Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання земельної ділянки спільною частковою власністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування вона є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного житлового будинку з надвірними спорудами є [PERSON] (частка становить 3/8 частини) та [PERSON] (частка складає 1/8 частини). На земельну ділянку за адресою [ADDRESS] виданий державний акт серія [NUMBER] від 11.06.2008 року, відповідно до якого частина земельної ділянки площею 645 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER] ) належить їй, а інша частина земельної ділянки площею 106 кв.м. (кадастровий [NUMBER] ) на праві спільної сумісної власності належить їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на даний час [PERSON] згідно договору дарування № 4162 від 21.06.2016. Вказала, що з метою реалізації свого права на відчуження своєї частини будинку та земельної ділянки під нею, вона звернулася до нотаріуса з відповідним зверненням, однак отримала відмову у посвідченні договору дарування частки земельної ділянки у праві спільної сумісної власності, оскільки частки земельної ділянки, які перебувають у спільній сумісній власності не визначені. Тому звернулася з даним позовом до суду та просить визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 106 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER] ) відповідно до часток будинку, а саме: за нею право власності на Ѕ частки, за [PERSON] 3/8 частки, за [PERSON] 1/8 частки. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~29.11.2018 [PERSON] скерував до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги є безпідставним та необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Вказав, що згідно Державного акту Серія [NUMBER] від 11.06.2008 [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 645 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Ѕ частина житлового будинку, який належить позивачці на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 24.11.2006, знаходиться сааме на цій земельній ділянці. Зазначив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки загальною площею 106 кв.м., кадастровий номер [NUMBER] , яка є загальним заїздом (проходом) до домоволодіння по [ADDRESS] . Крім того, чинним ЦК України не передбачено право на визначення часток у праві спільної сумісної власності. Позивачка не підтвердила доказами порушення її права власника зі сторони відповідачів, їх відмову в укладенні договорів щодо виділу чи поділу спірної земельної ділянки, не наддала доказів, які би підтверджували відмову нотаріуса у реалізації її права на розпорядження майном. В судовому засіданні представник позивача адвокат Константин В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що без визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку вони будуть позбавлені можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Витріщак Т.І. в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. \~ \~ \~ \~Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила в позові відмовити, оскільки спірна земельна ділянка є загальним заїздом до домоволодіння [ADDRESS] , а тому визнання її спільною частковою власністю призведе до неможливості її використання в якості заїзду чи проходу до домоволодіння. Крім того, відсутня технічна можливість у виділі в натурі частки земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] . Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, а також матеріали цивільної справи № 2-192-06 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15\~Цивільного кодексу України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство відповідно до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з договором дарування частини житлового будинку від 24.11.2006, зареєстрованого им в реєстрі під № 19742, [PERSON] прийняла у власність Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.10.2018 № 140204827 іншими співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] є: [PERSON] , частка якого складає 3/8, з яких 1/8 свідоцтво про право на спадщину, 1-5081 від 14.11.1994; ј - на підставі договору дарування частини житлового будинку № 4162 від 21.06.2016, де дарувальником є [PERSON] ; та [PERSON] , частка якої складає 1/8 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.1994. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2012 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11.06.2008, частина земельної ділянки по [ADDRESS] площею 645 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER] ) належить [PERSON] . Інша частина земельної ділянки площею 106 кв.м. (кадастровий номер [NUMBER] ) на підставі спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в матеріалах архівної справи № 2-192-06 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою наявний Висновок № 11/3-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 20.11.2005, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 106 кв.м. перебуває в загальному користуванні співвласників та реальному розподілу не підлягає, оскільки використовується в якості заїзду чи проходу до домоволодіння [ADDRESS] . (а.с. 19-31) Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 24 травня 2006 року визначено між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] загальною площею 1507 кв.м. за фактичним її користуванням відповідно до плану експертизи № 11/3-БТ від 20.11.2005 року. Виділено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у користування 273 кв.м. земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , в тому числі: в окреме користування 144,3 кв.м.; під забудовою 64,7 кв.м. та в спільне користування 64 кв.м. Виділено [PERSON] у користування 884 кв.м. земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , в тому числі під забудовою 55 кв.м. та в спільне користування 32 кв.м. Виділено [PERSON] у користування 350 кв.м. земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , в тому числі в окреме користування 318 кв.м.; під забудовою 71,8 кв.м. та в спільне користування 32 кв.м. (а.с.86-87) Згідно з ч.2\~ст. 355 Цивільного кодексу України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 Цивільного кодексу України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно\~з ч. 2 ст. 120 ЗК України\~якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 4 \~ст. 120 ЗК України\~при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно з п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 р. у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Частиною 1\~ст. 377 ЦК України\~встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача). Таким чином, визначення часток в праві спільної сумісної власності може бути здійснено за домовленістю між співвласниками. Проте, в тому випадку, якщо інший співвласник перешкоджає в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки ґрунтуються на положенні ст.ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності. Нормами ст.ст. 369, 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи встановлено, що між співвласниками земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, згоди на визначення розміру часток та поділу майна, не досягнуто, тому позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин. Таким чином, правовий режим спільної сумісної власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З аналізу вище зазначених норм, з врахуванням закріплених в\~\~п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників, оскільки домовленості щодо розміру часток між сторонами не досягнуто, суд вважає за можливе визначити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частці у спільній сумісній власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної сумісної власності. За таких обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial