Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 20076 грн.91 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп., що є предметом позовних вимог. Представник позивача Пількевич О.А. в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, подав заяву про застосування строків позовної давності в межах даного спору, однак в подальшому в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується особистою розпискою відповідача, яка долучена до справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 20 січня 1993 року. (а.с.8) Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21, пп. 4, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору. Тобто законом визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45), наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Відповідно до пп. 1-4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків, послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд. Як передбачено у п.1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України. Звертаючись з позовом до суду, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по комунальним послугам та квартплаті у розмірі 20076,91 грн., яка нарахована за період з 01 січня 2006 року по 01 липня 2013 року, що підтверджується довідкою про заборгованість по комунальним послугам та квартплаті, яка приєднана до матеріалів справи. (а.с.13-15) Під час розгляду цивільної справи, відповідач [PERSON] подав заяву про застосування в межах спору загальних строків позовної давності, мотивуючи тим, що Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва просить стягнути з відповідача заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам за період з 01 січня 2006 року по 01 липня 2013 року на загальну суму 20076,91 грн., однак з цим позовом до суду позивач звернувся лише 26 червня 2014 року, тому з урахуванням загальних строків позовної давності, вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаний період задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. При вирішенні питання про застосування строків позовної давності, з урахуванням положень ст. 257 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості за квартплату та комунальні послуги за період з 01 січня 2006 року по червень 2011 року на загальну суму 11971,87 грн. не підлягають задоволенню, у зв'язку з пропуском загального строку позовної давності, зважаючи на те, що позивач звернувся з даним позовом до суду лише 26 червня 2014 року, при цьому з клопотанням про поновлення строку для звернення з позовом до суду позивач не звертався. В той же час, позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з липня 2011 року по червень 2013 року в розмірі 8105,04 грн. є обґрунтованими, при цьому суд враховує, що відповідачем не спростовано розмір нарахованих позивачем платежів за цей період, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 8105,04 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа, який приєднано до матеріалів справи. (а.с.1) Враховуючи викладене та

Outcome: partial