Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу укладеного з відповідачем, який було зареєстровано 9 липня 1999 року Новостародубською сільською радою Петрівського району, актовий запис №16, та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, тобто до 14 грудня 2017 року, а потім на утримання дочки [PERSON]\~в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення останньою повноліття, тобто до 17 серпня 2019 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від спільного проживання у них народилось двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON], однак через взаємну втрату почуття любові, відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на життя сімейні відносини останнім часом значно погіршились. Починаючи з червня 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а отже шлюб існує формально. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки\~ відповідач жодної матеріально допомоги не надає, вона просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей. Сторони, належно повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не\~ зявились. Від відповідача 05.04.2017 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при цьому відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд вирішив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 9 липня 1999 року Новостародубською сільською радою Петрівського району, актовий запис №16. Відносини між подружжям не склалися, що призвело до розпаду сімї. На даний час сторони проживають окремо. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Суд вважає,\~ що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу, суперечить\~ інтересам\~ сторін. Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 017084, виданим 22 грудня 1999 року Головківською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 059835, виданим 5 вересня 2001 року Головківською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. Діти проживають з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Головківської сільської ради Олександрійського району від 16.01.2017 року № 33. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дітей. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що діти мешкають разом із позивачем, навчаються на денній формі навчання у ДНВЗ «Олександрійський політехнічний коледж» та потребують утримання,\~ відповідач є працездатним, має постійну роботу, а отже і постійний заробіток. Також суд враховує, що відповідачем не надано доказів про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, та проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. На підставі вищезазначених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі, який визначено позивачем, що відповідає 1/3 частині заробітку (доходів) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дітей, враховуючи при цьому те, що відповідач позов визнає,\~ а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дітей, що не порушує права та інтереси інших осіб. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) на їх утримання, яка стягується до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тобто питання про зміну розміру аліментів після досягнення найстаршою дитиною повноліття вирішуються в іншій справі про зміну розміру аліментів, що може бути предметом розгляду за окремими вимогами з інших підстав. Враховуючи викладене, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON]\~в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.12.2017 і до досягнення нею повноліття, тобто до 17 серпня 2019 року, оскільки це б суперечило вимогам ч. 2ст. 183 СК України (якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття). Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~ Так як позивач при подачі позову щодо стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, то судові витрати в цій частині стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: partial