Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKXRF511500268 від 25.10.2008р. в сумі 12814,13грн., вказуючи, що 25.10.2008 року відповідач надала ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, анкету позичальника , яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви відповідачу банком надано кредит в сумі 3464,48грн. строком 18 місяців з 24.10.2008р. по 24.04.2010р. на придбання товару, а також 528,48грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості та з щомісячною сплатою у період з 20 по 25 число кожного місяця коштів в сумі 293,89грн. в рахунок заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат згідно Умовами. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, а відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 15.07.2016р. сума заборгованості за кредитом складає 12814,13грн., до якої входять заборгованість за пенею та штрафи. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив ухвалити рішення про задоволення позову, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, вислухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2008р. відповідач звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, із заявою про надання кредиту та погодилася, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Згідно заяви відповідач отримала кредит в сумі 3464,48грн. строком 18 місяців з 24.10.2008р. по 24.04.2010р. на придбання товару, а також 528,48грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості та з щомісячною сплатою у період з 20 по 25 число кожного місяця коштів в сумі 293,89грн. в рахунок заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат згідно Умовами. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 15.07.2016р. відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 12814,13грн., до якої входять пеня в сумі 11727,74грн. та штрафи 500 грн. (фіксована частина)+ 586,39грн. (процентна складова). Відповідно до ст. ст.\~1049, 1050 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. Згідно із ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Нарахована позивачем пеня у розмірі 11727,74 грн., значно перевищує розмір боргового зобов'язання. Крім того, банк своїми діями сприяв збільшенню розміру пені, оскільки з 29 січня 2010 року (з дати, з якої згідно розрахунку заборгованість за тілом кредиту відсутня) не вживав жодних заходів щодо зменшення розміру збитків. За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором до 3 000 грн. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі\~№ 6-100цс14. Крім того, відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам на позивальника також покладена відповідальність за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30днвів, у вигляді штрафів у розмірі 500грн. +5% від суми позову. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання\~(ч.\~3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ст.. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.. 549 ЦК України\~штраф і пеня\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст.. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення пені у зменшеному розмірі в сумі 3000грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial