Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за житлово - комунальні послуги з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 39060,52 грн., заборгованість за холодне водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 4634,35 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3580,76 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно зі статутом Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив «Енергія» позивач є обслуговуючим кооперативом, що здійснює обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Зазначає, що позивач здійснює обслуговування будинку, а також є уповноваженою особою на отримання грошових коштів на оплату житлово-комунальних послуг та відповідно перераховувати їх організаціям, які ці послуги надають, за відсутності прямих договорів між власниками (наймачами) квартир та виробниками послуг. Проте, відповідач, користуючись житлово - комунальними послугами, не сплачує останніх в повному обсязі у зв'язку з чим має заборгованість за період з 01.11.2014 по 30.04.2018, яку просить стягнути на свою користь. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов. 04.06.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 05.06.2018 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 21.06.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 25.06.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 27.09.2018 на адресу суду відповідачем було подано відзив. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією укласти договір надання житлово-комунальних послуг, на те, що не надано первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують понесені позивачем витрати на надання ЖКП. Також, відповідач зазначає, що в будинку відсутній вузол комерційного обліку теплової енергії, що у кооперативу є значна заборгованість перед ПАТ Київенерго. Також відповідачем надано акт про монтаж засобу вимірювальної техніки, датований від 28.08.2018, тобто після відкриття провадження у даній справі, та рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за березень 2014 року. З урахуванням наведеного, просить відмовити в задоволенні позову. 16.10.2018 на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій позивач зазначив, що нарахування за житлово-комунальні послуги здійснювалось Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на підставі договору №1517-16 від 14.01.2016, яке формує та друкує рахунки на оплату послуг, а позивач після отримання коштів на свій розподільчий рахунок здійснює їхнє перерозподілення. При цьому, нарахування КП «ГІОЦ» здійснює відповідно до тарифів, зокрема тариф кооперативу встановлений Протоколом чергових загальних зборів членів кооперативу № 25-Е від 05.11.2017, а інші нарахування здійснюються відповідно до чинного законодавства. Отже, позивач вважає, що не повинен доводити витрати, оскільки нарахування здійснюється відповідно до тарифу, затвердженого протоколом загальних зборів. Також, зазначає, що [PERSON] здійснила заміну засобу обліку гарячої води після подання позовної заяви, а до цього часу інформації по показанням лічильника не надавала. Крім того, просить залишити без розгляду позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з гарячого водопостачання. В іншій частині позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Ухвалою суду від 04.03.2018 позов в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення на користь Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив «Енергія» з [PERSON] заборгованість за гаряче водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 12832,81 грн., залишено без розгляду. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно зі статутом Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив «Енергія» позивач є обслуговуючим кооперативом, що здійснює обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки ББ-2017 №96 від 11.09.2017, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.15) Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.19 Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має обов'язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов'язаний, зокрема, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов'язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику нежитлового приміщення. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 39060,52 грн., яка складається з: 22957,83 грн. - основного боргу; 14829,80 грн. - інфляційних нарахувань; 1272,89 грн. - 3% річних, а також заборгованість за холодне водопостачання та водовідведення в розмірі 4634,35 грн., яка складається з: 3318,64 грн. - основного боргу; 1211,71 грн. - інфляційних нарахувань; 104,01 грн. - 3% річних. (а.с. 12,13). Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачем житлово-комунальних послуг в спірний період, порядку нарахування вказаної вище заборгованості, відповідачем до суду надано не було. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 43694,87 грн. (39060,52 грн. + 4634,35 грн. = 43694,87 грн.) З огляду на викладене, позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоди в розмірі 3 580,76 грн., про що слід зазначити наступне. В пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження, того, що діями відповідача, завдано моральної шкоди позивачу, суду не надано. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює спірні правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані. Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3580,76 грн. не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 1762,00 грн., тобто пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial