Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив суд зобов'язати Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» по кредитному договору перевести 1/2 частину боргу з [PERSON] на колишню дружину [PERSON] шляхом внесення змін до укладеного кредитного договору від 04 червня 2008 року та стягнути моральну шкоду з [PERSON] у розмірі 20 000 грн. В подальшому позовні вимоги були уточнені і остаточною позовною заявою просив розподілити у рівних частинах між ним та [PERSON] кредитні зобов'язання, які виникли за договором №11353963000 від 04 червня 2008 року про надання споживчого кредиту та зобов'язати Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» по кредитному договору від 04 червня 2008 року, який укладено із [PERSON], перевести 1/2 частину боргу з [PERSON] на колишню дружину [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб між ним та [PERSON] розірвано 22 липня 2013 року. Однак, між сторонами не було досягнуто згоди по кредитному договору, який був укладений у період шлюбу. Сплата кредитних зобов'язань здійснювалася спільно з колишньою дружиною, одноосібно сплачувати кредит після розірвання шлюбу не в змозі. У в зв'язку з цим змушений був звернутися до суду. Вважає, що має право на розподілення у рівних частинах кредитні зобов'язання між ним та [PERSON], які виникли за договором № 11353963000 від 04 червня 2008 року про надання споживчого кредиту на суму 59000 доларів зі щомісячною оплатою у сумі 730 доларів США для придбання нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Представник АКІБ «УкрСиббанк», позовні вимоги [PERSON] не визнав, в судовому засіданні посилаючись на той факт, що вимоги [PERSON] суперечать положенням діючого законодавства, є необґрунтованими та безпідставними, просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на свої письмові заперечення, згоди на переведення частини боргу за кредитним договором не надала. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, ознайомившись із письмовими запереченнями проти позову, дослідивши та вивчивши докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 лютого 2008 року. 22 липня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова даний шлюб розірвано. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Відповідач 1) та [PERSON] (Позивачем), укладено договір № 11353963000 про надання споживчого кредиту на суму 59000 доларів США, на строк до 04 червня 2029 року, для придбання нерухомого майна - квартири. На виконання забезпечення зобов'язань за договором Позивача з Банком, останнім прийнята порука [PERSON] (Відповідач 2). Відповідно 04 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язана перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] (Позивачем) усіх його зобов'язань перед Банком, що виникли з договору №11353963000 про надання споживчого кредиту на суму 59000 доларів США. Кредитний договір забезпечено договором іпотеки від 04 червня 2008 року, укладеним Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS]. З цих підстав суд дістається висновку, що отриманий кредит був використаний виключно в інтересах сім'ї подружжя та квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] на даний момент є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як передбачено ч. 4 ст. 65 Сімейного Кодексу України та як роз'яснено пунктами 23-24 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11 при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, на даний час сторонам по справі належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], яка оформлена на Позивача. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як передбачено ч. 2 ст. 510 ЦК України, у зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Статтею 520 Цивільного Кодексу України дозволено заміну боржника у зобов'язанні, виходячи з того, що виконання зобов'язань за кредитним договором здійснюватися одноосібно неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; нормою ч. 6 цієї статті встановлено, що у разі недодержання особою, при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. 2 цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зміна правовідношення, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що між Позивачем і Відповідачем 1 було укладено кредитний договір зі згоди Відповідача 2, згідно з яким [PERSON] наданий кредит для придбання квартири. У той же день із ним та за нотаріальної згоди укладено договір іпотеки цієї квартири для забезпечення виконання кредитних зобов'язань. Таким чином, після переведення ? частини боргу на [PERSON], право у спільній сумісній власності [PERSON] на кв. [ADDRESS] не припиняється. Умовами договору іпотеки не передбачено припинення його дії після переведення частини боргу на іншого боржника у забезпеченому ним зобов'язанні, і тому право банку на забезпечення кредитного договору 04 червня 2008 року за рахунок заставного майна - кв. [ADDRESS], при переведенні ? частини боргу на іншого боржника по кредитному договору, не порушується. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Зазначений кредитний договір створив обов'язки щодо повернення кредиту і для [PERSON] Виходячи з викладеного, аналізуючи наведені докази Сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розподілення кредитних зобов'язань, які виникли за договором про надання споживчого кредиту є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити в повному обсязі та розподілити у рівних частинах між [PERSON] та [PERSON] кредитні зобов'язання, які виникли за кредитним договором з 4 червня 2008 року шляхом зобов'язання Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» по кредитному договору від 04 червня 2008 року, який укладено із [PERSON], перевести 1/2 частину боргу з [PERSON] на колишню дружину [PERSON]. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до постанови від 31.03.1995 року № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки Позивачем не надано доказів спричинення йому [PERSON] моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial