Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 03.02.2017 року в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якій просив суд: розірвати договір №719 від 07.03.2016 року, укладений між ним та ФОП [PERSON] стосовно виготовлення та передачі ПВХ конструкцій (металопластикового вікна); стягнути з відповідача на його користь сплачені ним грошові кошти в сумі 2957 грн. за договором №719 від 07.03.2016 року; стягнути з ФОП [PERSON] на його користь пеню в розмірі 442,50 грн.; відшкодувати спричинену моральну шкоду в розмірі 2500 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. В обґрунтування пред'явлених вимог посилався на те, що 07.03.2016 між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір за №719, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання по виготовленню та встановленню для нього як замовника металопластикового вікна ПВХ в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. На виконання п.3.1 договору 22.08.2016 року він вніс оплату вартості замовлення в повному обсязі, що склало 2957 грн. Однак з 22.08.2016 року та по теперішній час відповідач взяті на себе зобов'язання за умовами договору не виконав, отримані від нього грошові кошти за товар в добровільному порядку йому не повертає. Вважаючи, що допущені ФОП [PERSON] порушення умов договору є істотними, він просить суд стягнути з нього неустойку у формі пені в розмірі 0,01% за 150 днів прострочки в сумі 442,50 грн., а також спричинену моральну шкоду в сумі 2500 грн., у зв'язку з чим за захистом своїх прав, як споживача, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак останній подав заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи в силу ст.ст.74,76 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, з метою дотримання розумних строків її розгляду, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2016 року між [PERSON] як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем укладено договір виконання індивідуального замовлення за № 719 (а.с.3), за умовами п.1 якого виконавець зобов'язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій - металопластикового вікна профілю ПВХ Millenium 3k загальною вартістю 2957 грн. за цінами виробника. Сторонами погоджено, що за виконання робіт замовник сплачує передплату в розмірі 450 грн., іншу частину коштів - борг до передачі у власність в розмірі 2507 грн. замовник зобов'язався погасити не пізніше 20 днів з моменту внесення завдатку (п.3.1 договору). Згідно п.3.2 договору (а.с.3), після виконання п.3.1 договору, виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлений виріб протягом 28 робочих днів з моменту укладення договору; якщо виріб має нестандартну комплектацію, строк передачі у власність замовнику виробу збільшується до 35 робочих днів. Статус відповідача як ФОП, зареєстрованого Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 12.03.2014 року, запис №21030000000079061, код діяльності згідно КВЕД 46.19. Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, підтверджується відомостями х Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на інтернет-порталі https://usr.minjust.gov.ua/ua. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України "Про захист прав споживачів", що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Параграф 2 глави 61 «Підряд» ЦК України регулює особливий вид договору підряду - договір побутового підряду. Згідно зі ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено ст.873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно із ч.2 ст.870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Судовим розглядом встановлено, що при укладенні договору №719 від 07.03.2016 року сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення авансових платежів тощо. Так, в рахунок виконання умов п.3 договору, [PERSON] 07.03.2016 року сплатив 450 грн. авансу, а в подальшому окремими платежами виплатив повну вартості замовлених ним робіт, а саме: 21.03.2016 року - 500 грн., 18.04.2016 року - 500 грн., 14.07.2016 року - 507 грн., 22.08.2016 року - 500 грн. (з розрахунку: 500 + 500 + 500 + 507 + 500 = 2507), що підтверджується згодою на завдаток, товарними чеками, виданими ФОП [PERSON] з його печаткою як ФОП (а.с.4, 26-29). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, системним аналізом встановлених обставин у взаємозв'язку з ч.1 ст.866 ЦК України суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням сторін строк роботи не виконав та виріб позивачеві не передав. Згідно із ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п.1,2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За фактом невиконання ФОП [PERSON] умов договору, позивач звернувся з відповідною заявою до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, яку зареєстровано до ЖЕО за № 25409 від 16.12.2016 року. З відповіді Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.12.2016 року за №31/ЖЕО-5043 (а.с.6) слідує, що в ході проведення перевірки працівниками поліції дійсно підтвердився факт укладення договору 07.03.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] стосовно виготовлення та установки металопластикового вікна із оплатою замовником робіт в сумі 2957 грн. в повному обсязі. В ході бесіди з адміністратором виконавця повідомлено, що роботи буде виконано в найближчий час. Оскільки до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення роботи за договором не виконані, відповідач не приступив до їх виконання, тим самим допустивши істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на їх припиненні шляхом розірвання договору, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав [PERSON] як споживача, які підлягають захисту обраним ним способом шляхом розірвання договору №719 від 07.03.2017 року із стягненням з відповідача сплачених ним грошових коштів за вказаним договором в сумі 2957 грн. Окрім того, позивач має право на відшкодування збитків у виді неустойки у формі пені, в розмірі, погодженому сторонами відповідно до п.4.2 договору (а.с.3-зворот), а саме 0,1% від вартості договору (тобто 2957 грн.) за кожен робочий день прострочки, який слід обчислювати з 01.10.2016 року, з урахуванням того, що вимоги п.3.1 договору щодо оплати вартості робіт [PERSON] виконав 22.08.2016 року + 28 робочих днів на виконання робіт, наданих замовникові згідно п.3.1 договору, відповідно останнім днем строку виконання робіт є 30.09.2016 року (за відрахуванням святкових та вихідних днів). Таким чином, кількість днів прострочки за період з 01.10.2016 року по 03.02.2017 року включно (день звернення позивача до суду) складає 126 днів з розрахунку: 31 (жовтень) + 30 (листопад) + 31 (грудень) + 31 (січень) + 03 (лютий) = 126. Для розрахунку пені суд використовує формулу: П = Сз * Рп * Д : 100%, де: П - пеня, Сз - сума заборгованості за період, Рп - розмір пені, вказаний у договорі, Д - кількість днів прострочки. Отже, розмір заборгованості за пенею становить: 2957 * 0,1%*126 : 100% = 372,58 грн. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що позивачем заявлено розмір пені в сумі 442,50 грн., розрахований за 150 днів прострочки, в той час як судом встановлено дійсний розмір такої пені за 126 днів прострочки в сумі 372,58 грн., суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на їх часткову обгрунтованість. Підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 грн. суд не вбачає з огляду на їх недоведеність належними та допустимими доказами, а також відсутність правових підстав для її стягнення в рамках зобов'язальних відносин, пов'язаних з виконанням договору побутового підряду, який відповідачем взагалі не був виконаний, в той час як за п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає лише моральна шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), в той час як права позивача відновлені судом в інший обраний ним спосіб, а саме шляхом розірвання договору підряду, стягнення грошової суми, сплаченої ним за договором, та стягнення пені за прострочку виконання зобов'язань. З огляду на часткове задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне в порядку ч.2 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог (71%) в сумі 1178,88 грн. (задоволення в повному обсязі немайнової вимоги про розірвання договору - 640 грн., майнової вимоги про повернення сплачених за договором коштів в сумі 2950 грн. та часткове задоволення вимоги про стягнення пені - 84,2%, яка є взаємопов'язаною з першою вимогою - 538,88 грн.), а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 1065 грн. (1500 грн.*71%).

Outcome: partial