Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

позивач звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову вказала, що вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2004 по 2006 рік. Від сумісного життя вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини відповідач вказаний його батьком на підставі акту визнання батьківства. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає. На підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 вересня 2006 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для диьтини відповідного віку. Виконавчий лист № 2-2266, виданий 16.02.2007 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя перебуває на виконанні у Комунарському ВДВС м.Запоріжжя. Відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, офіційно не працює, на виклик державного виконавця не з`явля`ється, сплачує кошти невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно довідки державного виконавця № 28060-4-3.34 від 13.08.2018 року станом на 01.08.2018 року заборгованість склала 40773,00 грн. У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, вона має право на стягнення пені з відповідача за прострочення зобов`язання. Загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період станом на 01.08.2018 року становить 135974,40 грн., згідно з наданим розрахунком. Крім того, позивач посилається на те, що нею понесені додаткові витрати на дитину, а саме витрати на стоматологічні послуги у розмірі 2680,00 грн. та витрати на операцію, діагностику та реабілітацію у клініці ТОВ «Вітацентр» з приводу септопластики та холодноплазменої аденотомії у розмірі 16865,60 грн., що підтверджується квитанціями. Загальна сума додаткових витрат становить 19545,60 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 40773,00 грн. та понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 19545,60 грн. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач відзиву на позов не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2004 по 2006 рік. Від сумісного життя вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.8). В свідоцтві про народження дитини відповідач вказаний його батьком на підставі акту визнання батьківства. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-2266/2006 від 13 вересня 2006 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 17 травня 2006 року і до повноліття дитини. 16.02,2007 року на виконання рішення суду позивачка отримала виконавчий лист № 2-2266/06, який перебуває на виконанні у Комунарському ВДВС м.Запоріжжя. Відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, офіційно не працює, на виклик державного виконавця не з`явля`ється, сплачує кошти невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку державного виконавця за період з 01.06.2017 року по 31.07.2018 року відповідач має заборгованість станом на 01.08.2018 рік у розмірі 40773,00 грн. Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не оскаржений. У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, вона має право на стягнення пені з відповідача за прострочення зобов`язання. Загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.06.2017 року по 31.07.2018 року становить 135974,40 грн., що підтверджено наданим позивачкою розрахунком. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 40773,00 грн. Крім того, позивачкою понесені додаткові витрати на дитину, а саме витрати на стоматологічні послуги у розмірі 2680,00 грн. та витрати на операцію, діагностику та реабілітацію дитини у клініці ТОВ «Вітацентр» з приводу септопластики та холодноплазменої аденотомії у розмірі 16865,60 грн., що підтверджується квитанціями. Загальна сума додаткових витрат становить 19545,60 грн. Згідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивачкою надано відповідні письмові докази, щодо понесених нею додаткових витрат на лікування дитини [PERSON] , а саме: копією виписки з амбулаторної картки [PERSON] фіскальні чеки, які в повній мірі обґрунтовують необхідність та розмір понесених нею витрат викликаних особливими обставинами, в тому числі проведенням операції в клініці ТОВ «Віта центр». Крім того, відповідача ніхто не позбавляв права та обов`язку щодо піклування за дитиною та нести відповідні витрати. Відповідач за віком і станом здоров`я може брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, пов`язаних із її лікуванням. Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини по справі (стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб тощо), суд приходить до висновку про те, що батьки зобов`язані нести додаткові витрати на утримання дитини у рівних частках, тобто по 1/2 частині, що становить 9772,80 грн. З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений обставинами, встановленими судом під час перевірки їх належними, достовірними та допустимими доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial