Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення подвійної суми задатку та пені за договором №22.07.2013-1 від 22.07.2013 року, згідно якого відповідач зобов»язувався виготовити меблі, їх доставити у квартиру позивача та виконати монтаж меблів. Обґрунтовуючи позовну заяву [PERSON] посилалась на те, що між ТОВ «Сіріус 2012» та нею було укладено договір №22.07.2013-1, позивач належним чином виконала умови договору №22.07.2013-1 та сплатила 27.07.2013 року авансовий платіж в рахунок поставки меблів шляхом передачі представнику відповідача коштів у сумі 7500 грн. 00 коп., що становить 50% від загальної вартості товару та послуг за договором. Однак, по теперішній час відповідач належним чином не задовольнив вимог позивача щодо виготовлення, доставки, монтажу товару та/або у разі неможливості поставки товару не повернув внесеної позивачем передоплати. На неодноразові звернення позивача, відповідач лише безпідставно та систематично переносив термін виконання укладеного договору. Позивач у судове засідання року не з'явилась, проте представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Сіріус 2012» та [PERSON] був укладений договір №22.07.2013-1, згідно якого, відповідач зобов»язувався виконати роботи за індивідуальним замовленням, а саме: виготовити меблів, їх доставити та виконати монтаж, а позивач зобов»язувалась прийняти ці роботи та оплатити їх, згідно до умов даного договору (а.с.5-8). Відповідно до п.2.1.3 договору позивач внесла передплату за товар у розмірі 50% від загальної суми вартості меблів у сумі 7500 грн., вказаний факт визнається директором відповідача у його поясненнях на скаргу від [PERSON] до Держспоживінспекції України, Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві (а.с.16). Згідно з п. 22. договору термін поставки товару складав 40 робочих днів з дати отримання відповідачем завдатку. Строк доставки товару замовнику погоджується сторонами. Відповідно до п.3.1 договору договір набуває чинності з моменту отримання завдатку виконавцем і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов»язань за цим договором. Порушення строків вказаних в п.2 даного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань за цим договором. [PERSON] 03.12.2013 року до дому доставили меблі, які виявились неналежної якості, а саме: не відповідали замовленню, яке є невід'ємною частиною договору (а.с.9-10). Виготовлені та доставлені меблі повністю не відповідали по кольору тому зразку, який позивачу був наданий під час підписання договору та оформлення замовлення (а.с.17-19). У зв'язку з порушенням строків виготовлення меблів на 55 робочих днів, а також тим, що виготовленні меблі не відповідають замовленню та мають істотний недолік, [PERSON] відмовилась їх приймати та попросила повернути внесений нею завдаток у сумі 7500 грн. 00 коп. Крім того, 17.12.2013 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про невиконання ним договору та відмову від виконаного замовлення та просила повернути внесений завдаток (а.с.12). Однак, відповідач відповіді на подану заяву не надав, кошти не повернув. Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. В порядку ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним в належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладання договору. Частиною 1 ст.872 ЦК України передбачено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. Істотними умовами договору, виходячи з ч. 1 ст. 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено обов'язок продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості. У відповідності до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачене законодавством. У разі коли вартість роботи (послуг) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє від виконання зобов'язання в натурі». Відповідно до умов п.8.1. договору, укладеного між сторонами, у випадку порушення виконавцем строків більше ніж на п'ять робочих днів, обумовлених даним договором, він сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, за кожен робочий день затримки. Зміни строків виробництва, доставки, установки, що виникли не з вини замовника не можуть вважатися днями затримки. Станом на 08.05.2014 року умови договору не були виконанні, тому за порушення строків виготовлення замовлення на 166 робочих днів загальна сума пені становить 921 грн. 19 коп. (14 760,00 грн. (вартість невиконаного замовлення) х (6,5х2/365% (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла на момент прострочення)) х 146 робочих днів (період прострочення платежу) + 14 760,00 грн. (вартість невиконаного замовлення) х (9,5х2/365% (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла на момент прострочення)) х 20 робочих днів (період прострочення платежу) = 921,19 грн.). Також, відповідно до ч.1 ст. 571 ЦК України та п.2.1.3 договору відповідач повинен повернути позивачу внесений нею завдаток у подвійній сумі 15 000 грн. 00 коп. (7500,00 (внесений завдаток) х 2 (подвійний розмір відповідно до ст. 571 ЦК України) = 15 000 грн.). Позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовувала тим, що отримала моральні страждання внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов»язань та внаслідок неможливості користуватись придбаними меблями та необхідністю звертатись із заявами/скаргами до різних контролюючих органів з метою захисту своїх прав як споживача тощо. Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 1500 грн. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial