Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Житлово комунальне підприємство № 3 (далі ЖКП № 3) надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі проживають в [INFO] і є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач. Проте, [PERSON], [PERSON] за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території своєчасно не розраховуються, а тому у відповідачів утворилась заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі - 7061 грн. 40 коп. Позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів в його користь заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 7061 грн. 40 коп. та сплачений судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився проте, належним чином повідомлений про розгляд справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України жильці зобовязані своєчасно проводити оплату експлуатаційних витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Як вбачається зі змісту ст. 67, 151 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Громадяни, які мають в приватній власності квартиру, зобовязані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 360 Цивільного кодексу України, визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. У відповідності до статті 541 цього Кодексу солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до статті 24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. З свідоцтва про право власності на житло, вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у м. Луцьк зазначенні [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про право на спадщину за законом, вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті 09.05.2004 року [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в розмірі 1/3 та 2/3 часток відповідно, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.05.2001 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.04.2016 року, суд вважає, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з останніх до задоволення не підлягають. В порушення вимог ст. ст. 64, 67, 68, 151 Житлового кодексу України, ст. ст. 526, 527 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не проводили своєчасну оплату за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а тому заборгованість перед Житлово-комунальним підприємством № 3 станом на 30.04.2016 року складає 7061,40 грн. З розрахунку наданого позивачем вбачається, що борг станом на лютий 2009 року складає 2529,16 грн.. за 2009 рік нарахована заборгованість - 413,62 грн., за 2010 рік 765,60 грн.,, за 2011 рік - 867,36 грн., за 2012 рік 867,36 грн., за 2013 рік 1051,68 грн., за 2014 рік 1200,66 грн., за 2015 рік 1236 грн., з 1 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року переплачено 56,60 грн. та в 2015 році було сплачено відповідачем 1606,67 грн. за наданні послуги. Як доказ надання виконаних робіт позивачем надані Акти виконаних робіт з 2013 року по 2016 рік та реєстри актів виконаних робіт з 2012 року по 2014 рік. В задоволенні вимог щодо стягнення коштів за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 2009 року по 2012 рік слід відмовити, оскільки позивачем за вказаний період не надано доказів надання таких послуг відповідачу. Суд критично оцінює реєстр актів виконаних робіт за 2012 рік, як доказ надання відповідачам послуг, оскільки останній не підтверджений первинними документами та враховуючи ту обставину, що відповідачі заперечують надання послуг взагалі. За таких обставин, суд вважає, на користь позивача з відповідачів підлягає до стягнення заборгованість з 01 січня 2013 р. по 30 квітня 2016 р. в розмірі 1825,67 грн. (1051,68 грн. + 1200,66 грн. + 1236 грн. (переплата з 1 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року - 56,60 грн. + сплата за 2015 рік -1606,67 грн.) відповідно до часток що належать відповідачем, а саме з [PERSON] -1217,11 грн. (1825,67 х 2/3) та з [PERSON] - 608,56 грн. (1825,67х1/3) . Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість в розмірі 1217 грн. 11 коп. та відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість в розмірі 608 грн. 55 коп. за період з 2013 р. 2016 р., що підтверджений актами виконаних робіт, заборгованості за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території та понесені судові витрати по справі відповідно до задоволеної частини позовних вимог 237,51 грн. (1217,11 грн./7061,40 грн.х1378 грн.) та 118,76 грн. (608,56 грн./7061,40 грн.х1378 грн.) відповідно. Крім того, суд зазначає, що споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що відповідає правовій позиції ВСУ у справі № 6-2951цс15. Суд критично ставиться до заяви позивача про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, що є підставою для преривання строку позовної давності відповідно до ст.. 264 ЦК України.

Outcome: partial