Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 16357,11грн., посилаючись на те, що 7 серпня 2017р. по вул. Наумова, 17-А в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Рено» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Scania\реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Агромат» під керуванням водія [PERSON] , який був застрахований у ПрАТ «Страхова група «ТАС». Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2017р. ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] , який керував автомобілем «Рено» реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачем свої договірні зобов`язання перед Страхувальником були виконані та за ремонт автомобіля Scania\реєстраційний номер [NUMBER] відшкодовано 24110,70грн. на підставі рахунку на передоплату від 9.08.2017р. та страхового акту від 21.08.2017р. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна», у зв`язку з чим позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 7753,59грн. А тому для повного відшкодування шкоди згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1188, 1194 ЦК України просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням з винної особи. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.11.2020р. від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого він проти позову заперечує, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна», а тому шкоду повинна відшкодувати страхова компанія, однак доказів звернення позивача до ПрАТ «АСК «Інго Україна» матеріали справи не містять. Крім того, позивачем не доведений розмір шкоди, оскільки не надано ні висновку експерта, ні жодного документу щодо визначення вартості матеріального збитку, тому підстав для стягнення шкоди з відповідача немає. (а.с. 57-62). 21.12.2020р. від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на те, що позивач звернувся до ПрАТ «АСК «Інго Україна» та отримав страхове відшкодування в розмірі 7 753,59грн., чим було відшкодовано лише частину заподіяної шкоди. Розмір матеріальної шкоди підтверджений актом огляду відповідного ТЗ, рахунком від СТО та страховим актом і вказані документи є доказами фактично здійснених позивачем витрат та підтвердженням розміру шкоди, заподіяної власнику застрахованого автомобіля (а.с. 80-82). Позивач в судове засідання не з`явився, просить слухати справу у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 7 серпня 2017р. по вул. Наумова, 17-А в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Scania\реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Агромат» під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Рено держномер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] (а.с. 7). Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2017р. ДТП сталася з вини [PERSON] , який порушив п. 13.1 ПДР (а.с. 36). Внаслідок даної ДТП було пошкоджено автомобіль Scania\реєстраційний номер [NUMBER] і згідно платіжного доручення за ремонт автомобіля позивачем сплачено 24110грн. 70коп. (а.с. 23). Той факт, що пошкоджений автомобіль застрахований у ПрАТ «Страхова група «ТАС», підтверджується договором добровільного страхування транспортного засобу А 509720 від 17.03.2017р. (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Згідно приписів Закону передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону(пункт 2.1 статті 2). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки цивільна відповідальність відповідача [PERSON] перед третіми особами на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго-Україна», страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 7753,59 грн. (а.с. 24-25). За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з рахунку на передоплату від 9.08.2017р., для ТЗ Scania\реєстраційний номер [NUMBER] зазначені послуги по заміні дзеркала заднього виду на кабіні вартістю 178,77грн. та заміні ширококутного дзеркала вартістю 134,08. Крім того, зазначені запчастини, що підлягають заміні, а саме: дзеркало заднього огляду ліве вартістю 17 500,05грн., дзеркало заднього огляду вартістю 1 666,71грн. та дзеркало ширококутне (ліве) вартістю 5 635,71грн. (а.с. 21). Однак, в схемі ДТП, складеної інспектором УПП у м. Києві, зазначено про наявність пошкоджень на ТЗ ТЗ Scania\реєстраційний номер [NUMBER] у вигляді розбиття допоміжного лівого дзеркала заднього виду (а.с. 9), а актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 9.08.2017р. зафіксовано, що в даному автомобілі бокове ліве дзеркало відірвано (а.с. 20). Враховуючи наявні докази, що підтверджують пошкодження одного дзеркала заднього огляду лівого, а також відсутність в матеріалах справи відповідного висновку з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу ТЗ Scania\реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталася 7.08.2017р., суд вважає необхідним стягнути з відповідача різницю вартості між фактичним розміром шкоди, що складається із зазначеної в рахунку на передоплату від 9.08.2017р. вартості дзеркала заднього огляду лівого в розмірі 17 500,05грн. та вартості роботи по його заміні в розмірі 178,77грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 7753,59 грн., що становить 8920,61грн. Доказів необхідності заміни інших дзеркал внаслідок ДТП, що сталася за участю відповідача, матеріали справи не містять, а тому законних підстав для покладення на відповідача оплати їх вартості у суду немає. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу звернення до ПрАТ «АСК «Інго Україна» для отримання страхового відшкодування спростовуються платіжним дорученням, з якого вбачається, що ПрАТ «АСК «Інго Україна» сплатила АТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 7753,59грн. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано належних доказів розміру заподіяної шкоди, оскільки відсутній звіт про оцінку КТЗ не є підставою для відмови в позові, оскільки розмір заподіяної шкоди судом встановлений на підставі сукупності наданих позивачем доказів, зазначених вище, підстав для відхилення яких у суду немає. Таким чином, з відповідача [PERSON] на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 8920, 61 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1145,19грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial