозволу на його встановлення, то він не перешкоджав у проведенні демонтажу такого контейнера у липні 2015 року. Не заперечував у суді, що він допомагав мешканцям житлових будинків проводити завантаження демонтованих частин контейнеру на вантажний автомобіль. Не визнаючи заявлені до нього вимоги у своїх письмових запереченнях, [PERSON] вказував, що представниками позивача не надано суду доказів його причетності до пошкодження належного ГО «Сила Духа» майна. Так представниками позивача суду не надано доказів виділення позивачу земельної ділянки по бул. Комсомольському 20-а в м. Маріуполі Маріупольською міською радою, як й доказів наявності правовстановлюючих документів на цю землю. Також не було надано доказів належності позивачу металевих конструкцій, розташованих по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі. Посилався також на те, що ГО «Сила Духа» є неприбуткова організація, тому вона не може вести підприємницьку діяльність. Заслухавши пояснення учасників процесу, які зявились, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений ГО «Сила Духа» позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи було встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 30 жовтня 2014 року (строком дії 12 місяців) було дозволено ГО «Сила духа» розробку проектів землеустрою з відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування будівель торгівлі орієнтовною площею 0,0050 га по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі (а. с. 17). Укладення договору на виконання робіт з проекту землеустрою по бул. Комсомольському 20-а в м. Маріуполі для встановлення торгівельного павільйону між ГО «Сила Духа» та ТОВ «ПЕФ «Землі Приазовя» підтверджується відповідним договором № 57, сметою до нього, протоколом узгодження вартості робіт, квитанцією проведення оплати наданих послуг та узгодженим планом виконання таких робіт (а. с. 11-12, 13, 15, 16). Згода мешканців на відведення земельної ділянки під розміщення торгівельного павільйону по бул. Комсомольському 20-а, бул. Комсомольському 20 та бул. Комсомольському 24 в м. Маріуполі підтверджується копією опитування мешканців таких будинків (а. с. 68, 69, 70). Наявність проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі ГО «Сила Духа» від 8 жовтня 2015 року підтверджується копією матеріалів такого проекту та висновками Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради, Управління Держгеокадастру в м. Маріуполі (а. с. 71-121). Відповідно до статуту ГО «Сила Духа» вбачається, що така організація є юридичною особою та має відокремлене майно та самостійний баланс, яка може здійснювати підприємницьку діяльність через створені юридичні особи, якщо така діяльність відповідає меті організації та сприяє її досягненню. Метою діяльності ГО «Сила Духа» є сприяння представництву, соціальній підтримці та захисту прав та інтересів інвалідів. Організація має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке передано організації її членами, а також майном придбаним за власні кошти. Для забезпечення своєї діяльності ГО «Сила Духа» має право мати у власності приміщення, будинки, споруди, обладнання, техніку та інше майно (а. с. 20-29). Згідно із протоколом № 03/13 від 20 грудня 2013 року ГО «Сила духа» було затверджено придбання товарно-матеріальних цінностей за рахунок бюджету ГО «Сила Духа» для проведення господарської діяльності в рамках поетапного економічного розвиту товариства (а. с. 64-65). Відповідно до наданої представниками позивача копії квитанції ФОП [PERSON] від 20 грудня 2013 року вбачається, що вартість придбаного контейнеру 4 на 6 метрів дорівнює 20000 грн. (а. с. 31). Перебування з 20 грудня 2013 року на інвентарному обліку ГО «Сила Духа» металевого контейнеру 4 на 6 метрів вартості 20000 грн. підтверджується копією інвентарної картки № 001 та бухгалтерською довідкою позивача від 10 травня 2016 року (а. с. 66, 67). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка, [PERSON], вказував, що він є керівником ТОВ «Новий Стіль ГІС», яке займається роздрібною торгівлею, та одночасно членом ГО «Сила Духа» та був свідком протиправних дій відповідача 6 липня 2015 року. Так 6 липня 2015 року він у денний час був очевидцем як під керівництвом [PERSON] здійснювався демонтаж належного ГО «Сила Духа» контейнеру шляхом його газової різки на металобрухт із знищенням металевих стелажів та іншого майна, яке перебувало у такому контейнері, який був розташований по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі. Зазначав, що відповідач йому представлявся депутатом міської ради, з дозволу якого відбувалось проведення робіт по демонтажу контейнеру. Стверджував, що близька 5 людей разом із [PERSON] спочатку провели порізку металевого контейнеру, після чого завантажили його на автомобілі, що також приїхали на місце за вимогою відповідача. При цьому жодних документів на проведення такого демонтажу відповідач не надавав. Додавав, що демонтаж контейнеру не зупинився навіть, коли відповідачу були передані усі необхідні документи на контейнер та землю під нього. Незаконні дії [PERSON] та його найманців були припинені тільки після приїзду працівників поліції. Оскільки усе майно ГО «Сила Духа» у демонтованому контейнері та він сам були знищенні на брухт, то у нічний час усі залишки такого майна були вкрадені невідомими особами (а. с. 58). Повноваження [PERSON] як депутата Маріупольської міської ради підтверджуються відповіддю міського голови міста Маріуполя [PERSON] від 24 липня 2015 року на скаргу ГО «Сила Духа», а також копією посвідчення депутата Маріупольської міської ради (а. с. 4-5, 6, 143). Перебування у провадженні Лівобережного ВП МВП НП в Донецькій області кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, за заявою представників ГО «Сила Духа», як потерплої особи, за яким досудове розслідування досі триває, підтверджується відповіддю прокурора Орджонікідзевського району міста Маріуполя від 7 серпня 2015 року на скарги ГО «Сила Духа», талон-повідомлення № 7 від 6 липня 2015 року про отримання райвідділом міліції заяви про злочин, заяву про залучення в якості потерпілої особи, відповіддю СВ Лівобережного ВП МВП НП в Донецькій області від 11 квітня 2016 року, а так само копіями матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 12015050790001904 від 6 липня 2015 року (а. с. 7, 8, 9, 10, 33, 34, 35-36, 55, 122-218). При цьому за протоколом огляду місця події, проведеного в рамках зазначеного кримінального провадження, біля будинку 24 по бул. Комсомольському в м. Маріуполі було виявлено частини металевих листів, газозварювальний апарат для розрізання металу, 9 балонів із газом, а також вантажний автомобіль [NUMBER] та ГАЗ АН 64 53 ІР, в кузовах яких знаходились металеві листи та конструкції, що підтверджується фототаблицею до такого протоколу (а. с. 126-127). Допитані під час досудового слідства в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що вони за проханням відповідача, [PERSON], приїхали до подвіря по бул. Комсомольському в м. Маріуполі, де за вказівками відповідача проводили порізку газовим різаком контейнеру, який, як їм казав відповідач, належав саме [PERSON], а деталі від порізаного контейнеру завантажували на автомобілі, які приїхали для вивезення таких металевих частин (а. с. 186-197). Згідно із оглянутим у судовому засіданні відео вбачається, що [PERSON] приймає активну участь у проведенні розбору та завантаженні металевих деталей конструкції на вантажний автомобіль за участі декількох чоловіків, які виконують його вказівки з приводу демонтованого торгівельного павільйону, незважаючи на присутність представників позивача (а. с. 59). На підставі розрахунку вартості, завданої відповідачем шкоди, представники ГО «Сила Духа» зазначили, що вартість металевого контейнеру (торгівельного павільйону) 6 на 4 метри складає 20000 грн. (а. с. 32). Однак суд не приймає до уваги наведені розрахунки вартості завданої відповідачем шкоди ГО «Сила Духа», що стосується металевих стелажів, освітлювальних приладів, електричних лічильників, електрокабелів, утеплювачів, плитки, замку, оскільки доказів належності та вартості такого майна ГО «Сила Духа» представниками позивача суду не було надано. Таким чином розглядом справи суд встановив, що ГО «Сила Духа» на підставі рішення Маріупольської міської ради від 30 жовтня 2014 року у передбачений термін розробила проект землеустрою з відведення земельної ділянки для встановлення торгівельного павільйону площею 0,0050 га по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі Належність ГО «Сила Духа» металевого контейнеру 4 на 6 метрів підтверджується статутом такої організації, протоколом засідання ГО «Сила духа» про придбання товарно-матеріальних цінностей, товарним чеком про придбання такого контейнеру та поставлення його 20 грудня 2013 року на баланс організації-позивача. Неправомірність дій відповідача 6 липня 2015 року щодо пошкодження та приведення у непридатний для використання стан металевого контейнеру, належного ГО «Сила Духа» та встановленого по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі, підтверджується свідченнями свідків, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що за вказівкою [PERSON] було проведено демонтаж такого металевого контейнеру Також провина відповідача щодо пошкодження майна ГО «Сила Духа» була підтверджена оглянутими матеріалами кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, та відеофіксацією подій 6 липня 2015 року, де видно, що [PERSON] приймає активну участь у проведенні розбору та завантаженні металевих деталей конструкції демонтованого контейнеру. При цьому жодних документів на підтвердження правомірності такої діяльності відповідача [PERSON] суду не надав, а статус відповідача, як депутата Маріупольської міської ради, не надавав права на вчинення незаконних дій щодо чужого майна особи. Жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] діяв на прохання мешканців будинків, що проживали поруч із розміщеним контейнером по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі, суду не було надано, натомість спростовано опитуванням проведеним серед мешканців таких будинків з приводу розміщення торгівельного павільйону ГО «Сила духа». Посилання [PERSON] на реєстрацію ГО «Сила Духа» [ADDRESS] та на неприбутковість діяльності такої організації не може бути доказом на підтвердження доводів відповідача та не може виправдовувати його дії з проведення незаконного демонтажу контейнеру позивача. Також в суді зібраними доказами були спростовані доводи [PERSON] щодо його не причетності до незаконного демонтажу контейнеру по бул. Комсомольському 20-А в м. Маріуполі та про відсутність правових підстав у ГО «Сила Духа» щодо розміщення за цією адресою торгівельного павільйону. Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки в судовому засіданні не було встановлено правомірність дій відповідача 6 липня 2016 року з майном, належним ГО «Сила Духа», такі дії необхідно вважати незаконними. На підставі ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч. 2 ст. 1166 ЦК зазначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином даною правовою нормою встановлюється презумпція вини заподіювача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин). За ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, крім іншого, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. На підставі досліджених доказах у сукупності суд дійшов висновку, що в судовому засіданні було доведено завдання шкоди відповідачем ГО «Сила Духа» майнової шкоди внаслідок винних дій [PERSON], що виразилось у знищенні металевого контейнеру, належного позивачу. Враховуючи, що своїми неправомірними діями [PERSON] фактично знищив належний ГО «Сила Духа» контейнер, то відшкодуванню на користь позивача підлягає вартість такого майна. Таким чином суд вважає доведеним необхідність стягнення з [PERSON] на користь ГО «Сила Духа» 20000 грн в рахунок відшкодування завданої діями відповідача майнової шкоди. В той же час заявлені позивачем вимоги до відповідача щодо стягнення з [PERSON] вартості металевих стелажів, освітлювальних приладів, електричних лічильників, електрокабелів, утеплювачів, плитки, замку на загальну суму 15150 грн. задоволенню через їх недоведеність не підлягають. Відповідно до наявних у справі квитанцій вбачається, що представники позивача сплатили 1378 грн. (891 + 487 = 1378) за подання до суду вказаного позову (а. с. 1, 43). На підставі ст. 88 ЦПК України таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь ГО «Сила Духа» витрати по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених вимог в сумі 784,07 грн. (20000 / 35150 х 1378 = 784,07).

Outcome: partial