Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] в інтересах малолітньої особи [PERSON], [INFO], із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON], [INFO], з [PERSON], яка померла 15.03.2016 р, та визнати [PERSON] спадкоємцем 4-ї черги, зацікавлені особи - Одеська міська рада. Вказана заява обґрунтована тим, що 13.03.2016 року померла опікун [PERSON] - [PERSON] (спадкодавець). Після смерті [PERSON], залишилась спадщина у вигляді квартири в [ADDRESS] та квартири № 41 в м. Одесі, по вул. Разумовська, 40. 26.04.2017 р. державним нотаріусом [PERSON], [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки квартири [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS], належної спадкоємцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому [PERSON] міської ради 24 січня 1997, р. № 7-10908, дублікат якого виданий 18 квітня 2017 року, Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1233816351101. На сьогоднішній день залишалась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] та квартири № 41 в м. Одесі, по вул. Разумовська, 40. Зазначене майно належало [PERSON] на підставі права приватної власності. [PERSON] родилась у сімї [PERSON], яка з 1988 р. була опікуном її матері - [PERSON] (рішення № 15 Виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів від 08.01.1988 р.), та проживала разом з [PERSON] до смерті останньої 13.03.2016 р. Після смерті [PERSON] (11 березня 2015 р.), [PERSON] за розпорядженням № 122 Приморської районної адміністрації [PERSON] міської ради від 26.02.2016 р. призначили опікуном над [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON] (15.03.2016 р.) опікуном [PERSON] була призначена, згідно розпорядження Приморської районної адміністрації № 506 від 01.07.2016 р. [PERSON]. Після смерті [PERSON], [PERSON] звернулась до державного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом. Листом від 24.04.2017 р. Державний нотаріус [PERSON] [PERSON] надала рекомендацію щодо звернення до суду для визнання договору купівлі продажу нерухомого майна квартиру [ADDRESS], який був укладений та зареєстрований Регіональною універсальною Біржою «[PERSON] - Н», дійсним. 15.05.2017 р. Державний нотаріус [PERSON] [PERSON] надала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], мотивуючі тим, що родинний зв'язок [PERSON] з [PERSON] не встановлений. За вказаних обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду із вказаною заявою для встановлення факту проживання однією сімєю. У судове засідання не з'явився представник заявниці [PERSON] (по ордеру серії ОД №032922 від 15.06.2017 року), надав до суду заяву, згідно якої підтримав вимоги у повному обсязі та просив задовольнити, розглянути справу за його відсутності. У минулому судовому засіданні заявниця пояснила, що мешкає з 2001 році у м. Одесі, просить встановити факт, що її підопічна - [PERSON] (батьки померли : мати у 2015 році, батько в 2010 році), проживала однією з [PERSON], яка померла 15.03.2016 р.. [PERSON] була бабусею и вона залишила по 1/2 частини квартири на мати ([PERSON]) та онучку ([PERSON]А.). Її підопічна оформила право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, між тим оформити право на спадщину стосовно іншої частки спадкового майна померлої вони не можуть. Зазначила, що померла проживала з [PERSON], а потім народилась [PERSON] в 2006 році та вони спільно мешкали за адресою: [ADDRESS]. У 2015 році померла мати [PERSON] та бабуся оформила опікунство на малолітньою дитиною, проте також вмерла через 10 днів та дитину відібрали до притулку, де остання мешкала близько півтора роки (поки заявниця оформлювала опікунство). 29.04.2016 року [PERSON] забрала дитину з притулку і по теперішній день мешкає з нею. За вказаних обставин просила задовольнити заяву. Представник [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд за згодою представника заявника, з урахуванням ч.1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника зацікавленої особи, сповіщеного належним чином. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши свідка приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~23 серпня 2006 року народилась [PERSON], про що Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис №771 та видано свідоцтво про народження серії І-ЖД №063516 від 06.09.2006 року. Батьками дитини було зазначено: мати [PERSON] та батько [PERSON] (відомості про батька були внесені відповідно до вимог ч.1 ст. 135 ЦПК України). 11 березня 2015 року померла мати дитини - [PERSON], про що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції зробив актову запис № 2931. Після смерті [PERSON], [PERSON] за розпорядженням № 122 Приморської районної адміністрації [PERSON] міської ради від 26.02.2016 р. було призначено опікуном над [PERSON]. 13 березня 2016 року померла опікун дитини - [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 444849 від 15.03.2016 року та зроблено актовий запис №983. Після смерті [PERSON], опікуном над [PERSON], згідно розпорядження Приморської районної адміністрації № 506 від 01.07.2016 р. була призначена - [PERSON]. Після смерті останньої [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири в [ADDRESS] та квартири № 41 в м. Одесі, по вул. Разумовська, 40. Квартира [ADDRESS] належала померлій на підставі свідоцтво про право власності на житло від 24.01.1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому [PERSON] міської ради. Квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу №Н/99-01318 купівлі-продажу нерухомого майна від 22.03.1999 року, укладеного на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н». Згідно довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрацію) від 22.08.2016 року, що [PERSON] була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою: м. Одеса, вул. Разумовського, буд. 40 у м. Одесі. [PERSON] згідно заповіту від 12.02.2007 р., заповідала належну їй квартиру під № 69, у будинку № 2/4, по вулиці Розумовській в місті Одесі - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у рівних частках. З витребуваної судом копії спадкової справи №43/2017 до майна померлої 13 березня 2016 року [PERSON], вбачається, що [PERSON] 01 лютого 2017 року звернулась до державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом після померлої [PERSON]. Листом від 24.04.2017 р. Державний нотаріус Другої одеської нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] надала рекомендацію щодо звернення до суду для визнання договору купівлі продажу нерухомого майна квартиру [ADDRESS], який був укладений та зареєстрований Регіональною універсальною Біржою «[PERSON] - Н», дійсним. 26 квітня 2017 року, Державний нотаріус Другої одеської нотаріальної контори [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки квартири [ADDRESS], належної спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому [PERSON] міської ради 24 січня 1997 року, № 7-10908. 15 травня 2017 р. Державний нотаріус Другої одеської нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] надала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], мотивуючі тим, що родинний зв'язок [PERSON] з [PERSON] не встановлений. Таким чином, суд вбачає, що заявниця позбавлена можливості отримати оформити свідоцтво на спадщину у нотаріуса на інше спадкове майно, тобто вона має право на звернення до суду. Відповідно до\~статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258\~ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.\~\~Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 Цивільного Кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки . Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1\~постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:\~\~згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;\~\~- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;\~\~- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;\~\~- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Зміст\~статті 89 ЦПК України\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно пояснень свідка [PERSON], наданими у судовому засіданні 21.11.2017 року, дитини [PERSON] народилась на її очах, та свідок знала її померлу мати [PERSON] та бабусю [PERSON] (яка померла 2016 року). Вони мешкали у сусідньому підїзді на 1-му поверсі у [ADDRESS], та свідок бувала у них в гостях, так як мати [PERSON] була її подругою, остання вийшла заміж, народила дитину та мешкала разом з бабусею однією сімєю. Свідок зазначила, що дитина [PERSON] з дня народження у 2006 році до часу смерті бабусі разом мешкала з нею. Бабка дуже любила свою онуку, після смерті її матері оформила опікунство та вони жили однією сімєю. Свідок зазначила, що їй відомо також про квартиру [ADDRESS], бабка дитини розповідала, що вказана квартира належить [PERSON], де остання прописана з дитиною. Обидві квартири належали померлій [PERSON]. За наданими суду матеріалами суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сімєю з 2006 року по день смерті останньої -13 березня 2016 р. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини підтверджені за розглядом справи, та заява в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Отже, через відсутність підтвердження проживання однією сім'єю з спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини у заявниці виникли труднощі в оформлення прав на спадщину, а отже, заява щодо встановлення факту спільного проживання однією сімєю [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] з 23.08.2006 р. по 13.03.2016 р. підлягає задоволенню. У частині вимог щодо визнання [PERSON] спадкоємцем 4-ї черги суд приходить до висновку про їх відмову, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки зі змісту заяви вбачається спір про право та останні мають вирішуватись у порядку позовного провадження. Крім того з відповідачі нотаріуса від 15.05.2017 року не вбачається не визнання факту належності [PERSON] до четвертої черги спадкоємців після померлої [PERSON], а було лише розяснено необхідність надання доказів родинних відносин. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON].

Outcome: partial