Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вимогою про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту батьківства, посилаючись на ті обставини, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року задоволено заяву [PERSON] та встановлено факт батьківства [PERSON] відносно її дочки [PERSON]. При ухваленні рішення суд не зазначив у резолютивній частині всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Просила резолютивну частину судового рішення доповнити даними про номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено, зобов'язання Миронівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини про батька. В судове засідання заявник не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Миронівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, в.о. начальника відділу подав заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу. Суд розглядає справу за відсутності сторін, що відповідає положенням ч. 3 ст. 220 ЦПК України, за якою присутність сторін в судовому засіданні при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до положень статті 215 ЦПК України рішення суду в справах про встановлення факту батьківства (материнства) складається з чотирьох частин: вступної, описової, мотивувальної та резолютивної. За правилами статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року задоволено заяву [PERSON] та встановлено факт батьківства [PERSON], померлого [INFO], відносно [PERSON], [INFO]. При ухваленні рішення суд не зазначив у резолютивній частині всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), не вказав, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану. Статтею 134 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно пункту 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану. Як визначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про становлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За умови встановлення в судовому порядку факту батьківства (материнства) орган реєстрації актів цивільного стану має провести відповідний запис на підставі рішення суду. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року не містить даних про номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено та даних про те, які саме зміни необхідно внести до актового запису цивільного стану про народження дитини. Враховуючи вказані обставини та наведені правові норми, суд дійшов висновку, що прийняте рішення не в повній мірі відповідає змісту розглянутої справи. Поряд з цим суд зазначає, що резолютивна частина судового рішення, прийнятого за результатами розгляду справи окремого провадження, не може містити відомостей за вимогами зобов'язального характеру.

Outcome: partial