Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

в позові вказано, що позивачем надаються відповідачу послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідач не уклав договір на надання послуг з позивачем. На адресу відповідача 04.09.2013 року позивачем було направлено пропозицію укласти договір про надання послуг, але прийняття пропозиції від відповідача не надходило. У звязку з цим між сторонами виник переддоговірний спір, який на позивач бажає вирішити за допомогою суду. Незважаючи на те, що між сторонами немає письмового договору, відповідач здійснює споживання послуг, що надаються позивачем, чим проявляє добровільне волевиявлення, і в звязку з чим у нього в звязку з фактичним споживанням послуг, виникає зобовязання з оплати споживчих послуг на користь позивача. Заборгованість відповідача станом на 01.11.2015 року становить 9946,87 грн. за послуги водопостачання та 9053,30 грн. за послуги водовідведення. Позивач просив договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення між сторонами вважати укладеним з моменту набрання чинності рішенням суду та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19000,17 грн. Позивач просив розглядати справу без його участі, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі ,,[PERSON] проти України (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідачка належним чином повідомлена судом про час і місце розгляду спору за її участі. Отже реалізувала своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачки було достатньо часу для подання суду доказів, доводів, заперечень та їх обґрунтувань. Задля реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає розглядові. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. На адресу відповідача 04.09.2013 року позивачем направлено пропозицію укласти договір про надання послуг разом з двома примірниками договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 02.09.2013 року, які було запропоновано підписати та один примірник надіслати на адресу позивача у 20-денний строк з моменту отримання. Позивачем не надано будь-яких доказів про отримання відповідачкою вказаної пропозиції. Заборгованість відповідача станом на 01.11.2015 року становить 9946,87 грн. за послуги водопостачання та 9053,30 грн. за послуги водовідведення. Позивач просив договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення між сторонами вважати укладеним з моменту набрання чинності рішенням суду та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19000,17 грн. Відповідно до адресної довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС в Івано-Франківській області позивачка з 15.08.1990 року зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до діючого законодавства відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями послуг і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулюються нормативним актом спеціальної дії, а саме Законом «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.20 Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені відповідними постановами Кабінету Міністрів України та є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України ,,Про житлово-комунальні послуги процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Порядок укладення договору регулюється положеннями ст.ст.638-649 ЦК України Як вбачається з положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття відповідної пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст.640 передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній укладений письмовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, однак відповідачка отримує дані послуги від позивача, тому кошти за отримання даних послуг слід стягнути з відповідачки. Позивачем не доведено факт дотримання передбаченого чинним законодавством порядку укладення договору з відповідачкою, а тому вимога позивача вважати укладеним договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення між сторонами з моменту набрання чинності рішенням суду є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного, суд,-

Outcome: partial