Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини та зустрічній позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 08.02.2008р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб, сімейні відносини були припинені 31.10.2014р. Йому стало відомо, що 30.12.2014р. [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний він. Батьківство не визнає, тому що фактичні шлюбні відносини з відповідачкою були припинені з січня 2014р. З цього часу проживали окремо. Просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 34 від 06.01.2015р. у відділі РАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. [PERSON] в поданій до суду зустрічній позовній заяві вказала, що [PERSON] є батьком [PERSON], 30.12.2014р.народження, проте ухиляється від виховання та утримання дитини у звязку з чим звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Оскільки відповідач не працює, має не регулярний дохід, то вважає, що підлягають до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Просила стягнути аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов. Додатково пояснив, що в кінці січня 2014р. він залишив сімю з тієї причини, що застав дружину з іншим чоловіком. Шлюб розірвали 31.10.2014р. на момент розгляду справи про розірвання шлюбу [PERSON] не надала доказів що вона вагітна, тому їх розлучили. Пізніше йому стало відомо, що дружина народила доньку, батьком якої записаний він. Своє батьківство заперечив. Пояснив, що відповідачка його мамі говорила, що він не батько дитини. Просив позов задовольнити. Зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнав. Пояснив, що він не батько [PERSON], тому аліменти на її утримання сплачувати не повинен. На двох спільних дітей він сплачує аліменти. Просив в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Відповідачка [PERSON] позов [PERSON] не визнала. Пояснила, що дійсно 23 січня 2014р. позивач залишив сімю, забрав свої речі, проживали окремо. Проте, в період з лютого і до кінця серпня 2014р. вони неодноразово зустрічалися, під час зустрічей мали інтимні стосунки. Позивач знав, що вона вагітна. Настоювала на тому, що батьком дитини є [PERSON] На, призначену ухвалою судом експертизу не прибула у звязку з тим, що вона є матір'ю трьох дітей, коштів на проїзд в м.Київ немає, а [PERSON] категорично відмовився сприяти їй в поїздці з дитиною до місця проведення експертизи. Просила відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Підтримала свій позов та просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON], як батько малолітньої дитини, зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання. Так як в добровільному порядку він цього не здійснює, то просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття . Допустити негайне виконання рішення у межах платежів за один місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 31.10.2014 року було задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб з [PERSON], малолітні діти [PERSON], 24.06.2008р.народження, [PERSON], 02.04.2011р.народження залишені на проживанні з матірю. Так, з рішення суду вбачається, що на час розгляду справи подружні відносини припинені, проте з якого часу (місяць, рік), не зазначено. Свідоцтвом про народження на імя [PERSON], [INFO], зареєстрованого 06.01.2015р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 34 вбачається, що батьками дитини вказані: батько [PERSON], мати - [PERSON]. Ухвалою Рівненського міського суду від 18.03.2015р. була призначена у справі судова генетична експертиза , яка була повернута без виконання у звязку з неявкою [PERSON] на експертизу. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у звязку з відсутністю коштів не зявилася в м.Київ для проходження експертизи. На пропозицію суду щодо призначення експертизи повторно, сприянні явці в м.Київ [PERSON] з дитиною для проходження експертизи, позивач [PERSON] відмовився, та вважає, що відповідачка сама зобовязана знайти кошти та пройти експертизу для підтвердження своїх заперечень проти позову. Як розяснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. , судам слід ураховувати, що відповідно до ст.. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття , а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст..136 СК), - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком , і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Так, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішеням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не було надано, а судом не здобуто доказів, що підтверджують: відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], 30.12.2014р. народження; припинення подружніх, в тому числі інтимних стосунків між сторонами, до 31.10.2014р. За наведених обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши достовірно встановлені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач не надає кошти на утримання дитини, має не регулярний дохід, тому аліменти підлягають до стягнення за рішенням суду в твердій грошовій сумі Згідно з ст. 12 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" в 2015 році установлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 1032 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення частково. Судом враховується, що [PERSON] відмовлено в задоволенні позову про виключення його з актового запису про народження дитини, наявність обтяжень у виді аліментів на двох неповнолітніх дітей, відсутність постійного місця роботи та доходу у виді заробітної плати. Суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 350 (триста п'ятдесят) грн., щомісячно, починаючи з 13.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також узгоджується з вимогами ч.2 ст. 182 СК України є не меншими 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача в прибуток держави. На підставі викладеного, ст.ст.109, 136, 141, 180, 184 СК України,

Outcome: partial