Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму відшкодування майнової шкоди у розмірі 29806,00 грн. та суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 16000,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 19 вересня 2014 року його квартира [ADDRESS] була залита. Залиття відбулося гарячою водою з квартири [ADDRESS] за цією ж адресою. Причиною залиття є порив внутрішньоквартирної підводки до рушникосушарки в квартирі [ADDRESS], яка на праві власності належить відповідачеві. Позивач вважає, що залиття його квартири сталося з вини відповідача. В підтвердження вимог щодо встановлення розміру матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивач звернувся до ХНДІСЕ ім. Бокаріуса. Згідно висновку № 10738 від 23.09.2014 року, розмір матеріальної шкоди (вартість пошкоджень), з урахуванням вартості матеріалів, завданої залиттям квартири, складає 28854,00 грн.. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму у відшкодування матеріальної шкоди, 2952,00 грн. сплачених позивачем за проведення експертного будівельно-технічного дослідження ХНДІСЕ ім. Бокаріуса № 10738, та 16000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки в наслідок залиття квартири відчуває душевні страждання у зв'язку з тим, що на даний час ремонт в квартирі не виконаний та квартира не повернута до початкового стану, а також посилається на те, що у вказаній квартирі проживають його близькі родичі з малолітніми дітьми, які позбавлені можливості проживати у нормальних, безпечних для життя та здоров'я, комфортних умовах. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності. У судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 29.12.2014 року до суду надійшла заява відповідача, в якій він не визнав позовні вимоги позивача та вважав, що він не є відповідачем у даній справі, посилаючись на те, що у квартирі [ADDRESS] він ніколи не проживав, та наголосив, що постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на підтвердження чого надав ксерокопію свого паспорта зі штампом про прописку за зазначеною адресою, а також Довідку про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видану ОСББ «Світанок» 19.12.2014 року, згідно з якою він проживає за вказаною адресою з 11.04.2000 року по цей час (а.с. 46-47, 48). З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. 19 вересня 2014 року, внаслідок пориву внутрішньоквартирної підводки до рушникосушарки в квартирі [ADDRESS], яка на праві власності належить відповідачу [PERSON], відбулося залиття квартири [ADDRESS], яка на праві власності належить позивачу [PERSON]. Згідно висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса № 10738 від 23.09.2014 року, розмір матеріальної шкоди (вартість пошкоджень) з урахуванням вартості матеріалів, заподіяної залиттям власникові квартири [ADDRESS], складає 28854,00 грн. Відповідно до діючого законодавства власність зобов'язує, власник повинен утримувати майно, йому належне (ст. 319, 322 ЦК України). Обов'язок проведення капітального та поточного ремонту за власні кошти та забезпечення збереження належного майна також покладається на власників цього майна. Судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.01.2015 року (а.с. 65). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, на підставі якої суд вирішив спір, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Згідно з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної безпеки. При появі несправності у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Згідно положень ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживає у [ADDRESS], у якій 19 вересня 2014 року відбулося залиття гарячою водою внаслідок пориву внутрішньоквартирної підводки до рушникосушарки в квартирі [ADDRESS], яка знаходиться над квартирою [ADDRESS], внаслідок чого було завдано значної матеріальної шкоди власникові квартири - [PERSON]. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 19 вересня 2014 року на прохання [PERSON], який повідомив йому, що у квартирі, в якій останній проживає, відбулося залиття гарячою водою з квартири, що знаходиться поверхом вище, він приїхав за адресою: [ADDRESS]. Разом з [PERSON] та жінкою, яка проживає у квартирі [ADDRESS], вони прийшли до квартири [ADDRESS], де побачили порив внутрішньоквартирної підводки до рушникосушарки, що стало причиною залиття квартири [ADDRESS]. Таким чином, суд дійшов висновку, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, як власника [ADDRESS], який не забезпечив справність сантехнічного обладнання у власній квартирі, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 26854,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також 2952,00 грн. сплачених позивачем за проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 10738 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 23.09.2014 року, є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 16000 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що в результаті дій відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку з тим, що на даний час ремонт в квартирі не виконаний та квартира не повернута до початкового стану, та позбавлення можливості проживати у нормальних, безпечних для життя та здоров'я, комфортних умовах, у зв'язку з чим позивач змушений був змінити свій звичайний спосіб життя. З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що залиттям квартири позивачеві завдано моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає необхідним частково задовольнити позовну вимогу позивача та стягнути з відповідача 1000 грн. завданої моральної шкоди. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 308,06 грн. з відповідача пропорційно розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial