overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про змінення розміру стягненних аліментів на утримання спільного сина з відповідачем, на якого рішенням суду від 15.09.2008 року стягнуто аліменти в розмірі 1/ 4 частини. На цей час у позивача народився син [PERSON], 2011 року . Дитина хвороблива, потребує догляду, дружина позивача не працює, тому просить зменшити розмір аліментів до 1/ 6 частини Представник позивача позов підтримав та зазначив на те, що у позивача народився син, він хворобливий, потребує догляду, єдиним годувальником родини є позивач, тому є підстави для зменшення розміру аліментів до 1/ 6 частини. Відповідач з позовом не погодилась та вказала на те, має спільного сина з позивачем, дитина з народження дуже хвороблива, має хворобу серця, зору, астму. Лікування сина потребує значних коштів, ці витрати є постійними, також вона несе витрати на освіту дитини. Витрати які вказав позивач явно завищені, вона працює разом з ним та може оцінити вартість харчування. Заперечує проти зменшення розміру аліментів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне частково задовольнити предявлені позовні з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] . За рішенням суду від 15.09.2008 року позивач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/ 4 частини доходу., що підтверджується довідками з місця роботи позивача (а.с. 11-12.) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставин, що мають істотне значення. За ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось з них. Судом встановлено, що з часу винесення судом рішення, у відповідача народилась дитина у 2011 році, тому його матеріальне становище погіршилось, суд враховує, що обидві дитини позивача хворобливі, що несе за собою додаткові витрати, які мають обоє батьків. В зв»язку з наведеним суд вважає, що судом позов має бути задоволено частково, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача до 1/ 5 частини доходу щомісяця. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з листопада 2009 року не мешкає в квартирі, де продовжує бути зареєстрованою, за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка - колишня дружина позивача більше чотирьох років не проживає у спірному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує та залишається там зареєстрованою. Тому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Суд заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з довідкою КП "Сумижитло" СМР в цій квартирі зареєстровані колишня дружина відповідача [PERSON], їхня донька, а також мати позивача (а.с.8). Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний, що підтверджується рішенням Зарічного районного суду м. Суми (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка з листопада 2009 року і до теперішнього часу не проживає у спірному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує, але не знімається з реєстрації за місцем проживання, відповідачка добровільно залишила дане житлове приміщення у звязку із припиненням шлюбних стосунків з позивачем. Вказані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні, згідно з поясненнями сторін. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідачки в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідачки в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 167 ЖК УРСР у разі вибуття членів сім'ї наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачку необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Зі змісту позову вбачається, що позивач висуває вимоги до Зарічного районного відділу ДМС України в Сумській області, який є третьою особою у справі та не є відповідачем, оскільки спір з ним відсутній. Тому в цій частині позивачу необхідно відмовити в задоволенні вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право кристування квартирою №6 в будинку №40 по Кіндійському шосе в м. Херсоні , мотивуючи тим, що йому належить спірна квартира, у якій зареєстрований відповідач, який є колишнім власником спірного житлового приміщення та відповідно до п. 10 договору купівлі-продажу від 12.12.2011 року зобов'язаний був знятись з реєстраційного обліку та зняти з обліку всіх зареєстрованих осіб до 22.12.2011 року, однак дотепер зазначені умови договору не виконав, внаслідок чого позивач немає змоги повноцінно користуватись спірною квартирою. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась - про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомила. Представники третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В звязку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Квартира 6, що розташована за адресою: м.Херсон, Кіндійське шосе, 40, належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 12.02.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №170 12.02.2016 року ( арк. справи 8). З акту від 17.10.2016 року складеного в складі головного інженера [PERSON], нач. відділу РЕЖФ [PERSON], майстра дільниці [PERSON] встановлено, що за адресою: м. Херсон, Кіндійське шосе, 40, кв. 6 зареєстрований, однак не проживає з 2011 року [PERSON] Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою достовірно не менш ніж 3 роки підтверджено актом від 17.10.2016 року, довідкою КП "Дніпровський" від 29.02.2016 року. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з 2011 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним позовом, у якому просив розірвати договір-доручення № 699 від 21 травня 2013 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія «Жаріков Компані», стягнути з відповідача на користь позивача суму авансового платежу в розмірі 4 500 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська компанія «Жаріков Компані» укладено Договір доручення № 699 про надання комплексу юридичних дій, пов'язаних з процедурою юридичного оформлення введення в експлуатацію об'єкта нерухомості. Позивач відповідно до розділу 2 Договору вніс авансовий платіж у сумі 4 500 грн., проте відповідач прийняті на себе зобов'язання за Договором не виконав. На підставі викладеного позивач звернувся з позовною вимогою щодо розірвання договору та повернення авансового платежу. [PERSON] зазначає, що внаслідок дій відповідача зазнав незручностей, змушений був звертатись за допомогою до юристів, порушити свій звичний ритм життя, у зв'язку з чим вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 000 грн. моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 42, 47, 49), проте свого представника у судове засідання не направив. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в котрій зазначено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], право власності на яку йому належало на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2005 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є його син [PERSON], інших спадкоємців першої черги немає. В шестимісячний термін після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Але в зв'язку з тим, що оригінали договору купівлі-продажу квартири від 26.12.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.01.2006 року знаходяться у відповідачки [PERSON], яка претендує на спадщину не маючи на це жодних підстав. На неодноразові усні звернення щодо повернення зазначених оригіналів документів відповідачка не реагує. Таким чином, позивач не може в установленому законом порядку прийняти спадщину. Враховуючи викладене, позивач визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, зазначивши, що [PERSON] за час свого життя здійснив перебудову квартири [ADDRESS] та не встиг в установленому законом порядку здійснити державну реєстрацію проведених змін. Таким чином, позивач не може в установленому законом порядку прийняти спадщину. [PERSON] фактично прийняв спадщину вступивши у володіння спадковим майном, так як в установлений законом термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Враховуючи викладене, позивач встановити факт володіння [PERSON] на праві власності квартирою [ADDRESS] та визнати за ним право власності на спадкове майно. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, враховуючи, відповідачка позов визнала, а також те, що [PERSON] за час свого життя, відповідно до договору купівлі - продажу від 26 грудня 2005 року, мав право власності на квартиру [ADDRESS], а також те, що у 2009 році [PERSON] було здійснено прибудову "а", і оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на вказану прибудову, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, враховуючи, що до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, а для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить зобов'язати ПАТ «Трест Київміськбуд-6» зробити перерахунок стягнутих 13.05.2003 року Дніпровським районним судом м. Києва щомісячних виплат та стягнути з ПАТ «Трест Київміськбуд-6» на його користь щомісячно виплати по компенсації за постільну білизну в сумі 381,43 грн. та доповнення до додаткового харчування - 99,06 грн. на місяць. Крім того, зобов»язати виконавчу службу перерахувати та індексувати, визначені судом, щомісячні виплати відповідно до змін у торгівельній мережі. Під час судового розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, із урахуванням останніх змін просить зобов»язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві здійснити перерахунок стягнутих 13.05.2003 року Дніпровським районним судом м. Києва з ПАТ «Трест Київміськбуд-6» на його користь щомісячних виплат на постільну білизну та доповнення до додаткового харчування та стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві на його користь щомісячних виплат по компенсації за постільну білизну в сумі 381,43 грн. та доповнення до додаткового харчування в сумі 99,06 грн., а всього разом 480,49 грн. на місяць, починаючи з 30 квітня 2015 року. Крім того, просить проводити перерахунки щомісячних виплат на постільну білизну та доповнення до додаткового харчування у випадку зростання цін у торгівельній мережі на майбутнє. Свої вимоги мотивує тим, що 01 березня 1984 року він отримав трудове каліцтво на виробництві, внаслідок якого став інвалідом 1-ї групи. 13 травня 2003 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким стягнуто з ПАТ "Трест Київміськбуд-6" щомісячні виплати на постільну та натільну білизну, а також на доповнення до додаткового харчування. Відповідно до розрахунку вартості на 1 місяць на натільну та постільну білизну згідно із медичним висновком ЛКК від 31.07.2001 року № 257 станом на 29.04.2015 року складає 381,43 грн., а на доповнення до додаткового харчування згідно з медичним висновком ЛКК від 21.06.2005 року № 1878 станом на 30.04.2015 року - 99,00 грн. З огляду на означене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, яким просив суд визначити йому додатковий строк, терміном в шість місяців, для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої матері, оскільки вважає, що строк встановлений законом був пропущений ним з поважної причини. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Позивач направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов підтримує. Відповідачі також спрямували до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Позов визнали. Відтак, судом вирішено проводити судове засідання у відсутність сторін. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідно ним правовідносини. 13 травня 2014 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки площею 1,9216 га, яка розташована на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.7), спадкоємцем якої за заповітом є позивач (а.с.5). Заявник пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.12), в зв'язку з чим позивач звернувся до суду для визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України задекларовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, що перешкоджає йому прийняти у спадщину спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Частковість задоволення позову аргументується наступним. Згідно речення другого п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справах даної категорії є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи назване та той факт, що з боку [PERSON] права позивача порушені, оспорювані або не визнані не були, суд дійшов до переконання про відмову в позові в частині його заявлення до даного відповідача. Окрім цього, так як заява підлягає до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі приписів ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору за розгляд справи в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття [PERSON] - 16.02.2024 року. Стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2024 року і до її повноліття - 12.06.2025 року. В своїй позовній заяві посилається на те, що з 15.05.2015 року діти проживають з ним. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання сторони не з"явилися, подали до суду заяви, якими позивач свою позовну заяву підтримав повністю, відповідач визнала та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є матір"ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Рокитнянського районного суду від 15.05.2015 року визначено місце проживання дітей з позивачем. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, суд вважає за необхідно відмовити в задоволення п. 2 резолютивної частини позову, оскільки суд не може двічі стягнути аліменти на одну і ту ж дитину. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач зверну до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на свою користь заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 4770 грн. 00 коп. та компенсацію моральної шкоди - 5000 грн. 00 коп.. В обґрунтування позову позивач послалась на ті обставини, що 26 липня 2014 року з вини відповідача та внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки їй заподіяні тілесні ушкодження. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. позовні вимоги підтримує. Відомостей про поважність причин неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 липня 2014 року близько 22 години 20 хвилин [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «Опель Омега», реєстраційний номер [NUMBER], та рухався по вул. Веселинівській в м. Миколаєві з боку вул. Мічуріна у бік вул. Щорса. В цей же час, пішоходи [PERSON] та [PERSON] рухались по вул. Веселинівській вздовж лівого краю проїзної частини дороги у попутному напрямку. Під час наближення до пішоходів [PERSON] не виконав вимог п/п. "б" п. 2.3, п. 12.3 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вжив заходів до зниження швидкості руху автомобіля до повної його зупинки, хоча об'єктивно міг та зобов'язаний був це зробити, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя. Вказані обставини ДТП та вина в її вчиненні водія [PERSON] підтверджуються вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2014 року. Згідно представлених позивачем платіжних документів (а.с. 6, 7) на лікування нею було витрачено 2611 грн. 05 коп., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ч. 2 ст. 1187 ЦК України. В той же час, у встановленому цивільним процесуальним законом порядку належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння шкоди на суму 4770 грн. 00 коп. позивачем суду не представлено, а тому позов в даній частині підлягає частковому задоволенню. Обставини дорожньо-транспортної пригоди свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди, що підлягає відшкодування особою, яка її заподіяла, в даному випадку - [PERSON] При визначенні розміру компенсації за моральну (немайнову) шкоду, що підлягає стягненню на користь [PERSON] суд враховує: характер дій особи, яка заподіяла шкоду; ступінь та характер порушення способу життя позивача. З урахуванням цього суд вважає, що для відшкодування заподіяної моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію в розмірі 3000 грн. 00 коп., задовольнивши тим самим, в даній частині позовні вимоги частково. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України на з відповідача на користь держави слід стягнути 1102 грн. 40 коп. судового збору

Outcome: partial