Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, з уточненими позовними вимогами від 21.05.2014 року, до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія Країна» про стягнення суми пені в розмірі 262, 5 гривень, індексу інфляції в сумі 95 гривень, трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 61, 64 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 500 гривень та сплаченого судового збору. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на ту обставину, що відповідачем, як страховиком, несвоєчасно виплачено позивачу суму страхового відшкодування, а тому страховик повинен нести фінансову відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача та позивач уточнені позовні вимоги, від 21.05.2014 року підтримали, та просять суд задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія Країна» на адресу суду направив заперечення проти задоволення позову, згідно змісту яких просить у вимозі [PERSON] відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення та оцінивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини: 29 травня 2013 року близько 12 години гр.. [PERSON]. перебуваючи за кремом автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER], порушуючи правила дорожнього руху , скоїв дорожньо транспортну пригоду на вул.. Об'їзна в м. Тернополі, внаслідок чого було ушкоджено автомобіль позивача марки ВАЗ д.н.з. [NUMBER]. Вина [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль позивача отримав ушкодження, доводиться Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2013 року у справі №6071001313-п. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовуються Законом України №1961-IV від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із змінами та доповненнями (далі - Закон №1961-IV) Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну іншим особам, внаслідок керування транспортним засобом, застрахована у ПАТ «Страхова компанія Україна». 30.05.2013 року позивач звернувся з заявою до відповідача з повідомленням про ДТП, яка була зареєстрована за вх. № 2917; при цьому розмір матеріального збитку був визначений сторонами спору на підставі поданої позивачем заяви від 12.07.2013 року в сумі 5532, 20 гривень - цього ж дня 12.07.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідачем, на підставі страхового акту № 05283873.2.29 від 03.02.2014 року було виплачено страхове відшкодування позивачу в сумі 5032, 20 гривень (за мінусом франшизи 500 гривень) 04.02.2014 року , що стверджується платіжним дорученням за № 249. Згідно ст. 36..2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язується протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у різі визнання вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Останнім днем виплати належного позивачу страхового відшкодування є 10.10.2013 року. Як зазначено вище відповідачем позивачу виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 5032, 20 гривень - 04.02.2014 року. Згідно ч.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБЛУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування. Сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду , за який нараховується пеня. З період з 10.10.2013 року по 04 .02.2014 року (123 дні) - виходячи з розміру облікової ставки НБУ 6, 5% обрахованої в подвійному розмірі, сума пені за несвоєчасне виконання страховиком грошового зобов'язання із сплати суми страхового відшкодування (5000 гривень) складає 215, 25 гривень - даний розмір пені, на думку суду, слід стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки стороною відповідача суду не надано доказів відсутності вини несвоєчасної сплати коштів позивачу. Щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних суд зазначає таке. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови №4 від 01.03.3013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» наголошує, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних відносин. Винятком є відповідальність страховика. (ст. 992 ЦК України). Суд наголошує, що в даному випадку розглядається спір, котрий виник з договірних відносин між страховиком та особою, в чиїх інтересах укладено договір страхування цивільної відповідальності водія наземного транспортного засобу. Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. В свою чергу, згідно частини другої ст. 625 ЦК України. боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак саме ч.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено розмір пені, що стягується із страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а тому, з метою уникнення подвійної фінансової відповідальності відповідача, вимога [PERSON] про стягнення 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України, до задоволення не підлягає. Водночас, на думку суду, відсутні перешкоди щодо стягнення з відповідача на користь позивача, в порядку ст. 625 ЦК України, нарахованого індексу інфляції за період з 10.10.2013 року по 04.02.2014 року в сумі 95 гривень, оскільки грошове зобов'язання виражене в валюті України - гривні, й має місце прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем. З приводу стягнення 500 гривень витрат на правову допомогу суд наголошує на наступному. В підтвердження компенсації витрат на правовому допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 24.01.2014 року, з адвокатом [PERSON], та акт виконаних робіт від 05.02.2014 року. Статтею 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року за №4191-VІ, передбачено, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відповідно даних журналу судового засідання розгляд цивільної справи загалом тривав 51 хвилин, а тому за даний час роботи, 40% мінімального розміру заробітної плати (1218 гривень) , що підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача в рахунок компенсації витрат на правову допомогу, становить 414, 12 гривень.

Outcome: partial