Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в обґрунтування якого вказав, що 25 липня 2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] (далі - Боржник) укладений кредитний договір № Д002/АА-308.07.1, за умовами якого Банк взяв на себе зобов'язання відкрити відновлювальну кредитну лінію Боржнику на загальну суму 18541,38 доларів США, яка була йому надана в той же день готівкою у валюті кредиту, з умовою обов'язкового продажу через касу Банку для проведення подальших розрахунків. Згідно з умовами кредитного договору, Боржник зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування грошовими коштами у розмірі 12,5 % річних, які на підставі додаткової уголи № 2 від 23 липня 2008 року були підвищені до 14,5 % річних. Заборгованість за кредитом, а також нараховані проценти Боржник зобов'язався погашати частково до 10 числа включно кожного календарного місяця і повністю повернути суму кредиту не пізніше 24 липня 2014 року. Крім того, у якості забезпечення виконання основного зобов'язання, 25 липня 2007 року між Банком та [PERSON] (далі - Поручитель), був укладений договор поруки № Д002/АА-308/2.07.2 згідно з яким, Поручитель зобов'язалась солідарно з Боржником відповідати перед Банком за своєчасне і повне виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення наведених норм закону та умов укладеного договору, Боржник зобов'язання, взяті на себе, виконував з грубим порушенням, що потягнуло за собою правові наслідки передбачені ст.625 ЦК України, а саме зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, станом на 04 жовтня 2016 року заборгованість Боржника перед Банком за кредитним договором № Д002/АА-308.07.1 від 25 липня 2007 року становить 5893,26 доларів США та 15512,43 грн., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4897,49 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 995,77 доларів США, 3 % річних від суми простроченої заборгованості про кредиту та ввідсоткам - 15512,43 грн. Дану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2524,04 грн., позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 02.11.2018 року відповідачем [PERSON] подана заява про поновлення строку для подання зустрічної позовної заяви до ПАТ «РОДОВІД БАНК» про визнання договору поруки припиненим, який пропущений нею через лікування у стаціонарних умовах лікарень з приводу онкологічного захворювання. В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] зазначила, що 25.07.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № Д002/АА-308.07.1, а також договір застави транспортного засобу № Д002/АА-308/1.07.02, згідно з яким Боржник передав у заставу Банку транспортний засіб MITSUBISHI LANCER 1.6, 2007 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний № [NUMBER]. У якості забезпечення виконання основного зобов'язання, 25 липня 2007 року між Банком та нею, був укладений договор поруки № Д002/АА-308/2.07.2 згідно з яким, Поручитель зобов'язалась солідарно з Боржником відповідати перед Банком за своєчасне і повне виконання основного зобов'язання. У зв'язку з неналежним виконанням Боржником основного зобов'язання в квітні 2011 року було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.6, 2007 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний № [NUMBER], який був переданий Боржником Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з п.4.1 договору поруки від 25.07.2007 року, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і втрачає чинність після повного погашення Боржником заборгованості за кредитним договором, тобто даним пунктом встановлений саме термін припинення договору поруки, відповідно до ч.2 ст.251 ЦК України, а не його строк, поняття якого визначено ч.1 ст.252 ЦК України, оскільки припинення поруки пов'язано з настанням певного моменту в часі. Відповідно до п.1.2 договору поруки від 25.07.2007 року, строк погашення кредиту - 24 липня 2014 року, а Банк звернувся до неї з вимогою погашення кредиту лише 07.11.2016 року, тобто після спливу шестимісячного строку встановленого ч.4 ст.559 ЦК України. Крім того, 21.04.2011 року між Банком та Боржником була укладена додаткова угода за умовами якої змінені пункти 4.2, 4.4 кредитного договору щодо розміру нарахування відсотків за кредитом. Дана додаткова угода не узгоджувалась з Поручителем, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, що відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України є підставою для припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Просила визнати припиненим договір поруки № Д002/АА-308/2.07.2 від 25.07.2007 року укладений між нею та Банком, звільнивши її від сплати судового збору у зв'язку з інвалідністю. Учасники судового розгляду до судового засідання не з?явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ПАТ «РОДОВІД БАНК» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно з яким зустрічні позовні вимоги не визнав повністю, в обґрунтування відзиву пояснив, що відповідно до п.1.1 договору поруки Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань Боржника за кредитним договором. Пунктом 2.2 договору поруки визначено, що відповідальність поручителя настає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором. У разі пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів (постанова ВСУ від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14). Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 15.11.2016 року до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи суддею був зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів, відповідь на який надійшла до суду 28.11.2016 року. 28.11.2016 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, справа призначена до попереднього судового засідання, у відповідності з вимогами ст.122 ЦПК України (у редакції ЦПК, яка діяла станом на 03.10.2017 року) на 08.15 год. 08.12.2016 року, відповідачам запропоновано подати суду письмові заперечення проти позову. 08.12.2016 року ухвалою судді підготовка до судового розгляду визначена закінченою та справа призначена до судового розгляду у судовому засіданні на 15.55 год. 14.12.2016 року. На підставі клопотання представника відповідача [PERSON], ухвалою суду від 11.04.2017 року провадження у справі зупинено до розгляду цивільної справи Подільським районним судом м.Києва за позовом [PERSON] до ПАТ «РОДОВІД БАНК» про визнання договору поруки припиненим. На підставі клопотання представника позивача, ухвалою суду від 27.09.2018 року провадження у справі відновлено та розгляд справи призначений на 14.00 год. 30.10.2018 року відповідно до ст.274, п.9 ч.1 Розділу ХІІ ЦПК України, у загальному позовному провадженні. 06.11.2018 року ухвалою судді срок для подання зустрічного позову визнаний пропущеним через поважні причини та [PERSON] поновлений даний строк, первісний та зустрічний позови сторін об'єднані в одне провадження з наданням строку Банку для подання відзиву на зустрічну позовну заяву та [PERSON] - пояснень (заперечень) на зустрічну позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 25 липня 2007 року між Банком та [PERSON] укладений кредитний договір № Д002/АА-308.07.1, за умовами якого Банк відкриває Боржнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18541,38 доларів США терміном до 24 липня 2014 року включно, для купівлі автомобіля за договором від 11.07.2007 року № 0707-11006 та сплати страхових платежів за договором страхування № 32-31/38006312 від 25.07.2007 року. Кредит виданий Боржнику готівкою у валюті кредиту, з умовою обов'язкового продажу через касу Банку для проведення подальших розрахунків за договорами, зі сплатою Банку процентів за користування грошовими коштами у розмірі 12,5 % річних (а.с. 5-7). Для забезпечення виконня своїх зобов'язань Боржником, на підставі договору застави транспортного засобу № Д002/АА-308/1.07.2 від 25.07.2007 року, [PERSON] передав у заставу належне йому на праві власності майно, а саме: автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.6, 2007 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 123-128). Крім того, у якості забезпечення виконання основного зобов'язання, 25 липня 2007 року між Банком та [PERSON], був укладений договор поруки № Д002/АА-308/2.07.2 згідно з яким, Поручитель зобов'язалась солідарно з Боржником відповідати перед Банком за своєчасне і повне виконання основного зобов'язання (а.с. 26). На підставі додаткової угоди № 1 від 23.07.2008 року до договору поруки № Д002/АА-308/2.07.2 були внесені зміни, які полягають у підвищені процентної ставки до 14,5 % річних та введенні за порушення строків повернення кредиту та процентів пені у розмірі 1,6 % від прострочених платежів (а.с. 27). На підставі додаткової угоди № 2 від 23.07.2008 року до кредитного договору № Д002/АА-308.07.1 були внесені зміни, які полягають у підвищені процентної ставки до 14,5 % річних, зміні порядку погашення заборгованості та введенні за порушення строків повернення кредиту та процентів пені у розмірі 1,6 % від прострочених платежів та ін. (а.с. 8). Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 04 жовтня 2016 року заборгованість Боржника перед Банком за кредитним договором № Д002/АА-308.07.1 від 25 липня 2007 року становить 5893,26 доларів США та 15512,43 грн., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 4897,49 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 995,77 доларів США, 3 % річних від суми простроченої заборгованості про кредиту та ввідсоткам - 15512,43 грн. (а.с. 9-10, 11-25). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити, з наступних підстав. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору, що є недопустимим. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. За приписами ст. 546 ч.1 ЦК виконання зобов?язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Разом з цим, [PERSON] зазначила, що Банком порушено строки позовної давності до вимог за договором поруки. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Оскільки зі змісту договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, так як умова договору поруки про його дію до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК Українита ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу. Разом із цим, встановлені частиною четвертоюстатті 559 ЦК України строки, після закінчення яких порука припиняється, не відносяться до позовної давності. Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 285/1462/15. Як вбачається з п.1.2 договору поруки, строк погашення кредиту - 24 липня 2014 року. Звернувшись до суду 17.11.2016 року (відповідно до поштового штемпелю) з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором Банком було порушено строк, встановлений ч.4 ст.559 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Банка про стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у частині стягнення заборгованості з [PERSON] та не підлягають задоволенню у частині стягнення заборгованості з [PERSON] як з поручителя. Натомість, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Банка, на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, якою передбачено, що порука принияється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, підлягають задоволенню і договір поруки № Д002/АА-308/2.07.2 від 25.07.2007 року необхідно вважати припиненим, оскільки, як встановлено судом, [PERSON] не підписувала додаткову угоду від 21.04.2011 року, щодо зміни умов кредитного договору, а саме строку нарахування процентів VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у справі складаються з судового збору сплаченого Банком при подачі позову до суду в сумі 2524,04 грн., які у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог підлягають стягненню на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» з боржника [PERSON] [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідними довідками, тому відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» вважається такою, що звільняється від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, яка судом задоволена повністю, а тому витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з Банка на користь держави в сумі 704,80 грн. (а.с. 119). На пiдставi Конституції України, ст.ст. 251-252, 533, 536, 546, 559, 612, 624, 625, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial