Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з названим позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № GOНЗGК40000827 від 26.06.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 126250 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2022 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Вказані умови в порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України відповідач належним чином не виконував. У зв'язку зі значним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23.07.2010 р. має заборгованість - 193557,10 гривень, із яких : 125776,35 гривень - заборгованість за кредитом; 42696,54 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2714,14 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12914,97 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи; 250,00 гривень - штраф /фіксована частина/; 9 205,10 гривень - штраф /процентна складова/. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідач 26.06.2007 р. уклали договір іпотеки № GOНЗGК40000827. Згідно з указаним договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 84,4 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 названого Закону України у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду, зокрема, зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Посилаючись на ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: м. [ADDRESS]. Просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GOНЗGК40000827 від 26.06.2007 р. в сумі 193557,10 гривень звернути стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 655кв.м., за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № GOНЗGК40000827 від 26.06.2007 року) публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просили виселити відповідача, який зареєстрований і проживає у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Горлівки. Просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутність; на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про явку до суду, зроблену власноруч [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне. З матеріалів справи встановлено, що 26.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № №GOНЗGК40000827. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит у сумі в розмірі 126250,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2022 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, комісію, а також інші витрати в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідач 26.06.2007р. уклали договір іпотеки № GOНЗGК40000827, за яким позивачу було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 84,4кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу на праві власності. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк і в порядку встановленому договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконані свої зобов'язання перед відповідачем шляхом надання грошових коштів. Свій обов'язок щодо погашення кредиту відповідач не виконав, не сплачував вказані суми. У зв'язку з цим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, перевіреному судом, станом на 23.07.2010 р. має заборгованість - 193557,10 гривень, із яких : 125776,35 гривень - заборгованість за кредитом; 42696,54 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2714,14 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12914,97 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи; 250,00 гривень - штраф /фіксована частина/; 9 205,10 гривень - штраф /процентна складова/. Згідно з п. 3.3 Кредитного договору кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед наперед на відшкодування витрат /збитків банку, далі - пені, далі - простроченої комісії за Кредитом, далі - прострочених відсотків, далі - кредиту. Позов щодо визнання цього пункту договору недійсним відповідачем не подавався. Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором № GOНЗGК40000827 від 26.06.2007 року станом на 23.07.2010 року перед позивачем становить 193557 гривень 10 копійок. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідач 26.06.2007 р. уклали договір іпотеки будинку, посвідчений нотаріально. Згідно з указаним договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 84,4 кв.м, яка розташований за адресою: м. [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 названого Закону України у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду, зокрема, зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно з ч. 5 ст. 38 названого Закону України дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно із п. 29 названого договору іпотеки квартири звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено шляхом продажу предмету іпотеки будь - яким способом, в тому числі, на біржі, на підставі договору купівлі - продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотеко держателю право укладати такий договір за ціною та на умовах, визначений на власний розсуд іподекодержателем і здійснювати всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі, отримувати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №GOНЗGК40000827 від 26.06.2007 року в сумі 193557,10 /сто дев'яносто три тисячі п'ятсот п'ятдесят сім / гривень 10 центів звернути стягнення на предмет застави - житловий будинок, загальною площею 84,4кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також надання публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу. І в цій частині позов підлягає задоволенню. В частині позовних вимог щодо звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 655 кв.м. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки земельна ділянка відповідно до п.35.3. договору іпотеки №GOНЗGК05630604 від 24.06.2005 року не є предметом іпотеки. Позовні вимоги в частині виселення відповідача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до частини 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 40 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 43 постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Виходячи із аналізу наведених правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки були відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених частиною 2 статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частиною 3 статті 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог статті 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі в розмірі 1700 грн. та 120 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст. 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial