Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», [PERSON]\~ про визнання\~ припиненою поруки [PERSON] за договором поруки № 67728, укладеним між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» 29.11.2006, визнання недійсним договору іпотечного договору квартири за адресою [ADDRESS], укладеного між позивачем, третьою особою [PERSON], та відповідачами [PERSON], Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» 29.11.2006 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 2564, з урахуванням уточнених позовних вимог просив також скасувати заборону відчуження нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка була внесена за реєстраційним номером запису у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна 4137501 від 29.11.2006 року на підставі Іпотечного договору\~ від 29.11.2006 року , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу\~ [PERSON], зареєстрований в реєстрі за 3 2564, та внести відомості про виключення вказаної квартири із Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, вилучити запис № 4137660 про реєстрацію в державному реєстрі іпотек обтяження щодо вказаної квартири. Позовні вимоги мотивовано тим, що\~ 29.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11086162000. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань перед банком було укладено оспорювані договори, проте поруку за договором № 67728 від 29.11.2006 року позивач вважає припиненою, оскільки відповідач АКІБ «Укрсиббанк» без згоди позивача збільшив відсоткову ставку за кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності\~ поручителя, іпотечний договір просить визнати недійсним, як такий, що порушує права та суперечить інтересам дітей позивача: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], а також [PERSON] [INFO], які мають право користування квартирою, що є предметом іпотеки, мали таке право на момент укладення іпотечного договору, проте при його укладенні не було отримано дозволу органу опіки та піклування, про що банку було відомо на момент його укладення, проте проігноровано ним, такі дії банку, на думку позивача, є нечесною підприємницькою практикою в розумінні ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалами суду від 02.12.2015 р. та від 10.02.2016 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] та Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради як орган опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що факт підвищення банком відсоткової ставки встановлений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2015 р. по справі 495/6083/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк», [PERSON] про визнання поруки припиненою та стягнення грошових коштів, про проживання в квартирі, що є предметом іпотеки, неповнолітніх осіб, банку було відомо на момент укладення договору, що свідчить про недобросовісність з його боку, при укладенні іпотечного договору банк вдався до нечесної підприємницької практики. Представник відповідача ПАТ «Укрсиббанк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не не зявились, про місце і час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, 29.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11086162000 від 29.11.2006 року, предметом якого є надання АКІБ «Укрсиббанк» [PERSON] кредиту в сумі 358\~835 швейцарських франків терміном з 29.11.2006 р. по 29.11.2017 р. на поточні потреби зі сплатою 8,49% річних за використання кредитних коштів, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.117-124, т.2). В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та\~ від 29.11.2006 року між Банком та [PERSON]\~ було укладено договір поруки № 67728 від 29.11.2006 року, відповідно до умов якого позивач зобовязався відповідати за невиконанні [PERSON] своїх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 11086162000 від 29.11.2006 року, що підтверджується копією договору (а.с.50-51 т.1). Згідно з п.2.1. Договору поруки №67728 від 29.11.2006 року, Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, якщо це тягне за собою збільшення обсягу відповідальності Поручителя. У цьому ж пункті Договору поруки було встановлено, що під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставляння підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмовою згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що з 01.07.2008 року банком було збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами [PERSON] на 3 %, що підтверджується копією листа банку від 15.08.2008 № 32-2/31-17/610(а.с.58 т.1), надісланого на адресу відповідача [PERSON], проте, доказів наявності згоди позивача яка поручителя на збільшення обсягу його відповідальності відповідно до п. 2.1. договору поруки або в іншій формі банком не надано, у звязку із чим суд доходить висновку про припинення поруки [PERSON] за договором поруки № 67728, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] 29 листопада 2006 року з моменту підвищення банком відсоткової ставки за кредитом, тобто з 01 липня 2008 року, у звязку із чим позовні вимоги в частині визнання поруки припиненою підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що позивачу та [PERSON] на праві власності в рівних частках належить квартира за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.11.2005 р. (а.с. 26-27 т.1), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 25 т.1). 29.11.2006 року між позивачем, [PERSON], [PERSON], та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» укладено іпотечний договір вказаної квартири, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 2564, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 114-116 т.2). При укладенні договору позивачем та відповідачем [PERSON] було зроблено заяву про те, що внаслідок укладення цього договору не буде порушено прав та законних інтересів малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб, які за законом мають право користування вказаною квартирою, з якою був ознайомлений представник банку (а.с. 116). При укладенні вказаного договору було надано довідку від 03.11.2006 року про склад сімї, в якій про проживання в іпотечній квартирі інших осіб, окрім позивача, не зазначено (а.с. 15 т.2). Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 22-23 т.1), також позивач є опікуном [PERSON] [INFO], що підтверджується копією посвідчення від 13.01.2012 р. № 172 (а.с. 62 т.1). З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], копії особової справи [PERSON] (а.с. 86-87 т.2) вбачається, що на момент укладення оспорюваного іпотечного договору [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] проживали разом з батьками в квартирі, що є предметом іпотеки, проживають в ній на час розгляду справи. У відповідності з вимогами ст. 176 ч. 2 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 1 ст. 405 ЦК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом, діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що на момент укладення спірного іпотечного договору, право користування квартирою, що є предметом іпотеки мали\~ [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], мають право користування ним на момент розгляду справи. Відповідно до частин другої та третьої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Згідно зі статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. \~ \~ \~ \~За таких обставин вчинення батьками певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої предявлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сімї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок\~ укладення такого договору. Позивачем не надано суду належних, допустимих та беззаперечних доказів звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] на користування житлом при укладенні оспорюваного іпотечного договору, у зв'язку із чим доводи позивача про порушення сторонами при укладенні оспорюваного іпотечного договору вимог ч. 6 ст. ст. 203 ЦК України, відхиляються судом. Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в Постановах Верховного суду України від 10.02.2016 року в справі № 6-3005цс15, від 11.05.2016 р. по справі № 6-806ц16. Також відхиляються судом доводи представника позивача про нечесну підприємницьку практику з боку відповідача ПАТ «Укрсиббанк» при укладенні оспорюваного іпотечного договору з посиланням на ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки дії банку при укладенні оспорюваного договору не містять ознак недобросовісної конкуренції, не свідчать про введення позивача як споживача фінансових послуг в оману, не мають ознак агресивних дій в розумінні ч. 4 ст. ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».\~ Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання іпотечного договору квартири за адресою [ADDRESS], укладеного між позивачем, третьою особою [PERSON], та відповідачами [PERSON], Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» 29.11.2006 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 2564 недійсним, та в частині вимог про скасування заборони відчуження вказаної квартири, вилучення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Укрсиббанк» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial