Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

До Деражнянського районного суду в порядку цивільного судочинства надійшов позов зазначеної вище особи до вказаних нею відповідачів щодо визначеного позивачем предмету спору, в якому позивач просив визнати право на належну йому в силу закону обов`язкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та складається із визначених в позові земельних ділянок. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених в ньому підстав, однак, залишивши при цьому без розгляду позовні вимоги щодо права на обов`язкову частку в спадковому майні у вигляді 0,2420 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.08.2020 року позовні вимоги в загаданій вище частині щодо права на обов`язкову частку в розмірі ј в земельній ділянці по [ADDRESS] були залишені без розгляду. Представник відповідачів проти задоволення позову заперечив, вказавши на правомірність дій нотаріуса при оформленні спадщини до майна спадкодавця [PERSON] , а також вказав відсутність у позивача права на обов`язкову частку в майні останньої. Приватний нотаріус Бас Л.Й., як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, просила розглянути справу у її відсутності, оскільки рішення суду у даній справі не може вплинути на її права і інтереси, як приватного нотаріуса. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом об`єктивно встановлено, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно заповіту від 10.04.2009 року складеного [PERSON] , все належне їй майно остання заповіла відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] , які являються онуками спадкодавця та на даний час прийняли спадщину, що підтверджується наявними матеріалами спадкової справи № 33/2019 до майна спадкодавця [PERSON] (а.с. 52-66). Так, згідно п. 5.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В свою чергу, право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано ст. 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, Рішенням Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року (справа N 1-1 /2014) у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України роз`яснено, що зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів І, ІІ та ІІІ груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Водночас, згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №s 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст.1241 ЦК України, є вичерпним, і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно до положень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах щодо спадкування», у разі порушення права спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частці, яка складає обов`язкову частку. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини. Статтею 1225 Цивільного кодексу України, визначено, що "право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення". Згідно з пунктами 1, 3 статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право н спадщину, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, за життя [PERSON] за нею було зареєстровано право власності земельні ділянки: 3,24 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Копачівської сільської ради вартість 1/4 частки - 17709,92 грн., 1,6575 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Копачівської сільської ради, вартість 1/4 частки - 13976,83 грн., 0,2420 га, цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] , вартість 1/4 частки - 37689,93 грн.(а.с. 9-12). Таким чином, враховуючи, що на момент смерті своєї матері спадкодавця [PERSON] , позивач [PERSON] був непрацездатною особою - пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення\~№ [NUMBER] ,\~він має право на 1/4 обов`язкову частку від усього спадкового майна, яка становить половину від 1/2 частки у праві власності, що належала спадкодавцю (а.с.15). З огляду на викладене, суд знаходить за можливе визнати за [PERSON] право власності, як обов`язкову частку у спадщині, на ј частку земельних ділянок 3,24 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та території Копачівської сільської ради та 1,6575 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та території Копачівської сільської ради та стягнути з [PERSON] та [PERSON] судові витрати на користь [PERSON] в пропорційному розмірі задоволених позовних вимог у сумі 768,40 грн.та витрати на правову допомогу в сумі 7600 грн. в рівних часках з кожного (а.с.1,2 та 40). Разом з тим, позовні вимоги щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом задоволенню не підлягають у зв`язку із їх необґрунтованістю, оскільки таке свідоцтво органами нотаріату України не видавалося, про що свідчить відсутність відповідної інформації у Спадковому реєстрі (а.с. 58). На підставі викладеного та

Outcome: partial