Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2013 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області постановлено вирок по кримінальній справі №1813/5489/2012 стосовно [PERSON] за ст. 185 ч. 5 КК України та інших осіб та призначено йому відповідне покарання. Разом з ухваленням вироку суд вирішив питання як про зняття арешту з майна обвинувачених , так і залишення частини майна під арештом до відшкодування шкоди, так як по справі був заявлений цивільний позов ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз». Суду стороною обвинувачення не в повному обсязі були надані докази, які б надали підстави для зняття арешту чи залишення під арештом земельної ділянки позивачів, а саме була надана лише первісна ксерокопія державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.06.2006 року без подальших змін та записів і реєстрації фактів купівлі-продажу землі. Відповідачу [PERSON] належала земельна ділянка площею 0, 0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відповідним державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД №163434 від 20.07.2006 року, яку він продав 09.08.2006 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л. М., зареєстровано в реєстрі під номером 3524. В свою чергу 01.09. 2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали вищевказану земельну ділянку разом з житловим будинком, матері позивачів [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л. М., зареєстровано в реєстрі під номером 2355. Отже, з 09.08.2006 року [PERSON] не є власником спірної земельної ділянки, а в 2012 році щодо [PERSON] була порушена кримінальна справа, в ході досудового слідства по якій постановою слідчого на земельну ділянку за кадастровим номером 5910200000 :14 :010: 0004 накладено арешт для забезпечення відшкодування збитків та вирішення цивільного позову. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2013 року по справі № 1813/5489/2012, провадження № 1/583/31/13 [PERSON] визнано винним по ст. 185 ч. 5 КК України і призначено йому покарання по цьому закону із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, на яку було накладено арешт згідно постанови від 02.02. 2012 року залишено під арештом до відшкодування [PERSON] завданої злочином шкоди. [PERSON] , як належному власнику вказаної земельної ділянки не було відомо про постанову слідчого стосовно накладення арешту на землю. Крім того, [PERSON] не була повідомлена про час і місце розгляду кримінальної справи № 1813/5489/2012 та вирок суду від 20.08.2013 року, у зв`язку з чим не мала можливості оскаржити вирок в частині, яка стосується її інтересів. [PERSON] та [PERSON] зазначили, що про порушення їх майнових прав і інтересів дізналися лише з дня формування інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме [INFO] . [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої за заявою [PERSON] та [PERSON] заведена спадкова справа. Під час оформлення спадщини позивачі дізнались, що земельна ділянка, яка входить до спадкової маси, перебуває під арештом по кримінальній справі. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд: поновити строк звернення до суду за захистом майнових прав як пропущений з поважних причин; визнати право власності по Ѕ частині земельної ділянки загальною площею 0,0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, яка розташована за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] ; зняти арешт з земельної ділянки площею 0,0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. 09.12.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 14.01.2020 року з викликом сторін. Крім цього, відповідачам встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 45). 14.01.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Ковальова О.О.) зобов`язано приватного нотаріуса Великописарівського нотаріального округу Васильченко Н.В. надати завірену належним чином копію спадкової справи № 63254362, заведеної на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] . В підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2020 року (а.с. 83). 27.02.2020 року в зв`язку з відпусткою судді Ковальової О [PERSON] О. підготовче судове зсідання відкладено на 16.03.2020 року. 16.03.2020 року протокольною ухвалою оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 23.04.2020 року. Короткий зміст відзиву відповідача. 30.03.2020 року та 12.05. 2020 року від представника Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшли відзиви на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що слідчим було накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, розташовану по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , з метою забезпечення цивільного позову та забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2013 року по справі № 1813/5489/2012 [PERSON] визнано винним по ст. 185 ч. 5 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, земельну ділянку за кадастровим номером 5910200000 :14:010:0004 залишено під арештом до відшкодування шкоди, завданої [PERSON] . На виконання вироку суду від 20.08.2013 року представником Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» отримано виконавчі листи, які на даний час перебувають на примусовому виконанні в Охтирському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області. По даним бухгалтерського обліку Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» станом на 20.03.2020 року сума невідшкодованих збитків становить 60014,54 грн. Крім того, вважає, що позовна заява не містить жодного обґрунтування порушення прав позивача саме Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», а тому вважає, що Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» є неналежним відповідачем. Представник Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» зазначає, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2019 року клопотання [PERSON] про скасування арешту з майна в порядку виконання вироку у справі № 1813/5489/2012 залишено без задоволення, 02.08.2019 року вказана ухвала набрала законної сили. В ході розгляду клопотання [PERSON] судом встановлено, що спірна земельна ділянка в 2012 році належала [PERSON] , що заявником не спростовано. В подальшому ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2019 року по справі № 583/3215/19 позов [PERSON] до [PERSON] , Охтирської міської ради в особі відділу з питань державної реєстрації, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» про скасування арешту майна, а саме земельної ділянки площею 0,0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Крім того, представник Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» вказує, що позивачі не надають належних та допустимих доказів, які підтверджують перехід права власності на спірну земельну ділянку в серпні 2006 року від [PERSON] до інших осіб. З копії державного акту від 20.07.2006 року серії ЯД № 163434 вбачається, що даний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004 розташованої по [ADDRESS] видано [PERSON] . На зворотній стороні вказаного державного акту наявні відтиски штампів Управління Держгеокадастру у м. Охтирка Сумської області про реєстрацію в Поземельній книзі 27.08.2009 року за реєстровим номером 614:140100004:001 та 07.04.2010 року за реєстровим номером 614:140100004:002, надруковані написи приватного нотаріуса Лебєдєвої Л.М. про посвідчення договору купівлі-продажу від 01.09.2009 року за реєстровим номером 2355, на підставі якого право власності на земельну ділянку переходить до [PERSON] . Однак, з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.04.2019 року № НВ-5910111472019 вбачається, що підставою для виникнення права власності є цивільно-правовий договір від 01.09.2009 року № 2353. В матеріалах справи мається копія постанови слідчого про накладення арешту на майно [PERSON] від 02.02.2012 року та копія державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, що належить [PERSON] без відміток про продаж землі. З огляду на викладене, беручи до уваги наявність двох державних актів з відміткою про продаж та без такої відмітки спірної земельної ділянки, враховуючи інформацію наявну в Державному земельному кадастрі щодо підстав виникнення права на спірну земельну ділянку у [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів (а.с. 135-138, 181-186 том-1). 01.04.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області вказану справу прийнято до провадження судді Ярошенко Т.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 року, проведеного у зв`язку зі звільненням з посади головуючого-судді Ковальової О.О. Вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали (а.с. 154 том-1). 14.04.2020 року на виконання вказаної ухвали суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 159 том-1). 15.04.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 13.05.2020 року (а. с. 164 том-1). 13.05.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено справу до розгляду на 19.05.2020 року (а. с. 212 том-1). Позивач [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі мається телефонограма в судове засідання не з`явився (а. с. 235 том-1), будь - яких заяв від нього не надійшло. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні позову просить відмовити. Представники відповідачів Охтирської міської ради Сумської області, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області та представники третіх осіб Охтирського міськрайонного відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про що в справі маються розписки та звіти про електронне відправлення. За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом . Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.07.2006 року серії ЯД № 163434, [PERSON] на підставі рішення Охтирської міської ради 3 сесії 5 скликання від 08.06.2006 року є власником земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою [ADDRESS] , на звороті вказаного державного акту маються відмітками про те, що приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М. 09.08.2006 року за реєстровим № 3524 посвідчено договір купівлі-продажу, на підставі якого право власності на вказану земельну ділянку переходить до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та 01.09.2009 року за реєстровим № 2355 посвідчено договір купівлі-продажу, згідно якого право власності на цю земельну ділянку переходить до [PERSON] (а.с. 15 том-1). Відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки 09.08.2006 року [PERSON] продав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0609 га, кадастровий номер 59102000000:14:010:0004, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , договори посвідчені приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу зареєстровано в реєстрі за №3522 та №3524 (а. с. 6,11 том-2). Вказані договори купівлі - продажу зареєстровані в Державному реєстрі правочинів за №1493876 та №1493883 від 09.08.2006 року (а.с. 64-66). Згідно довідки Управління Держкомзему у місті Охтирка Сумської області №705 від 31.08. 2009 року відповідно до договору купівлі-продажу від 09.08. 2006 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 609 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Відповідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на цю земельну ділянку обмеження та сервітути не накладались (а. с. 13 том-2). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № [NUMBER] від 31.08.2009 року виданого Управлінням Держкомзему у місті Охтирка Сумської області власниками земельної ділянки по [ADDRESS] вказані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с . 14). Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Лебєдєвою Л.М., реєстр № 2355, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами і земельну ділянку площею 0,0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 01.09.2009 року № 7672274 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.09.2009 року № 23785282 (а.с.16-19 том-1). Згідно п. 1.5 вказаного договору документом, що підтверджує право власності продавців на відчужувану ними земельну ділянку, є: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №163434, виданий Охтирською міською радою 20 липня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земелю під номером 010661400317 та зареєстрованого в Поземельній книзі 27 серпня 2009 року за реєстровим №614:140100004:001. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 01.09.2009 року продаж земельної ділянки здійснюється за 11 437,00 грн., які покупець повністю сплатила продавцям до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором продавці підтвердили факт повного розрахунку з покупцем за продану земельну ділянку і відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Згідно п.3.2 вказаного договору право власності на земельну ділянку у покупця виникає на підставі цього договору, згідно ст.125, 126, 202 ЗК України з моменту державної реєстрації цього права. Право власності покупця згідно ст.126 ЗК України посвідчується цим договором, додатком до якого є державний акт на право власності на земельну ділянку з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку, вчиненої в порядку встановленому чинним законодавством згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року №4 39, нотаріусом та органом, що здійснює державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (а. с. 16-17 том-1). Вказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за №3597720, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 01.09.2009 року (а. с. 18). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 08.09.2009 року за [PERSON] зареєстрований одноповерховий будинок за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу ВМК №640656-640657 від 01.09.2009 року зареєстрований в реєстрі за №2355 (а. с. 19 том-1). Представником позивача надано письмові докази з матеріалів кримінального провадження № 1813/5489/2012, а саме копію постанови т.в.о. начальника відділу Слідчого управління УМВС України в Сумській області В.С. Сітало від 02.02.2012 року про накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, належну на праві власності [PERSON] та архівну копію державного акту серії ЯД № 163434 від 20.07.2006 року без відміток про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за іншими особами (а.с. 102-103 том-1). Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2013 року [PERSON] засуджено за частиною п`ятою статті 185, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла. У вказаному вироку суду також вирішено цивільний позов та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» завдані матеріальні збитки в сумі 440 244 грн. 32 коп. Земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, що належить [PERSON] , на яку було накладено арешт згідно постанови від 02 лютого 2012 року до відшкодування шкоди залишена під арештом. Вказаний вирок набрав законної сили (а. с. 25-39 том-1). Зі змісту вироку вбачається, що на той час [PERSON] не повідомляв суду про відомості про те, що вказана земельна ділянка йому не належить. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Великописарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального у правління юстиції у Сумській області (а.с. 229 том-1). Відповідно до заповіту від 21.01. 2014 року [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями і присадибну земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Все інше належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а. с. 220-221 том-1). 02.11.2018 року за заявами [PERSON] та [PERSON] , які звернулися з заявами про прийняття спадщини приватним нотаріусом Великописарівського нотаріального округу Васильченко Н.В. зареєстрована спадкова справа № 63254362 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.11.2018 року № 53924338 та копіями відповідних заяв (а.с.13, 214-215, 225-226 том-1). [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , про що надали відповідні заяви №577 та 577 від 02.11.2018 року (а. с. 227-228 том-1). Згідно довідки приватного нотаріуса від 12.06.2019 року № 416/0214 спадкоємцями за законом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.14 том-1). На замовлення [PERSON] приватним підприємством «Бюро землевпорядного проектування» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0609 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою [ADDRESS] в натурі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 5910200000:14:010:0004 від 24.04.2019 року, кадастровим планом земельної ділянки та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.20-22 том-1). Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2019 року № 170182229, 06.02.2012 року за № 12133732 реєстратором Сумської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови від 02.02.2012 року т.в.о. начальника відділу Слідчого управління УМВС України в Сумській області [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, площею 0,0609 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , власником якої зазначений [PERSON] , накладено арешт (а.с. 23 том1). 21.06.2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області Фурмановою Н.В. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5910200000:14:010:0004 на підставі встановлених наявних обтяжень, а саме арешту на даний об`єкт нерухомого майна, зареєстрованого 06.02.2012 року Сумською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за номером 12133732, що унеможливлює провести державну реєстрацію права власності (а.с.24 том-1). Матеріали спадкової справи не містять даних про отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. У відповідності до положення ст.125 ЗК України, у редакції чинній на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, передбачалося, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Порядок здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку передбачався ст.126 ЗК України та Порядком здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року № 439. Зокрема, ч. 1, 2, 6 ст.126 ЗК України, у редакції чинній на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, передбачалося, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Згідно з положенням п. 4 Порядку про здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року № 439, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що відмітку про реєстрацію права власності здійснює територіальний орган Держземагентства за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 днів з дня подання до нього документів про перехід права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у редакції чинній на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни ї цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2006 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. В ст. 81 ЗК України зазначено, що громадяни України набувають права власності на земельну ділянку, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно вимог п.1 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За приписами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ст. 41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Порушені права позивача, як власника зазначеного нерухомого майна, можуть бути відновлені шляхом звільнення нерухомого майна з-під арешту та зняття заборон на його відчуження. За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Вимоги про зняття арешту майна, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24.04.2019 року у справі № 2-3392/11, провадження № 14-105цс19, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18, від 21.08.2019 року у справі № 911/1247/18, провадження № 12-99гс19, і підстав для відступлення від неї немає. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку право позивачів порушено, як спадкоємців власника майна, на яке накладено арешт. Однак, враховуючи вищевикладене, так як на час накладення арешту на майно обвинуваченого у кримінальному провадженні [PERSON] , станом на 02.02.2012 року на час винесення слідчим постанови вказана земельна ділянка по [ADDRESS] йому не належала, що підтверджується правовстановлюючими документами, тому маються законні підстави для зняття арешту із вказаного нерухомого майна, про що не було ним повідомлено суду під час розгляду кримінальної справи та не було надано суду відповідних правовстановлюючих документів (а. с. 6, 11 том-2) . Доводи відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про те, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №163434 виданому 20.07.2006 року на спірну земельну ділянку та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-5910111472019 від 24.04.2019 року маються розбіжності, а саме в реєстрових номерах цивільно-правового договору на підставі якого [PERSON] стала власником спірної земельної ділянки, що ставить під сумнів набуття нею права власності, суд не приймає до уваги, так як факт належності [PERSON] спірної земельної ділянки підтверджується матеріалами справи, а саме договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 01.09. 2009 року та іншими матеріалами справи. Доводи представника ПАТ «Укрнафта» про те, що вони є неналежним відповідачем не заслуговують на увагу, оскільки, ними до відзиву надана довідка (а.с. 54 т.1) про солідарну відповідальність у справі про крадіжку нафти саме про відшкодування шкоди в рамках вищевказаної кримінальної справи, тому суд вважає, що в даному випадку зачіпаються їх інтереси, однак порушень прав позивачів саме ПАТ «Укранафта» судом не встановлено. Доводи відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про те, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 25.07.2019 року під час розгляду клопотання позивачів про зняття арешту з майна встановлено, що на час розгляду справи відносно [PERSON] в матеріалах справи маються документи про те, що спірна земельна ділянка йому належить, суд не приймає до уваги, оскільки судом дане клопотання по суті не вирішувалось, а позивачам відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що вирішення питання щодо зняття арешту у кримінальному провадженні має здійснювати за правилами цивільного судочинства. До того ж в матеріалах кримінальної справи мається архівна копія державного акту на землю (а.с. 103 т.1), який не містить даних про іншого власника, а в рамках даної справи надано оригінальні правовстановлюючі документи, які зберігаються у дійсного власника. Наведене дає суду підстави стверджувати, що маються законні підстави для зняття арешту з вказаного майна, цим самим у повній мірі буде відновлено право позивачів. Строк звернення до суду з вказаним позовом позивачами не пропущений з урахуванням вищевикладених обставин. Разом з тим, суд зазначає, що позовна вимога про визнання права власності на вказану земельну ділянку за позивачами є передчасною, оскільки в цій частині їх право не порушено, доказів протилежного суду не надано. Тому в іншій частині позову необхідно відмовити. Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, враховуючи, що знайшли своє підтвердження доводи позивачів, викладені в позові, дійсно на час розгляду кримінальної справи відносно [PERSON] в рамках, якої накладено арешт на спірну земельну ділянку [PERSON] її власником вже не був, а тому суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту із земельної ділянки площею 0,0609 га, кадастровий номер 5910200000:14:010:0004, яка розташована за адресою [ADDRESS] , а в іншій частині позову про визнання права власності за [PERSON] , [PERSON] на вказану земельну ділянку необхідно відмовити. Судові витрати залишити за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: partial