Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачем подано до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 березня 2008 року з відповідача, в сумі 11766,89 грн., а також судового збору в розмірі 1762 грн. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії: розрахунку заборгованості, заяви, довідки рол умови кредитування, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Представник позивача надала клопотання про розгляд справи без її участі, повідомила, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виклики у судові засідання жодного разу не отримав. Відповідно до поштової відмітки відправлення повернуті без вручення «за закінчення встановленого строку зберігання». Виклики були направлені за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача. Іншої адреси суду не повідомлено. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяв від нього, а також відзиву не надійшло. Відповідно до п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 17 березня 2008 року, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач порушив договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, пені та інших витрат, банк просив стягнути з нього заборгованість, що утворилась станом на 15 січня 2018 року за кредитним договором на загальну суму 11766,89 грн., з яких заборгованість за кредитом - 604,71 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6066,35 грн., заборгованість за пенею - 4297,41 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 548,42 грн. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору (а.с.5-8, 9-10), копія заяви (а.с.11), копія довідки про умови кредитування (а.с.12), копія витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13-27), копія паспорта [PERSON] (а.с.28-29), копія довіреності (а.с.30), копія відомостей з ЄДРПОУ (а.с.31), копія банківської ліцензії (а.с.32), копія виписки ЄДРЮОФОП (а.с.33), копія статуту (а.с.34). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Встановлено, що 17 березня 2008 року між сторонами укладено договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір укладено відповідно до вимог ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до умов, запропонованих банком, в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви 17 березня 2008 року. Відповідно до якої він погодився із тим, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між Відповідачем та Позивачем Договір про надання банківських послуг. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку. Згідно п.2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Пунктом 2.1.1.12.2.1 передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за Кредитом, Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно п.2.1.1.12.6.1, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Також пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно з підписаною заявою, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 250 грн. +5% від суми позову. На виконання умов Договору про надання банківських послуг Позивач свої зобов'язання, виконав, здійснивши обслуговування кредитної картки та надавши кредитний ліміт в розмірі 800 грн. Натомість відповідач повернення грошових коштів, наданих у кредит та відсотків за їх користування у відповідності до вимог договору про надання банківських послуг не здійснив, чим порушив порядок виконання покладених на нього зобов'язань. Внаслідок зазначених дій відповідача за кредитним договором станом на 15 січня 2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 11766,89 грн., з яких заборгованість за кредитом - 604,71 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6066,35 грн., заборгованість за пенею - 4297,41 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 548,42 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8,9-10). Відповідно до пункту 1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформували другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Останнє погашення за наданим кредитом відповідачем здійснено 21 квітня 2017 року (а.с.9-10). Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів - 250 грн. та 548,42 грн. за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. Так, за прострочення виконання зобов'язання кредитним договором передбачено як стягнення пені, так і штрафу - 250 грн. та 548,42 грн., що є порушенням ст. 61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 250 грн. та 548,42 грн. суд вважає не підлягає до стягнення. На підставі вищевикладеного, у відповідності з умовами договору та наданим Банком розрахунком з відповідача на користь банку підлягає стягненню 10968,47 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 604,71 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6066,35 грн., заборгованість за пенею - 4297,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 10968,47 грн. *100% : 11766,89 грн. ціни позову = 93,21%), тобто 93,21 % від ціни позову (93,21 % *1762 грн. :100%), що складає 1642,36 грн.

Outcome: partial