Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтував наступним: 11 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний Договір б/н від 11.04.2012 року, згідно якого відповідач по справі отримує кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач в свою чергу сплачує кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між ним та банком Договір. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі - 36 580,59 гривень, яку позивач по справі просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.39). Відповідач і його представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що останній платіж відповідач здійснював у червні 2014 року, банк до нього претензій з 2014 року не пред'являв. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові. В зв'язку з цим в суді просить суд при винесенні рішення застосувати строки позовної давності до вказаного позову. Також зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Також просить суд врахувати, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, при цьому не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, забезпечує дітей та свою сім'ю шляхом ведення особистого підсобного господарства та періодичних заробітків, на підтвердження чого надав письмове заперечення проти позову (а.с.63-66). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача та його представника, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Главами 47-52 ЦК України передбачені положення зобов'зального права та положення про договір, згідно якому зобов'язанням є правовідношення, де одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до укладеного Кредитного Договору, 11 квітня 2012 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії картки «Універсал» до 04.2015 року (а.с.70) Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків Позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком Договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві (а.с.6). При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку, Позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Із матеріалів справи вбачається, що з відповідною заявою до банку відповідач не звертався. У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. За твердженням позивача, відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року утворилася прострочена заборгованість. Сума заборгованості становить - 36 580,59 гривень, яка складається із: заборгованість за кредитом - 700,00 гривень; заборгованість за відсотками - 29 207,47 гривень; заборгованість за пенею та комісією - 4 455,00 гривень (а.с.4,5). Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по грошовому зобов'язанню позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + % від суми заборгованості по кредитному ліміту. Так має місце штраф: 500 гривень - фіксована частина; 1 718,12 гривень - процентна складова. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя картки про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором («Правила користування платіжною карткою»). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичним щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Останній платіж за кредитом було здійснено 12 червня 2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.04.2012 року станом на 31.07.2017 року (а.с.4-5). Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору, що передбачено ст. 261 ЦК України. Згідно з довідкою про карти клієнта видані за договором б/н від 11.04.2012 року, картка № 5577 2126 0139 7626 - зі строком дії до квітня 2015 року. Таким чином, позов пред'явлено у межах строку позовної давності. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Так [PERSON] кредитні кошти Банку не повернув у повному обсязі, тим самим, враховуючи, що кредитний договір не є розірваним чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, відповідно до умов кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, тому Банк має право на отримання процентів за користування кредитними коштами в межах загальної позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України ( в межах строку договору), а проценти за своєю правовою природою є платою за користування кредитом. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по грошовому зобов'язанню позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Так має місце штраф: 500 гривень - фіксована частина; 1 718,12 гривень - процентна складова. Щодо заперечень представника відповідача по пені, то воно є слушним. Банк має право на отримання неустойки (пені) за порушення умов зобов'язання в межах річного строку позовною давності. Сума заборгованості за пенею та комісією станом на день подачі позову до суду 31.07.2017 року складає 4 455,00 гривень. Від цієї суми віднімаємо суму комісії та пені станом на 31.08.2016 року - 3 355,00 гривень. Таким чином заборгованість за пенею за 1 (один) рік становить 1 100,00 гривень. Так, враховуючи п. 2.1.1.7.6 Умов, суд керувався вимогами ст. 258 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) і підлягає стягненню з [PERSON] у розмірі 1 100,00 гривень. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то вони підлягають стягненню з відповідача, крім часткової заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1 100 гривень. Загальна сума заборгованості становить - 33 225,59 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 700,00 гривень; заборгованість за відсотками - 29 207,47 гривень; заборгованість за пенею та комісією - 1100 гривень ( межах строків позовної давності); штраф - 500 гривень (фіксована частина); штраф - 1718, 12 гривень (процентна складова). Сутність кредитного договору передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно вимог норм ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розуміння ст. 57-59 ЦПК України з приводу несплати суми кредиту. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial