Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу виїзду за межі України до РОСІЙСЬКОЇ ФЕДЕРАЦІЇ для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Також слід зазначити, що Позивачка має бажання відвідати свою бабусю [PERSON], яка проживає в Російській Федерації, оскільки стан здоровя останньої значно погіршився через похилий вік. познайомити свою доньку [PERSON] із прабабусею. 25 серпня 2016 року ухвалою Жовтневого районного суду прийнято уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просила суд надати дозвіл на виїзд за межі державного кордону України малолітній [PERSON]. [INFO] у супроводі матері [PERSON]. [INFO], без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON], [INFO], до Російської Федерації в період з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено оголошеннями в пресі "Вісті Придніпров'я", не надав суду пояснень та заперечень проти позову. Третя особа звернулася до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали частково, просили надати дозвіл з врахуванням навчання дитини. Враховуючи, зазначене, суд вважає необхідним справу розглянути у відсутність сторін та постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач), перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2007 року (а.с.7), який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2012 року було розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, а саме доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КИ №200018 від 24 жовтня 2008 року (а.с.9). Малолітня дитина проживає разом з матір'ю (а.с. 10) та перебуває на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини щомісячно (а.с.11). Згідно довідки № 468 від 24 березня 2016 року виданої Виконуючим обовязки начальника Жовтневого відділу ДВС КМУЮ, Позивач не отримував аліменти стягнуті з Відповідача з 20 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року (а.с. 14) Факт несплати аліментів Відповідачем також підтверджується довідкою № 196 від 02.02.2016 року про розмір заборгованості по виконавчому листу (а.с.12). Окрім цього. Відповідач перебував у розшуку, як боржник по аліментам, що підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року (а.с. 13). Позивачка має намір забезпечувати повноцінний відпочинок доньці [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків. Також слід зазначити, що Позивачка має бажання відвідати свою бабусю [PERSON], яка проживає в Російській Федерації (а.с. 51 -56), оскільки стан здоровя останньої значно погіршився через похилий вік. познайомити свою доньку [PERSON] із прабабусею. Однак Позивачка не має можливості отримати дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон оскільки на даний час місце знаходження Відповідача не встановлено, про що свідчить довідка Жовтневого ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за номером 3007 від 26 квітня 2016 року (а.с. 15). Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею\~313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом\~України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обовязках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття\~155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обовязків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської\~гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обовязки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Конвенцією про права дитини (ратифіковані\~Постановою Верховної [PERSON] №789 від 27.02.91р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Суд знаходить, що оскільки сторони у справі після розірвання шлюбу визначились про те, що дитина проживатиме разом з матірю, а тому бажання останньої виїхати тимчасово, на короткий період, разом з дитиною за межі України, з метою гостювання у її бабусі, не є підставою вважати порушеними права батька дитини, передбачені ст. 157 СК України, який проживає окремо від дитини та вправі їх реалізувати після повернення дитини в Україну. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Виконкому Жовтневої районної у місті ради м [PERSON] про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька підлягає частковому задоволенню, встановивши конкретні строки з прив'язкою до канікулярних днів у навчальному закладі, а саме з 29 жовтня 2016 року по 06 листопада 2016 року; 24 грудня 2016 року по 08 січня 2017 року та з 25.03.2017 року по 02 квітня 2017 року (в межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial