Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить визнати дії працівників банку не правомірними, а саме: в порушення ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та пункту 5.1 кредитного договору №МL-700/545/2006 від 06.07.2006, а саме, працівники ПАТ «ОТП Банк» відмовляються від ведення переговорів для врегулювання ситуації по сплаті кредиту; в порушення ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян», звернення до працівників ПАТ «ОТП Банк» не розглядалися і не вирішувались в сороко пятиденний термін, як цього вимагає закон; в порушення ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та пункту 6.3 кредитного договору № МL-700/545/2006 від 06.07.2006, всі письмові повідомлення не подавались встановленим порядком, а це рекомендованим листом або курєром працівником ПАТ «ОТП Банк»; зобовязати ПАТ «ОТП Банк» приступити до переговорів щодо можливих шляхів по сплаті кредиту та зробити перерахунок суми сплати по кредиту. Ухвалою судді від 14.04.2017 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач взяв у регіональному відділенні АКБ «Райффайзенбанк Україна» (на даний час АТ «ОТП Банк») іпотечний кредит у розмірі 15000 доларів США 06.07.2006. (Кредитний договір № МL-700/545/2006, договір іпотеки №РМL-700/545/2006). До лютого 2015 року позивач сплачував кредит без затримок. 12.12.2014 у регіональному відділенні м. Харкова за адресою: провулок Банний, 1 м. Харків, позивач здав необхідні документи на конвертацію кредиту в гривню. 09.02.2015 позивач направив лист на керівництво банку де висловив незадоволеність занадто довгим розглядом запиту, зареєструвавши його у відділенні банку по вулиці Чернишевська, 7 у м. Харкові, відповіді на нього не отримав. 12.02.2015 позивачу подзвонив співробітник банку і сказав, що прийшла відповідь банку на запит про конвертацію кредиту в гривню. 13.02.2015 позивач прийшов до регіонального відділення м. Харкова за адресою: провулок Банний, 1. Банк зробив фактично неможливою конвертацію кредиту, тому що коли позивач здавав документи 12.12.2014 курс НБУ був 15,71 грн. за долар США, 13.02.2015 курс НБУ був 25,91 грн. за долар США. 16.02.2015 позивач направив лист на керівництво банку, де вказав що мало місце порушення закону. 27.02.2015 позивач отримав відповідь банку, в якому зазначається що його запитання на розгляді керівництва банку, але до теперішнього часу ніякої відповіді не було. 12.07.2015 позивач надіслав до головного офісу банку рекомендованого листа з повідомленням про вручення з проханням знайти компромісне рішення виниклої проблеми, але відповіді також не отримав. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. 06.07.2006 року між позивачем [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" укладено договір кредитний договір № МL-700/545/2006, відповідно до якого позивачу надали кредит в розмірі 15000 доларів США. 12.12.2014 у регіональному відділені банку позивач здав документи на конвертацію кредиту в гривню. Умови конвертації, запропоновані на той час банком, позивачем були неприйняті, оскільки його пенсія складає 2277,90 грн. У звязку з чим, позивач неодноразово направляв листи до керівництва банка з проханням знайти компромісне рішення, але ні на одне звернення відповіді не отримав. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. При цьому, банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Відповідно до п.5.1 кредитного договору № МL-700/545/2006 від 06.07.2006, спори та розбіжності, що виникають з цього договору підлягають вирішенню шляхом проведення переговорів, а у випадку недосягнення згоди - в судових органах, в порядку визначеному чинним законодавством України. У відповідності до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Згідно п. 6.3 кредитного договору № МL-700/545/2006 від 06.07.2006, всі повідомлення, як направляються Сторонами одна одній у відповідності до цього Договору, повинні бути складені у письмовій формі і будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або курєром за місцезнаходженням відповідної сторони. Як убачається з матеріалів справи, на неодноразові звернення позивача до керівництва ПАТ «ОТП Банк» щодо умов конвертації кредиту в гривню, інформаційний запит, з проханням проінформувати подальші умови зазначеного договору іпотеки, направлені рекомендованими листами, відповіді надано не було. Відповідачем не надано суду доказів виконання ним положень п. 5.1 та 6.3 кредитного договору № МL-700/545/2006 від 06.07.2006. Таким чином, суд вважає, що позивач довів позовні вимоги в цій частині: що дії відповідача не відповідають п. 5.1 та 6.3 кредитного договору № МL-700/545/2006 від 06.07.2006, а тому відповідно є підстави для їхнього задоволення, а також покладання на відповідача обовязку приступити до переговорів з [PERSON] щодо можливих шляхів сплати по кредитному договору № ML-700/545/2006 від 06.07.2006 та перерахунку суми сплати по кредиту. В той же час, приписи статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не містять в собі вимог щодо проведення переговорів і листування рекомендованою кореспонденцією. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання дій ПАТ «ОТП Банк» такими, що не відповідають вимогам ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока пяти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. Аналіз наведених обставин справи і законодавства дає підстави для висновку, що правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» та умовами укладеного кредитного договору, тому посилання позивача на порушення відповідачем положень статті 20 Закону України «Про звернення громадян» є недоречним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений [PERSON] позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial