Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеса 17.08.2016 року звернувся [PERSON] із заявою про призначення досудового слідства по ознакам кримінального злочину, передбаченого стст.357,358,366,375 і 382 КК України; на підставі наданих копій та матеріалів справи №2-390/07 поновити: 1) постанову Президії Одеського обласного суду від 26.04.1989г. якою зобовязано Київський районний суд вирішити питання о прийнятті до провадження позову до ІМТП від 21.05.1988 року, про визнання [PERSON] особою, яка знаходиться з 13.05.1989 року у вимушеному прогулі, сплати вимушеного прогулу і стягнення заробітної плати; 2) лист профспілкового комітету ІМТП ( Іллічівський морський торговий порт) від 17.10.1988 р відносно позову до ІМТП від 21.05.1988 року; 3) ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.11.03 р. про відкриття провадження за позовами [PERSON] до ІМТП від 26.09.88 р. і від 02.03.1989 р. про відкриття провадження за позовами [PERSON] до ІМТП від 26.09.1988 року і від 02.03.1989 року; 4) заяву від 24.06.04р. про уточнення ціни позову у справі №2-3837/04; 5) ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2006р . про прийняття до провадження позову до ІМТП від 20.11.2006 р., пред'явленого у відповідності з ч.3 ст.406 ЦПК, і про об'єднання їх для спільного розгляду з вимогами позову від 21.05.1988р. Також заявник просить суд про виключення із справи №2-2298/06 підробленої ухвали про обєднання справи №2-390/06 по спору Білаш і Гачковської про розподіл майна, і справи №2-4804/06 по заяві про поновлення втраченого провадження за позовом до ІМТП від 21.05.1988 року; в порядку поновлення втраченого провадження по справі №2-3837/04 (2-2298/06) розєднати справи, незаконно обєднані в супереч ухвали судії Таварткіладзе від 17.09.2006 року, та направити матеріали справи №2-3837/04 (2-2298/06) до автоматизованого розподілу для реєстрації, розподілу і прийняття до нового провадження для ухвалення рішення по суті позовних вимог. У судовому засіданні 02.12.2016 року [PERSON] пояснив, що предметом розгляду по його заяві є поновлення втраченого провадження по справі № 2-3807/04 ( 2-2298/06), яке, згідно пояснень заявника, шляхом винесення сфальсифікованої ухвали від 14.12.2006 року, було виготовлена нова справа за тим самим номером 2-2298/06, яке після перереєстрації у 2007 році отримало номер 2-390/07, і по якому 15.03.2007 року було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до ІМТП, яке в свою чергу, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.06.2007 року було скасовано і по справі постановлено остаточне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Таким чином, заявник вважає, що рішення по справі №2-390/07 не стосується його вимог, які були предметом розгляду у справі №2-3807/04( 2-2298/06), крім того у зазначених провадженнях відсутні окремі документи, які [PERSON] просить поновити на підставі наданих копій та матеріалів справи №390/07, сфальсифіковану справу 2-390/07 розєднати, а виділену справу №2-3807/04( 2-2298/06), через автоматизовану систему розподілу справ, розподілити на новий склад суду та розглянути по суті вимог. Крім того, у звязку із ствердженням [PERSON]О, що по зазначеної справі було виготовлено сфальсифіковану ухвалу та викрадені документи, він просить суд призначити досудове слідство по ознакам кримінального злочину, передбаченого стст.357,358,366,375 і 382 КК України. Тривалість розгляду заяви повязана із тим, що при її розгляді неодноразово змінювався склад суду ( припинення повноважень одного складу та самовідвід, задоволений іншим). Судом було розяснено заявнику про необхідність уточнення своїх вимог, у звязку із тим, що одночасно у заяві про поновлення втраченого провадження заявлено про призначення досудового слідства в порядку кримінального процесу, та заявлені вимоги які стосуються виключення ухвали, розєднання справ та направлення виділеної справи на новий автоматизований розподіл, однак [PERSON] наполягав на розгляді всіх заявлених вимог саме у порядку розгляду його заяви про поновлення втраченого провадження. Судом встановлено, що в архіві Київського райсуду м. Одеси зберігається цивільна справа № 2-390\\07 ( справа містить 4 томи в яких знаходяться провадження № 2-3837\\04, № 2-2298\\06, 2-4804\\06 ) за позовами [PERSON] до Іллічівського Морського торгівельного порту ( далі ІМПТ) про захист цивільних і трудових прав, яка було оглянута у судовому засіданні.. Згідно матеріалів даної цивільної справи 18 вересня 2003 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про поновлення цивільних справ, визначених ст. ст. 43, 55 Конституції України, ст. ст. 8, 23 Загальної декларації прав людини (ООН, 1948р.), посилаючись на те, що він звернувся 27 вересня 1988 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ІМТП про поновлення на роботі, оплаті вимушеного прогулу та проведення розрахунку при звільненні. Даної цивільної справі було присвоєно номер 2-3837/04 і рішенням суду першої інстанції ( головуючий Сватаненко В.І від 05 жовтня 2004 року вищезазначений позов [PERSON] задоволено частково ( т.1 а/с 154). Суд зобов'язав відповідача ІМТП переоформити трудову книжку позивача, вказавши, що записи № № 23, 24 є недійними, і що він звільнений по переводу у фірму "Маяк" Одеського побутового обслуговування населення за п. 5 ст. 36 КЗпП України з зазначенням дати звільнення. Також, суд стягнув з ІМТП на користь позивача зарплату за час вимушеного прогулу в розмірі 3 276 грн., моральну шкоду в розмірі 3 276 грн., а також держмито у дохід держави в сумі 65, 56 грн. Ухвалою колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2006 року рішення суду першої інстанції скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд, у звязку із тим, що судом першої інстанції не було прийнято рішення по всім заявленим вимогам (т.1 а/с 337). При новому розгляді справи, якої було у 2006 році присвоєний номер 2-2298/06, позивач [PERSON] неодноразово уточняв вимоги і остаточно 20 листопада 2006 року позивач [PERSON] просив суд визнати накази ІМТП № 1\\о від 04 січня 1987 року, № 160\\о від 16 серпня 1988 року та № 37\\о від 21 лютого 1989 року незаконними, зобов'язати порт поновити його на роботі на посаді старшого стивідора, переоформити трудову книжку, визнавши записи № № 22-24 недійсними, стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 479 848 грн., а також моральну шкоду в сумі 464074 грн. (т. 2, а/с. 124-129). Крім того, 11 листопада 1999 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого незакінченого провадження за його позовом до ІМТП від 21 травня 1988 року про визнання його т перебуваючим у стані вимушеного прогулу, оплату вимушеного прогулу, доплати за час сумісної роботи на посадах старшого стивідора та заступника начальника складу з 17 серпня 1987 року до 26 січня 1988 року, від 21 травня 1988 року (т: 3, а/с. 2-3). Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 червня 2006 року заявнику [PERSON] відмовлено у відновленні судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду, за заявою від 11 листопада 1999 року та вказана позовна заява від 21 травня 1988 року була направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по ній (т. З, а/с. 243). Ухвалою суду першої інстанції від 14 грудня 2006 року об'єднані провадження по позовній заяві [PERSON] від 20 листопада 2006 року та його позовній заяві від 21 травня 1988 року, в одне провадження під №22298/06. Рішенням суду першої інстанції від 15.03.2007 року по справі №2-390/07 позов [PERSON] задоволено частково. Суд визнав неправомірними накази начальника ІМТП: № 160\\о від 16 серпня 1988 року у частині звільнення [PERSON] за прогули на підставі п. 16 Статуту про дисципліну працівників морського транспорту, № 37\\о від 21 лютого 1989 року в частині звільнення [PERSON] по п. 5 ст. 36 КЗпП України, поновив позивача [PERSON] на роботі на посаді старшого стивідора ІМТП, зобов'язав ІМТП внести до трудової книжки [PERSON] запис про недійсність запису № 22 щодо переведення старшим стивідором - заступником начальника складу 4-го району, запису № 23 щодо звільнення за прогули за п. 16 Статуту про дисципліну працівників морського транспорту, запису № 24 щодо звільнення по п. 5 ст. 36 КЗпП України, стягнув з ІМТП на користь позивача [PERSON] 402 019, 92 грн., як невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного прогулу з врахуванням індексу інфляції, та моральну шкоду в сумі 100 000 грн., стягнув з ІМТП в дохід держави судовій збір в сумі 1 700 грн. (т. 4, а.с. 27-32). Ухвалою суду першої інстанції від 16 травня 2007 року задоволена заява [PERSON] від 11 квітня 2007 року і виправлена арифметична помилка у судовому рішенні в частині визначення суми невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексу інфляції, а саме 406 160, 75 грн. (т. 4. а.с. 37, 57, 58). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2007 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до ІМТП про поновлення на роботі на посаді старшого стивідора, переоформлення трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 1988 року, відшкодування моральної шкоди( т. 4 а/с 73-85). 29.05.2008 року Верховним Судом України рішення апеляційного суду від 5.07.2007 р. залишено без змін, а касаційна скарга [PERSON] без задоволення ( т.4 а/с 185). При огляді у судовому засіданні матеріалів цивільної справи 2-390/07, яка є одночасно і справою 2-3837/04, і справою №2-2298/06 ( зміна нумерації проводилась у звязку із перереєстрацією справи на початку кожного нового року), судом встановлено про втрату частини провадження, яке закінчилось винесенням рішення від 05.07.2007 року, а саме у матеріалах провадження відсутні: Постанова Президії Одеського обласного суду від 26.0419.89г. підтвердженням змісту якої є копія надана заявником, посилання на постанову у рішенні апеляційного суду Одеської області від 05.07.2007 року; Лист профспілкового комітету ІМТП ( Іллічівський морський торговий порт) від 17.10.1988 р.- підтвердженням змісту якого є копія, яка знаходиться на а/с 138 т.4 справи №2-390/07, та посилання на його зміст у рішенні Київського районного суду від 15.03.2007 року ( т.4 а/с 28); Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 26.11.03 р. про відкриття провадження за позовами [PERSON] до ІМТП ( Іллічівський морський торговий порт) від 26.09.88 р. і від 02.03.89 р підтвердженням змісту якого є лист судді Сватаненко від 26.11.2003 року і 10.03.2004 року (т.1 а/с 112), заперечення від ІМТП від 26.09.1988 року в яких відображено предмет розгляду, рішення суду від 05.10.2004 року із зазначенням у мотивувальної частині суті вимог, рішення апеляційного суду від 05.07.2007 року в якому відображено предмет розгляду та надана копія; Заява від 24.06.04р. про уточнення ціни позову у справі №2-3837/04 копія якого надана заявником, та міститься в матеріалах цивільної справи №521/18287/15ц, та про наявність якого зазначено у описи матеріалів справи; Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 14.12.06р . про прийняття до провадження позову до ІМТП ( Іллічівський морський торговий порт) від 20.11.06 р., пред'явленого у відповідності з ч.3 ст.406 ЦПК копія якого надана заявником, та зміст відповідає посиланням у рішенні апеляційного суду від 05.07.2007 року. У рішенні апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2007 рок ( яке набрало законної сили) встановлені певні обставини: зокрема те, що ухвалою суду першої інстанції від 14 грудня 2006 року, яка міститься у т. 2 а/с 178, судом були об'єднані провадження по позовній заяві [PERSON] від 20 листопада 2006 року та його позовні вимоги від 21 травня 1988 року. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Частиною першою статті 407 ЦПК України встановлено, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд, ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити ( ч.1 ст. 408 ЦК України). Враховуючи вищенаведене суд, вважає доведеним у судовому засіданні факт часткової втрати провадження по цивільної справі №2-390/07 ( яка одночасно є і справою №2-3837/04 і справою №2-2298/06, і на думку суду слід поновити : Постанову Президії Одеського обласного суду від 26.04.89г.; - Лист профспілкового комітету ІМТП ( Іллічівський морський торговий порт) від 17.10.88 р.; - Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.11.03 р. про відкриття провадження за позовами [PERSON] до ІМТП (Іллічівський морський торговий порт) від 26.09.88 р. і від 02.03.89 р.; - Заяву від 24.06.04р. про уточнення ціни позову у справі №2-3837/04; - Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.12.06р . про прийняття до провадження позову до ІМТП ( Іллічівський морський торговий порт) від 20.11.06 р., пред'явленого у відповідності з ч.3 ст.406 ЦПК, і про об'єднання їх для спільного розгляду з вимогами позову від 21.05.88р. Таким чином у матеріалах цивільної справи № 2-390/07 після поновлення частково втраченого провадження існують дві ухвали Київського районного суду від 14 грудня 2006 року про обєднання справ згідно поновленої - було відкрито провадження за позовом [PERSON] від 20 листопаду 2006 року, про належне оформлення трудової книжки, визнання наказів неправомірними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яка обєднана з цивільною справою за заявою [PERSON] від 11.11.1999 року про відновлення втраченого провадження за його позовом від 21 травня 1988 року, та справі наданий єдиний номер 2-4804/06; та ухвала, яка міститься на а/с 128 т.2 справи і яка вважається заявником сфальсифікованою. Аналіз ухвали від 14.12.2006 року, яка знаходиться на а/с 178 у томі другому цивільної справи №2-390/07 свідчить про те, що суд постановив зазначену ухвалу по цивільної справі за позовом [PERSON] до ІМТП про належне оформлення трудової книжки, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, провадження по якої має номер 2-2298/06. У мотивувальної частині ухвали судом зазначено, що саме дане провадження під №2298/06 підлягає обєднанню в одне провадження з цивільною справою №2-4804/06 за заявою [PERSON] про поновлення втраченого провадження за позовом [PERSON] до ІМТП про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та спростування недостовірної інформації. У резолютивної частині ухвали зазначено, що за єдиним номером справи №2-2298/06 обєднаються цивільні справи за позовом до ІМТП про належне оформлення трудової книжки, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та цивільна справа за заявою [PERSON] про поновлення втраченого провадження за позовом [PERSON] до ІМТП про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та спростування недостовірної інформації. Однак замість зазначення номера справи 2-2298/06 , в рамках якої ,згідно мотивувальної частини, проводиться обєднання, судом зазначений інший номер справи 2-390/06, яке не має жодного відношення до [PERSON] та ІМТП ( під зазначеним номером у Київському суді знаходилась справа за позовом Білаш к Гачковської про розподіл майна). У рішенні апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2007 рок ( яке набрало законної сили) встановлені певні обставини: зокрема те, що ухвалою суду першої інстанції від 14 грудня 2006 року, яка міститься у т. 2 а/с 178, судом були об'єднані провадження по позовній заяві [PERSON] від 20 листопада 2006 року та його позовні вимоги від 21 травня 1988 року. У самому рішенні зазначено, що предметом розгляду по цивільної справі №2-390/07 були вимоги [PERSON] згідно позову від 18 вересня 2003 року і позовні вимоги від 25 червня 2004 року, по яким було постановлено рішення від 05 жовтня 2004 року ( тобто справа № 2-3837/04), яка після скасування рішення ухвалою колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2006 року повернута до нового розгляду, в рамках якого позивач неодноразово змінював позовні вимоги і остаточно розглядалась позовна заява від 20 листопада 2006 року, яка була обєднана із позовними вимогами від 21 травня 1988 року. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що у єдиному провадженні під номером 2-309/07 були обєднані справи №2-3837/04 , 2-2298/06 і справа 2-4804/06, і по якому було винесено остаточне рішення апеляційним судом Одеської області 05 липня 2007 року. Законність обєднання справ в одне провадження, та повнота проведеного судового розгляду не може бути предметом перегляду в порядку розділу ІХ ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого провадження. Судом розяснюється заявнику, що питання повязані із законністю обєднання справ, яке привело до неправильного вирішення спору можуть біти предметом розгляду лише апеляційної або касаційної інстанції при розгляді відповідних скарг у порядку визначеному нормами ЦПК. Також, при розгляді заяви про поновлення втраченого провадження суд не має правових підстав для розгляду питань повязаних із розєднанням справ та направлення виділеної частки справи( або самої справи) до автоматизованого розподілу справ. Розгляд втраченого провадження, у відповідності до вимог ч.1 ст. 402 ЦПК України можливо лише по справам, які закінчені ухваленням рішення або в яких провадження закрито, тому будь яки інші процесуальні дії по таким справам можливі лише після скасування остаточних рішень або постанов, при новому розгляді справ. Судом також розяснено заявнику про те, що згідно діючого кримінального процесуального кодексу України ( який набув чинності з 15 листопаду 2012 року) відсутня стадія порушення кримінальної справи, а відповідно до ч.2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тому заявник, якщо він вважає, що було скоєння злочину має право самостійного звернення до правоохоронних органів. Одночасно з цим, судом, приймається до уваги, що підстави закриття провадження по справ передбачені у ст. 205 , а при розгляді заяв про відновлення втраченого провадження у ч.3 ст. 408 ЦПК України. В даному випадку встановлені судом обставини не визначені у вищезазначених нормах, як підстави для закриття провадження, тому суд, приходить до висновку, що єдиною можливістю розгляду вимог заявника є відмова в їх задоволенні при ухваленні рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial