Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 05 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 158, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також на її утримання в розмірі 50% його (відповідача) доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON], трирічного віку, а потім стягнути аліменти на її користь на утримання дітей - доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини (відповідача) його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 05 квітня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 158, від шлюбних відносин мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] Крім того, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Окрім того, позивач зазначила, що відповідач будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньок та на її утримання не надає, на підставі чого є необхідним стягувати аліменти з відповідача в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала з підстав, зазначених в позові, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів уточнила, та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення старшою донькою повноліття, після досягнення старшою донькою повноліття, продовжити стягувати аліменти на молодшу доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до повноліття, а також просила стягнути аліменти з відповідача на своє утримання до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачем, з урахуванням уточнень до позовних вимог в цій частині визнав. Строк на примирення просив не надавати. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивача на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку не визнав, вважаючи, що він не зобов'язаний виплачувати аліменти своїй дружині, крім того, зазначив, що він та його батьки допомагають матеріально позивачу в утриманні дітей. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони ([PERSON] та [PERSON]) зареєстрували шлюб 05 квітня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 158, прізвища після реєстрації шлюбу присвоєні чоловіку та дружині «[PERSON]», та 05 квітня 2013 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження дітей, в яких: в графі "батько" зазначений [PERSON], в графі «мати» зазначена [PERSON]. Зазначені вище обставини сторонами не заперечувалися та в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин. Вказані позивачем причини для розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, відповідачем зазначені позивачем причини для розірвання шлюбу не спростовані, крім того, сторони не мають намірів відновлювати сімейні стосунки, у зв'язку з чим просили не надавати їм час на примирення. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх дітей, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов'язок утримувати дітей, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, приймаючи до уваги, що діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, при цьому, судом враховується матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач є молодою працездатною особою, працевлаштований, працює в Кіровоградській ДПП, рядовий поліції, отримуючи щомісячно заробітну (плату) дохід в розмірі близько 8000 грн. (зі слів відповідача), судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, під час судового розгляду справи відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачем, на підставі чого та виходячи з правової норми, визначеної в ст. 183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2016 року і до досягнення старшою дитиною - [PERSON], повноліття, тобто до [INFO] року. При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. При цьому, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих відповідачем під час судового розгляду справи пояснень судом встановлено, що відповідач працює, має стабільний заробіток, середньомісячний розмір якого становить 8000 грн., при цьому судом не встановлено наявності у платника на утриманні інших непрацездатних осіб, малолітніх дітей, зобов'язань фінансового характеру, стягнень за виконавчими листами. За таких обставин суд вважає, що позивач, з якою проживають малолітні діти, має право на утримання від відповідача, а матеріальне забезпечення останнього, з урахуванням викладеного вище, - є достатнім для сплати аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною - донькою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів в цій частині позовних вимог враховується, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти і на двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, враховуються також положення ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що загальний розмір усіх відрахувань під час виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами, на підставі чого, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 19 квітня 2016 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] року, трьох років, а саме до [INFO] року. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачем [PERSON], за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, залишити по фактично понесеним позивачем, при цьому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial