Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про поділ майна, набутого за період перебування у шлюбі з [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що з 22.09.2009 року до 24.07.2014 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 24.07.2014 року розірвано. За час перебування у шлюбі спільно з відповідачем придбано наступне майно: пічка газова вартістю 3 150 гривень, водонагрівач об'ємом 100 літрів вартістю 1 000 гривень, пральна машина «Indesit» вартістю 2 200 гривень, дриль акумуляторна вартістю 500 гривень, зварювальний апарат вартістю 800 гривень, газоопалювальний прилад вартістю 3 800 гривень, газоопалювальний прилад вартістю 3 500 гривень, кондиціонер вартістю 2 800 гривень, пінопласт в кількості 25 листів вартістю 2 700 гривень, засоби для монтажу пінопласту вартістю 266 гривень, двері міжкімнатні «Камея» вартістю 2 840 гривень, двері міжкімнатні «Рондо» вартістю 2 640 гривень, двоє дверей вхідних вартістю 950 гривень кожні на суму 1 900 гривень, двері металеві зі склом вартістю 2 850 гривень, комплект для освітлення (люстра, 2 бра) вартістю 700 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 680 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 790 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 940 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 1 100 гривень, вікно металопластмасове вартістю 1 000 гривень, вікно металопластмасове вартістю 1 000 гривень, вікно металопластмасове вартістю 1 600 гривень, листи гіпсокартону в кількості 57 штук вартістю 45 гривень за один лист на суму 2 565 гривень, лобзик електричний БЛЕ-1350 вартістю 650 гривень, тумба з мийкою вартістю 490 гривень, змішувач води вартістю 180 гривень, два змішувача води вартістю 140 гривень кожен на суму 280 гривень, ванна вартістю 1 700 гривень, унітаз (комплект) вартістю 650 гривень, бензопила вартістю 1 400 гривень, водяний електричний насос вартістю 800 гривень, керамічна плитка на суму 1 050 гривень, керамічна плитка на суму 270 гривень, керамічна плитка на суму 212 гривень, керамічна плитка на суму 990 гривень, матеріали для обрамлення (обрамлення, фриз, декор) на суму 8 435 гривень, листи «OSB» на загальну суму 808 гривень, всього на загальну суму 59 236 гривень. Всі придбані матеріали та вироби були використані за їх цільовим призначенням і після розірвання шлюбу залишилися у користуванні відповідача. Просить поділити майно, що є спільною власністю подружжя, виділивши відповідачу вище перелічене, придбане за час шлюбу майно; на її користь стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 50 % від вартості майна на суму 29 618 гривень, а також стягнути з відповідача на її користь 50 % судових витрат. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач та його представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення, посилаючись на його безпідставність зазначив, що дійсно, перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2009 року до 24.07.2014 року. Під час сумісного проживання дійсно спільно було придбано майно. Проте, частина цього майна була вивезена позивачем, а частина пошкоджена нею. Так, проникнувши до приміщення, де вони мешкали разом шляхом зламу замків, нею демонтовано та вивезено пічку газову, водонагрівач, пральну машину, кондиціонер, ванну, унітаз та інші речі, необхідні для нормального проживання. Крім того, позивач забрала зазначені у позові дриль, зварювальний апарат, електричний лобзик, бензопилу та інші речі. У приміщенні позивачем пошкоджено міжкімнатні двері, облицювальну плитку та зовнішнє оздоблення внутрішніх кімнат. Крім того, позивачем не вказано частину майна, яке було вивезено за місцем її постійного проживання, а саме квадро цикл вартістю 10 050 гривень, бойлер вартістю 1 200 гривень, 3 дверей вартістю 5 200 гривень, кухонний куточок вартістю 3 010 гривень. Позивач фактично привласнила собі все, що можна було вивезти з будинку, а те, що не змогла забрати, пошкодила та привела у непридатний для використання стан. Внаслідок дій позивача будинок став фактично непридатний для проживання та потребує ремонту. З огляду на викладені обставини, просить відмовити у задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 22.09.2009 року по 24.07.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5, 6) та проживали в окремій будівлі на території домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належить батькові відповідача, [PERSON]. За час перебування у шлюбі сторони придбали майно: пічка газова вартістю 3 150 гривень, водонагрівач об'ємом 100 літрів вартістю 1 000 гривень, дриль акумуляторна вартістю 500 гривень, зварювальний апарат вартістю 800 гривень, газоопалювальний прилад вартістю 3 500 гривень, кондиціонер вартістю 2 800 гривень, пінопласт в кількості 25 листів вартістю 2 700 гривень, засоби для монтажу пінопласту вартістю 266 гривень, двері міжкімнатні «Камея» вартістю 2 по 840 гривень, двері міжкімнатні «Рондо» вартістю 2 по 640 гривень, двоє дверей вхідних вартістю 950 гривень кожні на суму 1 900 гривень, двері металеві зі склом вартістю 2 850 гривень, комплект для освітлення (люстра, 2 бра) вартістю 700 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 680 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 790 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 940 гривень, радіатор водяного опалення вартістю 1 100 гривень, вікно металопластмасове вартістю 1 000 гривень, вікно металопластмасове вартістю 1 000 гривень, вікно металопластмасове вартістю 1 600 гривень, листи гіпсокартону в кількості 57 штук вартістю 45 гривень за один лист на суму 2 565 гривень, лобзик електричний БЛЕ-1350 вартістю 650 гривень, тумба з мийкою вартістю 490 гривень, змішувач води вартістю 180 гривень, два змішувача води вартістю 140 гривень кожен на суму 280 гривень, ванна вартістю 1 700 гривень, унітаз (комплект) вартістю 650 гривень, водяний електричний насос вартістю 800 гривень, керамічна плитка на суму 1 050 гривень, керамічна плитка на суму 270 гривень, керамічна плитка на суму 212 гривень, керамічна плитка на суму 990 гривень, матеріали для обрамлення (обрамлення, фриз, декор) на суму 8 435 гривень, листи «OSB» на загальну суму 808 гривень, всього на загальну суму 49316 гривень, що підтверджується відповідними доказами. Майно набуте сторонами за час спільного проживання, тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, позивач не зобов"язаний доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, бо законодавець встановив презумпцію виникнення такого права на майно, набуте за час шлюбу. Та обставина, що шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 24.07.2014 року, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не можу грунтуватися на припущеннях. Придбання пральної машини «Indesit» вартістю 2 200 гривень, газоопалювального приладу вартістю 3 800 гривень, бензопили вартістю 1400 гривень не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Посилання відповідача на фактичне привласнення окремого майна позивачем, придбаного спільно, пошкодження його та знищення деякого, суд не приймає до уваги, оскільки ніяких доказів на його спростування не надано. Не спростовані пояснення відповідача і допитаними в суді свідками. Задовольняючи позов частково, суд виходить з положень ст. 70 СК України, щодо поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, рівними частками дружини та чоловіка. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Положеннями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial