Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості до відповідача [PERSON] . Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором SAMDN510000713801 від 06.11.2019 року в розмірі 41017,29 грн. та судові витрати. Зазначає, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву №б/н від 07.06.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В зв`язку з несвоєчасним виконанням умов договору 06.11.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угодуSAMDN510000713801, відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. Відповідно до п. 1.6 Додаткової угоди згідно ст. 212 ЦК України, ця угода укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені Договором та п. 1.5 Угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості визначені п. 1.2 Угоди, умови про зміну процентної ставки, передбачені п. 1.4 Угоди. У разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених Угодою умови про анулювання частини заборгованості не поширюються. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором (Додатковою угодою)SAMDN510000713801 від 06.11.2019 року станом на 13.01.2021 року утворилась заборгованість в сумі 41017,29 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2226,12 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 836,35 грн.; заборгованості за пенею в розмірі 37954,82 грн. В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача - АТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі відсутності відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, відзив не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №б/н від 07.06.2013 року, останньому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією Анкети-заяви власноруч підписаної відповідачем. Зазначає, що в зв`язку з несвоєчасним виконанням умов договору 06.11.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угодуSAMDN510000713801, відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. Відповідно до п.1.6 Додаткової угоди згідно ст. 212 ЦК України, ця угода укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені Договором та п. 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умови про зміні процентної ставки , передбачені п. 1.4 Угоди. У разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених Угодою умови про анулювання частини заборгованості не поширюються. На підтвердження позовних вимог позивачем надано наступні докази: -Копія Анкети-заяви від 07.06.2013 року згідно якої [PERSON] погодився на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок; -Копія Додаткової угоди до Договору № SAMDN510000713801 від 06.11.2019 року відповідно до умов якої Банк здійснить прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання Клієнтові кредиту до дати підписання цієї Угоди, при здійсненні останнім платежів у розмірі - не меншн 4000.00 грн у строк не пізніше 06.11.2019 року та у розмірі 3489,47 грн. до 25 числа місяця, протягом 3 місяців; -Копії графіку погашення від 06.11.2019 року, із зазначенням дат погашення щомісячного платежу та кінцевої дата погашення кредиту 25.02.2020 року; -Копія Виписки з 06.11.2019 по 13.01.2021 року (рахунок [NUMBER] ) з якої вбачається, що заборгованість [PERSON] по реєстру за договором SAMDN510000713801 складає 2226,12 грн.; -Копія Виписки з 06.11.2019 по 13.01.2021 року (рахунок [NUMBER] ) з якої вбачається, що заборгованість [PERSON] за нарахованими відсотками за договором SAMDN510000713801 від 12.07.2013 року складає 838,95 грн.; -Копія Виписки з 06.11.2019 по 13.01.2021 року (рахунок [NUMBER] ) з якої вбачається, що заборгованість [PERSON] за нарахованою пенею за договором SAMDN510000713801 від 12.07.2013 року складає 37954,82 грн.; Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавств при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року №2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданні сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов`язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Отже, встановивши, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує основний розмір боргу, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України для зменшення розміру заборгованості по пені до розміру заборгованості за кредитом у сумі 2226,12 грн., що підлягає стягненню на користь банку та буде співмірним із розміром основного зобов`язання. Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає частковому виконанню та сплаті. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: partial