Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь кошти в сумі 6350 гривень матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири, 5000 гривень моральної шкоди , 2200 гривень витрат на проведення експертного дослідження та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтуванння своїх вимог посилаєтьсґя на те, що є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири поверхом вище. 17 вересня 2020 року з вини відповідача квартира була залита, розмір спричиненої матеріальної шкоди становить 6350 гривень. Крім того, внаслідок залиття квартири йому було спричинено моральної шкоди, яку він оцінив у сумі 5000 гривень. Ухвалою суду від 16 липня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, відповідач на неодноразові виклики до суду не з"явилася, причину неявки суду не повідомила. Про день та час розгляду справи повідомлена в передбаченому законом порядку. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі- продажу від 08 січня 2014 року [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] .Власником квартири [ADDRESS] в цьму ж будинку є відповідач [PERSON] ( квартира знаходиться поверхом вище над квартирою позивача) . У вересні 2020 року сталося залиття квартири позивача за вказаною адресою. Згідно акта від 21 вересня 2020 року, який затверджений директором ТОВ КВЖРЕП -2 Ананченко П.П. , причиною залиття квартири позивача , що знаходиться за вищевказаною адресою є халатне відношення мешканців квартири [ADDRESS] до приладів сантехнічного обладнання. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних затопленням житлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] вартість відновлюваного ремонту квартири позивача внаслідок залиття складає 6350 грн 02 коп. без урахування ПДВ. Оскільки відповідач в добровільному порядку завдані залиттям квартири позивача збитки не відшкодувала, останній вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Наявні пошкодження в квартирі позивача ( ванна кімната площею затоплення стелі 1,5х1,5 м. ; коридор площа затоплення стелі 2мх0,5м., а також пошкодження обоїв площею 2мх1м. (а.с.10) Суд виходить з того, що акт про залиття квартири позивача, та звіт про вартість в своїй сукупності доводять причинний зв`язок між завданням шкоди та виною відповідачки. Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідач суду не надала. За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що шкода позивачу була спричинена залиттям квартири із вини відповідача, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про відшкодування майнової шкоди, зазначивши відповідні мотиви. Відповідно до ч.1ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.3 ч.2ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приходить до висновку, що внаслідок затоплення квартири позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із залиття належної йому квартири, та яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Позивач переніс певні фізичні та психічні страждання, було порушено його нормальні життєві зв"язки , створено незручності в користуванні власністю. А тому суд вважає, що сума 2000 гривень відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Крім того, суд при визначенні розміру моральної шкоди враховує, що відповідач і раніше затоплювала позивача. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial