Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнила, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 всіх доходів відповідача, щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліментів на своє утримання як матері з якою проживає дитина інвалід. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за час спілного проживання з відповідачем у них народився син, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Неповнолітній [PERSON] є інвалідом дитинства. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання її та дитини не надає. У судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в наданому відзиві заявлені вимоги визнав частково вказавши, що він забезпечує дитину необхідними медичними препаратами, купує продукти харчування, тому вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде достатнім. Вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 1/6 частини на утримання позивача протягом всього часу проживання, опікування дитиною-інвалідом не визнає, оскільки позивач не надала належних та достатніх доказів того, що дитина інвалід не може обходитися без постійного стороннього догляду. Крім того він безробітний, позивач отримує щомісячну допомогу по народженню дитини у сумі 860 гривень, медичний висновок про дитину-інваліда дійсний до 01 січня 2021 року. Просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки з місця проживання позивача малолітній син [PERSON] , 2016 року народження зареєстрований та проживає разом із позивачем (а.с. 11). Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , 2016 року народження, є дитиною інвалідом, [PERSON] є його законним представником (а.с. 12). Медичним висновком № 248-64 про дитину- інваліда до 18 років підтвержено наявність захворювання. Висновак чинний до 01 січня 2021 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину які визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Дитина [PERSON] є інвалідом, потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною. Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів. На підставі вищенаведеного суд вважає вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню. Стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку на час проживання з дитиною-інвалідом задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів стосовно неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу, так як відповідач не має офіційного працевлаштування, а його тимчасові заробітки не є постійним джерелом прибутку, що узгоджується з вимогами ст. 88 СК України. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial