Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

В березні місяці 2016 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про відшкодуванню матеріальних та моральних збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.10.2015 на перехресті вул.Петрозаводській та вул. Щитовій у м. Дніпропетровську сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Деу р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Кіа р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2015 відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до висновку №3359 від 23.11.2015 експертного дослідження автотоварознавця вартість матеріального збитку склала в розмірі 33\~114,17 грн. Позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди йому була завдана і моральна шкода яку оцінив у розмірі 20\~000,00 грн, що виразилась у душевних переживаннях, втрати покою та режиму, позбавлення можливості користування транспортним засобом у звичайному для нього режиму, змушений самостійно вирішувати питання як ремонту транспортного засобу та і витрачання часу на вирішення питання поїздок за межі міста. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків в розмірі 33\~114,17 грн., витрати на проведення експертного дослідження автотоварознавця в розмірі 1\~200,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20\~000,00 грн., та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1\~929,20 і витрати на правову допомогу в розмірі 1\~800,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення аналогічні викладені в позовній заяві, позов підтримала у повному обсязі та наполягали на його задоволені. Відповідач та його представник в судовому засідання заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що транспортний засіб Деу р.н. [NUMBER] застрахований в ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5586247 від 26.03.2015 з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду, що не перевищує 50\~000,00 грн, а отже на страховика покладається обовязок відшкодувати потерпілому заподіяну йому шкоду в межах страхового ліміту. Відповідач зазначив, що згідно висновку експерта №3359 від 23.11.2015 розмір матеріального збитку не перевищує страхового ліміту, а тому на його думку, виплату матеріальних збитків повинен здійснити страховик ПрАТ «СК «Україна». Крім того, відповідач не визнає моральну шкоду та відшкодування витрати на правову допомогу, оскільки вважає, що позивачем не підтверджено факту заподіяння йому моральної шкоди та надання правової допомоги. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що02.10.2015 на перехресті вул.Петрозаводській та вул. Щитовій у м. Дніпропетровську сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Деу р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Кіа р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2015 відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно висновку №3359 від 23.11.2015 експертного дослідження автотоварознавця вартість матеріального збитку склала в розмірі 33\~114,17 грн., Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 4\~\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо). Частиною 3 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, як за відшкодуванням заподіяної шкоди позивач звернувся до відповідача, що є його безумовним правом, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 33\~114,17 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1\~200,00 грн., а всього 34\~314,17 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав , яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Так, як через протиправну поведінку відповідача, яка призвела до пошкодження транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1 500, 0 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК України, судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі. Крім угоди між адвокатом та позивачем про надання правової допомоги та додаткового договору та акту виконаних робіт, інших доказів, що позивач на користь, якої ухвалене рішення поніс витрати на правову допомогу матеріали справи не містять. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1\~800,00 грн. слід відмовити.

Outcome: partial