Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

В лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 25 липня 1992 року по 07 листопада 2016 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 листопада 2016 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно сплачує щомісяця аліменти на утримання сина в сумі 3000 грн., що на її думку не є достатнім і необхідним розміром аліментів, які можуть задовольнити повноцінне утримання, розвиток і потреби дитини на сучасному етапі. Відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, так як його офіційний дохід складає орієнтовно 18400,00 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) починаючи від дня пред*явлення позову до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження та призначено справу до підготовчого засідання, одночасно витребувано ряд доказів (а.с.18-19). 24 березня 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що позовні вимоги визнає частково. Зазначив, що добровільно за спільною домовленістю сплачує щомісячно на утримання сина аліменти в розмірі 3000 грн., що є більшою сумою прожиткового мінімуму на дитину. Крім того, щомісячний його дохід в середньому становить 8718,00 грн. Також щомісячні обов*язкові витрати складають 15789 грн., з яких 2500 грн. - сплата комунальних платежів, 13289,00 грн. - виплати за кредитним договором. На даний час він проживає в цивільному шлюбі з жінкою, в якої від першого шлюбу є неповнолітня дитина, яка також перебуває на їх утриманні. Також на його утриманні перебуває батько похилого віку, який хворіє і потребує сторонньої допомоги. Просить позов задовольнити частково, призначивши аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 березня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.59). Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, відповідно до поданого відзиву. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1992 року, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 листопада 2016 року (а.с.15-16). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , де батьком дитини вказаний відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 березня 2004 року (а.с.13). Позивачка [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.12, 14). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11 березня 2021 року [PERSON] перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років, яка станом на 01.03.2021 року становить 3577,50 грн. (а.с.32). Як вбачається з довідки про доходи від 09 березня 2021 року [PERSON] працює на посаді начальника відділу Управління поліції охорони в Сумській області та загальна сума доходу за період з березня 2020 року по лютий 2021 року без урахування аліментів становить 161048,77 грн. (а.с.38). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обв`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На даний час мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2021 року -1197,50 грн. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивачки, суд враховує позицію позивачки щодо способу стягнення аліментів, зокрема те, що позивачка просить стягнути аліменти в частці від доходу відповідача. Виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), враховуючи, що платник аліментів є фізично здоровою, працездатною особою, має на утриманні батька похилого віку, а тому суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільної дитини аліментів частково, а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожитковогомінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці, при цьому враховуючи майновий стан відповідача, який офіційно працевлаштований та отримує дохід. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 24 лютого 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial