Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулось до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: « Позбавити батьківських прав [PERSON], 18 жовтня 1975 року, відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON], [INFO], для його подальшого влаштування. Стягнути з [PERSON] кошти (аліменти) на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дняпред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати малолітня дитина». Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації посилається на наступне, що що на обліку в Службі у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, який проживав разом з батьками за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Батьками малолітньої дитини записані - мати [PERSON], яка померла [INFO] року, батько [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Сестра [PERSON], [INFO], має статус дитини сироти. 10 січня 2018 року малолітнього [PERSON] разом із сестрою [PERSON] влаштовано до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» де вони перебувають до теперішнього часу. За результатами психологічного обстеження [PERSON], емоційно-вольова сфера хлопця характеризується високим рівнинами тривоги, напруги, тримається окремо від інших дітей та намагається бути непомітним, такі психологічні особливості можуть сформуватися лише в середовищі де потреби дитини нехтували або їх було проявляти небезпечно, досвід взаємодії з біологічними батьками [PERSON] носив травматичний характер і витісняв свідомістю як болісний. Про це свідчить відсутність згадок про батьків протягом всього періоду перебування у Центрі, навіть, після візиту матері [PERSON] Під час діагностики також не виявлено емоційної схильності до батьків, що вказує на відсутність батьків в житті дитини. За винятком його старшої сестри [PERSON], яка була єдиною важливою особою у житті [PERSON]. Про високий рівень психічної травматизації в умовах біологічно сім'ї також підтверджується і відсутність у [PERSON] навичок вибудовувати стосунки з оточуючими як дорослими, так і дітьми. Батько дітей цілком самоусунувся від обов'язків щодо виховання та утримання дітей, їхнім життям не цікавиться, не дбає про їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначенні факти, можна розцінювати як ухилення батька виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками. 13 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 11 січня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсяналежним чином, про причини неявки до суду не повідомив, процесуальним правом подати відзив на позов та докази, які мають спростувати заявлені позивачем не вимоги не скористався. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Центру допомоги дітям «місто щасливих дітей», в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у відсутності їх представників, позов підтримують та просять вимоги задовольнити в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. (ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.8) Відповідно до повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька дитини внесені на підставі актового запису про шлюб № 1265 від 12 жовтня 2012 року складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві. (а.с.6-7) 22 серпня 2017 року на адресу начальника Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшов лист-звернення від Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 195 ім. В.І. Кудряшова м. Києва, яким повідомлялось, що звернулася громадянка з листом-скаргою до директора навчального закладу, в якому просить звернути увагу на сім'ю, яка з її слів є проблемною. Як зазначається в листі впродовж навчання [PERSON] проблем не спостерігалося, дитина відвідувала шкоду, виглядала охайно, гарно навчалася, конфлікт з однокласниками не мала. Батьки систематично відвідували батьківські збори,але контактували з класним керівником в телефонному режимі і періодично приходили до школи, цікавилися навчанням дитини. В зв'язку з отриманням даного листа класний керівник та спеціальний педагог з членами батьківського комітету терміново відвідали сім'ю за місцем проживанням. Комісією встановлено: місце проживання знаходиться в антисанітарних, не задовільних умовах, відсутній дитячий куточок, речі в непридатному для використання вигляді. В дома був присутнім лише батько в пригніченому стані, на питання щодо року народження дітей не зміг надати відповідь. (а.с.12) 23 серпня 2017 року [PERSON] власноруч підписав повідомлення з попередженням щодо відповідальності по вихованню та навчанню неповнолітніх дітей. (а.с.13) 30 серпня 2017 року [PERSON] надані письмові пояснення про наступне, що від шлюбу має дитину [PERSON] та доньку від першого шлюбу дружини [PERSON], насильство до жінки та дітей не застосовує, однак зазначив що бувають конфлікти з дружиною, не зловживає алкогольними напоями, однак може собі дозволити випити, має постійне місце роботи, але не в змозі придбати нових речей для сім'ї, тому змушений робити покупки одягу на секонд-хенді. (а.с.14) 14 вересня 2017 року керівником Служби у справах дітей винесено наказ № 17 про постановку на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.9) Відповідно до листа Дніпровського управління поліції головного управління національної поліції у м. Києві від 20 вересня 2017 року вбачається, що проведення повної та всебічної перевірки по даному факту виявилось можливим, громадянину [PERSON] було винесено попередження та роз'яснено наслідки в разі не виконання покладених батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітніх дітей. В ході виконання було перевірено адресу проживання гр. [PERSON], двері квартири відчинив чоловік [PERSON], який до квартири не впустив, пояснюючи це проведенням ремонтних робіт, також повідомив, що на час перевірки, дружина перебуває на роботі на ринку «Лісовий», а малолітні діти з 16 вересня 2017 року по 27 жовтня 2017 року перебувають в санаторно-оздоровчому закладі «Ялинка», який розташований за межами м. Києва. (а.с.14 зі звороту) 07 вересня 2017 року РЦСССДМ було складено Акт № 615 про оцінку потреб дитини та її сім'ї, з акту вбачається, що дитина [PERSON] відповідає своєму віку по вазі та зросту, ознаки СЖО відсутні, одягнута одежа відповідає сезону, має чисту постільну білизну. Харчування наявні ознаки СЖО. (а.с.15-19) 23 серпня 2017 року складений Акт № 165 обстеження житлово-побутових умов сім'ї комісією у складі: головного спеціаліста Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, огляд санітарного стану житлового приміщення не проводився в зв'язку з недопущенням до житла громадянином [PERSON], розмова відбувалася біля будинку, батькам вручено виклик до служби на 29 серпня 2017 року. (а.с.15) 07 вересня 2017 року складений Акт № 176 головним спеціалістом Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про обстеження житлово-побутових умов сім'ї, де зазначається що квартира потребує косметичного ремонту в наявності є всі комунальні зручності, є холодильник, електрична плитка за допомогою якої готується їжа. В квартирі утримується собака, внаслідок чого спостерігається неприємний запах. Наявність куточка для дитини виявлено письмовий стіл, у дітей окремі ліжка, є необхідний одяг. Однак їх загальний стан потребує ремонту та оновлення. (а.с.20) Відповідно до відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва» від 23 жовтня 2017 року [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом дільничого лікаря - педіатра КНП «ЦПМСД №2 Дніпровського району м. Києва» з народження. Розвивається згідно віку. Дитина обстежена, загальний та психоемоційний стан задовільний. З 2015 року дитина оформлена до дитячого дошкільного закладу, але з квітня 2017 року садочок не відвідує через відсутність коштів у матері. З 15 вересня 2017 року діти оформленні для лікування до санаторія «Ялинка», терміном на 2 місяці. Мати на теперішній час працює на ринку. Сім'я потребує подальшого соціального супроводу. (а.с.21) 23 грудня 2017 року [PERSON] звернулася із заявою до Служби у справах дітей Дніпровської районної і місті Києві державної адміністрації з проханням влаштувати [PERSON] та [PERSON] до державного закладу, в зв'язку зі сімейними обставинами, а саме: з відсутністю водопостачанням гарячої та холодної води, за несплату комунальних послуг. (а.с.22) 28 грудня 2017 року Головою правлінням ЖБК «Конструктор-2»[PERSON] надано письмові пояснення т.в.о. Інспектору СЮП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві з посиланням на наступне, що вона проживає в будинку за адресою: м.Київ, вул. Миколайчука, 21, з 1972 року. Про жильців квартири № 74 зазначила наступне: дана сім'я веде аморальний спосіб життя, постійно вживають алкогольні напої, стан житла дуже занедбаний, завжди порушують громадський порядок, заважають сусідам, не виконують батьківських обов'язків, [PERSON] вчиняє по відношенню [PERSON] насильство в сім'ї. (а.с.22 зі звороту) Відповідно до Акту про факт передачі дитини від 10 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] передано до головного спеціаліста ССД Дніпровської РДА [PERSON] (а.с.23) 02 березня 2018 року Дошкільним навчальним закладом № 274 надана психолого-педагогічна характеристика дитини [PERSON], з якої вбачається, що дитина відвідувала садочок дуже мало, приводила найчастіше дитину бабуся, а забирали батьки. [PERSON] батьки відвідували батьківські збори, святкові ранки, цікавилися успіхами хлопчика, своєчасно оплачували харчування. [PERSON] спокійний, врівноважений, допитливий, добрий, щирий хлопчик. Інколи дитина була замкнута та неговірка, тому потребує особливої підтримки дорослих. З травня 2017 року дитина дошкільний заклад не відвідувала.(а.с.21 зі звороту) 11 червня 2018 року до Служби у справах дітей Дніпровської районного у місті Києві державної адміністрації надійшла відповідь на запит з Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» де зазначено, що вважають недоцільним надання дозволу батьку на відвідування малолітнього сина в зв'язку з тим, що означений чоловік не зарекомендував себе, за час перебування дітей у Центрі, у якості само організованого і відповідального батька, для якого благополуччя дітей є основним мотивом. (а.с. 25 зі звороту) [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.11) 02 серпня 2018 року до Служби у справах дітей Дніпровської районного у місті Києві державної адміністрації надійшов лист з Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», про вирішення питання надання дозволу [PERSON] на відвідування онуків у Центрі дуже важливим є той факт, що жінка згадала про дітей лише через сім місяців після їх влаштування. Насторожує і те, що [PERSON], як бабуся, ніяким чином не реагувала на ті жахливих умови, у яких проживали її онуки в сім'ї. Це може свідчити про те, що проголошуючи свій намір на відвідування онуків, [PERSON] турбується лише про задоволення якихось власних потреб: можливо це - заспокоєння власного сумління, а можливо і якісь матеріальні блага(наприклад, питання квартири). Тому вважають за недоцільне надавати дозвіл на відвідування малолітніх онуків. (.а.с.26) 05 вересня 2018 року Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей» звернувся до Служби у справах дітей Дніпровської районного у місті Києві державної адміністрації зазначивши, що вважають за недоцільне роз'єднання дітей [PERSON] та [PERSON] при їх подальшому влаштуванні сімейними формами виховання. Категорично проти візитів [PERSON] до Центру, та наполягають на доцільності позбавлення його батьківських прав, що дасть змогу забезпечити обох дітей влаштування в одну родину. (а.с.27) Відповідно до висновку від 27 вересня 2018 року, наданий Центром допомоги дітям «Місто щасливих дітей» вбачається, що досвід взаємодії з біологічними батьками [PERSON] носив травматичний характер і витіснявся свідомістю як болісним. Про це свідчить відсутність згадок про батьків протягом всього періоду перебування у Центрі, навіть після візиту матері. Під час діагностичного обстеження також не було виявлено емоційної прихильності до батьків, що вказує на відсутність виявлено емоційної прихильності до батьків, що вказує на відсутність значущих людей в житті дитини. За винятком його старшої сестри [PERSON], яка була єдиною важливою особою у житті. Саме вона виконувала батьківську роль для хлопчика піклуючись про нього в межах своїх вікових можливостей. По відношенню до неї хлопець має високий рівень прихильності: постійно просить погратися з нею, провести спільно час, питає про неї у вихователів. Тому роз'єднання дітей є категорично неможливим. (а.с.29) За результатами зустрічі в Службі у справах дітей Дніпровського районної у м. Києві державної адміністрації з громадянином [PERSON] за результатами роботи проведено аналіз отриманої інформації, щодо ризику для батька щодо повернення дитини у родину: свідоме ігнорування вірогідних наслідків після повернення дітей у сім'ю; недостатність особистісних та соціальних ресурсів; відсутність навичок виховання дітей; неможливість об'єктивно оцінити та відсутність на даний час в забезпеченні базової потреби дітям; ігнорування наявності минулого травматичного досвіду у дітей; наявність спотвореного (патологічного) бачення своїх майбутніх; незрілість батьківської функції та позиції; недооцінювання ризиків психоемоційної травматизації у випадку розлучення [PERSON] та його сестри [PERSON] які мають високий рівень прив'язаності між собою. (а.с.30) Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол засідання Комісії № 14 від 24 жовтня 2018 року) (а.с.5), з метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньогосинаКролевецького [PERSON] [INFO].. Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, малолітнійБогдан народився [INFO] року, в свідоцтвах про народження батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], яка померла [INFO] року. За даними, які повідомлено Центром допомоги дітям «Місто щасливих дітей», за час перебування дитини у Центрі з 10 січня 2018 року, досвід взаємодії з біологічними батьками [PERSON] носив травматичний характер і витісняв свідомістю як болісний, про це свідчать відсутність згадок про батьків протягом всього періоду, навіть після візиту матері [PERSON] Під час діагностики також не виявлено емоційної схильності до батьків, що вказує на відсутність батьків в житті дитини. За винятком його старшої сестри [PERSON], яка була єдиною особою у житті [PERSON]. Однак про новину смерті матері, діти досить хвилююче сприйняли, [PERSON] почала плакати, а [PERSON] був стривожений, при цьому обоє дітей щиро хотіли попрощатися з мамою до її поховання. Працівниками Центру було обговорено з батьком про організацію прощання дітей, однак батько категорично відмовлявся такої зустрічі, та надав неправдиву інформацію щодо прощання з матір'ю, як наслідок діти вкрай були стривожені цим, плакали, та проговорювали, що дуже хотіли попрощатися з мамою. Батько та близькі родичі дитину не навідують, не цікавляться його станом здоров'я, матеріальної допомоги на утримання дитини батько не надає, ці обставини не спростовані відповідачем під час розгляду судової справи, відповідач не скористалась процесуальним правом подати відзив на позов по суті предмету позову та докази, які мали підтвердити належне виконання своїх батьківських обов'язків, наявність у відповідача постійного місця проживання та створення належним умов для проживання дитини разом з батьком. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд надає оцінку як зібраними у справі доказами в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів); які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Оскільки судом не встановлено можливості передати дитину другому з батьків, бабі, дідові та іншим родичам, мачусі, вітчиму, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного Кодексу, дитина передається на опікування органові опіки та піклування для вжиття заходів для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дитини. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], до [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав та передати дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Виходячи з положень ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітньоїдитиниКролевецького [PERSON], [INFO], в частині стягнення з відповідача [PERSON], батька дитини, аліменти на утримання малолітньоїдитини на особу або установу в якій будуть перебувати діти, оскільки визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньоїдитини є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки, зважаючи на те, що чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітньоюдитиною, які позбавлені батьківського піклування, та регламентовано права та обов'язки опікуна на представництво інтересів малолітньоїособи, яка перебувають під опікою, в тому числі представляти інтереси малолітньоїдитини в судових інстанціях, в даному випаду шляхом звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньоїдитини. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана малолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або зробить неможливим його виконання в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню. На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною радою України, здійснюють органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних (704,80 грн.). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409 грн. 69 коп., за дві вимоги немайнового характеру, враховуючи задоволення судом позову в цій частині, оскільки згідно п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за позовом органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей, не справляється. Враховуючи наведене та

Outcome: partial