Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який зареєстровано 25 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №834 та стягнути з останнього аліменти, на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з нього додаткові витрати на дитину в розмірі 250 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, спільне проживання припинене, вона проживає з донькою, утримує її та несе додаткові витрати пов'язані з хворобами дитини. Батько добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання доньки. До початку розгляду справи по суті позивач змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі розміром 1000 грн. щомісячно, оскільки відповідач має мінливий заробіток. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додали, що позивач отримує невелику заробітну плату, дитина має захворювання зору і потребує постійних обстежень, застосування відповідних препаратів та носіння окуляр. Ці заходи потрібно проводити постійно, тоді існує можливість нормалізації зору без проведення операції. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Шлюб вважає таким, що необхідно розірвати, а аліменти погоджується сплачувати лише в мінімальному розмірі встановленому законодавством, тобто в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проти стягнення додаткових витрат заперечує, оскільки за час спільного проживання дитина особливих додаткових витрат не вимагала. Посилається на скрутне матеріальне становище, зазначає, що ніде не працює, заробляє тимчасовими підробітками в селі, де проживає зі своєю бабою 1925 року народження, яку доглядає. Також на його утриманні знаходяться батьки пенсійного віку. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 25 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №834 (а.с. 7). Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження сторони мають доньку [PERSON], [INFO], (а.с. 8). Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторонами не заперечувалося, що донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Проте, згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач зазначив, що ніде не працює, що підтверджується копією його трудової книжки, соціальних допомог не отримує, а кошти на існування заробляє тим, що допомагає іншим жителям села. Тобто він має нерегулярний дохід, а тому аліменти з нього слід стягувати у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, розмір заробітної плати позивача, яка є майже мінімальною, те що вона має двох батьків пенсійного віку (мати до того ж є інвалідом ІІІ групи), а також, те що відповідач ніде не працює, хоча є працездатним, також має батьків пенсійного віку та проживає разом з бабою 1925 року народження, якій потрібен догляд. Тому суд вважає, що обгрунтованим розміром аліментів буде сума 600 грн. щомісячно. Стосовно ж додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Згідно ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих позивачем доказів, з'ясовано, що у їх доньки наявне захворювання зору, яке потребує "Д" нагляду двічі на рік та носіння окулярів (а.с.14-17). У минулому році позивачем було витрачено 552 грн. за обстеження у травні та вересні і 498,60 грн. на купівлю окулярів (а.с. 18-19). Тому, враховуючи, що підтверджена сума додаткових витрат у минулому році склала 1050,60 грн. тобто 87,55 грн. щомісячно, те що дитина зростає та буде відвідувати школу і вади зору можуть призвести до збільшення цих витрат, захворювання носить триваючий характер, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути додаткові витрати на утримання дитини в сумі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на її користь Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів та додаткових витрат, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за цими вимогами. На підставі наведеного,

Outcome: partial