Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 08.07.2014 року звернулась [PERSON] з позовними вимогами про розірвання шлюбу з [PERSON], та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивачки, як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1500 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач, та її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позивачка просила після розірвання шлюбу залишите прізвище «[PERSON]». Відповідач, та його представник, позовні вимоги визнавали частково, не заперечуючи проти розірвання шлюбу та самого факту стягнення аліментів, заперечували проти розміру аліментів, з урахуванням того, що відповідач тимчасово не працює, та на його утриманні знаходяться хворі батьки похилого віку. Суд, проаналізувавши надані сторонами доказі, та вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні з 17 вересня 2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Шлюб був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис за номером 1325. Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2010 року ( а/с 6). У шлюбі [INFO] року народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а/с 7). [PERSON] проти свого батьківства, у судовому засіданні, не заперечував. У судовому засіданні встановлене взаємне бажання подружжя про розірвання шлюбу, і судом враховується цей факт як доказ того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін. Також відповідач не заперечував проти того факту, що дитина проживає разом з дружиною, а сам [PERSON] мешкає окремо від сім'ї, інших дітей на його утриманні немає. Вимог, стосовно зміни міста проживання дитини відповідачем не заявлялось. При розгляді питання про розмір аліментів, судом враховуються надані сторонами пояснення у судовому засіданні стосовно того, що відповідач періодично за контрактом відправляється в закордонні морські рейси; щомісячний дохід за останнім був приблизно в п'ять тисяч доларів США. При тому суд критично відноситься до довідки Суворовського центра зайнятості м. Одеси, про те, що за день до судового засідання 16.09.2014 року, [PERSON] зареєструвався як безробітний, проживаючи (та зареєстрований) при цьому у Київському районі м. Одеси ( а/с 25). Правовідносини, які виникли між сторонами стосовно розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання, регулюються Сімейним кодексом ( у подальшому СК) України. У ч.1 ст. 110 СК України врегульоване право пред'явлення одним із подружжя позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, згідно ч.1 ст. 113 СК України. Право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, передбачено ч.2 ст. 84 СК України. Частиною четвертою цією ж статті зазначено що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною шостою вказаної статті зафіксоване право дружини, з якою проживає дитина, на утримання і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1,2,3 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і ( або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і ( або) сімейного стану. Частиною першою ст. 79 СК України врегульоване, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені у ст. 181 СК України, зокрема у частині третій зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд, згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша ст. 184 СК України передбачає - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст. 191 СК України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Основні положення, що визначають порядок формування споживчого кошика і використання прожиткового мінімуму, встановлені Законом України "Про прожитковий мінімум" № 966-XIV від 15.07.1999. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним у судовому засіданні вимоги стосовно розірвання шлюбу та залишення за позивачкою прізвища «[PERSON]» після розірвання шлюбу. Судом також вважається доведеним необхідність стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, та утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Аліменти на дитину та дружину підлягають стягнення з дня пред'явлення позову - 08.07.2014 року. Суд, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] має нерегулярний дохід, вважає за доцільним стягнути аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, у вигляді твердої грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на дитину, суд, враховує, що тягар утримання дитини законодавцем покладається в рівних частках на обож батьків. Мінімальний розмір прожиткового мінімуму ( якій відповідно до Закону України № 1165-VII от 27.03.2014 не змінюється на протязі 2014 року) на дитину, віком до 6 років , встановлено 1032 гривні. Таким чином ? частини мінімального розміру прожиткового мінімумі на [PERSON] складає 516 гривень, які підлягають стягненню щомісячно з відповідача до часу досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, суд, враховує мінімальний розмір прожиткового мінімуму працездатної людини - 1218 гривень, та приймаючи до уваги, що при визначенні аліментів на утримання дружини, не приймається до уваги її матеріальне становище, суд вважає підлягаючим стягнення із відповідача саме суму яка дорівнює мінімальному розміру прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною трьох років. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача [PERSON] Костянина Вікторовича у сумі 243,60 гривень. На підставі викладеного й

Outcome: partial