Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу, який проживає в [ADDRESS], надаються послуги теплопостачання, відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач порушуює умови, в зв'язку з чим утворилася заборгованість за надані послуги, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 6 756,96 грн. В добровільному порядку відповідач борг не погашає, тому позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути вказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні позовній заяві. При цьому відмітила, що розмір заборгованості визначався з урахуванням норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни», враховуючи, що відповідач має пільги. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що більше семи останніх років послуги з постачання централізованого теплопостачання їй фактично не надавались, її помешкання не опалювалось, про що вона повідомляла працівників ВМТЕ та представників органу місцевого самоврядування. Зауважила, що позивач не має юридичних підстав на стягнення заборгованості, оскільки договір про надання відповідних послуг між нею та позивачем не укладався. Наголосила, що вона є інвалідом 2 групи, в неї скрутне матеріальне становище, важко хворіє, що потребує значних додаткових витрат. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]., та її помешкання забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідач не уклала з позивачем відповідний договір. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідач отримує послуги з теплопостачання (будинок, де проживає відповідач обслуговується котельнею КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»), жодним чином не заперечувала проти цього (не зверталися до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» з приводу від'єднання її від централізованого опалення), внаслідок чого у відповідача виникли зобов'язання по оплаті отриманих послуг, і вона повинна була своєчасно їх оплачувати згідно із встановленими тарифами. Пояснення відповідача про не надання таких послуг, як і звернення з приводу їх якості не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відсутність самого договору, на що посилаться відповідач, не є безумовною підставою для неоплати реально наданих і спожитих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач свої зобов'язання не виконувала. Згідно оборотної відомості та розрахунку розміру заборгованості заборгованість відповідача за теплову енергію з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми втрат від інфляції станом на 01.06.2014 року складає 6756,96 грн., з яких: 4815,40 грн. - основний борг, 751,87 грн. - 3% річних, 1189,69 грн. - інфляційні втрати. При цьому, суд звертає увагу, що нарахування проведені з урахування 25% пільгової знижки тарифної ставки для відповідача як особи, що має статус «дитини війни» на розмір площі в межах норм безоплатної приватизації, що становить для відповідача 31,5 кв.м. (21кв.м. +10,5 кв.м). Разом з тим, позивач, визнаючи розмір заборгованості, безпідставно до суми боргу включив проплати, здійснені відповідачем в січні та березні місяці 2014 року в цілому на суму 353,76 грн., тому вказана сума не може бути врахована в суму заборгованості. При цьому, слід відмітити, що ця сума не вплинула на правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 6403,20 грн., з яких: 4461,64 грн. - основний борг, 1189,69 грн. - інфляційні втрати, 751,87 грн. - 3% річних. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. За вказаною нормою розстрочка виконання рішення суду є установленим механізмом його повного виконання за визначеними судом частинами й у встановлені судом строки, який суд може застосувати у виняткових випадках під час вирішення спору по суті, якщо за досліджених судом обставин по справі вбачатиметься реальне утруднення або об'єктивна неможливість виконання рішення суду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи, отримує щомісячне пенсійне забезпечення в незначному розмірі (розмір пенсії в 2014 році становить 1010,07 грн. в місяць), а також, за виписками з медичної карти амбулаторного хворого з 10.08.2012 року по 10.09.2014 року та довідки ВОКОД від 11.09.2014 року [PERSON] має ряд захворювань, які загалом виражають незадовільний стан здоров'я відповідача, тому суд вбачає, в порядку реалізації дискреційних повноважень, що надані суду ст. 217 ЦК України, можливим встановити порядок виконання рішення шляхом розстрочення сплати встановленого розміру заборгованості за спожиті послуги строком на 2 роки зі сплатою щомісячних платежів у сумі 266,80 грн. На переконання суду дане, враховуючи загальні засади справедливості, добросовісності та розумності, дасть змогу дотримати необхідний баланс між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial