Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] в кв. [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , проживає її син, відповідач [PERSON] 30 серпня 2015 року квартиру позивача втретє було затоплено про, що складено акт у присутності депутата округу та сусідів, причиною затоплення стало поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача. Згідно даного акту завдано таку майнову шкоду: зіпсовано лінолеум підлоги у двох кімнатах, коридорі кухні загальною площею 46 м2, зіпсовано коврове покриття у двох кімнатах (11 та 18 м 2), зіпсовано обої в коридорі та двох кімнатах, штукатурка відійшла від стін всієї квартири, зіпсована вся електромережа квартири, згоріли провода у дозах та розетках, зіпсовані меблі в великої кімнаті та дерев`яні колонки, на стелі двух кімнатах, коридорі, кухні, ванної кімнаті і туалеті з`явилися тріщини і мокрі жовті плями загальною площею близько 36 м2. Згідно з висновком № 17 від 29.03.2010 р., складеного локального кошторису на будівельні роботі №2-1-1, вартість проведення ремонту квартири Позивача становить 110374,93 грн. Окрім того, позивач вважає що неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, розмір відшкодування за яке, оцінює в 20\~000 грн. Позивач у судовому засіданні, на позові наполягав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуєте свої заперечення тим, що подія залиття квартири відбувалась у серпні 2015 року, а локальний кошторис на будівельні роботи датовано датою 11.01.2018 року, позивачем не доведено винуватості відповідача у залитті квартири, так як будь-яких спеціалістів для встановлення факту залиття квартири, позивачем не запрошувалось, окрім того позивач надав товарні чеки, накладні та квитанції, якими він підтверджує дійсні витрати на ремонтні роботи, та їх сумарна суму не відповідає сумі зазначеній у кошторисі, який у свою чергу зазначає розрахункові суми, а не фактичні затрати. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 23.08.1994 року (а.с. 4). 30 серпня 2015 року комісією у складі депутата округу № 13 Лінійчук О.Г. та сусідів позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складено акт про наслідки затоплення двух кімнатної квартири [ADDRESS] . В результаті обстеження виявлено, що причиною затоплення стало самовільне перепланування відповідачем в своїй квартирі [ADDRESS] , яка [ADDRESS] , сантехнічного обладнання, а саме: встановлення в кімнаті додаткового пластикового синього баку на 1 тону води та переніс стіни ванної кімнати, що не було передбачено проектом. Актом встановлено необхідність проведення ремонту квартири будівельною бригадою (а.с. 12). Також, сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складено та підписано особисто письмові пояснення та заяви, щодо факту залиття квартири за вищевказаною адресою (а.с.8-10, 70-73). З метою визначення матеріальної шкоди завданої від залиття квартири, позивач звернувся до ФОП [PERSON] яким, на замовлення [PERSON] складено локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт жилого приміщення за адресою буд [ADDRESS] [ADDRESS] області від 11.01.2018 року, вартість проведення ремонту квартири, згідно якого становить 110\~374, 93 грн. На підтвердження витрат понесених позивачем на будівельні матеріали, також надано копії товарних чеків, квитанцій та накладних (а.с. 22-26). Наслідки залиття квартири зафіксовано на фотозображеннях (а.с. 28-31). Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердили факти зазначенні у позові. Відповідно до вимог ст. ст. 177, 179 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій. Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст.1166 ЦК України\~«шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України в\~Постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зазначив «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм\~ЦК\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи». Стаття 81 ЦПК України\~зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Суд вважає доведеним факт користування відповідачем квартирою [ADDRESS] період залиття. В даному випадку відповідачем не були спростовані докази надані позивачем, про те, що залиття його квартири сталося з вини відповідача. Що стосується посилань, що сума фактичних витрат по чекам не відповідає кошторису, то суд вважає, що об`єктивна наявність шкоди, породжує безумовну необхідність здійснення ремонту, який не можливо заперечувати з урахуванням фактів по справі. Надані позивачем докази: акт про наслідки залиття квартири, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 , чеки, квитанції та накладні не спростовані відповідачем. Позивач у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] , визнаючи свою вину, обіцяв позивачу виконати ремонтні роботи самостійно, однак в продовж довгого часу цього не виконував, від так [PERSON] лише у 2018 році звернувся до фахівця з метою визначення суми збитків та самостійно розпочав ремонтні роботи. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі викладеного суд вважає, що по справі доведене завдання шкоди майну позивача з вини відповідача, а саме за наслідком залиття належної позивачу квартири водою з квартири відповідача, яка розташована вище над квартирою позивача. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача сума завданої шкоди в розмірі 110\~374, 93 грн. Крім матеріальної шкоди позивач зазначає, що йому також було заподіяно моральну шкоду, що виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, розмір відшкодування за яке, оцінює в 20 000 грн. На підтвердження різкого погіршення здоров`я додав копію висновку дільничного лікаря Дачненської амбулаторії № 77 від 21.12.2017 року (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За правилом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно до п.п. 7, 8 зазначеної постанови, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Залиття квартири відбулось 30.08.2015 року, а висновок № 77 про погіршення здоров`я позивача лікарем Дачненської амбулаторії видано від 21.12.2017 року, тобто минуло більш ніж два роки, що ставить під сумнів наявність причинного зв`язку між подіями того дня, наслідками після залиття та погіршенням здоров`я позивача, через це. Тому, суд, в частині стягнення моральної шкоди відмовляє. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, в розмірі 1310, 94 грн., що складає суму судового збору, сплаченого за подання позову майнового характеру

Outcome: partial