Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 19.09.2014 року він уклав договір з ПАТ «Імексбанк» в особі відділення № 331 ПАТ «Імексбанк» у м. Суми №1220006623 про приєднання до Публічного Договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. Згідно з умовами депозиту загальна сума вкладу (депозиту) складає 150 000 грн. На виконання пп. 5.1 та 5.2 Публічного Договору №1 банківського вкладу (депозиту), Банк прийняв 19.09.2014 p., а позивач передав в управління Банку грошові кошти у сумі 150 000 грн. на строк з 19.09.2014 р. по 22.12.2014 р. включно зі сплатою процентів. Відповідно до умов депозиту Договору №1220006623 відповідач нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 25,0 % річних щомісячно, шляхом зарахування на поточний банківський рахунок, операції з яким здійснюються з використанням платіжної картки, відкритий в Банку або готівкою через касу Банку. Для цього позивачеві було відкрито рахунок згідно Договору №999-00168763 від 19.09.2014 р. Згідно договору №1220006623 від 19.09.2014 р. позивачем було зараховано згідно квитанції про здійснення касової операції №20060 від 19.09.2014 р. у виді внесення готівки в касу платіж на суму 150 000 грн. 17.12.2014 р. позивач звернувся з заявою до відповідача про відмову від автопролонгації договору в зв'язку з завершенням строку дії договору та повернення вкладу (депозиту) та нарахованих відсотків по вкладу готівкою через касу банку, однак письмової відповіді відповідачем не надано, в можливості отримати тіло вкладу та відсотків відмовлено. Тому позивач просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором банківського вкладу: 150000 грн. - тіло вкладу, 6216,48 грн. - відсотки за вкладом, 7909,26 грн. - пеня, 11308,26 грн.- інфляційні збитки, 847,42 грн. - три відсотка річних, що становить загальну суму 176281,42 грн., а також просить, посилаючись на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стягнути 7000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1 ст.207 ЦК України, - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Судом встановлено, що 19.09.2014 року позивач уклав договір з ПАТ «Імексбанк» в особі відділення № 331 АТ «Імексбанк» у м. Суми за №1220006623 про приєднання до Публічного Договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. Згідно з умовами депозиту загальна сума вкладу (депозиту) складає 150 000 грн. На виконання пп. 5.1 та 5.2 Публічного Договору №1 банківського вкладу (депозиту), Банк прийняв 19.09.2014 p., а позивач передав в управління Банку грошові кошти у сумі 150 000 грн. на строк з 19.09.2014 р. по 22.12.2014 р. включно зі сплатою процентів. Відповідно до умов депозиту Договору №1220006623 відповідач нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 25,0 % річних щомісячно, шляхом зарахування на поточний банківський рахунок, операції з яким здійснюються з використанням платіжної картки, відкритий в Банку або готівкою через касу Банку. Для цього позивачеві було відкрито рахунок згідно Договору №999-00168763 від 19.09.2014 р. Згідно договору №12200006623 від 19.09.2014 р. позивачем було зараховано згідно квитанції про здійснення касової операції №20060 від 19.09.2014 р. у виді внесення готівки в касу платіж на суму 150 000 грн. (а.с. 7-11, 12, 13, 14-16). 17.12.2014 р. позивач звернувся з заявою до відповідача про відмову від автопролонгації договору в зв'язку з завершенням строку дії договору та повернення вкладу (депозиту) та нарахованих відсотків по вкладу готівкою через касу банку, однак письмової відповіді відповідачем не надано, в можливості отримати тіло вкладу та відсотків відмовлено (а.с. 17). Відповідно до ст. 526 ЦК України, - зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно з частиною першою ст. 1058 ЦК України, - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку. Відповідно до ст.1060 ЦК України, - договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Враховуючи, що відповідач порушив взяте на себе за договором грошове зобов'язання, останній повинен нести передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність щодо сплатити суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, про що заявлено позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, - за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, - у разі повернення вкладу банк зобов'язаний виплатити вкладникові усі нараховані до цього моменту проценти. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з банку на користь позивача заборгованості за договором вкладу коштів у розмірі 176281,42 грн., з яких: 150000 грн. - тіло вкладу, 6216,48 грн. - відсотки за вкладом, 7909,26 грн. - пеня, 11308,26 грн.- інфляційні збитки, 847,42 грн. - три відсотка річних. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то ст. 23 та главою 71 ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань по договору банківського вкладу однією із сторін таких договірних зобов'язань. Також не передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання умов договору від 19.09.2014 року № 1220006623 про приєднання до Публічного Договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р., укладеним між сторонами. Закон України «Про захист прав споживачів» не містить норми про відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов'язань за договором банківського вкладу (депозиту). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави 1762,81 грн. судового збору.

Outcome: partial