Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 11 квітня 2011 року [PERSON] отримала в АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . За умовами кредитного договору, сторони узгодили зобов`язання боржника повернути тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, комісію, пеню та штрафи, тобто загальну заборгованість по кредиту ( п. 2.1.1.12.1 договору). Відповідно до п. 2.1.1.12.2 договору, в разі непогашення боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, боржник сплачує відсотки в розмірі, визначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту ,згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., боржник сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. [PERSON] виконувала зобов`язання по кредитному договору не в повному обсязі, а 30 березня 2017 року вона померла. Заборгованість по кредитному договору, станом на 10 червня 2018 року склала 5614,82 грн., а саме: -303,22 - заборгованість по тілу кредиту, - 4285,3 - заборгованість по виплаті процентів за користування кредитом, -1026,3 - заборгованість по пені. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 31 січня 2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Олександрівської державної нотаріальної контори. 1 лютого 2018 року позивачем була отримана відповідь державного нотаріуса Олександрівської держваної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлої [PERSON] є неповнолітня [PERSON] , від імені якої діє її законний представник [PERSON] . 14 травня 2018 року до [PERSON] було направлено лист- претензію щодо задоволення вимог кредитора спадкодавця, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, але останнім ніяких дій по задоволенню вимог кредитора не було виконано. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] , який діє від імені неповнолітньої [PERSON] ,заборгованість за кредитним договором в сумі 5614,82 грн та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-4 ). Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів - копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 31 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду , встановлено строк надання відзову на позов та від державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори витребувано письмовий доказ. Відповідач відзив до суду не надав. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнали. Відповідач [PERSON] посилався, що спадкове майно, яке успадкувала його донька, складається із земельної ділянки. Інша частина спадкового майна - жилий будинок, автомобіль та інше, знаходиться в управлінні сестер померлої, які взяли на себе обов`язок розрахуватися по боргам. З огляду на те, що не можна продати частину спадку, що відійшла донці у вигляді земельної ділянки задля розрахунку по кредиту, відповідач просить відмовити у позові. Представник відповідача також просить відмовити в задоволенні позову, вважає, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимоги до спадкоємця, передбачений ст. 1281 ЦК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Згідно рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519, було змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочене - АТ КБ «ПриватБанк»), який є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» . Судом встановлено, що 11 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що складається із підписаної нею заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. [PERSON] отримала кредитку «Універсальна » з встановленим кредитним лімітом ( а.с 8). З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № б/н від 11 квітня 2011 року [PERSON] отримала кредитні картки: [NUMBER] з терміном дії з 11 квітня 2011 року по 02/15 року, [NUMBER] з терміном дії з 8 жовтня 2014 року по 09/18 року, [NUMBER] з терміном дії з 2 березня 2015 року по 09/18 року Відповідно до свідоцтва про смерть ,серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] року, про що Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 31 . За розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, станом на 30 березня 2017 року, заборгованість [PERSON] складала 5566,97 грн., а саме: -303,22 - заборгованість по тілу кредиту, - 4285,3 - заборгованість по виплаті процентів за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути зі спадкодавців померлої - 1026,3грн. - заборгованість за пенею , станом на 10 червня 2018 року. Розглядаючи питання наявної заборгованості за кредитом, суд приймає до уваги, що [PERSON] у межах строку кредитування з 11 квітня 2011 року повертала кредит періодичними платежами , але не в повному обсязі. З огляду на те, що сторони погодили строк кредитування по вересень 2018 року включно, банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом до цієї дати, тобто, в межах строку дії кредитної картки. Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 « Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6. розділу 2.1.1.12. «Порядок нарахування та оплати процентів і комісії. Порядок погашення боргових зобов`язань» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 365 /366 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 ( а.с 39). Частиною 3 ст. 1056 -1 ЦК України, в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що доданий до анкети-заяви вказано про те, що базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі: - 2,5% на місяць на залишок заборгованості (30% річних) до 31 серпня 2014 року включно, - 2,9 % на місяць на залишок заборгованості (34,8% річних) до 31 березня 2015 року включно. Отже, зміна розміру фіксованої процентної ставки на прострочену заборгованість погоджено сторонами за умовами укладеного договору. Щодо стягнення нарахованої пені , застосовуються положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де здійснювалася антитерористична операція. Оскільки [PERSON] була громадянкою України, яка проживала в населеному пункті, де здійснювалася антитерористична операція ( с. Варварівка Олександрівського району Донецької області), відповідно до Переліку населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року та на виконання ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», нарахування їй пені в цей період заборонено, а станом на 13 квітня 2014 року сума заборгованості за пенею позивачем не нарахована, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За наданою Олександрівською державною нотаріальною конторою копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , спадщину прийняла малолітня донька померлої [PERSON] , від імені якої діяв законний представник, батько малолітньої - [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун ( ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст 268 ЦК України,малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. [PERSON] , діючи від імені малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] червня 2016 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (матері спадкоємиці). Отже, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину [PERSON] . Згідно з нормою статті 1216 ЦК України ,спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Отже, позивачем безпідставно заявлена вимога щодо виплати заборгованості за кредитом, станом на червень 2018 року в сумі 5614,82 грн, тому суд приймає до уваги заборгованість за кредитом, яка утворилась на день смерті спадкодавця - 30 березня 2017 року, яка склала: -303,22 - заборгованість по тілу кредиту, - 4285,3 - заборгованість по виплаті процентів за користування кредитом. Крім того, суд приймає до уваги, що на погашення заборгованості, після смерті боржника, 11 травня 2017 року було сплачено в добровільному порядку - 884,22 грн. вказана сума повинна бути відрахована із наявної на день смерті спадкодавця заборгованості по кредиту. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Діючи на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України, позивач- кредитор померлої спадкодавці заявив вимоги повернення боргу за кредитом до представника спадкоємиці. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Так, спадкова справа містить претензію кредитора від 23 липня 2017 року щодо включення кредиторської вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкової маси та повідомлення спадкоємців померлої про заборгованість [PERSON] перед банком в розмірі 5614,82 грн. 12 жовтня 2017 року позивачем повторно заявлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до спадкоємців [PERSON] , а також зроблено запит до нотаріуса про надання відомостей щодо спадкоємців. Завідувачем Олександрівської державної нотаріальної контори надано повідомлення від 24 листопада 2017 року за № 946/02-14 до ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо наявної спадкоємиці померлої [INFO] року [PERSON] - малолітньої [PERSON] , від імені якої діє батько [PERSON] . Того ж дня [PERSON] був повідомлений про наявну претензію кредитора щодо заборгованості [PERSON] перед банком в сумі 5614,82 грн., але не погасив її в добровільному порядку. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, що діяла на час прийняття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Отже, позивачем була виконана умова пред`явлення вимоги до спадкоємців протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, бо позивач звернувся до нотаріуса з вимогою до спадкоємців ще 23 липня 2017 року. До суду позивач звернувся у межах загальної позовної давності ( ст. 257 ЦК України), а тому, заява представника відповідача щодо відмови в позові у зв`язку із пропущенням строку звернення з відповідною вимогою не підлягає задоволенню. Відповідно до спадкової справи, 15 лютого 2018 року [PERSON] , діючи від імені малолітньої [PERSON] , повторно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрівської селищної ради. За витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24 січня 2018 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] . За відомостями в.о. начальника відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, вартість земельної ділянки, площею 5,360 га, кадастровий номер [NUMBER] , власником якої є [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , станом на 2018 рік складає 175796,19 грн. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідач, який є законним представником спадкоємиці, відмовився від сплати одноразового платежу на погашення боргу по кредиту та підтвердив свою відмову при розгляді справи , пояснивши, що сестри померлої, які утримують частину спадщини померлої, взяли на себе обов`язок розрахуватися по боргам. Однак, відповідно до відкритої після смерті [PERSON] спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є малолітня донька померлої [PERSON] , законний представник якої подав заяву про прийняття спадщини померлої, вартістю 175796,19 грн, тобто в розмірі, що значно перевищує борг перед кредитором - позивачем по справі. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, який є законним представником спадкоємиці ,суми боргу за кредитом на день смерті спадкодавця підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги, що позивач не заявляв вимогу у відповідності до положень ст. 1282 ЦК про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, а просить стягнути суму, яка є незначною по відношенню до вартості отриманого у спадок майна. З огляду на викладене, суд вважає можливим погодитися з позовними вимогами в частині стягнення боргу у вигляді грошової суми. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial