Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

В суд з позовною заявою звернулися [PERSON], [PERSON] інтереси якої представляє за довіреністю [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок скоєння злочину. Мотивує заявлені вимоги тим, що 22.01.2014 року близько 15.30 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем MITSUBISHI PAJERO SPORT, д/н [NUMBER], в якому в якості пасажира перебувала [PERSON] - донька позивачів, порушила п.12.1 Правил дорожнього руху України, не справилась з керуванням автомобіля, внаслідок чого автомобіль перекинувся, а пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від чого в подальшому померла, а [PERSON] було визнано на підставі вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області винною в скоєнні злочину, що передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами та було звільнено [PERSON] від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Посилаються на те, що саме вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05.2014 року було встановлено, той факт що [PERSON] померла саме від отриманих тілесних ушкоджень в ДТП, що сталося внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху вчиненого [PERSON], яка керувала транспортним засобом і допустила злочинну самовпевненість у своїх діях, що призвело до трагічних наслідків - смерті їх єдиної доньки. Зазначають, що у зв'язку із загибеллю доньки, їм була завдана істотна моральна і майнова шкода, яка відповідно полягає в тому, що після досягнення ними пенсійного віку за життя їх донька [PERSON] допомагала їм і піклувалася про них; донька стежила за їх станом здоров'я, а також у зв'язку із мінімальними розмірами пенсій, постійно підтримувала їх матеріально, купувала ліки, приносила продукти харчування, готувала їсти, доглядала під час хвороб, оскільки [PERSON], є інвалідом ІІ групи, у зв'язку із чим йому категорично протипоказані фізичні та психоемоційні навантаження, однак внаслідок загибелі доньки вказує, що пережив емоційний стрес, знаходився в шоковому стані, а тому стан його здоров'я погіршився, а саме він відчуває постійну слабкість, апатію, страждав від безсоння, відсутності апетиту, поганого самопочуття, все це в сукупності призвело до того, що з 05.02.2014 року по 18.02.2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Сторожинецької центральної районної лікарні, його стаціонарне лікування мало місце і в 2014 році в Городоцькій центральній районній лікарні Хмельницької області з 12.08.2014 року по 22.08.2014 року, у зв»язку з наявними в нього захворюваннями потребує догляду та сторонньої допомоги, яку дружина - [PERSON], в силу свого віку та стану здоров'я не може йому надати, а тому, він через загибель доньки фактично позбавлений такого догляду, що суттєво погіршує умови його життя, завдає значних незручностей, тобто моральних страждань. В обгрунтування крім наведеного, заявлених позовних вимог посилаються на те, що трагічні зміни в їх житті сталися внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON], яка не дивлячись на свою вину у загибелі доньки, з часу ухвалення вироку, жодного разу не поцікавилась чи потрібна їм будь-яка допомога, не вибачилася перед ними, а на питання з приводу допомоги у придбанні і встановленні пам'ятнику на могилі [PERSON], вказують, що чоловік [PERSON], не дивлячись на свої обіцянки допомоги в цьому питанні, в подальшому відмовився. А, тому, оскільки їх донька [PERSON], за життя працювала лікарем-ендокринологом Сторожинецької центральної районної лікарні, мала достатній заробіток, була для них опорою, постійно допомагала їм фінансово, утримувала їх за рахунок своєї заробітної плати, однак, на даний час вони не можуть відновити свого майнового становища, оскільки є вже людьми пенсійного віку та отримати будь-який додатковий заробіток у зв'язку із віком та поганим станом здоров'я не можуть, просять, стягнути з [PERSON] на їх користь шкоду в розмірі 1/3 частини середньомісячного заробітку, отриманого за життя їх доньки [PERSON], що становить - 611.24 грн. та стягнути з [PERSON] на їх відповідно користь моральну шкоду в розмірі 150000 грн. кожному. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити; у наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні діючи в інтересах своєї довірительки, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представника відповідача [PERSON], за договором - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що його довірителька [PERSON] з [PERSON], за життя останньої перебували у дружніх стосунках, працювали разом лікарями в Сторожинецькій центральній районній лікарні Чернівецької області та під керуванням [PERSON] тривалий час їздили на роботу та повертались після роботи в м. Чернівці. ДТП трапилося 22.01.2014 року через незадовільний стан дороги, оскільки була ожеледиця, нерівність дороги і стало трагедією для відповідача, оскільки її подруга загинула, а вона отримала значні тілесні ушкодження, значний час знаходилась в стресовій ситуації та лікувалась від отриманих травм. Висновок автотехнічного дослідження не надав чіткої відповіді на питання чи перебували у причинному зв'язку із настанням ДТП невиконання водієм [PERSON] ПДР, оскільки вказано що виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи. Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05.2014 року обтяжуючих обставин вини [PERSON] не встановлено, а однією з пом'якшуючих обставин є добровільне відшкодування завданого збитку, що свідчить про неправдивість заявлених обставин в позовній заяві позивачами, оскільки під час досудового слідства відповідач добровільно згідно домовленостей із потерпілою стороною надала їм 126000,00 грн. що на той період згідно курсу валют становило 12000 доларів США. У зв'язку з добровільним відшкодуванням завданого збитку, потерпіла сторона, які на час розгляду кримінальної справи представляла позивач [PERSON] цивільний позов у кримінальному провадженню не був заявлений, що було підтверджено і в суді першої інстанції при розгляді кримінальної справи та розпискою про добровільне відшкодування завданого збитку. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивачам. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON] [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом належними доказами по справі встановлено, що на підставі вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05. 2014 року [PERSON] було визнано винною в скоєнні злочину, що передбачений ст.286 ч.2 КК України і призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Звільнено [PERSON] від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», що усуває відбування покарання за вчинене діяння. (а.с.15-17, 53 - 58). Як визначено у п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 20) свідчить про те, що актовим записом 173 засвідчено що [INFO] померла [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками записано: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.18) У відповідності до свідоцтва про одруження [NUMBER] [PERSON], [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та після заміжжя змінила прізвище - «[PERSON]» (а.с.19). З дослідженої судом довідки про доходи №154 від 17.04.2015 року вбачається, що за життя [PERSON] працювала лікарем в Сторожинецькій центральній районній лікарні, отримувала в місяць в середньому 1706 грн. (а.с.21, 106). Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] заробітної плати в місяць за життя його доньці з сім»єю не вистачало,він з жінкою допомагали доньці, так як в неї було двоє дітей, а після її смерті відповідно дітей забрали їх батьки і він не може бачитися з онуками,що також вважає моральним стражданням. Позивач [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи загального захворювання відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] (а.с.9), за висновком довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії йому протипоказана важка фізична праця (а.с.10), однак вказаними дослідженими доказами, наданими саме позивачами спростовуються доводи зокрема позивача [PERSON] в частині того, що за даними МСЕК йому є необхідним постійний сторонній догляд. Вказане також спростовується і випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та епікризом №1148 від 13.02.2014 року (а.с.11, 12, 13). Дослідженим спростовуються доводи позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] в тому, що їх донька за життя їм надавала матеріальну допомогу і фінансово забезпечувала. В цій частині доводи позивача також спростовуються і показаннями свідка [PERSON], яка під присягою в засіданні пояснила, що вона, разом з [PERSON] за життя працювала в Сторожинецькій лікарні, останню знала більше 5 років і була з нею у дружніх відносинах. Пояснила, що ні вона, ні [PERSON] за життя, ні [PERSON] не мали в лікарні великої зарплати, зі слів [PERSON], за життя остання їй розповідала, що її мати працює за кордоном в Греції і постійно їй матеріально з дітьми допомагала, жалілася їй, що батько з матір»ю розлучені, батько випиває і немає ніяких коштів їй для допомоги. Пояснила, що за життя [PERSON] навіть щоденно на роботу їздила разом з [PERSON], щоб не витрачати коштів на дорогу. Аналогічні показання в суді надав і чоловік [PERSON] - [PERSON], який під присягою в судовому засіданні пояснив, що дійсно його цивільна дружина [PERSON] за життя кожного дня їздила на роботу разом з своєю подругою - [PERSON], із якою разом працювали в Сторожинецькій лікарні. В показах зазначив, що оскільки він деякий час не працював, їм важко було матеріально прожити в місяць лише на зарплату дружини, так як в сім»ї було двоє дітей. Після трагічної загибелі його дружини, усі витрати по похованню взяла на себе [PERSON] з сім»єю і чоловік останньої надав йому і [PERSON] грошові кошти в розмірі 120.000 грн., і остання, як бабуся поділила вказану суму коштів на онуків, пояснивши, що їй нічого не потрібно. Батька дружини він на похоронах не бачив, [PERSON] з»явився значно пізніше. Пояснив, що за життя [PERSON] не часто їздила до батьків, інколи з дітьми, так як її батько перебував на той час в розводі з матір»ю та проживав окремо в іншій області, а [PERSON] виїхала за кордон в Грецію на постійне місце проживання і саме вона їм допомагала. Пояснив, що [PERSON] з чоловіком обіцяли після поховання дружини допомогти матеріально для встановлення [PERSON] пам»ячнику, однак, згодом від цього відмовилися . Крім наведеного, судом встановлено, що у відповідача [PERSON] є на утриманні перебуває двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.41-42). З довідки про доходи №319 від 01.07.2015 року вбачається, що [PERSON] працює лікарем акушером - гінеколом в Сторожинецькій центральній районній лікарні, отримує доходи (а.с.43). Відповідно до розписки від 05.03.2014 року, за підписом [PERSON], вона та [PERSON] розписалися в тому, що отримали від [PERSON] суму 120.000 (сто двадцять тисяч) грн. в рахунок матеріальної і моральної шкоди (а.с.69, 113). Дане в судовому засіданні було підтверджено і свідком [PERSON], який пояснив, що є чоловіком [PERSON] відповідача по справі, і саме він за дорученням дружини, яка на час ДТП перебувала в реанімаційному відділенні, взяв організацію на себе поховання [PERSON], та після похорон він особисто передав з рук в руки чоловікові [PERSON] і її матері [PERSON] 120.000 грн. і у його присутності, остання сказала, що їй ніяких грошових коштів не потрібно і поділила 120.000 грн. на дітей [PERSON] порівну. Крім наведеного, також зазначив в поясненнях, що за життя [PERSON] була подругою його дружини, вони разом працювали і щоденно їздили на роботу до м. Сторожинець машиною дружини. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже до зазначених вимог, досліджених в сукупності доказів по справі слід застосувати наступні правовідносини. Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди " від 27 березня 1992 p. № 6 (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11 та від 25 травня 1998 р. № 15; від 24 жовтня 2003 р. № 9), згідно останньої зміни, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. (абзац перший пункту 2 із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 9 від 24.10.2003). При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Отже, виходячи з наведеного, а також вимог статей 62, 202 ЦПК України суд вважає, що позивачами не зазначено доказів того, що вони, відповідно з урахуванням свого матеріального й сімейного становища потребували матеріальної допомоги і така допомога їм надавалася за життя донькою [PERSON] Крім того, згідно дослідженого в судовому засіданні вироку Сторожинецького райсуду Чернівецької області від 13.05. 2014 року (від 13.05. 2014 року) не було встановлено умислу [PERSON] на завдання [PERSON] смерті, не було встановлено і безпосереднього причинного зв'язку вину [PERSON] Таким чином, виходячи з сукупності досліджених доказів по справі, показів свідків, суд вважає, що позивачами не доведено належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на їх користь матеріальної шкоду в розмірі 1/3 частини середньомісячного заробітку (доход) померлої [PERSON], що становить 611, 24 грн., а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог позивачів про стягнення з відповідача [PERSON] компенсації за заподіяну моральну шкоду їм внаслідок злочину - ДТП, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ст.970 ЦК України, при визначенні розміру компенсації шкоди повинні враховуватися вимоги розумності і справедливості. Загальний зміст наведених вище норм ЦК вказує на те, що моральна шкода відшкодовується особі, законні інтереси якого були безпосередньо порушені, тобто право на стягнення має тільки потерпілий, це право не може переходити у порядку правонаступництва до третіх особам, оскільки носить суто особистий характер. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було встановлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 грн. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Так, виходячи з того, що в судовому засіданні чітко було установлено показами свідків, дослідженими доказами в частині того, що позивач [PERSON] отримала разом з [PERSON] від відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 120.000 грн. і фактично нею розпорядилася на користь своїх онуків, суд вважає, що доводи в цій частині представника позивача [PERSON] - [PERSON] є необгрунтваними і задоволенню не підлягають; останніми не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження моральної шкоди [PERSON], якої вона зазнала у зв'язку із смертю доньки [PERSON], а тому в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 150.000 грн. моральної шкоди слід відмовити. Що стосується в цій частині заявлених вимог позивачем [PERSON] суд з врахуванням усіх обставин справи, досліджених доказів в їх сукупності, показів свідків, враховуючи конкретні обставини справи, а саме, смерть [PERSON], батьком якої є [PERSON], у зв'язку з чим останній втратив нормальні життєві зв'язки і морально страждає, суд вважає розумним, виваженим та справедливим, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 20 000,00 грн. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи викладені обставини по справі, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності,

Outcome: partial