Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що ніякої домовленості щодо утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З посиланням на ст.ст. 182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та підтримав відзив на позов згідно якого повідомив, що він добровільно надає допомогу на утримання неповнолітнього сина, крім того, на даний час він уклав шлюб з [PERSON] та є батьком [PERSON] , [INFO] , яка також перебуває на його утримання, тому позов визнав частково в розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 33-35). Третя особа в судовому засіданні підтримала думку відповідача. Суд, вислухавши сторони, та третю особу, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони 22 травня 2004 року уклали шлюб, підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Башмачанською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане повторно 11 лютого 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с 10). З довідок Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №№940, 942 від 30 червня 2020 року вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с. 8, 13). Даний факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов №941 від 30 червня 2020 року складеного депутатом Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 04 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с 39). Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1549 від 04 листопада 2020 року та довідки №1550 від 04 листопада 2020 року Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, [PERSON] проживає разом з [PERSON] (а.с. 40, 41) Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці регулярно не надає, хоча зобов`язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, те що у відповідача на утриманні перебуває малолітня інша малолітня дитина, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я дитини сторонами не надано. Доводи позивачки, що стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою не надано жодних доказів, як і належного обґрунтування. Крім того, позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183 СК України,

Outcome: partial