Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

у Кремінський районний суд Луганської області 08 вересня 2020 року надійшла позовна заява представника [PERSON] , в інтересах [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначається, що 14.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Кремінського районного суду Луганської області 12.04.2018. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так, згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12.04.2018 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1626 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день сума аліментів є недостатньою для забезпечення потреб дитини, оскільки з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно збільшився через зростання цін на продукти харчування, медикаменти, одяг, оздоровлюючий відпочинок тощо. Позивач зазначає, що з 05.02.2018 і по теперішній час дитина перебуває під амбулаторним та консультативним наглядом дитячого лікаря-психіатра за місцем свого проживання та реєстрації. Окрім цього, дитина перебуває на обліку дитячого лікаря психіатра та невропатолога, у зв`язку чим дитина амбулаторно перебуває на триваючому лікуванні курсами по 2-3 місяці, які наразі тривають. Дитині третій рік поспіль систематично призначаються та купуються дорогі медичні препарати. Позивач вважає, що рішення про призначення аліментів у сумі 1626 грн було прийнято судом без урахування зростання цін та триваючої хвороби дитини, на лікування якої постійно потрібні додаткові витрати. Відповідач, в свою чергу, обізнаний про хворобу дитини, однак у добровільному порядку, крім призначених судом аліментів, не надає жодної матеріальної допомоги, майже не спілкується із дитиною, блокує номер телефону позивача та не бажає спілкуватися з приводу фінансової підтримки дитини. Також позивач вважає, що на 1626 грн щомісячно неможливо організувати літній відпочинок для оздоровлення дитини, в чому відповідач також не допомагає. Оскільки дитина тривалий час хворіє, постійно потребує медичного нагляду та лікування, оплати послуг логопеда, аліментів у розмірі 1626 грн не вистачає на утримання дитини. В утриманні дитини позивачу допомагає її матір [PERSON] , яка з 2015 року щомісячно у добровільному порядку надає грошові кошти для дитини у сумі 2000 грн, а з 2018 року по теперішній час у сумі 3500 грн. Разом із тим, як зазначає позивач, на бабусю не покладено обов`язків щодо утримання дитини сторін. В той же час, позивач вважає, що відповідач в змозі надавати аліменти в розмірі більше ніж 1626 грн щомісячно, оскільки останній виїжджає за кордон відпочивати, а впродовж 2019 року тривалий час перебував у Китаї, і до того ж наразі проживає в м. Одеса. При цьому на утриманні відповідач не має інших дітей, батьків похилого віку тощо. У зв`язку з викладеними обставинами позивач просила змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12.04.2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1626 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, збільшивши їх розмір\~до 4000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліт тя. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява позивача та її представника, в якій останні просять розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у частині сплати 2000 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, вказавши, що отримує заробітню плату близько 6000 грн і не може сплачувати заявлену в позові суму, однак готовий сплачувати трохи більше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що син дійсно хворіє, однак медикаменти надаються із його сторони для лікування сина. Щодо сплати бабусьою коштів для [PERSON] , то зазначив, що остання сама розпоряджається своїм доходом і має повне право давати свої кошти будь-кому, зокрема Марку, однак це не покладає на нього обов`язку у сплаті більшого розміру аліментів. Ухвалою суду від 14.09.2020 разом із вирішенням питання про відкриття провадження, судом, з метою повного та всебічного розгляду справи, у ГУ ДПС у Луганській області та ГУ ПФУ в Луганській області було витребувано інформацію про отримання відповідачем [PERSON] доходу (із зазначенням виду, розміру, джерела, тощо) за період з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2020 року включно (а.с. 40). Заслухавши відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , з 14 серпня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року було розірвано (а.с. 11, 13). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 29.09.2015 серії [NUMBER] , виданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 12). Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року у справі № 414/360/18 (провадження № 2/414/173/2018) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1626 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Так, відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.04.2006 зазначається, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує, зокрема, матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд повинен з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що з 05 лютого 2018 року і по теперішній час малолітній син [PERSON] перебуває під наглядом дитячого лікаря-психіатра, дитячого лікаря психіатра та невропатолога (а.