Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 22 березня 2013року шлюб з відповідачем розірвано. Від спільного життя в них є син [PERSON], [INFO] народження., який проживає разом з нею. Батько [PERSON] , будучи працездатним, на сина матеріальної допомоги не надає, тому вимушена звертатися до суду. Яких - небудь утримань, стягнень з відповідача не проводиться. Відповідач свої доходи приховує, можливо працює, але місце роботи їй не відомо. Вважає, що він має нерегулярний та непостійний дохід, частину доходу отримує в натурі. У зв"язку з цим просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900грн, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свою заяву і просить її задовольнити з підстав викладених в позові. Пояснила, що дитина здорова, проживає разом з нею. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує державну допомогу з цього приводу. Відповідач визнав той факт, що не надає матеріальної допомоги дитині, але вважає, що він не є батьком дитини. Він працює неофіційно, має щомісячний дохід до 2000грн на місяць. Інших дітей не має, непрацездатних батьків не має. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (а.с.5). Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що визнається відповідачем. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює , отримує доход. Відповідач не надав суду доказів, що він не є батьком дитини, а також добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Відповідно до ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливо у випадку , якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таких підстав в судовому засіданні не доведено позивачем. Відповідач пояснив, що він має щомісячний доход до 2000грн, і це не спростовано позивачем. Який є неофіційних дохід відповідача, судячи з його реальних витрат, позивачем не доведено. Тому суд, вважає, що підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі немає. Зідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: partial