Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь, аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень, з урахуванням індексації щомісячно, починаючи із 16.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 13864,91 гривень. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04 червня 2011 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ, про що зроблено актовий запис № 217. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року шлюб було розірвано. Від цього шлюбу у них народилась донька - [PERSON] [INFO] , яка проживає із нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину. На даний час дитина мешкає разом з матір`ю у Люксембурзі. За останній рік відповідач ніякої матеріальної, моральної участі у вихованні доньки не приймає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої доньки. Дитина навчається у Федерації бойових мистецтв Люксембургу спортивній школі за класом тхеквондо, що обумовлює додаткові витрати. Документально підтвердженими є витрати в розмірі 367,5 євро, які були сплачені згідно рахунку №19-20. Дитина зарахована до 2 класу у міжнародній школі [PERSON] , що підтверджується довідкою про відвідування школи від 24 вересня 2019 року. Донька також навчається у Центрі денної зайнятості Arcus. Вартість навчання у вересні 2019 року склала 161,50 євро, у жовтні 243,50 євро, що підтверджується рахунками від 15.10.19 р. та 12.11.19 р.. Вартість харчування дитини під час перебування в Центрі денної зайнятості Arcus складає 28 євро та 44 євро відповідно. На особисті потреби дитини витрачено суму у розмірі 212,18 євро (витрати на купівлю одягу, білизни, особистих засобів гігієни, взуття). Позивачка вважає, що до додаткових витрат входить вартість навчання в спортивній школі, школі розвитку та особисті витрати на загальну суму 1056,68 євро. Станом на 15.12.2019 року офіційний курс НБУ складає 26,2424 гривні за 1 євро. Оскільки батьки несуть витрати на дитину порівну, тому з відповідача підлягає стягненню половина фактично понесених додаткових витрат в розмірі 13864,91 грн. У судовому засіданні представник позивача просила провести судове засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 03.11.2020 року не з`явився, але надав відзив на позов, відповідно до якого позов визнає частково. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документів, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбу від якого у них народилась дитина [PERSON] [INFO] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, суд вважає обґрунтованим позов, та можливим його задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~500 гривень, щомісячно починаючи з 31 січня 2020 року, та до досягнення [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи вбачається, що дитина навчається у Федерації бойових мистецтв Люксембургу спортивній школі за класом тхеквондо. Документально підтвердженими є витрати в розмірі 367,5 євро, які були сплачені згідно рахунку №19-20. Також, дитина зарахована до 2 класу у міжнародній школі [PERSON] , що підтверджується довідкою про відвідування школи від 24 вересня 2019 року. Крім того, дитина навчається у Центрі денної зайнятості Arcus. Вартість навчання у вересні 2019 року склала 161,50 євро, у жовтні 243,50 євро, що підтверджується рахунками від 15.10.19 р. та 12.11.19 р.. Вартість харчування дитини під час перебування в Центрі денної зайнятості Arcus складає 28 євро та 44 євро. На особисті потреби дитини витрачено суму у розмірі 212,18 євро - це витрати на купівлю одягу, білизни, особистих засобів гігієни, взуття. На підставі наведеного до додаткових витрати позивача є вартість навчання в спортивній школі, школі розвитку та особисті витрати на загальну суму 1056,68 євро. Станом на 15.12.2019 року офіційний курс НБУ складає 26,2424 гривні за 1 євро. Оскільки батьки несуть витрати на дитину порівну, тому з відповідача підлягає стягненню половина фактично понесених додаткових витрат в розмірі 13864,91 грн. (1056,68 євро х 26,24242/2 = 13864,91 грн.). Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 13864,91 гривень. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. \~ \~ \~ \~Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial