Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення нею повноліття, а продовженні навчання - відповідно до статті 199 СК України; стягувати з відповідача аліменти за минулий час - два останні роки у розмірі 2400грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 20 лютого 1999 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який в 2001 році був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 22 грудня 2005 року Галицьким відділом РАЦС ЛМУЮ, актовий запис №642. 04 вересня 1999 року в них народилась дочка, яка залишилась проживати з нею. З моменту, коли вони почали проживати окремо, що мало місце ще до розірвання шлюбу, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримання дочки. Так, лише в вересні, жовтні та грудні 2014 року відповідач надав дитині грошову допомогу в розмірі 500грн. В подальшому, відповідач жодних коштів на утримання дочки не надає, матеріально не допомагає, хоча є працездатною особою. Зазначає, що їй відомо про те, відповідач має офіційний та неофіційні доходи, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться, інших утриманців немає. Окрім цього, їх дочка часто хворіє та потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання. Протягом останніх декількох років вона намагалася вмовити відповідача допомогти їй з утриманням дитини хоча б на лікування, однак відповідач ухилявся від надання такої допомоги. ЇЇ ж заробітної плати не достатньо для забезпечення першочергових потреб дитини. У зв'язку з наведеним, додатково вважає за доцільне стягнути з відповідача по 100грн. за місяць за попередні два роки до звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні до змісту позовних вимог, просить позов задовольнити. Ствердила, що у відповідача є дорогий заміський будинок та автомобіль. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях, в яких зазначив, що відповідач [PERSON] працює прибиральником промислових приміщень ФОП [PERSON], стабільно отримує заробітну плату в розмірі 1300грн. на місяць та будь-яких інших доходів у нього немає. Окрім цього, його довіритель має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 4000,56грн. Щодо придбання його довірителем дорогого автомобіля, то 02 жовтня 2014 року відповідач позичив у свого товариша кошти в сумі 4500 доларів США та придбав старий автомобіль марки «Ауді» 1992 року випуску. Окрім цього, з моменту розлучення, тобто з 22.12.2005р., відповідач в добровільному порядку надавав кошти на утримання доньки та жодних претензій у позивача до нього не було, що стверджується власноручною розпискою останньої. З врахуванням наведеного, просить визначити аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що в період з 20 лютого 1999 року до 22 грудня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] Як вбачається з пояснень сторін, дочка залишилась проживати з позивачем, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітньої дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює прибиральником ФОП [PERSON], стабільно отримує заробітну плату в розмірі 1300грн. на місяць, що стверджується відповідними довідками про доходи за вих.№1/11 від 03.11.2014р., та вих.№1/02 від 04.02.2015р., у нього задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, інших утриманців немає та стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. Неповнолітня донька сторін - [PERSON], [INFO], страждає плоскостопістю, що стверджується відповідними виписками із амбулаторної карти від 11.12.2014р. та від 17.12.2014р. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а також вважає, що можливість для відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 800грн. щомісячно, позивачкою не доведена. Разом з тим, у разі виникнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою тощо), позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом щодо стягнення половини таких з відповідача наперед чи після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст.185 СК України). Так, відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.ст.198, 199 СК України визначені підстави виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а саме якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що на час розгляду справи дочка сторін - [PERSON], [INFO], - є неповнолітньою. Як ж вбачається з роз'яснень наданих Пленумом Верховного Суду України в ч.4 п.15 Постанови від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. А відтак, після досягнення дочкою повноліття, в разі продовження нею навчання та необхідності у зв'язку з цим матеріальної допомоги, та за умови наявності у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу, позивач вправі буде звернутися до суду з відповідною новою позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини. На даний час вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів до досягнення дочкою двадцяти трьох років є передчасними. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом досліджені всі докази надані сторонами, однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а відтак відсутні підстави для задоволення вимог позивача в цій частині, та стягнення з відповідача аліментів за минулий час. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме визначити аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 22 грудня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 243,60грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 198, 199 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial