Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК», Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку виплати доходів, інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами та стягнення моральної шкоди. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та їх в обґрунтування зазначив, що що з 27.06.2012 року по теперішній час він працює водієм автотранспортних засобів в ТОВ «МІК». З лютого 2014 року йому не виплачується заробітна плата, заборгованість по якій станом на 01 грудня 2014 року складає 2 193, 48 грн. Зазначає, що у зв'язку з постійною відсутністю грошових коштів через затримку виплати заробітної плати, йому завдано моральну шкоду, яка виражається у постійних приниженнях його гідності під час з'ясування у керівництва підприємства строків виплати та проханнях пришвидшити це питання, також через сварки в родині через нестачу коштів в сімейному бюджеті. Порушено його нормальні зв'язки з оточуючими. Як пояснило йому керівництво ТОВ «МІК», 06.12.2012 року між ТОВ «МІК» та відповідачем 2 - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено кредитний договір на відновлювальній основі з цільовим призначенням «поновлення обігових коштів та виплата заробітної плати». Відповідач 2 в порушення умов зазначеного договору з 01.01.2014 року по 23.07.2014 року стягнув кошти на свою користь, не перерахувавши на його персональний рахунок по заробітній платі. Зараз ТОВ «МІК» не виплачує їй заробітну плату внаслідок протиправних дій відповідача 2, який протиправно перерахував кредитні кошти призначені для виплати заробітної плати на погашення боргу перед орендодавцем. Таким чином, вважає, що відповідачами ТОВ «МІК» та ПАТ «Укрексімбанк» були порушені його права, у зв'язку з чим просить суд стягнути з ТОВ «МІК» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 2 193, 48 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «МІК» та ПАТ «Укрексімбанк» на його користь інфляційні витрати в сумі 100,71 грн. грн., 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 3514 грн. та 6090, 00 грн. моральної шкоди, також компенсацію витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Руденко А.П. правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Будучи присутнім на попередніх судових засіданнях не заперечував проти стягнення з ТОВ «МІК» на користь позивача заробітної плати, пояснивши, що виплачувати працівникам заборгованість по заробітній платі підприємство не має можливості, оскільки згідно рішень судів з підприємства стягнуто великі суми та при виконанні яких на розрахункові рахунки підприємства були накладені арешти. Однак заперечував проти солідарного стягнення з ТОВ «МІК» та ПАТ «Укрексімбанк» користь інфляційні витрати в сумі 100,71 грн. грн., 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 3514 грн. та 6090, 00 грн. моральної шкоди, оскільки вважає, що заборгованість виникла з вини банку. Представник відповідача ПАТ «Укрексімбанк» в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги позивача не визнав, надавши суду письмові заперечення (а.с. 71, 41-47), в яких посилався на те, що відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, а індексація заробітної плати проводиться підприємством, яке виплачує заробітну плату. Також зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних також, є неправомірними оскільки стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних можливо стягнути тільки з боржника, у разі порушення зобов'язань, однак між банком та позивачем не укладався ніякий договір, а тому між ними не має ніяких зобов'язань. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що відшкодування моральної шкоди працівнику за невиплату заробітної плати покладено на роботодавця. Крім того, позивачем не зазначено та не надано доказів того, яким чином відповідач 2 спричинив йому моральну шкоду. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що 27.06.2012 року [PERSON] згідно наказу №146-к від 27.06.2012 року був прийнятий на роботу до Товарства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду водія автотранспортних засобів, з окладом згідно штатного розпису (а.с. 23, 24, 27). Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON], згідно довідки виданої ТОВ «МІК» за період з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року складає 2 193,48 грн., з яких: за лютий 2014 року - 129, 15 грн., за березень 2014 року - 497, 78 грн., за квітень 2014 року - 376, 15 грн.; за травень 2014 року - 415, 26 грн., за червень 2014 року - 415, 25 грн., за липень 2014 року - 359, 88 грн. (а.с. 12). Розмір заборгованості сторонами не оспорюється. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з укою позивачем укладено трудовий договір. Отже, оскільки трудовий договір укладений між [PERSON] та відповідачем ТОВ «МІК», то в даному випадку відповідачем ТОВ «МІК» порушено право позивача на оплату його праці, у зв'язку з чим з ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 2 193, 48 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів ТОВ «МІК» та ПАТ «Укрексімбанк» солідарно інфляційних витрат в розмірі 100,71 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 35,14 грн., суд вважає, що в їх задоволені слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 509-510 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи ніяких правовідносин між ПАТ «Укрексімбанк» та [PERSON] немає, як немає і зобов'язання, тому, ПАТ «Укрексімбанк» і [PERSON] не мають статусу боржника та кредитора. Щодо правовідносин між відповідачем ТОВ «МІК» та [PERSON] вони є трудовими, а не кредитними по яким відповідно до вимог ст. 625 ЦК України стягується індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Отже застосування статті 625 ЦКУ до відповідачів ТОВ «МІК» та ПАТ «Укрексімбанк» є неправомірними та позов в частині стягнення з відповідачів солідарно інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами задоволенню не підлягаю. Також, задоволенню не підлягаю позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ПАТ «Укрексімбанк» моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем не надано доказів в підтвердження спричинення ним моральної шкоди саме відповідачем ПАТ «Укрексімбанк». Відповідно до ст. 237 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності, покладається обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Згідно ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про держаний бюджет на 2014 рік» установлена у 2014 році мінімальна заробітна плата: у місячному розмірі - 1218 гривень. Оскільки позивачем ТОВ «МІК», як роботодавцем, позивачу не виплачувалася заробітна плата, що спричинило останньому моральну шкоду, яка полягає у постійних приниженнях його гідності під час з'ясування у керівництва підприємства строків виплати та проханнях пришвидшити це питання, також через сварки в родині через нестачу коштів в сімейному бюджеті, порушені його нормальних зв'язків з оточуючими, з відповідача ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 6 090, 00 грн., (1 218, 00 грн. х 5). Крім того, не підлягає задоволенню і вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надані підтвердження того, що йому була надана правова допомога, не зазначена вартість надання правової допомоги (договору, квитанцій про плату, тощо). Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з цим з відповідача ТОВ «МІК» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 473, 00 грн.

Outcome: partial