Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати недійними договір фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року, договір застави майна №г1880 від 28 липня 2014 року, договір фінансового кредиту №р2428 від 08 серпня 2014 року та договір застави майна №р2428 від 08 серпня 2014 року, стягнути з [PERSON] на користь позивача суму завданих збитків у подвійному розмірі 10422,88 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 28 липня 2014 року [PERSON] звернувся до відокремленого підрозділу ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» з приводу застави виробу з дорогоцінних металів з метою отримання фінансового кредиту, після чого був укладений договір фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року та договір застави майна №г1880 від 28 липня 2014 року, за умовами якого [PERSON] отримав грошову позику у розмірі 1300 гривень, заклавши золотий ланцюжок вагою 4,41 г. 08 серпня 2014 року [PERSON] вдруге звернувся до відокремленого підрозділу ПТ «Ломибард «Капітал» Лапоног та Дороднова» з приводу застави виробу з дорогоцінних металів з метою отримання фінансового кредиту, після чого 08 серпня 2014 року між сторонами був укладений ще один договір фінансового кредиту №р2428 та договір застави майна №р2428, за умовами якого [PERSON] отримав грошову позику у розмірі 3745 гривень, заклавши золотий ланцюжок з підвісом вагою 13,39 г. На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2014 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, у відокремленому підрозділі ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», розташованого за адресою: м. Харків, вул.. Римарська, 18А, було проведене вилучення вищевказаних виробів із золота, після чого вони були передані їх законним власникам під час досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014220490003320, а оригінали вищевказаних договорів, укладених між сторонами, долучені до матеріалів цього кримінального провадження. Разом з тим, працівники Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» під час укладення вищевказаних договорів з відповідачем не знали і не могли знати, що зазначені вироби із золота останнім були викрадені або набуті іншим незаконним способом та внаслідок обману відповідача щодо його права власності на предмети застави, зазнали збитків в розмірі виплачених, але не повернутих фінансових кредитів, суми нарахованих та не сплачених вчасно відсотків за користування грошовими коштами, а саме: 1300 гривень сума наданої позики за договором фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року, 26 гривень - сума нарахованих відсотків, які мали бути повернуті до 01 серпня 2014 року, 3745 гривень - сума наданої позики за договором фінансового кредиту №р2428 від 08 серпня 2014 року, 140,44 гривень - сума нарахованих відсотків, які мали бути повернуті до 22 серпня 2014 року, а всього 5211,44 гривень. Крім того, оскільки відповідачем, під час укладення спірних договорів, навмисно був застосований обман щодо його права власності на вироби із золота, позивач просить стягнути з нього суму завданих збитків у подвійному розмірі, а саме у розмірі 10422,88 гривень. Станом на 04 грудня 2014 року відповідач завдані збитки не відшкодував, жодних інших платежів не здійснив. Представник позивача Пачебула О.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у порядку ч. 6 ст. 76 ЦПК України, на адресу суду надав письмові заперечення проти позову, в яких просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що дійсно звертався в ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» за фінансовою допомогою та заклав там вироби із золота, отримавши за них фінансовий кредит, однак викупити ці вироби не вдалося можливим, оскільки був затриманий співробітниками міліції. При цьому зазначає, що під час укладення договору фінансового кредиту з ПТ «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» він не збирався вводити останнього в оману, працівники ломбарду не цікавилися звідки у нього закладені вироби із золота. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відносини з приводу надання фінансових послуг, в тому числі ломбардами регулюються Законом України «Про фінансові послуги та держане регулювання ринків фінансових послуг», Положенням про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженим Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 26.04.2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.05.2005 року за № 565/10845. Відповідно до п. 1.2 зазначеного Положення, ломбард - це фінансова установа, виключним видом діяльності якої є надання на власний ризик фінансових кредитів фізичним особам за рахунок власних або залучених коштів, під заставу майна на визначений строк і під процент та надання супутніх послуг ломбарду; фінансовий кредит ломбарду - надання ломбардом коштів у позику, забезпечених заставою, на визначений строк та під процент. Згідно п. 2.2. Надання фінансових послуг може здійснюватися за місцезнаходженням ломбарду та/або його відокремлених підрозділів. Мета та предмет діяльності, статутний фонд, відповідальність засновників та інші умови функціо\-нування Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» визначені в установчому договорі Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», затвердженому Зборами Учасників (Засновників) Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» протоколом №11 від 14 листопада 2006 року та в Змінах №1 до Установного договору Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», затверджених Протоколом Зборів учасників Товариства №1 від 04 березня 2015 року. 28 липня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» та [PERSON] був укладений договір фінансового кредиту №г1880, відповідно до умов якого ломбард видає фінансовий кредит у розмірі 1300 гривень заставодавцю строком на 5 днів з кінцевим терміном повернення до 01 серпня 2014 року, а останній у забезпечення повернення фінансового кредиту передає в заставу майно. Плата за користування кредитом визначається з розрахунку 0,4% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Того ж числа, в забезпечення зобов'язань відповідача перед ломбардом щодо повернення суми фінансового кредиту та суми процентів за користування кредитом, між сторонами був укладений договір застави майна №г1880, відповідно до умов якого заставдодавець передає ломбарду майно як предмет застави, а саме: золоті ланцюжок та підвіс 585 проби вагою 4,41 грам. Крім того, 08 серпня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» та [PERSON] був укладений договір фінансового кредиту №р2428, відповідно до умов якого ломбард видає фінансовий кредит у розмірі 3745 гривень заставодавцю строком на 15 днів з кінцевим терміном повернення до 22 серпня 2014 року, а останній у забезпечення повернення фінансового кредиту передає в заставу майно. Плата за користування кредитом визначається з розрахунку 0,25% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Того ж числа, в забезпечення зобов'язань відповідача перед ломбардом щодо повернення суми фінансового кредиту та суми процентів за користування кредитом, між сторонами був укладений договір застави майна №р2428, відповідно до умов якого заставдодавець передає ломбарду майно як предмет застави, а саме: золоті ланцюжок та підвіс 583 проби вагою 13,39 грам. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У вищезазначених договорах визначені всі суттєві умови щодо виду послуг, строку дії договорів, процентної ставки, умов повернення кредиту та застави, відповідальності за порушення зобов'язань та інші, при цьому [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом у договорах, що він ознайомлений як із зазначеними договорами, так і з Правилами та положеннями ломбарда про надання фінансових послуг, яким зокрема є: Положення про надання фінансових та супутніх послуг Повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», затвердженим Рішенням Загальних зборів учасників Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» Протокол №13/02/12 від 13.02.2012 року.Факт підписання вищевказаних договорів фінансового кредиту та договорів застави відповідачем не заперечувався. З аналізу текстів зазначених договорів вбачається, що вони відповідають вимогам Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 26.04.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2005 року за № 565/10845 . Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика». Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим факт отримання [PERSON] від Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» грошових коштів за договором фінансового кредиту №р2428 від 08 серпня 2014 року та за договором фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року відповідно у розмірі 3745 гривень та 1300 гривень, при цьому сам [PERSON] у своїй заяві, поданій до суду в ході судового розгляду, не заперечував зазначених обставин, крім того визнав факт неповернення зазначених коштів до теперішнього часу, сума отриманих грошових коштів останнім не оспорюється. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2014 року, слідчому СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Кобилєву О.А., в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №12014220490003320, наданий дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів із можливістю їх вилучення, в тому числі ланцюжка із золота 585 проби вагою 4,41 грама, які є предметом договору №г1880 від 01 серпня 2014 року, укладеного між [PERSON] та Повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», який знаходиться в Повному товаристві «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова». 21 серпня 2014 року зазначений ланцюжок, а також оригінал фінансово кредиту №г1880 були вилучені слідчим СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Кобилєвим О.А., про що останнім складений опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 21 серпня 2014 року Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2014 року, слідчому СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Кобилєву О.А., в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №12014220490003320, наданий дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів із можливістю їх вилучення, в тому числі ланцюжка і підвісу із золота 583 проби загальною вагою 13,39 грама, які є предметом договору №р2428 від 08 серпня 2014 року, укладеного між [PERSON] та Повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», які знаходяться в Повному товаристві «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова». 21 серпня 2014 року зазначений ланцюжок із підвісом, а також оригінал фінансово кредиту №р2428 були вилучені слідчим СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Кобилєвим О.А., про що останнім складений опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 21 серпня 2014 року. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2014 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, йому призначене покарання за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Як вбачається з тексту вищевказаного вироку суду, золоті вироби із золота, які були вилучені на досудовому розслідуванні з Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» повернуті їх законному володільцю [PERSON], у зв'язку з чим остання відмовилась від позовних вимог в рамках кримінального провадження. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, позивач просить визнати недійсними договір фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року, договір застави майна №г1880 від 28 липня 2014 року, договір фінансового кредиту №р2428 від 08 серпня 2014 року та договір застави майна №р2428 від 08 серпня 2014 року з підстав, викладених у ч. 1 ст. 230 ЦК України. З приводу зазначених позовних вимог суд зазначає наступне. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, у такий спосіб, як визнання правочину недійсним. Підставою недійсності правочину за ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України . Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела іншу сторону в оману щодо обставни, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 19, 20 постанови № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин, вчинений під впливом обману, є оспорюваним і на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть, при цьому, як вже зазначалося, ознакою обману є умисел, який виражається у тому, що особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, суд погоджується з доводами позивача про те, що під час укладення спірних договорів, останній діяв під впливом обману, оскільки відповідач, достеменно знаючи, що вироби із золота, які він мав намір закласти до ломбарду з метою отримання фінансового кредиту, йому не належать та здобуті ним злочинним шляхом та розуміючи, що також встановлено вищевказаним вироком суду, а також розуміючи, що Повне товариство «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», володіючи зазначеною інформацією, не вступило б з ним у договірні правовідносини, умисно змовчав про ці обставини під час укладення спірних договорів, а тому факт обману суд вважає доведеним. Разом з тим, доводи відповідача в заперечення позовних вимог про те, що співробітники ломбарду під час укладення зазначених договорів не цікавилися у нього щодо наявності права власності на заставне майно, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: Положенням про надання фінансових та супутніх послуг Повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова», затвердженим Рішенням Загальних зборів учасників Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» протокол №13/02/12 від 13.02.2012 року, пунктом 2.3 якого встановлено, що забезпеченням зобов'язань Позичальника є застава майна, що належить на праві власності позичальнику, а також договорами фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року та №р2428 від 08 серпня 2014 року, в яких зазначено, що відповідач був ознайомлений з Правилами та Положеннями ломбарда щодо надання фінансових послуг, в тому числі із вищевказаним Положенням, про що поставив особисто свій підпис. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 230 ЦК України, обман має місце не лише, коли сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, але й коли вона замовчує їх існування. Будь-яких беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що відповідач навмисно ввів Повне товариство «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому вищевказані договори суд визнає недійсними. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України. Позивачем, як стороною оспорюваного договору, заявлені вимоги щодо відшкодування завданих збитків. Ч.2 та 3 ст. 216 ЦК України передбачено, що якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману встановлені ч. 2 ст. 230 ЦК України, відповідно до вимог якої сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Враховуючи ту обставину, що судом встановлено укладення договорів фінансового кредиту №г1880 від 28 липня 2014 року та №р2428 від 08 серпня 2014 року та договорів застави майна №г1880 від 28 липня 2014 року та №р2428 від 08 серпня 2014 року під впливом обману, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Повного товариства «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» суми завданих реальних збитків у подвійному розмірі підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача щодо завдання останньому збитків у вигляді упущеної вигоди, яка виразилася у неотриманні Повним товариством «Ломбард «Капітал» Лапоног та Дороднова» суми нарахованих відсотків за користування грошовими коштами, у зв'язку з чим також не приймає до уваги у цій частині наданий позивачем розрахунок, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З урахуванням системного аналізу вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що правочин, який визнаний судом недійсним, не надає позивачу права на отримання тих видів платежів, які б він міг отримати за дійсним правочином, на підставі якого виникають грошові зобов'язання, в тому числі щодо сплати відсотків. Таким чином, загальна сума збитків, завданих позивачу у зв'язку із вчиненням недійсних правочинів, становить 5045 гривень (1300+3745), а сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданих збитків в розумінні ч. 2 ст. 230 ЦК України - 10090 гривень. Згідно платіжного доручення № 20 від 03 грудня 2014 року, позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. Загальна сума заявлених позовних вимог складає 10422,88 гривень, загальна сума задоволених позовних вимог складає 10090 гривень, що складає 96,81% ціни позову, при таких обставинах з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у сумі 235,83 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial