Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 02.03.2020 шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. За час спільного проживання з [PERSON] у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної підтримки дітям. Донька потребує медичного лікування та купівлі дороговартісних окулярів, відвідує курси з польської мови, вартість яких становить 6000 грн., готується до вступу у вищий навчальний заклад. Син займається англійською мовою, вартість становить 960 грн., відвідує заняття з футболу, вартість яких щомісячно становить 500 грн. Повністю утримати дітей вона не може. Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн, щомісячно і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. Також зазначив, що він постійно допомагав дітям, перераховував кошти на їх утримання на рахунок позивача, коли мав змогу, то платив аліменти щомісяця, домовлявся з позивачем, що буде сам добровільно надавати кошти на двох дітей 4000 грн. На даний час непрацездатний, тому пішов на іншу фізично легшу роботу. Він допомагає матеріально дочці, якій 19 років, хоча вона уже працює. На даний період він потребує лікування, тому в змозі надавати аліменти в розмірі 2000 грн. Також, через відділ ДВС з нього утримують за рішенням суду 550 грн. на погашення заборгованості [PERSON] . У власності автомобіля він не має, має частку квартири в с. Губник, на яку накладено арешт. Йому допомагають батьки. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Суд встановив що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] офіційного місця роботи не має, на даний час хворіє, що підтверджується копією довідки наданої 27.11.2020 Центром сучасної діагностики «Нейромед». Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати батько, суд враховує таке. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Положеннями ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 01 грудня 2020 року становить 2395 грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину мінімально необхідного для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує наявні дані про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище [PERSON] та його стан здоров?я, відсутність у нього інших дітей та утриманців. Також суд враховує, що [PERSON] не має офіційного місця роботи, не має стабільного заробітку, хворіє, проте не відмовляється надавати матеріальну допомогу дітям. Однак, не спростовує доводи позивача, що кошти на утримання дитини відповідач сплачує нерегулярно. Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн. Тому суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати власну дитину і спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі законодавчо визначеного мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину - 2395 грн, що є мінімально необхідному для забезпечення нормального функціонування організму дитини, відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, враховуючи досліджені по справі докази суд вважає недоведеними вимоги позивача про необхідність стягнення аліментів в розмірі більшому ніж визначено судом по даній справі. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial