Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON][PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та з подальшим зняттям з реєстрації. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що вони є власниками житлового будинку № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області. У вказаному будинку з квітня 2015 року значиться зареєстрованим [PERSON] [PERSON] [PERSON][PERSON], який з січня 2016 року в ньому не проживає, оскільки забрав свої речі та виїхав на постійне місце проживання в [INFO]. В добровільному порядку знятися з реєстрації в житловому будинку № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області не бажає, в зв"язку з чим позивачі вимушені звернутися за захистом свого права власності шляхом усунення перешкод в користуванні житлом. Позивачі письмово повідомили про розгляд справи за їх відсутності, в наданій суду заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують і просять задовольнити. [PERSON][PERSON] [PERSON][PERSON] в судове засідання не з"явився. Виклик відповідача здійснювався за місцем реєстрації та місцем проживання, відповідно до ст.74 ЦПК України. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. За змістом ст. ст.391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. [PERSON] до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 18.05.1995 (а.с.3,4). Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] [PERSON] [PERSON][PERSON] значиться зареєстрованим з 01.08.2014 в житловому будинку № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області (а.с.41). Актом від 30.01.2017 підтверджується факт непроживання [PERSON] [PERSON] [PERSON][PERSON] в житловому будинку № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області з січня 2016 року (а.с.15). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно доЗакону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першогопротоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначеніст. 383 ЦК Українитаст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. [PERSON] до ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] [PERSON] [PERSON][PERSON] в житловому будинку № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області з січня 2016 року без поважних причин не мешкає, особисті речі якого у вказаному будинку відсутні. [PERSON] до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині позбавлення права користування [PERSON] [PERSON] [PERSON][PERSON] житловим будинком № 39 по вулиці Прорізній в м. Коростені Житомирської області підлягає задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі ЖК України, ЦК України, Конституції України та

Outcome: partial