Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 26 липня 2007 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Чоловік постійно проявляє до неї неповагу, вчиняє сварки та бійки. Фактично вони не проживають однією сім'єю. Відповідач не надає матеріальну допомогу та не утримує сім'ю. Дочка проживає з нею, тому просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив, від нього до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, позов не оспорив. Судом зі згоди позивача, відповідно до статті 224 ЦПК України, ухвалено,- провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 26 липня 2007 року виконавчим комітетом Маркушівської сільської ради Бердичівського району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6). Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5 ). Дочка проживає з позивачкою ( а.с. 3). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти цього не заперечив, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 ЦПК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, дані про інші обставини, які можуть враховуватися судом при визначенні розміру аліментів. Поряд з тим, оскільки законом на кожного з батьків покладено обов'язок забезпечити дитину матеріально, на переконання суду, з відповідача мають бути стягнуті аліменти, розмір яких має становити 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до18 років складає 1286 гривень. А відтак на утримання дочки з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 650 гривень щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: partial