Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогами стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Як зазначає позивач, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню своєї дитини. Відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на його утриманні не перебуває, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень. 02 липня 2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому він фактично не заперечував щодо задоволення позову частково, а саме в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. По суті позовних вимог також пояснив, що відповідач по можливості переказував кошти на утримання своєї доньки, однак квитанції про переказ коштів не збереглися. Як зазначає відповідач, твердження позивача про те, що [PERSON] не цікавиться життям своєї доньки не відповідають дійсності, оскільки в період жорсткого локдауну донька Переметна Мія перебувала у відповідача, що може бути підтверджено показами свідків. З червня 2019 року відповідач втратив роботу та на даний час пошуки тривають, у зв`язку з чим відповідач готовий сплачувати 50 % мінімально гарантованого розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні фактично визнав позов частково, а саме в розмірі 50 % мінімально гарантованого розміру аліментів. В інші частині позову заперечував в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 24 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2021 року відмовлено в прийняті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та побачені з дитиною. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як убачається з матеріалів справи, 10 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 746) (а.с. 6). [INFO] від даного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] (а.с. 5) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10.06.2015 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 746. Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги фактично визнав частково в розмірі 50 % мінімально гарантованого розміру законодавством, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що відповідач офіційно непрацевлаштований, на його утриманні не перебуває інших дітей та доказів того, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу в належному розмірі в матеріалах справи відсутні. Посилання відповідача на те, що на даний час в нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу у зв`язку із відсутністю працевлаштування, судом не приймається до уваги, оскільки факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Дитина має право на достойний рівень матеріального забезпечення, однак сума зазначена відповідачем у відзиві не спроможна забезпечити цього. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду викладеного в постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 755/14148/18. Також при визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Таким чином, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, а тому суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 510 грн. щомісячно, починаючи з 13 травня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13 травня 2021 2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial