Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 05.09.2018 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Оратівська селищна рада Оратівського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні, яка мотивована тим, що заявник [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] однією сім`єю разом з [PERSON] з 1996 року до дня її смерті. В процесі проживання однією сім`єю з [PERSON] вони вели спільне господарство, разом харчувалися, [PERSON] доглядала заявника у зв`язку з її хворобою більше п`яти років, витрачала свої кошти на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів, сплачувала комунальні платежі та всі інші оплати по утриманню житлового будинку. Встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та перебування заявника на утриманні спадкодавця в цей період заявнику потрібно для прийняття та оформлення спадкових прав на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку без встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні спадкодавця, неможливо. Згідно розпорядження керівника апарату Тимофієва В.Г. № 392 від 25.08.2020 року призначено повторний авторозподіл судових справ на підставі наказу № 21-к від 29.07.2020 року та Указу Президента України № 226/2020 від 16.06.2020 року «Про призначення суддів». Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оратівського районного суду Вінницької області від 25.08.2020 року головуючим суддею визначено Климчука С.В. Ухвалою суду від 19.09.2020 року справу № 141/943/18 прийнято до розгляду судді Климчука С.В., відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом учасників справи на 01.12.2020 року. 01.12.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву та призначено розгляд справи № 141/943/18 на 09.12.2020 року. В судове засіданні 09.12.2020 року заявник [PERSON] не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. При цьому, 01.12.2020 року за № 1960/20-Вх до суду надійшла заява про розгляд справи без участі заявника за наявними у справі матеріалами. Заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі та встановити факт її проживання з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та її перебування на утриманні спадкодавця більше п`яти років до її смерті. Представник заявника адвокат Вдовиченко В.І. заявлені вимоги також підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, та просив суд їх задовольнити повністю. Заінтересована особи - Оратівська селищна рада Оратівського району Вінницької області у судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належними чином. При цьому, 01.12.2020 року за № 1963/20-Вх до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, згідно якої заінтересована особа заявлені вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для вирішення і розгляду справи по суті, встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO] , в графі «Батько» запис « [PERSON] », в графі «Мати» запис « [PERSON] », що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.1954 року. 12.12.1981 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12.12.1981 року зроблено запис за № 42 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на [PERSON] . Як вбачається з паспорту громадянина України, з 02.03.1983 року заявник зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [INFO] в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області померла [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,2757 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 337, та із житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Згідно заповіту від 17.06.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори Дроновою В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 462, [PERSON] належний їй на праві особистої власності жилий будинок, розташований по [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] від 27.08.2008 року, поданої Оратівській державній нотаріальній конторі Вінницької області, вона, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадкове майно, яке залишилось після її смерті. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62193280, виданої 24.10.2020 року Іллінецькою державною нотаріальною конторою, відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Інші спадкоємці згідно спадкової справи, заведеної 27.08.2008 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутні та судом не встановлені. Зокрема, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.2009 року, на підставі заповіту від 17.06.1983 року спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яку видано дане свідоцтво, складається з права власності на один цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] . Спадкова справа № 270/2008 року. Зареєстровано в реєстрі за № 1254. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,2757 га заявник позбавлена можливості, оскільки вказане спадкове майно не охоплюється складеним спадкодавцем [PERSON] заповітом. Відтак, листом в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК В.В. Манус вих. № 92-01/16 від 17.02.2018 року [PERSON] повідомлено, що вона не входить до кола спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , а тому свідоцтво про право на спадщину на майно померлої на ім`я заявника не може бути видано. Як вбачається з довідки № 105 від 24.01.2018 року, виданої виконкомом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі № 1 виконавчого комітету Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, особовий рахунок [NUMBER] , померла гр. [PERSON] народилась [INFO] в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області і на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою була зареєстрована і спільно проживала зі спадкодавцем більше п`яти років однією сім`єю [PERSON] , 1954 р.н., яка весь цей час також перебувала на утриманні спадкодавця [PERSON] . Малолітніх та неповнолітніх осіб, які б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться. Допитані в судовому засіданні 01.12.2020 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] спільно проживала в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] більше 5 років до дня її смерті, вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами та обов`язками. При цьому, підтвердити факт перебування [PERSON] на утриманні спадкодавця [PERSON] більше 5 років до дня її смерті в судовому засіданні свідки не змогли. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства (ч. 2 ст. 9 СК України). Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту її спільного проживання з [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] на день смерті однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню. При цьому, щодо встановлення факту перебування заявника [PERSON] на утриманні спадкодавця [PERSON] більше п`яти років до дня її смерті, суд зазначає наступне. Як вбачається з п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини, до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. Отже, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Статтею 560 ЦК УРСР 1963 року встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Відповідно до положень статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічні положення містяться і у статті 47 Закону УРСР від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини). При цьому ЦК УРСР 1963 року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР 1963 р., прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, окрім інших, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно ч. 2 цієї ж статті Закону непрацездатними членами сім`ї, зокрема, вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Пунктом 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, встановлено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд також приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому роз`яснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування щодо встановлення факту перебування заявника на утриманні спадкодавця до часу відкриття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Натомість, суду не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що заявник була непрацездатною на день смерті спадкодавця і перебувала на утриманні [PERSON] , одержувала від неї постійну допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом до існування. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині встановлення факту перебування заявника на утриманні спадкодавця не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому у цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з п.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Із матеріалів справи вбачається, що заявником заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме про встановлення факту проживання однією сім`єю та про перебування фізичної особи на утриманні. При цьому, заявник звертаючись до суду разом із заявою надала квитанцію про сплачений судовий збір у розмірі 352,40 грн., тобто лише за одну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю, інша вимога про перебування фізичної особи на утриманні залишилась неоплаченою. З огляду на вказані обставини та у зв`язку із відмовою у задоволенні заяви в частині встановлення факту перебування заявника на утриманні спадкодавця, із заявника необхідно достягнути 352,40 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial