Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з ПАТ «СК «Скайд» страхового відшкодування в розмірі 62326,66 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2016 р. в м.Києві по вул.Борщагівській, 193 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Пежо» д.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 18.03.2016 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА» д.н. [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК «Скайд» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ/77455042 від 17.03.2015 р. Позивач посилається на те, що 12.02.2016 р. він повідомив Страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, а 26.05.2016 р. подав заяву про виплату страхового відшкодування. На момент звернення до суду страхове відшкодування, що визначено відповідно до Звіту про виначення вартості матеріального збитку № 1692/15 від 23.03.2016 р. не виплачено. В зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача не лише суму страхового відшкодування в розмірі 39087,69 гривень, але і пеню в сумі 11525,84 гривень та на підставі положень стягнути з ПАТ «СК «Скайд» 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування в розмірі 2133гривні, інфляційні збитки в розмірі 9580,13 за період з 27.05.2016 р. по 22.03.2018 р. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження на підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки сторони не надіслали суду заперечень та клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що що 12.02.2016 р. в м.Києві по вул.Борщагівській, 193 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Пежо» д.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 18.03.2016 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Пежо» д.н. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Власинком пошкодженого автомобіля «Пежо» д.н. [NUMBER] є позивач у справі, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] . Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА» д.н. [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК «Скайд» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ/77455042 від 17.03.2015 р. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що позивач звернувся до ПАТ «СК «Скайд» з заявою про виплату страхового відшкодування 26.05.2016р. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1692/15 від 23.03.2016 р. розмір завданих збитків власнику пошкодженого транспортного засобу становить 39087,69 грн. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Ліміт відповідальності страховика за Полісом АЕ/7021138 від 01.05.2016 р. становить 100000 гривень, франшиза складає 0 гривень. Станом на день звернення до суду страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, виплачена не була оскільки відповідачем на надано доказів на підтвердження виконання обов`язку, передбаченого Законом, щодо виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в судовому порядку суми страхового відшкодування, яка не відшкодована страховиком в розмірі 39087,69 гривень є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки Страхова компанія не виконала у належний строк та в належному розмірі своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Звертаючись до суду позивач просить стягнути пеню за період з 27.05.2016 р. по 22.03.2018 р. в розмірі 11525,84 гривень. Однак, проведений позивачем розрахунок не в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідальність Страховика у вигляді виплати пені наступає у разі порушення строків виплати страхового відшкодування, що не можуть перевищувати 90 днів. Зазначені положення не були враховані позивачем при розрахунку пені і визначення періоду, за який вона підлягає нарахуванню. Враховуючи, що позивач 26.05.2016 р. звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування пеня підлягає стягненню з 25.08.2016 р. Відповідно до розрахунку, проведеного судом з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 25.08.2016 р. по 27.05.2017 р. (визначено позивачем), що становить 275 днів прострочення і складає суму 8313,37 гривень. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПАТ «СК «Скайд» та власником автомобіля «КІА» д.н. [NUMBER] про відшкодування шкоди на користь тертіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, останній нараховує 3% річних та інфляційні втрати також з період з 27.05.2016 р. по 22.03.2018 р. Однак, як зазначалось судом, відповідальність відповідача в зв`зку з порушенням строків виплати страхового відшкодування наступає з 25.08.2016 р., а отже сума 3 % річних за період з 25.08.2016 р. по 22.03.2018 р. становить 1844 гривень, та інфляційних збитків - 9677,88 гривень. Оскільки, суд з власної ініціативи позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, а позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки в сумі 9580,13 гривень, саме в цій частині вимоги про стягнення інфляційних збитків підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial