Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 27275,02 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі Відповідач подала до суду заперечення, в якому визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотків в загальному розмірі 5516 грн. 23 коп. Стосовно нарахованого штрафу в розмірі 21758,79 грн. відповідач просила застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором банківського обслуговування № BLaЖГА00047670 від 29.06.2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало кредит [PERSON] у розмірі 27275,02 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 29.06.2014 року (а.с.5-8). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 19.08.2015 року заборгованість по кредиту становить 27275 грн., а саме: 5103,20 грн. заборгованість за кредитом; 413,03 грн. відсотки за користування кредитом, 21758,79 грн. штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобовязань (а.с.4). Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В поданому до суду запереченні відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу (пені), врахувавши положення ч.3 ст.551 ЦК України. Відповідно до частини 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в пункті 27 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). В заяві, поданій до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, відповідач просила зменшити до 0 гривень (списати) розмір нарахованої позивачем неустойки, посилаючись на те, що у звязку з запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Ьанк" їй не надали жодної інформації щодо реквізитів по сплаті платежу, в звязку з чим і виникла заборгованість, окрім того вона не в змозі сплатити таку суму, оскільки має вкрай важке матеріальне становище, на утриманні має малолітню доньку, яка часто хворіє, а тому витрачаються значні кошти на лікування. Як зазначив Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», «зазначене положення закону є правом, а не обовязком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки». Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема те, що що розмір нарахованого штрафу (21758,79 грн.) значно перевищує розмір основного боргу (5516,23 грн.), враховуючи майновий стан відповідача, та те, що згідно договору (п.8.) розмір штрафу може становити 25% від суми кредиту, зважаючи на співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора, боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру неустойки, шляхом відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобов'язань. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 27275,02 грн. за кредитом є обґрунтованими частково та підлягають до задоволення в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та сплаті відсотків в розмірі 5516,23 грн. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial