Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 жовтня 2008 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З моменту ухвалення вказаного судового рішення позивач одружився та має від шлюбу з [PERSON] двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На момент подачі позову, [PERSON] знаходиться у декретній відпустці, а тому, разом з малолітніми дітьми, знаходиться на утриманні [PERSON] Крім того, сину позивача - [PERSON], встановлена друга група інвалідності, тому потребує профілактичних та лікувальних заходів. Вважає, що стягнення з нього аліментів за рішенням суду на користь відповідачки на утримання доньки від першого шлюбу у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, ставить його двох інших дітей у значно гірше матеріальне становище у порівнянні з [PERSON], [INFO], на яку позивачем сплачуються аліменти. Просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2014 року позов задоволено, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 жовтня 2008 року з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів доходів (заробітку) на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 3.07.14 року до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права й постановлення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Із справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], на утримання якої, відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 жовтня 2008 року, на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача (а.с. 5). Згідно до свідоцтв про народження (а.с. 6, 7), після ухвалення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 9 жовтня 2008 року, народилися: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З урахуванням встановлених у справі обставин, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки після ухвалення рішення суду від 9 жовтня 2008 року про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання доньки, змінився сімейний стан платника аліментів, у зв'язку з укладенням нового шлюбу та народженням у [PERSON] двох дітей 2009 року та 2013 року народження, відповідно. Твердження апелянта, що сину позивача - [PERSON], [INFO], не встановлено другої групи інвалідності є безпідставним, ураховуючи наявне у справі посвідчення серії [NUMBER], виписане на [PERSON] (мати дитини) про призначення державної соціальної допомоги на дитину інваліда, чинного по 18.11.15 року (а.с. 15), та надану позивачем індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда від 20.01.14 року №5 за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8.10.07 року, підписану комісією ЛКК та скріпленою печатною Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави. Не ґрунтуються на законодавстві доводи апеляційної скарги щодо відсутності передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки обставини справи досліджувався судом у розрізі зміни сімейного стану [PERSON], який з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, істотно змінився, що, з огляду положень вищезазначеної статті СК України, може бути підставою для такого зменшення розміру аліментів. Незаявлення [PERSON] позову до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, на що посилання відповідачка у доводах апеляційної скарги, є безпідставним, ураховуючи перебування останніх у зареєстрованому шлюбі та право, а не обов'язок дружини на пред'явлення такого позову (ст. 3 ЦПК України). Між тим, відсутність у оскаржуваному рішенні суду зазначення мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню з позивача на утримання доньки, не в повній мірі відповідає нормам матеріального права. Частиною 2 ст. 182 СК України визначеного, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.06 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При зменшення розміру аліментів, що мають стягуватися з позивача на утримання доньки, місцевий суд не визначив мінімальний розмір аліментів, як того вимагають положення ч. 2 ст. 182 СК України, чим порушив права та інтереси [PERSON], [INFO]. За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає зміні у частині зазначення мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: partial