Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що протягом 6 років її чоловік [PERSON] працював у Публічному акціонерному товаристві «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у її чоловіка захворювання на пиловий бронхіт. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20 червня 1990 року причиною виникнення професійного захворювання у її чоловіка було визнано його роботу в період з 1982 по 1988 роки на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував гранично - допустиму концентрацію. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-03 № 000595 від 17.10.2012 р. встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача, з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Смертю чоловіка їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила рідну їй людину, з якою проживала шлюбі 50 років. Вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Крім того пенсія померлого чоловіка була основним джерелом доходу їх сім»ї, а тепер позивачеві необхідно заробляти собі на життя на облаштовувати побут. Тому зважаючи на втрату чоловіка, смерть якого наступила у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його професійного захворювання і згодом до його смерті, глибину та тривалість її моральних страждань, суттєвих незворотних змін, які відбулися у її особистому житті, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання в розмірі 80 000,00 грн. бtз утримання податку на доходи фізичних осіб. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав, викладених в запереченнях, вказавши, що вини саме відповідача у виникненні професійного захворювання у чоловіка позивачки, що призвело до його смерті, не встановлено в законному порядку. Моральна шкода відшкодовується винною особою. Вказала, що померлий чоловік позивачки пропрацював в Публічному акціонерному товаристві «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання лише 6 останніх років з 1982 року по 1988 рік, а до цього він майже 20 років пропрацював на різних посадах з шкідливими умовами праці в кар»єрі Південного збагачувального комбінату . З трудової книжки [PERSON] вбачається , що він вдвічі перевищив необхідний для отримання права на пільгову пенсію час роботи у шкідливих та важких умовах, працюючи в кар»єрі ПАТ «ПІВДГЗК», хоча для отримання права на пенсію за пільговими умовами достатньо 10 років пропрацювати в таких умовах. До ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» [PERSON] влаштувався слюсарем 5 розряду з ремонту технологічного обладнання , був ознайомлений з умовами праці та порушень з боку відповідача не було. Відповідач вважає, що хоча професійне захворювання було встановлене померлому [PERSON] за останнім місцем роботи , але до цього він працював майже 20 років на ПАТ «ПІВДГЗК» на посадах з шкідливими умовами праці, тому відповідачем має бути не ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром». Крім того чоловік відповідачки помер у віці 73 роки, що також має значення для вирішення спору, так як це вважається похилим віком. Вислухавши представника позивача. представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки протягом 6 років чоловік позивача [PERSON] працював у Публічному акціонерному товаристві «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання. (а.с. 8). Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у її чоловіка захворювання на пиловий бронхіт. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20 червня 1990 року причиною виникнення професійного захворювання у її чоловіка було визнано його роботу в період з 1982 по 1988 роки на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував гранично - допустиму концентрацію. (а.с. 4). [INFO] [PERSON] помер. (а.с. 3). Відповідно до довідки МСЕК серії ДНА-03 № 000595 від 17.10.2012 р. встановлено причинний зв'язок смерті чоловіка позивача, з встановленим йому за життя професійним захворюванням. (а.с. 5). Позивач з [PERSON] перебувала у шлюбі (а.с. 9). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи. У даній справі [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка [PERSON] і таке право на звернення до суду в неї виникло лише з настанням певних юридичних фактів, а саме: смерті чоловіка [PERSON] та встановлення 17 жовтня 2012 року висновком розширеної експертної комісії Комунальної установи «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оформленим довідкою серії ДНА-03 № 000595 причинного зв'язку смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Події, які породили цивільне право [PERSON] на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, тому підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-208цс14) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, причиною зазначеного професійного захворювання [PERSON] є недосконалість технологічного процесу видобування руди, що призвело до виникнення запиленості в кар»єрі ЮГОКа з 1961 по 1981 роки і в цеху № 3 ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром» з 1982 по 1988 роки. А отже вина відповідача доведена, а позовні вимоги обґрунтовані. Разом з тим визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується роз'ясненнями, викладеними у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керувався тим, що: позивачка відчувала душевні страждання у зв'язку зі смертю чоловіка, втрата рідної людини є найвищою немайновим втратою, яка не підлягає відновленню; позивачка позбавлена можливості моральної підтримки чоловіка; відновити попередній стан життя позивачки неможливо. З врахуванням цього суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, завдану внаслідок смерті чоловіка позивачки внаслідок професійного захворювання в сумі 30000 гривень, враховуючи також і те, що [PERSON] помер у похилому віці та працював на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці. Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial