Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої в наслідок нещасного випадку на виробництві при виконанні трудових обов'язків. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що працював до 12.01.2015 року електрогазозварником ПАТ НКМЗ. 24 червня 2014 року на робочому місці з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він був травмований. За висновками МСЕК від 16.10.2014 року йому встановлено 35% втрати професійної працездатності та встановлена третя група інвалідності. Вважає, що йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у 121800 грн., та просить стягнути з відповідача, а також судові витрати 1218 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що нещасний випадок стався з вини самого позивача, окрім цього позивач не довів та не підтвердив доказами в чому саме полягає заподіяння йому моральної шкоди. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з 26.08.1976 р. по 12.01.2015 р. працював на ПАТ НКМЗ електрогазозварником . 24 червня 2014 року виконуючи виробниче завдання в 1-й зміні на вказаному підприємстві, з позивачем трапився нещасний випадок, про що був складений Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5. Комісія прийшла до висновку, що причина настання нещасного випадку є невиконання посадових обовязків майстрами цеху №16, [PERSON], [PERSON], де працював позивач, та невиконання вимог інструкцій з охорони праці самим [PERSON] 01 липня 2014 року було складено акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Висновком МСЕК від 16 жовтня 2014 року [PERSON] встановлено 35% втрати професійної працездатності та третя групу інвалідності без строку. Випискою історії хвороби підтверджується, що [PERSON] в результаті нещасного випадку на виробництві отримав забій головного мозку. Забій полензіми мозку обсягу лобової та правої скроневої частки з геммотонічеським просочуванням. Перелом потиличної кістки. Відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачається відшкодування власником або уповноваженими ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Зазначене також випливає з положень\~ст.3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.\~\~ Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи відповідача про те, що судом не встановлено фактів наявності втрат немайнового характеру позивачем, моральних страждань ним, причинного зв'язку між стражданнями та втратами, не заслуговують на увагу суду, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров'я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування веде до висновків про наявність моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди. Враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди 30000 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати сплачений позивачем судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: partial