Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом з урахуванням уточнення та збільшення позовних вимог, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» (далі ПрАТ «СК «Статус»), Приватного підприємства «Вітязь-гарант». [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вказала, що 26 травня 2014 року водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Део», державний номер [NUMBER], не вибрав безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб марки «Хюндай», державний знак [NUMBER], який належить позивачу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Хюндай», державний знак [NUMBER], що належить [PERSON] отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON], оскільки він порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 28 травня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340грн. Відповідно до полісу №АС/4471571 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.09.2013 року ПрАТ «СК «Статус» застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «Део», державний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] 25.06.2014 року [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернулася з заявою до ПрАТ «СК «Статус». Однак в обумовлений законом строк позивач не отримала страхового відшкодування, що зумовило її звернення до суду із позовом, в якому вона просить стягнути відповідачів 19325,77грн. на відшкодування майнової шкоди та 400грн. вартості експертного дослідження, моральну шкоду в розмірі 20000грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 447,26грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000грн. Представник позивача, позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просять їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК «Статус» в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Представники ПП «Вітязь-гарант» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 травня 2014 року близько 08год. 15хв. [PERSON], в м.Хмельницькому по вул. Красовського керуючи автомобілем марки «Део», державний номер [NUMBER], не врахував дорожніх умов, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб марки «Хюндай», державний знак [NUMBER], який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобіль марки «Хюндай», державний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 28.05.2014 року [PERSON], притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340грн. Відповідно до полісу №АС/4471571 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.09.2013 року ПрАТ «СК «Статус» застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «Део», державний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Відповідно до змісту полісу та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (далі - Закон) вигодонабувачем є особи, життю, здоров'ю, та/або майну яких заподіяна шкода в наслідок ДТП. Відповідно пункту 4 полісу № АС/4471571 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.09.2013 року, ліміт відповідальності Страхувальника за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50тис. гривень. 25.06.2014 року [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернулася з заявою до ПрАТ «СК «Статус». Однак, даний лист адресату не вручений, з причин його відсутності за місцем знаходження. Згідно п.1 ч.1. ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Оскільки вину [PERSON] доведено в судовому порядку згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 28 травня 2014 року, то у ПрАТ «СК «Статус», виникає грошове зобов'язання по відшкодуванню [PERSON], грошових коштів на відновлення транспортного засобу. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Проте всупереч вищезазначеним приписам ПрАТ «СК «Статус» свого представника до місця пригоди не направив, а також не здійснив дії, які направлені для встановлення розміру заподіяної шкоди позивачу. Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до звіту ТзОВ «Подільська незалежна оцінка» №1/2905 про оцінку колісного транспортного засобу від 26 травня 2014року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Хюндай», державний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді складає 19325,77 грн., а вартість проведеного експертного дослідження складає 400грн. Відповідно до абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, зазначено, що відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У відповідності до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та ст. 1194 ЦК України, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі згоди на відшкодування шкоди позивачу не надали, а про повідомлення про настання страхового випадку направлено страховику своєчасно, то вартість відновлювального ремонту в розмірі 19325,77грн. та 400грн. витрат на проведення експертного дослідження підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Статус». Згідно ст. 22.3 Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. Тобто в даному випадку зі страховика на користь потерпілої особи може стягуватися лише моральна шкода завдана ушкодженням здоров'ю (п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України). Із системного аналізу, п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України слідує, що обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП, тобто на [PERSON] На підставі частини 2 статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням глибини та характеру душевних страждань, які завдані позивачу пошкодженням її майна, характеру та тривалості вимушених змін у житті позивача, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] повинен складати 1000 грн., та відповідно підлягає стягненню з [PERSON] Позивачем понесені судові витрати в розмірі 5447,26грн., що складаються із суми сплаченого судового збору в сумі 447,26грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Особу, яка надає правову допомогу, згідно положень ч.1 ст.47 ЦПК України, віднесено до інших учасників цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до договору від 16.02.2015 року про надання [PERSON] правової допомоги, адвокат Бондар В.Б. взяв на себе зобов'язання надавати необхідну правову допомогу [PERSON] Також позивачем додано розрахунок розміру витрат за фактично надану правову допомогу у цивільній справі, проте документу, що підтверджує перерахування коштів суду не надано, у зв'язку з чим в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. З урахуванням вищевикладеного, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача частково, а саме з ПрАТ «СК «Статус» в розмірі 243,60грн., а з [PERSON] в розмірі 100,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial