Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили витребувати з володіння відповідачів\~на їх користь належне їм майно, а саме: диван бордового кольору з квітами, розміром приблизно 3мх2мх1м, вартістю 2700 грн., шафа коричневого кольору, розміром 1мх3мх1м, вартістю 2000 грн., кухонний комбайн Zelmer, білого кольору, вартістю 2700 грн., велосипед Starter, сіро-синього кольору, вартістю 2500 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] з народження проживала разом з батьками [PERSON] та [PERSON] у належній їм квартирі №138 у м. Херсоні по вул. І.Вазова, 5. 16.09.2011 року [PERSON] також вселився до вказаної квартири. За період шлюбу позивачами було придбано вказане майно. 01.07.2016 року відповідачі вигнали позивачів з квартири та не дали їм забрати свої речі, що змусило їх звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали частково та наполягали на задоволенні позову в частині витребування з незаконного володіння відповідачів дивану. Відповідачі проти задоволення позову заперечували, з тих підстав, що позивачі сильно побили [PERSON], в результаті чого нанесли їй тілесні ушкодження та спричинили матеріальні збитки. На підтвердження чого [PERSON] написала боргову розписку. Крім того, відповідачі наполягали на тому, що диван належить їм. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в пункті 23 постанови від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до ст. 387 ЦК та ч.3 ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції про оплату від 05.04.2016 року позивачі придбали диван вартістю 2700 грн. Оскільки відповідачі створюють перешкоди позивачам у володінні та розпорядженні належним їй на праві власності майном, суд вважає, що позовні вимоги в частині витребування дивана є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.387 ЦК та ч. 3\~ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про витребування у відповідачів шафи, кухонного комбайна Zelmer та велосипеда Starter, оскільки позивачами не доведено їх право власності на вказане майно та не підтримано позовні вимоги в цій частині. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів відносно того, що позивачі мають перед ними боргові зобовязання. Оскільки за змістом наданої відповідачем [PERSON] копії розписки вбачається, що [PERSON] визнала факт спричинення тілесних ушкоджень і зобовязалась відшкодувати всі повязані з цим матеріальні витрати в наступному. Суд вважає, що ця розписка є по суті заявою про наміри відшкодувати шкоду і не свідчить про наявність боргових зобовязань між сторонами. Не є також обґрунтованими доводи відповідачів щодо належності їх на праві власності спірного дивану. На підтвердження цих доводів відвідачами не надано жодних належних та допустимих доказів. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 551,2, по 275,6 грн. з кожного.

Outcome: partial