Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] до суду звернулась її представник адвокат Ракицька І.М. із уточненим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 серпня 2008 року. У цьому шлюбі [INFO] у них народилась донька [PERSON] , яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2018 року шлюб було розірвано. 03 травня 2019 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». На цей час позивачці з дитиною необхідно виїжджати через лінію розмежування до міста тимчасового переміщення м. Старобільськ з або до м. Луганська, де на цей час вони мешкають. На території, підконтрольній Українській владі, мешкають родичі позивача, а також такий виїзд необхідний для оздоровлення дитини. Однак батько згоди на такий виїзд дитини не дає, що суперечить інтересам неповнолітньої [PERSON] . Оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами відмовляється від надання дозволу на тимчасовий в`їзд та виїзд на підконтрольну територію України дитини, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів доньки, в зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просить суд надати дозвіл неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, м. Луганськ Луганської області, громадянці України, на виїзд та в`їзд в район проведення антитерористичної операції на непідконтрольну територію України (м. Луганськ) через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей без згоди її батька [PERSON] , громадянина України, [INFO] , у супроводі матері - [PERSON] , [INFO] , або іншої уповноваженої нею належним чином особи, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною [PERSON] 16 років, а саме до [INFO] . Позивач та її представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в засідання не з`явилась, у позові зазначено про розгляд справи без участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.67-68, 76-77). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав. Заперечень від позивача щодо заочного розгляду справи - не надходило, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надавши до суду листа, в якому просить розглянути справу без участі представника, просить рішення прийняти на розсуд суду у межах діючого законодавства (а.с.40). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, який було розірвано рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2018 року, про що в матеріали справи надано копію вказано рішення (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивачка 03 травня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 203667-2019 від 14.06.2019, виданої Новоайдарським районним відділом Управління ДМС України в Луганській області, місце її проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Як слідує з довідки від 03.08.2020 № 934-5000294775 дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Указом президента України № 32/2019 від 07.02.2019 року затверджено межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях. До вказаного переліку зокрема увійшло м. Луганськ. Підставою для звернення до суду з даним позовом позивачкою вказано неможливість виїзду з дитиною на підконтрольну Українській владі територію та повернення до м. Луганська, без нотаріально посвідченої згоди батька. За змістом ч.1 ст.3, ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789-ХП), та ч.7 і ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Позивач, яка має місце реєстрації та постійного проживання у м. Луганську, має необхідність у перетині лінії зіткнення з дитиною, на що не може отримати згоду батька. Отже, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на перетин дитиною лінії зіткнення з метою відвідування родичів у м. Старобільськ Луганської області, узгоджується з правами та обов`язками позивача, покладеними на неї зазначеними вище нормами діючого законодавства та не обмежує відповідача у можливості виконувати свої батьківські обов`язки. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частинами другою, третьою статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях», порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5.1.1 та п. 5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської області, в`їзд на неконтрольну територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16 річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що перетин лінії малолітньою [PERSON] , [INFO] відповідає її інтересам, та не було встановлено обмежень чи заборон до цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позовних вимог про надання дозволу неповнолітній дитині [PERSON] на виїзд та в`їзд в район проведення антитерористичної операції на непідконтрольну територію України (м. Луганськ) через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей без згоди її батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] . Стосовно позовних вимог про надання дозволу на виїзд дитини у супроводі іншої уповноваженої позивачем належним чином особи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 265 ЦПК України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). Позивачем не зазначено конкретних осіб, яким вона має намір надавати дозвіл на виїзд та в`їзд з/на тимчасово непідконтрольну українській владі територію своєї дитини, в зв`язку з чим в даній частині позивачеві слід відмовити.

Outcome: partial