Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2014 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 4 від 29.07.2014. У шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладналися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки внаслідок безпідставних ревнощів з боку відповідача. Вже понад шість місяців кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивачка та відповідач проживають окремо, спільного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В грудні 2019 року позивачка подала до Городенківського районного суду позов про розірвання шлюбу. Їхня неповнолітня дочка [PERSON] проживає з позивачкою в будинку її батьків та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач в свою чергу, належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дитини. Впевненості в постійній грошовій допомозі немає. Дочка росте та розвивається, вона потребує продуктів харчування, засобів гігієни, добротного одягу та взуття, а також іграшок для відповідного віку щоб інтелектуально розвиватись. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачкою. Відповідач ухиляється від своїх прямих обов`язків. Через те, що батько належним чином не дбає про їхню спільну дитину та не надає достатніх коштів на її утримання - є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. Відповідач періодично на протязі року виїздить за кордон до Польської Республіки на заробітки, він отримує хороший хоч і мінливий заробіток, розмір якого позивачці невідомий. Тобто, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, однак добровільно цього не робить, а уникає від надання фінансової допомоги. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про проведення судових засідань у її відсутності. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого згідно повідомлення виконавчого комітету Котиківської сільської ради Городенківського району № 34/02.2-14 від 12.02.2020, - [ADDRESS] , в судові засідання призначені по справі на 13.05.2020 та 30.06.2020 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення із відмітками укрпошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», "вибув", «за границею». Крім того, про розгляд справи 13.05.2020 та 30.06.2020 відповідач [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області, про причини неявки суд не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також, відповідачем не подано відзив на позовну заяву. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.07.2014 виконкомом Котиківської сільської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 29 липня 2014 року, актовий запис № 4 від 29.07.2014 . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.02.2015 виконкомом Котиківської сільської ради доводиться, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 4 від 13.02.2015. З довідки № 396, виданої 12.12.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району слідує, що позивачка [PERSON] разом із дочкою [PERSON] , [INFO], проживає в будинку батьків разом з батьками [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] , [INFO] Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Дана стаття не передбачає стягнення аліменів у часті з проведення індексації. Аліменти індексуються тільки в твердій грошовій сумі встановленої судом або договором між батьками. Це правило встановлює ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України. На підставі вищенаведеного, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Відмовити в частині врахування індексації у зв`язку з тим, що ст.183 СК України не передбачає індексацію при стягненні аліментів у частці. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася в суд з позовом 23.12.2019, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial