Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє його представник, адвокат Юсєєв Т.С., звернувся до суду з позовною заявою до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про захист права власності, шляхом примусового виконання обов`язку здійснити виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, тобто фактично про стягнення грошових коштів набутих в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яка при житті не була отримана померлою в розмірі 62774,93 грн. 11.01.2020 року державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л., позивачеві, як синові [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії розміром 62774,93 грн. 18.12.2019 року позивач, в особі свого представника [PERSON] звернувся до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату допомоги на поховання, недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та надав свідоцтво на спадщину за законом на отримання належної суми у 62774,00 грн. Заявникові було відмовлено у виплаті пенсії оскільки позивач [PERSON] проживає на непідконтрольній території та на нього розповсюджується дія положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706.Зокрема якщо особа, яка здійснила поховання та має право на отримання суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишається недоотриманою у зв`язку з його смертю, доручає отримати належні їй кошти своєму представнику, то такий представник вчиняє відповідні дії від імені особи, яку він представляє. Тобто, довірена особа повинна надати всі передбачені законом документи, які повинен був надати довіритель, у разі особистого звернення. Документи повинні бути подані в оригіналі чи копіях, посвідчених нотаріусом. До заяви ж [PERSON] , від імені [PERSON] , були додані: витяг з державного реєстру цивільного стану громадян про смерть, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (виданої гр. [PERSON] ), копію паспорта та свідоцтво про смерть [PERSON] . Оскільки вказаний пакет документів є неповним (відсутня нотаріально засвідчена копія довідки внутрішньо переміщеної особи гр. [PERSON] ), на думку управління, воно не має права виплатити недоотриману пенсію померлої [PERSON] . З зазначеним позивач не погодився та просить суд зобов`язати відповідача виплатити йому суму недоотриманої пенсії (за позовною заявою саме суму 62774,00 грн.), з урахуванням встановлених індексів інфляції за весь період прострочення, вдішкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 04.08.2020 року справа призначена до розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, згідно якого управління вимоги [PERSON] не визнає, мотивуючи своє рішення неподанням документів, що підтверджують його статус тимчасово переміщеної особи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.01.2020 року державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л., яке зареєстроване в реєстрі за № 3-27. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії в сумі 62774,93 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набув право власності на грошову суму в розмірі 62774,93 грн., шляхом її спадкування після смерті [PERSON] . Як вбачається з листа Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.03.2020 року за № 36/10-15-01-08, «18.12.2019 року до Управління звернувся представник позивача ([PERSON] ) [PERSON] з заявою про виплату допомоги на поховання, недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. До заяви були додані витяг з державного реєстру цивільного стану громадян про смерть, довідка про взяття на обліг внутрішньо переміщеної особи (виданої гр. [PERSON] ), копія паспорту та свідоцтво про смерть [PERSON] . Оскільки вказаний пакет документів є неповним (відсутня нотаріально засвідчена копія довідки внутрішньо переміщеної особи гр. [PERSON] ), управління не має права виплатити недоотриману пенсію померлої [PERSON] » Тобто управлінням відмовлено у виплаті суми недоотриманої пенсії, яка складає спадкову масу та яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. І тільки в такому разі можлива відмова у набутті спадщини. Великоновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не надано належних доказів недійсності Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.2020 року, яке видане на ім`я позивача. Посилання відповідача на положення - «ст. 19 Конституції України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, ч. 2 ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706, до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення (поновлення) виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам», а також ст. 44, 77, ч. 2 ст. 122, 262 КАС України», якими на думку управління визначена необхідність для виплати недоотриманої пенсії, при подачі спадкоємцями заяв, надавати довідки осіб переселенців, навіть якщо такими особами вони не є, також не мають правових підстав, оскільки положення чинного законодавства, якими врегульовані суспільні правовідносини щодо надання застрахованим особам щомісячних пенсійних виплат (довічного грошового утримання) в порядку пенсійного забезпечення не розповсюджуються на правовідносини, які виникають між територіальними підрозділами ПФУ та спадкоємцями померлих пенсіонерів з приводу отримання тих сум пенсій, які увійшли до складу спадщини. Останні регулюються приписами ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», - а також аналогічними приписами інших Законів України про пенсійне забезпечення певних категорій застрахованих осіб, - ст.ст. 526, 530, 1227, 1268, ч.ч. 1-3 ст. 1283 ЦК України, про що зазначено представником позивача у відповіді на відзив, з чим також погоджується і суд. А пункт 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на який посилається відповідач, не містить вимоги щодо надання спадкоємцем довідки (чи її копії) про взяття його на облік, як ВПО. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування, у розмірі 62774,93 грн. неправомірно не виплачена йому відповідачем до теперішнього часу. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачем (його представником). Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивача на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті [PERSON] порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги в частині нарахованої але невиплаченої пенсії, яка входить до спадкової маси підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори чи правочини, а й інші юридичні факти. Виконання обов`язку здійснити виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини безумовно є грошовим зобов`язанням. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з фактуспадкування. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При даних обставинах, вимоги позивача про стягнення невиплаченої суми недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини з урахуванням індексу інфляції в сумі 1009,35 грн. та 3% річних в сумі 473,38 грн. за період з дати відмови у виконанні грошового зобов`язання 06 березня 2020 року і до дати звернення позивача до суду з позовом 05 червня 2020 року, підлягають задоволенню Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань. Доказів сплати позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано, від так підстав для їх відшкодування за рахунок відповідача немає. На підставі наведеного,

Outcome: partial