Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON] Посилаються на те, що згідно укладеного договору №б/н від 29.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Зазначили, що [PERSON] порушив умови надання кредиту, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Однак у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, в звязку з чим станом на 31.12.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 31613,80 грн., яка складається із наступного: 1194,95 грн. заборгованість за кредитом; 24437,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1481,61 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №б\\н від 29.03.2013 року в розмірі 31613,80 грн., та судові витрати. В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному обємі, просять їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, підтримав подане письмове заперечення, де зазначив, що позивачем не надано будь-якої інформації щодо строку дії платіжної картки, тому перебіг позовної давності необхідно обчислювати по кожному простроченому платежу, оскільки саме після несплати чергового щомісячного платежу Банк повинен був довідатись про порушення своїх прав, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові ВСУ від 06.11.2013 року №6-116цс13. Із розрахунку банку про заборгованість по кредитному договору вбачається, що кошти були зняті з картки 01.04.2013 року в сумі 20,00 грн. та 09.04.2013 року в сумі 1164,95 грн. З 01.04.2013 року по 01.05.2013 року тривав пільговий період, тобто період протягом якого не нараховуються відсотки. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» наявність пільгового періоду не надавала позичальнику права несплати щомісячних обов'язкових платежів до 25 числа місяця. Таким чином перший обов'язковий платіж позичальник зобов'язаний був здійснити 25 квітня 2013 р. Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, інших коштів, аніж 1194,95 грн. він не знімав з картки, і не погашав жодного разу заборгованість. В такому випадку 100% тіла кредиту повинно було б бути погашено ним за 15 платежів (100% : 7% = 14,3 щомісячних платежів). Останній платіж повинен був би бути 25 червня 2014 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 01.02.2017 року, вважає, що нарахування відсотків, пені на тіло кредиту є за межами позовної давності. До суду з позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся тільки 01 лютого 2017 року. Отже, всі щомісячні платежі по тілу кредиту, що повинен був би він сплатити до 01.02.2014 р„ та нарахування відсотків, пені і т.п. на це тіло кредиту є за межами позовної давності. Вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по тілу кредиту, що повинно було бути сплачено до 01.02.2014 р., за процентами за користуванням кредитом та пенею, що нараховані за період з 01.05.2013 р. до 31 грудня 2016 р. на тіло кредиту, що повинно було бути сплачено до 01.02.2014 р., необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Зазначив, що розрахунок доданий банком до позову є необгрунтованим, оскільки: починаючи з 30.04.2014 року та по 31.12.2016 року сальдо поточної та простроченої заборгованості (630,32 грн. та 564,63 грн. відповідно) є незмінні, що суперечать довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що є складовою частиною кредитного договору, згідно якої вбачається, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Вважає, що банк нараховував два види відсотків, а саме нараховані на поточну та на прострочену заборгованість. Ставки відсотків однакові, кількість днів нарахуванні однакові, але нараховані суми дуже сильно відрізняються. Наприклад нарахування відсотків на дату 30.11.2016 року, сума відсотків нарахованих за 30 днів по ставці 43,2% річних на поточну заборгованість (630,32 грн.) становить 41,00 грн., а на прострочену заборгованість (564,63грн.) становить 1890,65 грн. Тобто, за один день на поточну заборгованість нараховано 1,37 грн. (41,00грн. : 30дн. = 1,37 грн.), а ось на прострочену заборгованість нараховано 63,02 грн. (1890,65 грн. : 30 дн. = 63,02 грн.). І це при одній і тій же відсотковій ставці і однаковому періоду нарахування. Сума відсотків нарахованих на дату 30.11.2016 р. за 30 днів по ставці 43,2% річних на поточну заборгованість (630,32грн.) повинна становити 2232 грн. (43,2% : 360 дн. * 30 дн. * 630,32грн.: 100 = 22,32 грн.), а не 41,00 грн. Сума відсотків нарахованих на дату 30.11.2016 року за 30 днів по ставці 43,2% річних на прострочену заборгованість (564,63грн.) повинна становити 2032 грн. (43,2% : 360 дн. * 30 дн. * 564, 63 грн.: 100 = 20,32 грн.), а не 1890.65 грн. Крім того відсотки нараховані на одні й ті ж суми за однакову кількість днів є різними згідно розрахунку, наприклад: відсотки нараховані на поточну заборгованість в розмірі 630,32 грн. за ставкою 43,20% за 30 днів станом на 30.06.2015р. - 41,12 грн., 31.08.2015р. - 41,21 грн., 30.09.2015р. - 41,11 грн., 31.10.2015р. - 40,95 грн., 30.11.2015р. - 41,11 грн. і т.д. Відсотки нараховані на прострочену заборгованість в розмірі 564,63грн. за ставкою 43,20% за 30 днів станом на 30.06.2015р. - 483,38 грн., 31.08.2015р. - 577,76 грн., 30.09.2015р. - 628,96 грн., 31.10.2015р. - 685,35 грн., 30.11.2015р. - 743,91 грн. і т.д. Нарахування відсотків є невірними. Що стосується штрафу, на його думку у випадку задоволення позовних вимог, до нього буде застосовано два види відповідальності, що суперечить закону та висновку ВСУ, викладеного у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 29.03.2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №б/н від 29.03.2013 року, останньому надано кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією договору та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду. З копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.03.2013 року вбачається, що останній своїм підписом надав свою згоду, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач [PERSON] при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п. 2.1.5.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобовязань за даним Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору свої зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим за ним склалась заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 29632,19 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1194,95 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 24437,24 грн.; заборгованості за пенею за прострочене зобовязання 4000,00 грн., що підтверджується копією розрахунку. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Наказом Приватбанку від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення Договору» встановлено, що спрощена форма укладення Договору про надання банківських послуг - кредитної картки, зумовлюється підписом клієнта Заяви про надання послуг. В заяві клієнт зазначає, що ознайомлений і згідний з Умовами і Правилами надання послуг. Дана заява відповідає правилам встановленим ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком, Положенню про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 року №137, наказу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення договору». Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення в сумі 29632,19 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1194,95 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 24437,24 грн.; заборгованості за пенею за прострочене зобовязання 4000,00 грн. Що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] нарахованого штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1481,61 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору, а тому вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] в розмірі штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1481,61 грн. задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1499,70 грн. Що стосується заявленого позивачем [PERSON] клопотання про застосування строків давності, судом встановлено. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.1.1.7.31. Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафі до позичальника становить 50 років. Суд вважає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк звернення до суду, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 01.02.2017 року із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н року 29.03.2013 року. Виходячи з вищевикладеного заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотками та пені - задоволенню не підлягає.

Outcome: partial