Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 09 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 842132/2014 (вклад «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС») та договір [NUMBER] «Для виплат». Згідно умов договору сума початкового вкладу 1000 доларів США, який в подальшому може бути збільшений, процентна ставка - 11,5 % річних, строк - 13 місяців. Позивач внесла на депозитний рахунок суму у загальному розмірі 6915,00 доларів США. Відповідно до п. 1.5 договору [NUMBER] «Для виплат», грошові кошти повинні бути повернені вкладнику на першу вимогу. 27 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до банку з вимогою: про виплату вкладу та нарахованих процентів шляхом перерахування на рахунок вкладу на вимогу «Для виплат»; розірвання договору - закриття рахунку вкладу на вимогу «Для виплат»; здійснення виплати грошових коштів через касу банку. За результатами звернення позивача до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочена назва - ПАТ «ВіЕйБі Банк») у видачі коштів та розірванні договору їй було відмовлено. Посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить суд: 1) розірвати договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» № 842132/2014 від 09 вересня 2014 року; 2) розірвати договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] від 09 вересня 2014 року; 3) стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 7333,84 доларів США (суму вкладу з урахуванням відсотків); 4) стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3300,00 грн. У судове засідання 14 травня 2015 року представники позивача не з'явилися. У письмовій заяві просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, посилаючись на обставини та доводи, викладені у позовній заяві, не заперечували проти винесення судом заочного рішення (а.с.88). Відповідач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» свого представника до суду не направило, хоча було повідомлене належним чином про дати, час та місце судових засідань по справі (а.с.32-33,34-35,38,39,40,87). Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи за відсутності представника відповідача від ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не надходило. Тому, за згодою представників позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив праву розглядати у заочному порядку. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 09 вересня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення № 26 було укладено договір банківського строкового вкладу № 842132/2014 (вклад «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС», предметом якого стало розміщення [PERSON] у банку строкового вкладу на умовах депозитного рахунку в доларах США строком на 13 місяців з щомісячною виплатою процентів. Ставка процентів з першого по шостий місяць склала 11,5 % річних, з сьомого по тринадцятий місяць - 02 % річних. При цьому кожний розрахунковий період ставка процентів збільшується на надбавку, розмір якої оголошується на сайті банку (п. 1.5). Сума початкового вкладу - 1000 доларів США, мінімальна сума вкладу - 500 доларів США. Для перерахування вкладу та не отриманих вчасно процентів по закінченню строку дії договору банк відкриває для клієнта вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» (рахунок-кореспондент). Згідно з п. 1.7 договору, дата вимоги вкладу позивачем - 09 жовтня 2015 року (а.с.8). Також, на виконання п. 1.2 договору № 842132/2014 09 жовтня 2014 року банком був відкритий рахунок [NUMBER] «Для виплат» на ім'я [PERSON] у доларах США для розміщення вкладу на вимогу. Проценти за вкладом «Для виплат» складають 0,1 % річних (а.с.9). Позивач внесла на депозитний рахунок суму у загальному розмірі 6915,00 доларів США (а.с.10-15,16). Відповідно до п. 1.5 договору [NUMBER] «Для виплат», грошові кошти повинні бути повернені вкладнику на першу вимогу (а.с.9). 27 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» із заявою про повернення їй шляхом перерахування владу та нарахованих відсотків на рахунок владу на вимогу «Для виплат», розірвання договору та закриття рахунку вкладу «Для виплат» після нарахування на нього вкладу та процентів та здійснення виплати грошових коштів у сумі 6915 доларів США та нарахованих відсотків готівкою через касу банку (а.с.17-19), але відповіді не отримала. Згідно з постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188, банківська ліцензія ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відкликана та прийнято рішення про ліквідацію даного банку. Відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», призначено уповноважену особу на ліквідацію банка. Листом від 22 квітня 2015 року позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою акцептувати та включити у реєстр вимог кредиторів вимоги [PERSON] у сумі 7339,84 долари США та 3300 гривень (а.с.89-90). Вказаний лист також залишився без відповіді, грошові кошти позивачу перераховані не були. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Однак, розглядаючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступних приписів законодавства. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частиною 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Статтею 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» як джерело права при розгляді справ у суді застосовується Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини. Відмовляючись видати грошові кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У порушення цих норм позивач позбавлений права користуватися своїм майном, де у даному випадку майном є грошові кошти, які відповідач до цього моменту так і не повернув. Зокрема, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Кошти - це гроші у національній або іноземній валюті (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно до пп.1.1, 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ №516 від 03.12.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577, вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; Аналіз положень ст.ст.192, 533 ЦК України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дозволяє стверджувати, що при укладенні депозитного договору в доларах чи іншій валюті, а також при наявності у банку ліцензії, яка дозволяє йому здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість банку перед клієнтом за депозитним договором має бути повернута останньому добровільно чи в судовому порядку саме в іноземній валюті вкладу, а не у національній валюті гривні. Відповідно до п. 1.1 та 1.4 договору банківського вкладу, позивач передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у загальній сумі 6915 доларів США. Даний вклад позивачу виплачений не був, відтак підлягає стягненню з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь [PERSON] При цьому, суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача суму невиплачених відсотків у сумі 424,84 долари США, всього 7339,84 доларів США. Договори банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» № 842132/2014 від 09 вересня 2014 року та банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] від 09 вересня 2014 року підлягають розірванню. Відповідно до квитанції від 23 березня 2015 року, [PERSON] сплатила на рахунок Адвокатського об'єднання «Адвокатська фірма «Цікало, Домашовець, Оприско» 3300,00 грн. за послуги правової допомоги (а.с.25). Судові витрати понесені позивачем у вигляді оплати послуг адвоката підлягають відшкодуванню в розмірі 1461,60 грн., відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", за витрачені 03 години (01 год. написання та подання позовної заяви, 01 год. написання та подання письмових пояснень, 01 год. ознайомлення з матеріалами справи) робочого часу. Виходячи з розрахунку: 1218 грн. х 0,4 х 3 години = 1461,60 грн., де 1218 грн. - розмір мінімальної заробітної плати, 0,4 - граничний розмір компенсації витрат, 3 год. - робочий час адвокатів витрачений на правову допомогу. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму 1509,81 грн. судового збору, виходячи з наступного розрахунку: 150980,51 грн. (сума стягнення у гривневому еквіваленті станом на 14 травня 2015 року за офіційний курсом НБУ) х 1 % / 100 % = 1509,81 грн.

Outcome: partial