Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 2879,45 грн. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що в [ADDRESS] в позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг. Відповідачка, яка мешкає в квартирі [ADDRESS] ці платежі не вносить, внаслідок чого заборгованість склала 2879,45 грн. тому позивач росить стягнути на користь вказану суму та судовий збір. Представник позивача за довіреністю Шумаков В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила, що не всі роботи виконує позивач. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. В судовому засіданні позивачка не заперечувала, що вона є власником квартири[ADDRESS]. Відповідно до підпункту 5 пункту 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до наданого позивачем лицевого рахунку заборгованості членських внесків сума заборгованості на 01.12.2013 р. складає 2879,45 грн. Стосовно доводів відповідачки про неналежне надання послуг суд зазначає наступне. На підставі ст. 18 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" вимоги щодо перерахунку платежів розглядаються на підставі акту-претензії, який складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. У разі неприбуття представника в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акту-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менше як два споживачі. Відповідачка із відповідними заявами до позивача не зверталась, претензій щодо якості послуг не пред'являла. Згідно п. 5.2 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Аіст» член об'єднання зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України термін позовної давності для звернення до суду про захист порушеного права складає 3 роки. Позивач звернувся до суду із позовом 12.03.2014 року, пропустив при цьому без поважних причин строк звернення до суду про стягнення заборгованості, яка виникла до 11.03.2014 року. Як вбачається з лицевого рахунку на квартиру [ADDRESS] заборгованість із членських внесків на жовтень 2006 року складала 1504,25 грн. Згідно наданих квитанцій 06.05.2014 року відповідачка оплатила заборгованість за 2006,2007,2008,2009 роки у сумі 641,28 грн., за 2012 рік - на суму 562,80 грн., за травень-грудень 2013 року на суму 375,20 грн. Тобто, має місце заборгованість із внесків за січень-квітень 2013 року на суму 187,60 грн., саме вона і підлягає стягненню. Позовні вимоги про стягнення заборгованості із внесків, яка виникла до 2006 року задоволенню не підлягає, оскільки минув термін позовної давності. Суд вважає, що строк не переривався, оскільки ті оплати, які проводила відповідачка протягом 2006-2014 років стосувались конкретних періодів, про що зазначалось у квитанціях, та відповідачка не вчиняла дій, які б свідчили про те, що вона визнала заборгованість, яка виникла до 2006 року. Лицевий рахунок, який був наданий представником позивача в судовому засіданні 08.05.2014 року містить відомості про наявність заборгованості станом на травень 2014 року, але суд вважає, що стягувати суму заборгованості, яка виникла після 01 грудня 2013 року в цьому рішенні не можливо, оскільки первісний позов пред'являвся за період станом на 01.12.2013 рік, позивачем позовні вимоги не збільшувались, тому стягнення сум заборгованості, яка виникла після 01.12.2013 року є виходом за межі позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідачка заплатила 1579,28 грн. після звернення позивача із позовом, крім того позов задоволено частково, отже, позивач обґрунтовано пред'явив вимоги на суму 1766,88 грн., тому судовий збір підлягає пропорційному стягненню на 61,36%, в сумі 149,48 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial