Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

сторони в шлюбі з 15.02.1997р., мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] [PERSON] 18.07.2016р. звернулась в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони часто сварились та конфліктували, він не поважав її як дружину, що на даний час відповідач має іншу жінку, з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, вона переконана в недоцільності перебування у шлюбі, просила розірвати шлюб. В суді позивачка позов підтримала, також пояснила, що розлад в сім'ї стався з вини відповідача, який провокував з нею сварки та конфлікти, а в березні 2015р. побив старшу доньку, яка заступалась за неї, що з цього часу вони повністю припинили подружні стосунки, що зараз відповідач має іншу жінку, з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, тому вона настоює на розірванні шлюбу. На підтвердження покликань про створення відповідачем нової сім'ї подала фотографію із зображенням відповідача з іншою жінкою та дитиною. На підтримання позиції позивачки висловилась адвокат. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 11, 23-24). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Як убачається із змісту позову, долучених до справи свідоцтва про шлюб і копій свідоцтва про народження (а.с. 4-6), сторони в шлюбі з 15.02.1997р., мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] З пояснень позивачки, а не вірити таким, суд немає підстав, видно, що сторони у березні 2015р. припинили подружні стосунки, сім'єю не проживають, відповідач у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, позивачка настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивачка переконана в недоцільності перебування у шлюбі з відповідачем та настоює на розірванні шлюбу. Про байдужість відповідача до перебування в шлюбі з позивачкою, свідчить його ставлення до розгляду справи в суді, і зокрема - повторна неявка в судове засідання по справі. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов. Суд відмовляє [PERSON] у відновленні дошлюбного прізвища - Луник, з огляду на наступне. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану " державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя , який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 8 ст. 235 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу, що передбачено ч. 3 ст. 234 ЦПК України. Позивачкою заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірванні шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, при розгляді справи позивачкою не доведено факт порушення її прав у зв'язку з необхідністю зміни її дошлюбного прізвища - Луник, суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, та тому в їх задоволенні відмовляє.

Outcome: partial