Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою і просить стягнути з відповідача, що проживає за адресою [ADDRESS] заборгованість в сумі 9603 гривні 10 копійок, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не сплачує за теплопостачання, порушуючи норми житлового законодавства, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. Позивач також посилається на те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2012р. був скасований судовий наказ про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не користується тепловою енергію, а використовує для цього електричні прилади. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси" , надає послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON]. Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК України, пп.. 18, 30 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., (далі «Правил») споживач повинен оплачувати поставленому йому теплову енергію щомісячно не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. З представленого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість у розмірі 9603 гривні 10 копійок по оплаті за теплову енергію та гаряче водопостачання з листопада 2006 року по листопад 2013 року. За вищевказаний період оплат відповідач не здійснював, що він підтвердив в судовому засіданні. Відповідач посилається на те, що він не користується тепловою енергію, а використовує для цього електричні прилади. Він також посилається на те, що він не укладав з позивачем договору на теплопостачання, а тому не повинен здійснювати оплату. Відповідно до п. 24 «Правил», споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. При цьому, п. 25 «Правил» встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до 2.1. «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 N 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 р. за N 1478/11758 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Крім того, п. 2.6 даного «Порядку» встановлено, що по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Однак відповідач на надав суду доказів складання акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, а тому посилання відповідача про відсутність опалення та гарячого водопостачання безпідставні. Крім того, відповідач посилається на те, що у нього було відсутнє тепло у квартирі, а тому він використовував для опалення електричні прилади. Згідно п. 33 «Правил» у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Пунктом 37 «Правил» встановлено, що за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Однак відповідач не надав суду копії жодного звернення до позивача з приводу неналежної якості наданих послуг, а також не надав жодного акту-претензії. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що посилання відповідача на неякісне надання послуг зі сторони позивача є недостовірними. Суд також вважає, що посилання відповідача на відсутність договору між ним та позивачем не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Так, відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» 2 червня 2005 року N 2633-IV основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він не бажає укладати з позивачем відповідний договір, а таким чином, саме за вини відповідача він не був укладений. Відповідач в судовому засіданні просив застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до виниклих правовідносини необхідно застосувати строк позовної давності та стягнути заборгованість за період з листопада 2010р. по листопад 2013р., що складає суму (9603,10-6439,14=3163,96) 3163 гривні 96 копійок. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі ст.ст. 64, 67, 68, ЖК України, ст.ст.257, 267 526, 527 ЦК України,

Outcome: partial