Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON]\~\~звернувся\~в суд з позовом\~\~до відповідачок [PERSON], [PERSON] про\~ визнання осіб такими,\~ що втратили право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Вказує, що в даній квартирі зареєстровані, але не проживають з 1990 року його колишня дружина - [PERSON] та донька [PERSON] Зазначає, що відповідачки в утриманні квартири, її ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ не приймають, реєстрація відповідачок в квартирі чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. Вказує, що він є пенсіонером і не має можливості сплачувати кошти за відповідачок, а тому просить визнати відповідачок такими, що втратили право на користування квартирою № 223 в будинку № 4 по бульвару Героїв Крут в м.Чернівці. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві. В судове\~\~засідання відповідачки не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 405\~\~ЦК України\~\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Судом встановлено, що позивачу [PERSON]\~\~належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68696229 від 22 вересня 2016 року (а.с.8). Із довідки Житлово-будівельного кооперативу № 52 від 12 квітня 2017 року № 114,\~\~вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO] (а.с.9). Згідно повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та розірвання шлюбу, 21 вересня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, а 26 квітня 2000 року шлюб між ними було розірвано (а.с.47-50). Відповідно до ордеру на житлове приміщення в будинку Житлово-будівельного кооперативу №365 від 30 грудня 1986 року, який виданий на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м.Чернівці 351/17 від 28.10.1986 р., члену ЖБК-52 - [PERSON] на сімю з двох чоловік на право заняття житлового приміщення житловою площею 27,19 кв.м., яке складається з двох кімнат в квартирі [ADDRESS]. В ордері склад сімї зазначений - 1. [PERSON], 2. [PERSON]- жена. 3. [PERSON] донька. Згідно довідки ЖБК-52 від 17 січня 1996 року, виданої на імя [PERSON], що власником квартири [ADDRESS] квартира виплачена в грудні 1991 року. Загальна вартість квартири складає 9580 крб. (а.с.33). \~Відповідачки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають в [INFO] з 1990 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження Житлово-будівельного кооперативу № 52 від 12.04.2017 р., довідками Житлово-будівельного кооперативу № 52 та актами обстеження житлових умов (а.с.10, 29, 30, 34,35). Таким чином,\~\~відповідачка\~[PERSON] не проживає в спірній квартирі з 1990 року, тобто понад один рік,\~\~і за таких обставин, суд вважає за необхідне визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою № 223 в будинку № 4 по бульвару Героїв Крут в м.Чернівці. Що стосується позовних вимог в частині визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Згідно частин 1, 2, 4 статті 44 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 стаття 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його\~\~ спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно частин 4,5 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Пунктом 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 р, № 9 зі змінамиВідповідно до п.1 ст.17 Закону "Про власність"( 697-12 ) при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України член житловобудівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру набуває право власності на цю квартиру. Статтею 22 КпШС України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» визначено, що в разі повної сплати паю в ЖБК у період шлюбу за рахунок спільних коштів квартира є спільним майном подружжя. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебуваючи у шлюбі, разом сплачували пай за квартиру, яка повністю була виплачена у грудні 1991 року, а розірвали останні шлюб 26 квітня 2000 року, а тому квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не надав суду належні та допустимі докази, які би підтверджували той факт, що спірна квартира придбана виключно за особисті кошти позивача. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки відповідачка набула право спільної сумісної власності на вказане вище нерухоме майно, а тому не може бути визнана такою , що втратила право користування\~квартирою № 223\~ будинку №\~ 4\~ по бульвару Героїв Крут м.Чернівці. Оскільки позивач є інвалідом 2-ї групи, тому останньому належить повернути зайво сплачений ним судовий збір в сумі 640 грн. згідно квитанції №ПН545989 від 13 квітня 2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України\~належить провести розподіл судових витрат, стягнути з\~ [PERSON]\~ на користь\~ держави\~ судовий збір в сумі 320 грн., а також віднести за рахунок держави судові витрати\~ по сплаті\~ судового збору в сумі 320 грн. На підставі викладеного, ст. 44 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, 22 КпШС України, ст. 9 ЖК України та

Outcome: partial