Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної злочином в сумі 1400,00 грн. в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 450 грн., а також заподіяну моральну шкоду в сумі 950 грн., а всього 1400 грн., справу розглянути за його відсутності і копію рішення надіслати йому рекомендованим листом. Мотивуючи свої вимоги позивач в позові зазначив, що відповідач [PERSON], 08.04.2013 року, знаходячись на подвір»ї належному позивачу [PERSON] будинку по [ADDRESS], викрав з огорожі 15 м сітки рабиці та здав на металобрухт, чим заподіяв йому майнову шкоду на суму 450 грн.. Винуватість відповідача у вчиненні зазначеного злочину і заподіянні позивачу майнової шкоди підтверджується вироком Каланчацького районного суду від 20.03.2014 року. за яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України. Позивач також вважає, що йому діями відповідача завдано моральні збитки, які він оцінює в розмірі 950 грн.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] на момент розгляду справи перебуває в СІЗО УДДУ ПВП у Херсонській області. Відповідно до розписки від 06.05.2014 року відповідачем отримано копію позовної заяви з додатками. Заперечень щодо позову ним не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до вироку Каланчацького районного суду Херсонської області від 20.03.2014 року відповідач [PERSON] засуджений за ч.2 ст. 185 КК України. Відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України . Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України майнова шкода, завдана діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд прийшов до висновку, що матеріальну шкоду позивачу повинен відшкодовувати [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи…, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність вини відповідача [PERSON] в викраденні з огорожі 15 м сітки рабиці та здачі її на металобрухт, чим заподіяно позивачу майнову шкоду на суму 450 грн. і цей факт сторонами не оспорюється. Враховуючи доведеність вини відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачу, а також доведеність розміру цієї шкоди, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 450 гривен 00 копійок - підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням роз'яснень постанови Пленуму ВСУ N 4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 950,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем [PERSON] не надано суду належних доказів, що відповідачем [PERSON] завдано позивачу моральну шкоду, а саме те, що він постійно хворіє та те що неправомірні дії відповідача глибоко душевно вразили його і заставили морально страждать. Крім того, суд дійшов висновку, що відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial