Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Посилалася на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 21.06.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравневого районного суду від 04.04.2016 року було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, зокрема на утримання [PERSON] у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, на утримання [PERSON] у розмірі 750 грн. 00 коп. Також вказувала на те, що обставини після прийняття вказаного рішення суду суттєво змінилися. Так, законодавцем було збільшено мінімальний розмір аліментів, який може бути стягнуто на утримання дитини. Окрім того, хлопчик є інвалідом з дитинства, перебуває на диспансерному обліку, його лікування потребує значних коштів. Хлопчик перебуває на диспансерному обліку в МДП, що потребує додаткових витрат на його лікування. Окрім того, позивач зазначила, що відповідач офіційно не працює, однак регулярно виїжджає за кордон на заробітки. Просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.04.2016 року. Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 11.06.2015 року шлюб між ними було припинено (а.с. 12). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Неповнолітні проживають разом із позивачем (а.с.10). Вказану обставину відповідач не оспорював. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням суду від 04.04.2016 року з відповідача вже було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно та на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення ними повноліття. (а.с.11). Таким чином між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст. 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1492 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. При цьому, суд враховує положення ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» становить 930 гривень. Як було встановлено судом, дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства та знаходиться на диспансерному обліку в МДП з народження: природжена вада сечової системи. Мультикістоз лівої нирки - зморщення лівої нирки з повною відсутністю функції. Вторинний хронічний пієлонефрит зі зниженням функції правої нирки (а.с. 9). Зазначена обставина враховується судом при визначенні розміру аліментів, необхідних на утримання хлопчика. Проаналізувавши усі обставини справи та ознайомившись із доводами сторін, суд вважає, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився, оскільки діти подорослішали, внаслідок чого їх потреби зросли. Окрім того, суд враховує, що неповнолітній [PERSON] хворіє та потребує постійного лікування. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку та зобов'язаний матеріально утримувати власну дитину. На підставі вищевикладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, змінивши розмір аліментів, що стягується на дітей.

Outcome: partial