Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, мотивуючи свій позов тим, що відповідачі, які проживають за адресою: вул. [PERSON] Вольгемут, 42/151 у м.Вінниці, уникають від сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, в добровільному порядку сплатити борг відмовляються, чим порушують вимоги чинного законодавства. У звязку з цим виникла заборгованість з оплати комунальних послуг, що станом на 01.11.2016 року складає: 29487,54 грн., з яких: 15238,04 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1831,44 грн. 3% річних; 12418,06 грн. інфляційні. У судове засідання представник позивача не зявилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомллися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд визнав за можливе розглядати справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги доведені матеріалами справи та їх слід задовольнити частково з таких підстав. Судом досліджені докази: -витяг з реєстру особових рахунків житлового фонду (на а.с. 5), відповідно до якого відповідачі проживають за адресою: вул. [PERSON] Вольгемут, 42/151 у м.Вінниці; -оборотна відомість за період з 10.2007 року по 10.2016 року (на а.с. 6-7), розрахунок суми заборгованості за період з 04.2014 року по 10.2016 року (на а.с. 8), розрахунок позовних вимог з урахуванням 3% річних (на а.с. 9), відповідно до яких заборгованість з оплати комунальних послуг, що станом на 01.11.2016 року складає: 29487,54 грн., з яких: 15238,04 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1831,44 грн. 3% річних; 12418,06 грн. інфляційні; -договір № 8051-13003660 від 17.12.2007 року про надання [PERSON] послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 10); -копія судового наказу Ленінського районного суду м.Вінниці у справі № 2-н-2176/11 (на а.с. 11), відповідно до якого з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 5361,07 грн; -копія судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/9819/14-ц (на а.с. 12), відповідно до якого з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за надані послуги з теплопостачання станом на 23.04.2014 року в сумі 12202,28 грн. Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Проте, суд критично ставиться до розрахунків заборгованості (на а.с. 6-7, 9) на загальну суму 29487,54 грн., з яких: 15238,04 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1831,44 грн. 3% річних; 12418,06 грн. інфляційні, оскільки вказані розрахунки проводились позивачем без врахування сум заборгованості стягнутих за судовими наказами (на а.с. 11-12), які судом не скасовані. Із досліджених судом доказів встановлено наступні факти та належні їм правовідносини: відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: вул. [PERSON] Вольгемут, 42/151 у м.Вінниці (а.с. 5). На підставі договору № 8051-13003660 від 17.12.2007 року [PERSON] позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 10). Відповідачі уникають від сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, у звязку з цим виникла заборгованість з оплати комунальних послуг (на а.с. 8). Судовими наказами № 2-н-2176/11 та № 127/9819/14-ц з відповідачів на користь позивача було стягнуто заборгованість за період з 10.2007 року по 06.2011 року та з 07.2011 року по 03.2014 року. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875. Відповідачі проживають за адресою: вул. [PERSON] Вольгемут, 42/151 у м.Вінниці (а.с. 5), та забезпечується послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». На підставі договору № 8051-13003660 від 17.12.2007 року [PERSON] позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 10). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з п.5 ч.2 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до підпункту 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Порушуючи вимоги п. 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 та п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у відповідачів дійсно виникла заборгованість за спожиті послуги теплопостачання, проте суд не може погодитись із розрахунком суми заборгованості позивача, а саме з тим, що заборгованість виникла за період з 2011 року, виходячи з того, що на підставі судового наказу Ленінського районного суду м.Вінниці у справі № 2-н-2176/11 (на а.с. 11), з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 5361,07 грн., за період з 10.2007 року по 06.2011 року та відповідно до судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/9819/14-ц (на а.с. 12), з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 12202,28 грн. за період з 07.2011 року по 03.2014 року включно. Вказані обставини також не заперечувались позивачем у його позовній заяві. Вказані судові рішення набули законної сили, оскаржені не були. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі вищенаведеного суд вважає, що з відповідачів слід стягнути заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.04.2014 року по 31.10.2016 року, відповідно до розрахунку суми заборгованості за період з 04.2014 року по 10.2016 року (на а.с. 8) в розмірі 15238,04 грн. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо їх стягнення, то суд звертає увагу, що виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються за невиконання або неналежне виконання зобовязання та підлягають стягненню. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто, прострочення виконання зобовязання починається з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим ( як приклад, простроченням оплати за лютий 2013 року буде починатися з 21 березня 2013 року). Щодо інфляційних втрат, то при їх визначені суд враховує лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», строки виконання зобовязань (друга половина місяця наступного за розрахунковим) та індекс інфляції за періоди прострочки. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з підприємством за надані послуги централізованого гарячого водопостачання, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на заборгованість та встановлено що розмір інфляційних втрат позивача та 3% річних за період з 21 травня 2014 року по 31 жовтня 2016 року включно становить 3619,32 грн. - інфляційні втрати, 1120,94 грн. - 3% річних. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на загальну суму 19978,30 грн., з яких 15238,04 грн. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1120,94 грн. 3% річних; 3619,32 грн. інфляційні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial