Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 серпня 2018 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Царичанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №73. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про них. Вона ж знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, отримує лише допомогу в розмірі 860 грн. Вказує, що відповідач аліменти нікому не платить, інших утриманців не має, є молодою фізично здоровою людиною, виконує віддалену роботу за комп`ютером на замовлення та отримує заробіток на картку, а отже має можливість сплачувати аліменти на її користь як на утримання неповнолітніх дітей, так і на її утримання до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. За викладених обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дітей,\~ а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов.\~ Крім того, відповідачу було направлено за місцем реєстрації та проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками, яка була отримана ним особисто 14 вересня 2021 року, що підтверджується його особистим підписом про отримання копії ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками. Однак відповідач станом на 07 жовтня 2021 року відзив на позов до суду не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.04.2018 року [PERSON] народилась [INFO] , а відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2020 року [PERSON] народилась [INFO] , та їхніми батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10-11). Діти проживають з позивачкою в даній справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує\~ стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 5\~ ст. 183 СК України частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки неповнолітні діти на даний момент проживають разом з позивачкою [PERSON] та перебувають на повному її утриманні, то відповідач, як батько дітей, зобов`язаний згідно до вимог Сімейного кодексу України також брати участь в їх утриманні. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в повному обсязі та на підставі ст. 183 СК України вважає можливим визначити розмір аліментів на законодавчо встановлених загальних підставах у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дітей. Вирішуючи питання в частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Статтями 77, 79 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони в даній справі з 18 серпня 2018 року перебувають в зареєстрованому у Царичанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №73, шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9), від якого мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою в справі та перебувають на її утриманні. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги на їх утримання та утримання позивачки (матері його дітей) не надає, ухиляючись таким чином від виконання свого батьківського обов"язку по матеріальному утриманню своїх дітей, так і від обов"язку чоловіка по матеріальному утриманню своєї дружини - матері дітей, на утриманні якої перебувають діти, до досягнення трьохрічного віку. Позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів того, що його стан здоров`я не дозволяє сплачувати аліменти, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів, відзив на позов до суду про стягнення аліментів не подавав. Проте, враховуючи той факт, що з відповідача будуть стягуватися аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Саме такий розмір аліментів на утримання дружини суд вважає справедливим і для позивача, і для відповідача в справі. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити. Суд, визначаючи час, з якого слід присудити аліменти на дітей та на утримання дружини, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 25.11.2020 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на дитину\~ та аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 908,00 грн.\~

Outcome: partial