Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являється її батьком. Шлюб між її батьками на даний час розірвано. Посилається на те, що вона навчається у Чернівецькому «ВЗО - кооперативний економіко-правовий коледж» на денній формі, за контрактом. Вказує, що до її повноліття батько не сплачував аліменти на її утримання, оскільки мати утримувала її самостійно. Однак, на даний час вона самостійно не спроможна в повній мірі оплачувати всі необхідні витрати пов'язанні з навчанням та проживанням. Оскільки відповідач являється працездатним та займається підприємницькою діяльністю, просила стягувати аліменти, в розмірі по 1000 гривень щомісячно до закінчення навчання, тобто до 01 лютого 2016 року, а тому просила задовольнити позов. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про отримання повістки. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно довідки ВЗО-Чернівецький кооперативний економіко-правовий коледж № 325 від 10 серпня 2015 року та договору №3/9 про підготовку фахівці, вбачається, що [PERSON], навчається на 4-му курсі технологічного відділення денної форми навчання, спеціальність «Виробництво харчової продукції», на контрактній основі, календарний термін навчання з 15 серпня 2012 року по 01 лютого 2016 року. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. Позивачка у позовній заяві зазначила, що відповідач є працездатним, та займається підприємницькою діяльністю, а тому має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Доказів на спростування чи підтвердження даних обставин відповідач до суду не подав, тому суд приходить до висновку про те, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумною, справедливою та співмірною сумою аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за вищевказаний період, суд вважає суму у розмірі 600 гривень. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те що суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження доходу відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 75, 77, 79, 84, 180, 182, 184, 191, 199 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial