Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова Група ТАС», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.06.2014 року близько 12 годині 10 хвилин по вул. Репіна в с. Ізмайлівка, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], у порушення п. п. 12.1, 12.3 ПДР України при виникненні небезпеки не обрав небезпечну швидкість, не вжив заходів для безпечного об,їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Daewoo FSO Lanos д/н [NUMBER] під його керуванням. Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів він отримав тілесні ушкодження, а його автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 16.07.2014 року на винного [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу 340 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] застрахована в ПАТ «Страхова Група ТАС», яке відшкодувало йому суму страхового відшкодування у розмірі 15924 грн. 84 коп. Згідно висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження «Центру незалежних експертиз» від 04.07.2014 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Daewoo FSO Lanos д/н [NUMBER] складає 19109,81 грн. Фактично ним на проведення робіт по відновлювальному ремонту автомобіля Daewoo FSO Lanos д/н [NUMBER] після ДТП, згідно заказ-наряду № 16078 від 01.07.2014 року, рахунку-фактурі від 01.07.2014 року ним було понесено витрати у розмірі 30540 грн. Таким чином, атеріальна шкода складає різницю між фактично понесеними ним витратами на ремонт автомобіля та фактично отриманою страховою сумою - 14615,16 грн. Крім того, він зазнав моральних страждань у зв,язку з пошкодженням здоров,я та пошкодженням майна. Він поніс витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Просить суд стягнути з відповідачів - ПАТ «Страхова Група ТАС», [PERSON] солідарно на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14615,16 грн., стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., розподілити судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний у судовому засіданні відповідно до ст. 62 ЦПК України у якості свідка, пояснив, що 08.06.2014 року сталася ДТП. Після ДТП він отримав струс мозку. 01.07.2014 року свій автомобіль він відправив на СТО. Він вносив частинами окремими платежами за ремонт свого автомобіля: 7500 грн., 5000 грн., 3000 грн., 5500 грн., квитанцій він не отримував. Ремонт автомобіля він здійснював у ФОП «[PERSON]». 24.08.2014 року він забрав свій автомобіля з ремонту. Гроші за ремонт він сплачував працівнику цього підприємства - [PERSON]. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві та добутих у ході судового слідства пояснив, що позивач дізнався про нарахування страхового відшкодування у ході судового слідства, тому не мав можливості оспорити визначений експертом розмір матеріальної шкоди. Вважає, що факт проведення відновлювального ремонту у ФОП «[PERSON]» є доведеним, тому позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, крім того, у судовому засіданні підтверджено, що позивачеві заподіяно моральну шкоду внаслідок даної ДТП, просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., розподілити судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди у повному обсязі, стосовно позовних вимог про моральну шкоду - задовольнити частково з урахуванням судової практики. Представник відповідача ПАТ «Страхова Група ТАС», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився, надав суду заперечення, згідно яких зазначив, що страховик відшкодовує оцінену шкоду, тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу, визначену Звітом суб,єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеним згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" № 1440 від 10.09.2003 року та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092. Окрім того, згідно ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Матеріальний збиток, завданий позивачу як власнику автомобіля Daewoo FSO Lanos д/н [NUMBER], згідно звіту № 9555/14-07 від 04.07.2014 року ПП «Центр незалежних експертиз» становить 15924,84 грн. без ПДВ. Позивачем не було надано ПАТ «Страхова Група ТАС» документів про проведення ремонту транспортного засобу та сплати ПДВ, у зв,язку з чим йому було відшкодовано оцінену шкоду, як вартість відновлювального ремонту без ПДВ в розмірі 15924,84 грн. Вважає, що компенсація витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину участі у судовому засіданні, ПАТ «Страхова Група ТАС» в межах строків, належним чином та в повному обсязі виконало своє зобов,язання за Полісом, тому просить суд проводити розгляд справи без його участі та відмовити у задоволенні позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони не офіційно, без оформлення трудового договору, працювали у ФОП «[PERSON]» за адресою: [ADDRESS] по виконанню ремонтних робіт транспортних засобів та підтвердили, що у липні 2014 року [PERSON] привіз свій автомобіль Део Ланос стального кольору для ремонту. На світлинах, наданих позивачем сфотографовано саме цей транспортний засіб, який знаходився у боксі ФОП «[PERSON]». У даного автомобіля була пошкоджена передня частина автомобіля. Автомобіль [PERSON] вони ремонтували тривалий час - близько двох місяців, кошти за ремонт [PERSON] сплачував адміністратору [PERSON], приблизно 30000 грн., як саме - вони не можуть пояснити. Вони вважають, що [PERSON] повністю розплатився за ремонт автомобіля, оскільки після проведення ремонту його автомобіля їм видали зарплату. У грудні 2014 року [PERSON] залишив своє підприємство та виїхав до Польщі. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], допитаного у якості свідка відповідно до ст. 62 ЦПК України, його представника [PERSON], відповідача [PERSON] - [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв,язок всіх доказів у їх сукупності та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об,єктивному з,ясуванню всіх обставин справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 08.06.2014 року близько 12 годині 10 хвилин по вул. Репіна в с. Ізмайлівка, сталась ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ 211040» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 16.07.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 7) Згідно положень частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням наведеного, суд вважає, що саме відповідач [PERSON] є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП. 21.07.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «Страхова Група ТАС» укладено договір обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відношенні забезпеченого транспортного засобу автомобілем [NUMBER] зі строком дії до 20.07.2014 року включно, з лімітом відповідальності 50000 грн., франшизою 0 грн. (а.с. 126) Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y д/н [NUMBER]. (а.с.8) Судом встановлено, що дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 08.06.2014 року, визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату на користь потерпілого страхового відшкодування у розмірі 15924,84 грн. (а.с.9). На підставі зазначеного рішення ПАТ «Страхова Група ТАС» відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснено страхову виплату у розмірі 15924,84 грн. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, пов,язаної з пошкодженням транспортного засобу. (а.с. 12). Відповідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 9555/14-07 від 04.07.2014 року ПП «Центр незалежних експертиз» вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y д/н [NUMBER] становить 19109,81 грн. Відповідно розрахунку суми страхового відшкодування № 16951Р/38/2014 від 07.08.2014 матеріальний збиток згідно звіту № 9555/14-07 від 04.07.2014 року ПП «Центр незалежних експертиз» без ПДВ складає 15924,84 грн. (а.с. 109). Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року передбачено відшкодування шкоди, заподіяній третій особі і зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Та відповідно до ст.. 29 цього Закону визначено, що страховою компанією відшкодовуються витрати понесені у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, у тому числі пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин, вирішуючи питання по суті позовних вимог суд виходить з того, що згідно ст. 11 ЦПК України справа розглядається судом за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених ними позовних вимог. Позивач, звертаючись до суду з позовом до ПАТ «Страхова Група ТАС» та відповідача [PERSON] про відшкодування недоплаченої суми страхового відшкодування посилався на те, що фактично вартість проведеного ним відновлювального ремонту його автомобіля склала 30540 грн., в той час як розмір страхової виплати, що була виплачена йому страховою компанією у добровільному порядку складає лише 15924,84 грн. та просив стягнути солідарно з ПАТ «Страхова Група ТАС» та відповідача [PERSON] різницю у сумі 14616 грн. 16 коп. Проте, з матеріалів справи вбачається, що після ДТП, яка сталася 08.06.2014 року [PERSON] своєчасно звернувся до страхової компанії, якою було застраховано цивільну відповідальність винної особи та на час його звернення до ПАТ «Страхова Група ТАС» відновлювальний ремонт його автомобіля проведено не було. Тому у відповідності до ст.ст. 22, 28, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком було правомірно нараховану суму страхового відшкодування виходячи з розміру матеріальної шкоди заподіяної власнику пошкодженого транспортного засобу 15924,84 грн., яка була визначена згідно звіту № 9555/14-07 від 04.07.2014 року ПП «Центр незалежних експертиз» (а.с. 109). На час проведення страхового відшкодування потерпілим не оспорювався визначений експертом розмір матеріальної шкоди. При розрахунку страхового відшкодування зазначена сума була зменшена на суму франшизи (0 грн.) та податку на додану вартість. 07.08.2014 року [PERSON] ПАТ «Страхова Група ТАС» було повідомлено про нарахування страхового відшкодування у розмірі 15924,84 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме: листом ПАТ «Страхова Група ТАС» № 7303 від 07.08.2014 року. (а.с. 110) Виплата потерпілому страхового відшкодування була проведена 22.09.2014 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку [PERSON] В за період з 01.09.2014 року по 26.09.2014 року (а.с. 12). За таких обставин суд вважає, що при проведенні страхового відшкодування страхова компанія правомірно виходила з визначеного експертним дослідженням розміру матеріальної шкоди та не мала можливості сплачувати вартість ремонтних робіт, які на той час проведено не було, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПАТ «Страхова Група ТАС» на користь [PERSON] різниці між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту у сумі 14616 грн. 16 коп. задоволенню не підлягають. Суд не бере до уваги ствердження представника позивача з приводу того, що позивач дізнався про нарахування страхового відшкодування у ході судового слідства, тому не мав можливості оспорити визначений експертом розмір матеріальної шкоди, оскільки дане ствердження спростовується матеріалами справи, а саме: випискою з карткового рахунку [PERSON] В за період з 01.09.2014 року по 26.09.2014 року (а.с. 12). Посилання представника позивача на те, що заказ-нарядом № 1607 від 01.07.2014 року (а.с. 93-95), актом виконаних робіт № 1607 від 02.10.2014 року, наданих ФОП [PERSON] підтверджується проведення відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] на суму 30540 грн., суд вважає неспроможними, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів з цього приводу, крім того, дані ствердження спростовуються довідкою виданою ФОП «[PERSON]» від 20.01.2015 року, (а.с. 164) згідно якої зазначено, що відповідно акту виконаних робіт № 1607 від 02.10.2014 року [PERSON] роботи не було проведено, оскільки не було за них сплачено. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки вказані особи не перебували з ФОП [PERSON] у трудових відносинах, суд вважає, що дані пояснення свідків, не є належним та допустимим доказом у справі, в розумінні ст.ст. 57-59 Цивільного процесуального кодексу України. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] різниці між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту у сумі 14616 грн. 16 коп., то суд зазначає наступне. На підставі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався як на підставу своїх вимог, а саме: того, що позивачем було дійсно проведено відновлювальний ремонт автомобіля Daewoo FSO Lanos TF69Y д/н [NUMBER] на суму 30540 грн. Суд не бере до уваги пояснення позивача [PERSON], надані у якості свідка, оскільки відсутні документально підтверджені докази проведення оплати за відновлювальний ремонт автомобіля у вищевказаному розмірі. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві, суд виходить з того, що ушкодженням здоров,я [PERSON] та ушкодженням його майна завдано моральну шкоду, та відповідно до ст. 1167 ЦК України, позивач вправі вимагати від винної особи [PERSON] відшкодування завданої йому моральної шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні питання стосовно розміру компенсації моральної шкоди, які належить стягнути на користь позивача, суд враховує обставини справи, характер і ступень моральних страждань та негативних наслідків, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану,що зазнав позивач внаслідок ушкодження його здоров,я та транспортного засобу після ДТП 08.06.2014 року. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливостіта з урахуванням обставин справи, характеру і обсягу заподіяної моральної шкоди, суд дійшов до висновку, що розмір грошового відшкодування, який повинен бути стягнуто з відповідача на користь позивача - 3000 гривень, буде достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди, у задоволенні решті позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити у зв,язку з їх необґрунтованістю. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача [PERSON] При вирішенні питання щодо розміру витрат на правову допомогу, що належить стягнути з відповідача [PERSON], суд враховує положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та вважає за необхідне стягнути на користь позивача 1500 грн., документально підтверджених витрат на правову допомогу. (а. с. 23-24) Оскільки позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група ТАС» задоволенню не підлягають, судові витрати в цій частині не відшкодовуються.

Outcome: partial