Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 17.01.1983 року по 30.05.2014 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. МВ.Фрунзе». 30.05.2014 року її звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 6 від 23.01.2015 року, [PERSON] встановлені такі професійні захворювання: -ХОЗЛ ІІ ст. пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. - Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. Основний діагноз. -Гіпертонічна хвороба П ст., гіпертонічна ангіопагія сітківки І ст., ризик помірний. РОХП з сенсорними порушеннями. ДОА правого колінного суглоба. Хронічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Алергічний дерматит. Супутній діагноз. У п.п. 16,17 вище вказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п. 17 Акту зазначено, що працівник здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, запиленості, що свідчить про незабезпечення роботодавцем виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6,7, 13 Закону України «Про охорону праці», і підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров'я [PERSON] Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 04.03.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 35 % первинно, безтерміново. За рекомендацією лікаря [PERSON] потребує медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення їй моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 35 000 грн. і обґрунтовується перенесеними [PERSON], як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України . Відповідно до ч. 1 ст. 21, ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 35000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» Грек В.В. позов не визнала з тих підстав, що товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже відсутні порушення законних прав [PERSON], які передбачені ст. 237-1 КЗпП України. Також зазначає, що не надано суду доказів спричинення працівнику моральної шкоди. У зв'язку з чим просить суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши доводи представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. Судом встановлено, що з 17.01.1983 року по 30.05.2014 року позивачка перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. МВ.Фрунзе», що вбачається з копії його трудової книжки / а.с. 6,7,8 /. Як вбачається з повідомлення Форми П-3 від 30.12.2014 р. КНДІ ГП та ПЗ ХНМУ, під час медичного обстеження [PERSON] у неї виявлено ряд захворювань професійного характеру / а.с. 9 /. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання за № 6 від 23.01.2015 р., складеного ПАТ « Сумське МНВО ім. Фрунзе» у зв»язку з находженням повідомлення форми П-4 щодо [PERSON] працівнику встановлені такі професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ ІІ ст. пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. Захворювання професійне. - супутний: Гіпертонічна хвороба П ст., гіпертонічна ангіопагія сітківки І ст., ризик помірний. РОХП з сенсорними порушеннями. ДОА правого колінного суглоба. Хронічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Алергічний дерматит. / а.с. 10/. Відповідно до акту медичного обстеження Спеціалізованої МСЕК за № 180 від 04.03. 2015 р , довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 20.02.2015 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності працівника [PERSON] склала 35 % - первинно /а.с.11, 22,23 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням професійних хвороб і їх наслідками - погіршення стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримала професійні захворювання ,заподіяли їй моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці і що призвело до цілого ряду професійних захворювань і встановленню 35 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» 6000 грн. на користь останньої в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial