Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що відповідач є батьком її дитини. Шлюб між ними не був зареєстрований. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24.02.2014 р., з відповідача стягнуто аліменти. Він ухилявся від сплати аліментів, жодного платежу не стягнуто. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у КЗ «Богодухівський спеціально-виховний комплекс» Харківської обласної ради. Їхня дитина навчається на денній формі, отримує стипендію у розмірі 275 грн. щомісяця. На даний час син не має змоги влаштуватись на роботу , щоб самостійно себе забезпечувати. Зазначає, що вона не має постійного місця роботи, отримує лише нестабільні періодичні доходи. Всі намагання знайти постійну роботу поки що безрезультатні. Отже, вона не може самостійно матеріально забезпечити нормальні умови життя їхнього сина. Син має поганий стан здоров'я, потребує систематичного обстеження та лікування, оплатити яке вона не може. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, надала пояснення аналогічні вищевикладеним, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третя особа у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час а місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи положення ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина- [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження (серії [NUMBER]) якого батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Із довідки КЗ «Богодухівського спеціально-виховного комплексу» Харківської обласної ради вбачається, що [PERSON] навчається в КЗ «Богодухівського спеціально-виховного комплексу» Харківської обласної ради з 01.09.2015 р., термін навчання 2 роки та отримує стипендію у розмірі 275 грн. (а.с. 12). Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд враховує, що відповідач у судове засідання жодного разу не з,явився, доказів неможливості надання дитині матеріальної допомоги суду не надав. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial