Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в сумі 3063,23 грн. за період з 01.03.2007 року по 01.02.2014 року. Позов мотивований тим, що відповідачі зареєстровані та фактично проживають у квартирі [ADDRESS] яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, утримання та експлуатацію якого здійснює КП «Жилкомсервіс». Також позивач зазначив, що КП «Жилкомсервіс» надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій згідно ст. 68 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 8.10.1992р. № 572, Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУвід 20.05.009р. № 529, утримує будинки та прибудинкову територію, надає житлово-комунальні послуги власнику квартири, а власник квартири отримує ці послуги та повинен вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Відповідно до п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власник (наймач) житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Згідно з умовами публічного договору від 28.11.2006 року відповідачі письмово не повідомляли, що вони бажають розірвати або переглянути договір, тому між сторонами по справі встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Протягом зазначеного в позові періоду скарг з приводу ненадання чи залежного надання послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило. Відповідачами не виконуються обов'язки щодо оплати усіх витрат, пов'язаних з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем, яка до цього часу не погашена. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. В судовому засіданні представник позивача Донська К.Д., яка діє на підставі довіреності, підтримала позов в повному обсязі та росила суд його задовольнити. Відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись зокрема на те, що позивач не має договірних відносин з відповідачами щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, понесені витрати позивачем не підтверджені належними доказами. Відповідач [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 12.05.2014 року через канцелярію суду від [PERSON]надішла заява в якій вона просила розглядати справу за її відсутності. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, суд встановив наступне. Судовим розглядом встановлено, що не оспорюється сторонами по справі, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають у квартирі [ADDRESS] що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку за № 3111 від 31.01.2014 року. Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, управління яким здійснює КП «Жилкомсервіс», який створений відповідно до рішення Харківської міської ради від 26.07.2006 року № 69/06, та визначений виконавцем відповідних послуг в житловому фонді відповідно до рішення Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186. Житловий будинок [ADDRESS], в якому зареєстровані та проживають відповідачі, знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова), копія якого міститься у справі. Відповідно до п.п., 2, 4, 7 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, визначення виконавця житлово-комунальних послуг, а також встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (ч. 1 ст. 42 ЗК України). Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідачі користуються житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. КП «Жилкомсервіс» надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій згідно ст. 68 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 8.10.1992 року № 572, Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529, утримує будинки та прибудинкову територію, надає житлово-комунальні послуги власнику квартири, а власник квартири отримує ці послуги та повинен вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Рішеннями Харківської міської ради від 20.02.2009 року № 72, від 20.12.2011 року № 893, від 27.01.2012 року № 39 встановлено тарифи на послуги з утримання споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території санітарно-технічне обслуговування, обслуговування, внутрішньобдинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) відноситься до житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 32 цього Закону передбачається, що плата за житлово-комунальні послуги нараховуються щомісячно. Відповідно до п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власник (наймач) житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, пов'язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Судовим розглядом встановлено, що відповідачами не виконуються передбачені вищевказаними нормами обов'язки, у зв'язку з чим за розрахунками КП «Жилкомсервіс», проведеними на підставі затверджених Харківською міською радою тарифів від 20.02.2009 року № 72, від 20.12.2011 року № 893, від 27.01.2012 року № 39, заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги за період з 01.03.2007 року по 01.02.2014 року становить 3063,23 грн.. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала факт несплати відповідачами КП «Жилкомсервіс» коштів за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та зазначила, що такі послуги від позивача відповідачі фактично не отримували та відповідачі не мають з позивачем договірних відносин щодо отримання таких послуг. Суд критично ставиться до посилання відповідача на відсутність договору між сторонами щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, оскільки вони не відповідають положенням ч. 3 ст. 11 ЦК України, відповідно до яких цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Матеріали справи містять публічний договір про надання житлово-комунальних послуг від 28.11.2006 року, за умовами якого КП «Жилкомсервіс» надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в будинку, який знаходиться в комунальній власності, а споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати за надані послуги згідно встановленим тарифам в строки та на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 22 вказаного договору він набирає чинності з 01.01.2007 року строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем письмово. Договір вважається продовженим на той же строк, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання чи необхідність перегляду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не надала доказів на підтвердження того, що відповідачі письмово повідомляли позивача про намір розірвати або переглянути договір, тому суд вважає, що між сторонами по справі встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг; позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносили. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень, тощо. Судовим розглядом встановлено, що протягом зазначеного в позові періоду скарг від відповідачів з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило, про що свідчить Довідка, складена КП «Жилкомсервіс», яка міститься в матеріалах справи. Вдповідачем в судовому засіданні також не подано доказів звернення до позивача зі скаргами з приводу якості послуг, що надаються КП «Жилкомсервіс». Таким чином, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які посилався позивач в обгрунтування своєї позовної вимоги та доведено, що споживачі в повному обсязі одержували належні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше ніж за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих в відповідності до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що приймають участь у справі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем нарахована за період з 01.03.2007 року по 01.02.2014 року. Разом з цим, відповідачами 12.05.2014 року надано до суду заяву позивача про застосування позовної давності у три роки до нарахованої заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, яка долучена до матеріалів справи. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Станом на день звернення до суду КП "Жилкомсервіс" із вказаним позовом, строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 20.03.2011 року сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Крім того, cудом встановлено, що [PERSON] є працівником міліції, звільненим зі служби за вислугою років та у відповідності до ст. 22 Закону України «Про міліцію» має право на пільги - 50% знижку при оплаті комунальних послуг у межах середніх норм споживання (21 кв. м. загальної площі житла на кожного пільговика, який постійно проживає у житловому приміщенні та додатково 10,5 кв. м. на сім'ю). Згідно з Довідкою № 440 Пенсійного фонду України Головного управління у Харківській області від 06.05.2014 року [PERSON] є пенсіонером МВС (пенсійна справа № 100/23110) та перебуває на обліку в управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства Внутрішніх справ України з 14.09.1999 року і по теперішній час. Представник позивача в судовому засіданні наголосила, що розрахунок заборгованості був здійснений з урахуванням пільги, на яку має право відповідач [PERSON]. Суд критично ставиться до посилання відповідача на рішення Конституційного суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 року, яким хоча і надано офіційне тлумачення терміну «член сім'ї», однак застосуванню до виниклих відносин підлягають і Бюджетний кодекс України та постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року № 426, які встановлюють порядок надання пільг, п. 4 якої встановлює, що до членів пільговика належать такі, що проживають разом із ним, - дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років), неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства та інші. Як вбачається з матеріалів справи донька відповідача [PERSON] - [PERSON] є повнолітньою та не є інвалідом. Таким чином, суд вважає, що заперечення відповідача в цій частині ґрунтуються на довільному і помилковому тлумаченні чинного законодавства. З урахуванням викладеного, суд вважає, що КП «Жилкомсервіс» правомірно нараховує 50- відсоткову знижку плати за утримання будинків і споруд та прибудинкової території на 31,5 кв. м. загальної площі лише на відповідача [PERSON]. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась за період часу з 21.03.2011 року по 01.02.2014 року в сумі 1282,15 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 101,96 грн. з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог (по 50,98 грн. з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: partial