с. 15, 16), у зв`язку із чим періодично перебуває на амбулаторному лікуванні, через що позивачем витрачаються значні кошти на придбання ліків. Однак вказані в якості доказів довідки не мають визначених законом державних символів, які визначають їх як офіційні документи, при цьому відповідач не оспорював факт наявності незадовільного стану здоров`я у сина [PERSON] , а тому суд, зважаючи на визнання цієї обставини відповідачем, приймає до уваги наявність захворювань спільного сина. Також позивач посилається на ті обставини, що відповідач не надає матеріальної допомоги на літній відпочинок-оздоровлення дитини, однак має таку можливість, оскільки відповідач має можливість виїжджати за кордон на відпочинок, а впродовж 2019 року тривалий час перебував у Китаї і наразі проживає в м. Одеса. Так, з довідки Головного управління Пенсійного фонду України та довідки Головного управління державної податкової служби у Луганській області вбачається, що відповідач [PERSON] за період з 01.07.2019 по 31.08.2020 отримував дохід у загальній сумі 18890,88 грн, з яких у 2019 році відповідач отримав дохід у розмірі 8288 грн; у 2020 році відповідач отримав дохід у розмірі 10602,88 грн (а.с. 65-66, 68). Окрім цього відповідачем, в свою чергу, на підтвердження отриманих доходів у 2020 році були надані суду довідка з місця роботи № 23/1277 від 17.09.2020 та довідка про доходи від 15.09.2020, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] з 07 липня 2020 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу № 3 роти № 1 БПОП ГУНП в Одеській області у військовому званні рядового поліції та загальна сума доходу за період з липня 2020 року по серпень 2020 року становить 12075,72 грн (а.с. 57, 60). Разом із тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач витрачає вказані у позові кошти на придбання ліків для сина [PERSON] , відсутні докази на витрати на харчування. При цьому суд приймає як загальновідомий факт - зростання цін на харчування, вартість одягу, однак саме на позивачі лежить обов`язок підтвердження наявності таких витрат, про які остання вказує у позові. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі заслуговують на увагу лише в частині визнання вимог відповідачем, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану відповідача, достатність заробітку (доходу) відповідача для виплати 4000 грн, як аліментів. А доводи позивача про те, що попередній розмір аліментів визначений без урахування росту споживчих цін та тривалої хвороби сина [PERSON] , не заслуговують на увагу з підстав наявності прив`язки суми аліментів до закнодавчо встановленого мінімального розміру аліментів - але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, при цьому прожитковий мінімум систематично зростає. Посилання позивача на зміну законодавства в частині збільшення рекомендованого мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд бере до уваги, що відповідач отримав середній дохід за останнім місце роботи в розмірі 6129,81 грн, а готовий сплачувати 2000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, що становить третину від його доходу, при цьому відомостей про інших дохід у матеріалах справи нема, а сторонами не надано. Суд не приймає до уваги квитанції (а.с. 17-33), що надані позивачем, з яких вбачається, що бабусею дитини, яка є матір`ю позивачки - [PERSON] надаються грошові кошти на утримання дитини, оскільки жодного відношення до зазначеної цивільної справи вони не мають та не можуть свідчити про той факт, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у розмірі більше, ніж ті, що визначені судом. При цьому суд погоджується з доводами відповідача про наявність права у [PERSON] вільного розпорядження своїми доходами. З огляду на встановлене, враховуючи визнання відповідачем позову в частині можливості стягнення з нього щомісячно аліментів в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, за відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про можливість відповідачем сплачувати більшу суму, наявні підстави для задоволення позову частково, а саме в межах стягнення з відповідача 2000 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Щодо терміну, з якого необхідно стягувати змінений розмір аліментів, суд зазначає, що згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів стягнення такого збільшеного розміру аліментів саме з дня звернення до суду, а відповідач у цій частині позову не підтримав, а відтак наявні підстави для такого стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого та будь-яких підтверджень такого звільнення не надав, розмір судового збору є мінімальновизначеним, з огляду на задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial