Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] вимоги, заявлені в інтересах [PERSON] обґрунтовує тим, що з 21.07.1986 р. по 28.04.2014 р. останній перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією електрозварника ручного зварювання. 28.04.2014 р. [PERSON] звільнений з роботи у зв»язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Відповідно до акту №188 від 04.12.2007 року про нещасний випадок на виробництві , 29.11.2007 року при виконанні трудових обов»язків з [PERSON] стався нещасний випадок - перебуваючи на виробничій території своєї бригади, останній проходив біля робочого місця електрозварника, призначеного для зварювання по колу стиків труб , та не звернув уваги на технологічне пристосування, яке лежало на підставах висотою від рівня підлоги 400 мм., зачепив його ногою. Пристосування вагою близько 12 кг. впало на підлогу цеху і травмувало палець правої стопи працівника. Згідно довідки лікувально-профілактичного закладу працівнику поставлено діагноз: закритий перелом нігтьової фаланги І пальця правої ступні без зміщення. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 40 від 15.04.2014 р., [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві. Посттравматична згинально-розгинальна контрактура між фалангового суглобу І пальця правої стопи зі стабільним больовим синдромом, значним обмеженням рухів в ньому, помірним порушенням функції статики та ходи, як наслідок зрослого перелому нігтьової фаланги І пальця правої стопи. - супутній: Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик помірний. РОХП з сенсорними порушеннями. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. У п.п.16,17 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу у шкідливих умовах праці - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо забезпечення працівнику здорових та безпечних умов праці, як того вимагають ст. 6. 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника. Відповідно до довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 17.06.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 45 % ( 40% - профзахворювання, 5% - виробнича травма). Встановлено ІІІ групу інвалідності , необхідність медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення йому моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 45 000 грн. і обґрунтовується перенесеними ним як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України . Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО» 45 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я / а.с. 2-4 /. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» [PERSON] позов не визнала, бо відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди [PERSON], оскільки товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці. Вважає, що не надано доказів в обргунтування заявленої вимоги щодо відшкодування працівнику спричиненої моральної шкоди. Звертає увагу, що [PERSON] отримав травму на виробництві у 2007 році з-за своєї необережності, що виключає відповідальність роботодавця по відшкодування спричиненої працівнику моральної шкоди. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. 1.Судом встановлено, що 21.07.1986 року по 28.04.2014 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією електрозварника ручного зварювання, звільнений з роботи у зв»язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню даної роботи і ця обставина підтверджується записами трудової книжки працівника / а.с. 6-7 /. Відповідно до акту №188 від 29.11.2007 р. року про нещасний випадок на виробництві , акту за № 118 розслідування нещасного випадку від 29.11.2007 року при виконанні трудових обов»язків, з [PERSON] стався нещасний випадок - перебуваючи на виробничій території своєї бригади, останній проходив біля робочого місця електрозварника, призначеного для зварювання по колу стиків труб , та не звернув увагу на технологічне пристосування, яке лежало на підставах висотою від рівня підлоги 400 мм., зачепив його ногою. Пристосування вагою близько 12 кг. впало на підлогу цеху і травмувало палець правої стопи працівника. Комісія прийшла до висновку, що подія мала місце з вини працівника, який порушив вимоги п.3.2 інструкції № 18 по охороні праці ТОВ « Сумське НВО ім. Фрунзе « та який передбачає, що » працівник під час роботи повинен бути уважним. « Вирішено провести позаплановий інструктаж працівника з питань охорони праці, з врахуванням обставин та причин даного нещасного випадку / а.с 8-11/. Таким чином Комісіями по складанню акту про нещасний випадок , розслідуванню нещасного випадку на виробництві встановлено, що електрозварювальник цеху № 24 [PERSON] отримав травму з власної необережності і неуважності, вини роботодавця у невиконанні вимог законодавства по створенню безпечних умов праці встановлено не було. Висновки комісії працівником ніяким чином не спростовані і не оспорені . А ця обставина виключає відповідальність роботодавця по відшкодуванню шкоди, спричиненої працівнику за невиконання вимог Закону України « Про охорону праці « , а також відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України. Тому вимога про відшкодування моральної шкоди, спричиненою трудовим каліцтвом, задоволенню не підлягає. 2. Як вбачається з медичної документації НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медуніверситету - медичної карти амбулаторного хворого № 08-06/324 від 06.04.2015 року, а також акту розслідування хронічного професійного захворювання № 40 від 15.04.2014 р., [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві. Посттравматична згинально-розгинальна контрактура між фалангового суглобу І пальця правої стопи зі стабільним больовим синдромом, значним обмеженням рухів в ньому, помірним порушенням функції статики та ходи, як наслідок зрослого перелому нігтьової фаланги І пальця правої стопи. - супутній: Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик помірний. РОХП з сенсорними порушеннями. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки / а.с.12,14/. Пункти 16,17 акту зазначають, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи у шкідливих умовах праці - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо забезпечення [PERSON] здорових та безпечних умов праці, як того вимагають ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника. Відповідно до актів № 530, 530 огляду фтизіатричної МСЕК від 17.06.2014 року та 17.06.2015 року, довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 17.06.2015 р. за № 269578 серії 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності працівника [PERSON] склала 45 % ( 40% - профзахворювання, 5% - виробнича травма). Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов»язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв»язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров»я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних плат. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров»я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці , що призвело до ряду професійних захворювань і встановленню 40 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди суму у розмірі 12 000 грн. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв»язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial