Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Виклад позиції позивача відповідача. Виклад позиції позивача Сторони проживали у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають спільну дитину, дочку, сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого у його свідоцтві про народження записаний відповідач. Подружнє життя не склалося, а тому за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області шлюб було розірвано. Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. В даний час син [PERSON] є повнолітнім та навчається на третьому курсі денної форми навчання Вінницького коледжу економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету на контрактній формі навчання за спеціальністю « Економіка». Період навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 рік., що потребує значних матеріальних витрат так як значні кошти витрачаються на навчання та харчування, проїзд, одяг, підручники та інші побутові потреби. Степендії з бюджету дитина не отримує. Оскільки дитина перебуває на повному утриманні з боку матері, а тому [PERSON] не може у повній мірі самостійно забезпечити їй духовний та фізичний розвиток. Відповідач є фізично здоровою людиною та працює у ДНЗ «Немирівський професійний ліцей», отримує стабільний заробіток і може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у відсотковому відношенні від усіх доходів відповідача в розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно починаючи з часу звернення до суду з позовом до суду та до закінчення дитиною навчання. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог, просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач посилається на ч.1 ст.199 СК України, яка зазначає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, як зазначає відповідач у відзиві він не має змоги надавати таку допомогу, оскільки працює старшим майстром ДНЗ "Немирівський професійний ліцей" і його заробітна плата становить близько 11 000 гривень без відрахувань. Інших будь-яких доходів він не отримує Окрім того, відповідно постанови державного виконавця Немирівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 16 серпня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з його заробітної плати здійснюються відрахування коштів на користь відповідача [PERSON] в розмірі 50% . Загальна сума боргу становить 52834.82 гривень і з серпня 2019 року щомісяця із заробітної плати відраховується 50% доходу, що становить близько 5000 гривень. Також як зазначає відповідач на даний час він проживає у незареєстрованому шлюбі із громадянкою [PERSON] , з якою спільно виховують нашого сина [PERSON] , [INFO] . Дружина на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і не працює, а отримує допомогу по догляду за дитиною. Таким чином фактично проживають на заробітну платню відповідача, яка залишається після відрахувань згідно виконавчого провадження та допомоги на новонароджену дитину. Окрім того від іншого шлюбу у відповідача також є син [PERSON] [INFO] , якому відповідач також надає помірну фінансову допомогу. За таких обставин відповідач вказує, що не має спроможності надавати фінансову допомогу сину [PERSON] , оскільки половину його заробітної платні відраховується саме для нього. Крім того відповідач не визнає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з нього витрат за надання правничої допомоги, оскільки у позовній заяві та додатках до неї відсутні будь які документи (договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, тощо) які б підтверджували надання юридичної допомоги адвокатом, відсутні докази які б підтверджували адвокатські повноваження. Просив у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача [PERSON] заяв та клопотань пов`язаних із розглядом справи не надходило. Позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Від представника відповідача адвоката Гуцалюка В.В. надійшло письмове клопотання про ви требування доказів, у задоволенні якого судом було відмовлено. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ухвали судді від 26.11.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розяснено сторонам,що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву . Сторони повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження з доданими додатками. З метою встановлення місця проживання відповідача 23.10.2019 року судом здійснювався запит до адресно-довідкового бюро при ГУДМС України у Вінницькій області, а тому ухвалу суду від 26.11.2020 року було направлено на адресу відповідача, яка збігається із адресою зазначеною у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою про виклик до суду. Однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», а тому розгляд справи було відкладено на 10.02.2020 року. 24.02.2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, а також письмове клопотання про витребування доказів. 14.07.2020 року ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів та закрито підготовче провадження, а справу було призначено на 30.09.2020 року на 09.00 год. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення, немає. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, а також докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Дитина [PERSON] на теперішній час є повнолітнім є студентом третього курсу денної форми навчання Вінницького коледжу економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету на контрактній формі навчання за спеціальністю « Економіка» і дана обставина, підтверджується довідкою закладу освіти від 16.10.2019 року за № 327 від 04.09.2019 року, а також договором № 372987 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та фізичною особою (а.с.9,10 ). Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 25.02.2019 року та серії [NUMBER] від 20.07.2005 року підтверджується, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.31-32) Згідно довідки № 138 від 18.02.2020 року місячна заробітна плата [PERSON] становить 11237 гривень 29 коп. (а.с.33) Довідкою № 56 від 17.02.2020 року підтверджується, що дружина відповідача [PERSON] , яка проживає з ним у незареєстрованому шлюбі з 22.05.2019 року по 22.02.2002 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.34, 38). Відповідно до постанови державного виконавця Немирівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 16 серпня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з заробітної плати відповідача здійснюються відрахування коштів на користь відповідача [PERSON] в розмірі 50% . Загальна сума боргу становить 52834.82 гривень і з серпня 2019 року щомісяця із заробітної плати відраховується 50% доходу, що становить близько 5000 гривень (а.с.36-37). На теперішній час, тобто після досягнення дитиною повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, не надає, тоді як останній потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що через його матеріальний стан він позбавлений можливості утримувати дитину суду не представив, а відтак, суд вважає, що він як батько дитини, не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на його утримання. Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не представлено. В судовому засідання позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , представник відповідача адвокат Гуцалюк В.В. позовні вимоги не визнали. Представник відповідача суду пояснив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач несла значні витрати на утримання сина, які пов`язані із його навчанням, оскільки при матеріалах справи наявний лише договір про надання освітньої послуги навчальним закладом та дублікати квитанцій про оплату навчання. Окрім того, відповідачу достовірно відомо, що його син у період з грудня місяця 20119 року по березнь 2020 року перебував за кордоном , а відповідно і не навчався. Також враховуючи, що в Україні було введено карантин у навчальних закладах та низку інших заходів з протидії поширенню коронавірусної інфекції COVID-19 навчання фактично відбувалося дистанційно, тобто дитина перебувала вдома. На підставі виконавчого листа з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 50% від його заробітної плати і відповідно до ст. 26 ЗУ Про оплату праці відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством.При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Тобто у даному випадку з відповідача стягується 50% заробітної плати. Також представник відповідача суду пояснив, що відповідач не визнає вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки при матеріалах справи відсутні докази укладення договору із адвокатом,відсутній детальний опис та розрахунок проведених робіт. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі Суд, вислухавши учасників судового розгляду дослідивши матеріали справи, аналізуючи наявні у справі докази дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право [PERSON] , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька порушене та підлягає захисту, а позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суму судових витрат за правничу допомогу, то на думку суду матеріали справи не містять належних та допустимих доказів таких витрат. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Разом з тим, суд не убачає підстав для розподілу витрат на правничу допомогу, про надання якої зазначено позивачем у матеріалах справи, оскільки останні не містять Договору про надання правничої допомоги адвокатом в межах досліджуваного позову, акту виконаних адвокатом робіт та доказів оплати позивачем витрат на правничу допомогу, тому у суду відсутня можливість оцінити повноваження адвоката та визначення сторонами гонорару за надання тієї чи іншої послуги з правничої допомоги. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цьогоКодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Висновки суду Враховуючи, що право [PERSON] , який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька відповідача порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає до часткового задоволення, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання, а у випадку продовження ним навчання, до досягнення двадцятитрьохрічного віку, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial