overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Кузнецовського міського суду від 28.11.2016 у справі №565/1456/16-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно до 40 (сорока) відсотків заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування вказує, що змінився майновий стан отримувача аліментів, оскільки відповідач з 03.01.2019р. не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, працює у ВП «Рівненська АЕС» і отримує заробітну плату. Також вказує на зміну свого сімейного стану, оскільки позивач є батьком [PERSON] , яка народилась у травні 2019 року і яка перебуває на повному його утриманні. Згідно відзиву на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказує, що твердження позивача про можливість рівноцінної фінансової участі в матеріальному забезпеченні дітей є необґрунтованими, оскільки розмір доходу позивача та відповідача різний, при цьому позивач належними доказами не підтвердив неможливість забезпечення себе та доньки [PERSON] при раніше визначеному розмірі аліментів. Також зазначає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів починаючи із 18.06.2019р. та щодо визначення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не ґрунтуються на чинному законодавстві. 20.09.2019р. відповідача подала до суду клопотання, в якому просила врахувати при визначенні розміру аліментів стан здоров`я дітей - [PERSON] , яка знаходиться на «Д» обліку як хворіюча дитина та [PERSON] , яка потребує використання вкладок-устілок, на підтвердження чого подала відповідні рішення ЛКК КНП Вараської міської ради «Вараського центру первинної медичної допомоги». Позивач в судовому засіданні просив задоволити позовні вимоги. Також пояснив, що постійно проживає разом із співмешканкою [PERSON] та донькою [PERSON] у будику № [ADDRESS] , у квартирі , у якій він зареєстрований - кв. [ADDRESS] проживає відповідач і їх неповнолітні діти, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми та не дає можливості приймати у часть у їх вихованні, про погіршення стану здоров"я спільних дітей відповідач йому не повідомляла. В судовому засіданні відповідачпросила відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав вказаних у відзиві. Суд заслухавши пояснення сторін, у результаті повного, всебічного та об"єктивного дослідження доказів,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 544 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що 23.05.2013 року о 9 год 30 хв на водоймі с.Заруддя Теофіпольського району [PERSON]здійснював незаконний вилов риби вудкою на 2 гачка в нерестовий період, зловив 32 штуки карася загальною вагою 3,6 кг, чим перевищив дозволену норму вилову риби на 600 гр., заподіявши шкоди на загальну суму 544 грн навколишньому природному середовищу. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог, просив також зменшити розмір шкоди у зв'язку із важким матеріальним станом. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Представник третьої особи в суд не з'явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутності. суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ст.63 ЗУ "Про тваринний світ", громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно п.4.6. Правил любительського і спортивного рибальства, дозволяється одній особі вилов на одну добу перебування на водоймі 3 кг риби. п.6.2 Правил любительського і спортивного рибальства встановлено, що шкода, заподіяна громадянами України виловом або знищенням цінних видів риб у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 19 січня 1998 року. п.2.1. вказаних Правил визначає, що рибогосподарські водойми загального користування - водні об'єкти, на яких здійснюється любительське і спортивне рибальство на умовах загального використання водних живих ресурсів без надання спеціального дозволу на їх використання та без закріплення цих водних об'єктів за окремими особами. Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 травня 2013 року відповідач здійснив 23.05.2013 року незаконний вилов риби в водоймі в с.Заруддя за що був притягнений до адміністративної відповідальності (постанова судді Теофіпольського районного суду від 15 липня 2013 року). Згідно розрахунку збитків заподіяних внаслідок незаконного вилову риби, відповідач завдав шкоди в розмірі 544 грн. Згідно ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має на утриманні три неповнолітні доньки (довідка про склад сім'ї від 19.12.2013 року) та отримує мінімальну заробітну плату (довідка про доходи від 18.12.2013 року). Таким чином, суд вважає, що відповідач дійсно перебуває у скрутному матеріальному стані, тому вважає необхідним зменшити розмір відшкодування шкоди та стягнути з відповідача 100 грн шкоди. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за плату на утримання будинку і прибудинкової території та комунальні послуги в сумі 9930грн.58 коп., суми інфляційних нарахувань в розмірі 49,81 грн., 3% річних в розмірі 153,16 грн. ,як власника квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився повторно про день розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. Згідно свідоцтва про право власності від 22.07.2009р. відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.179 ЖК України відповідач зобов"язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Станом на 1.09.2013р. відповідач має заборгованість по оплаті за комунальні послуги в розмірі 9930грн.58 коп. Відповідно до ст.625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 153,16 грн. Сума інфляційних витрат в розмірі 49,81 грн. не підлягає сьягненню , оскільки позивачепм не надано відповідний розрахунок. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню частково в розмірі 10083,74 грн. Також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів осіб такими, що втратили право на користування житлом та зняття з реєстрації, пояснивши суду, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані попередні власники квартири [PERSON], [PERSON], які у вищевказаній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, а тому просить визнати їх такими, що втратили право на користування вказаною квартирою та зняти з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 02 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровані попередні власники квартири [PERSON], [PERSON], які там не проживають, оплату за комунальні послуги не здійснюють, а тому суд вважає, що відповідачі втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою № 17 по вул. М.Гречка, 12 в м. Хмельницькому, а відтак позов в частині визнання відповідачів такими, що втратила право користуватись нею, слід задовольнити. В частині вимоги щодо зняття з реєстрації відповідачів позов задоволенню не підлягає, оскільки ЖЕК № 5 не є тим органом, який наділений повноваження на зняття відповідачів з реєстрації. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 551,20 грн. і його слід стягнути з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 275,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання . Представник позивача пояснив у суді, що відповідачі з 01.12.2009 року здійснюють оплату за опалення та гарячу воду не в повному обсязі. Сума заборгованості станом на 31.05.2013 р. р. складає 4707 грн. 23 коп. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнала, надала суду квитанції про сплату боргу, і вважає, що борг повністю погашений за період з листопада 2011 р. до моменту звернення позивача до суду, крім того, просить застосувати при вирішенні спору строк позовної давності до вимог за період з грудня 2009 р. до листопада 2011 р. Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства, за згодою сторін суд розглянув справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Встановлено, що позивач надає відповідачам послуги з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Але, відповідачі ці послуги не сплачують в повній мірі та мають заборгованість перед позивачем з 01.12.2009 року до 31.05.2013 року (яку заявляє в позові позивач) в сумі 4707 грн. 23 коп. Відповідно до ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з "Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця по встановленим нормам, споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати надані послуги. Відповідно до ст. 68 ЖК України та ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати послуги надані позивачем. Згідно зі ст.161 ЦК України обов'язки мають виконуватися належним чином в установлений строк. Щодо доводів відповідача про відсутність заборгованості, суд, оцінивши представлені суду докази, а саме, квитанції про оплату на а.с.25-32 та відомість нарахувань та оплат на а.с.43, вважає, що усі суми оплат по заборгованості враховані позивачем, що відображено у відомості нарахування та оплат, і існує заборгованість відповідачів перед позивачем у сумі 702 грн.78 коп. за період з листопада 2011 р. до травня 2015 р. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, але в частині вимог, що не виходять за межи строку позовної давності, як то передбачено ст. 267 ЦК України, так як відповідач на цьому наполягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів належить стягнути в рівних частках судові витрати в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на час продовження ним навчання. Мотивує тим , що відповідач являється його батьком. Шлюб між його батьками розірваний 01 квітня 2002 року, після розірвання шлюбу проживають окремо. Він навчається в Дніпродзержинському коледжі фізичного виховання на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач, являючись його батьком, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Рішенням суду було стягнуто аліменти до досягнення ним повноліття, але останній рік аліменти відповідач не сплачував через втрату виконавчого листа. Він, позивач, знаходиться на утриманні матері та отримує стипендію у розмірі 500 грн. В зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, яку мати в повній мірі не може надати. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 500 грн. Відповідач позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання у розмірі 400 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зовов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] навчається в Дніпродзержинському коледжі фізичного виховання на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 512 від 11 червня 2014 року навчального закладу. Термін навчання до 30.06.2015 року. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання у розмірі 400 грн. Пояснив, що в даний час він ніде не працює, тому у більшому розмірі аліменти сплачувати не зможе. Позивач погодився з визначеною відповідачем сумою аліментів 400 грн. щомісячно. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на період навчання позивача [PERSON], починаючи з 07 серпня 2014 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2015 року. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Тому в вимозі про стягнення заборгованості по аліментам необхідно відмовити. Судові витрати необхідно стягнути відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, вказавши, що 30.08.2008 року вони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, на даний час подружні стосунки припинені з серпня 2013 року, шлюб носить формальний характер, просить його розірвати та стягнути з відповідачки судові витрати і зобов"язати її не перешкоджати спілкуванню з дитиною. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, надавши заперечення щодо підстав розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2008 року та припинили шлюбні відносини з серпня 2013 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги і любові між ними, на даний час шлюб носить формальний характер, а тому, у відповідності до ст.112 СК України, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб розривається. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню. В зв»язку з тим, що дитина проживає з відповідачкою, суд вважає судові витрати понесені позивачем, фактичними та не стягує їх з відповідачки. Крім того, позивачу роз»яснені положення ст. 158 СК України щодо вирішення питання про спілкування з дитиною.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що за час перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON], яка проживає разом з батьком, знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та не приймає участі у їх вихованні. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені. Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 3000 гривень, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір?ю [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.10). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, який сам виховує дітей, відсутність у відповідачки інших аліментних зобовязань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідачка, як працездатна жінка, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання своєї не повнолітньої доньки по 800 гривень у місяць. Враховуючи, що згідно Закону "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6-ти до 18-ти років з 1 вересня 2015 року, становить 1455 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що шлюб між ним та відповідачем було укладено 03 лютого 1996 року у виконкомі Ганичівської сільської ради за актовим записом №11. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів - син [PERSON], який на даний час вже повнолітній та син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні. Вказує на те, що відповідачка, є молодою за віком та працездатною собою, що дає їй можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1200 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні пояснив, що згідний щоб відповідачка сплачувала аліменти на утримання сина по 700 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідачка в судовому засіданні проти позову категорично заперечила, та пояснила, що син залишився біля позивача не по взаємній згоді. Суд, заслухавши позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір?ю [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.4), актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що відповідачка разом з сім'єю не проживає, вихованням сина не займається, матеріально не підтримує та довідкою виконкому Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з якої вбачається, що син проживає разом з позивачем (а.с.5,6). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, який сам виховує дитину, відсутність у відповідачки інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідачка, як працездатна жінка, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дитини по 700 гривень у місяць. Враховуючи, що згідно Закону "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6-ти до 18-ти років з 1 січня 2016 року, становить 1455 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Тому

Outcome: partial