Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, який згодом уточнила, до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що у них виникають непорозуміння та сварки, у зв'язку з чим вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і недоцільним. Також просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років, оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей та дружину, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину та аліментів на утримання дружини в сумі 400 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2007 року, про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER], видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 977. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], про свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане 06.05.2010 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане 08.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Між подружжям існують напружені стосунки, причиною яких є різні характери та погляди на життя, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Неможливість проживання однією сім'єю стало причиною припинення подружніх стосунків між сторонами, вони не ведуть спільного господарства, з травня 2015 року проживають окремо. Позивач надалі не бажає зберігати сім'ю і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз'яснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, з відповідачем вони проживають окремо, коштів на утримання дружини та дітей він не надає, інших джерел отримання доходу у позивача немає, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною. Позивач [PERSON] проживає разом з малолітніми дітьми по [ADDRESS] Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітніх дітей та дружини, яка доглядає за дітьми. Таким чином [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дітей та дружини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповіднодо ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1. ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення кожною дитиною повноліття, а також стягнення із відповідача на користь [PERSON] аліментів на її утримання в сумі 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. У позові в частині розірвання шлюбу слід відмовити, оскільки у сторін є малолітня дочка, якій ще не виповнилося 1 року, а доказів вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо позивача або дітей в судовому засіданні не здобуто і позивачем не представлено. На підставі наведеного,

Outcome: partial