Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS], та за даною адресою окрім них також зареєстрований [PERSON], з яким у [PERSON] у 2012 році склались особисті відносини, проте на теперішній час дані стосунки припинились та відповідач з березня місяця минулого року за вищевказаною адресою не мешкає та за комунальні послуги не сплачує. Відповідач добровільне не виписується з квартири позивачів, у зв'язку з чим вони змушені звернутись до суду з даним позовом, яким просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та скасувати реєстрацію місця проживання відповідача у вказаній квартирі. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяву з проханням про розгляду справи у їх відсутність, та задоволенням позивних вимог в повному обсязі, на підставах викладених у позові. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 15.04.1998 року квартира [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м. на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] Відповідно до особового рахунку [NUMBER], виданого ЖКП «Жилкомплекс» 07.04.2015 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останній з 10.07.2012 року. Проте згідно акту, складеного 11.03.2015 року представником ЖКП «Жилкомплекс», [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS], не мешкає з березня 2014 року, факт чого підтверджують сусіди позивачів. Так вирішуючи даній спір суд виходить з наступного. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивачка [PERSON]. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той час, як відповідачем доводи та докази, надані позивачами, не спростовані. У відповідності до положень ст.ст.317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Тому враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановленого законодавством шестимісячного строку, що в свою чергу перешкоджає позивачам, як власникам квартири, здійсненню права користування, та погіршує матеріальний стан у зв'язку зі сплатою комунальних послуг за відповідача, тому в даній частині позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив права користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Щодо вимоги позивачів про зняття з реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS], суд зазначає наступне. Так, ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивачів щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача у вказаній квартирі, оскільки в розумінні норм ст.3 ЦПК України дана вимога є передчасною, та права позивачів в даному випадку не порушені, оскільки вони до Жовтневого РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області не зверталась з відповідною заявою про зняття [PERSON] з реєстрації на підставі відповідного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial