Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, а саме часткою, яка складає 1/5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов"язати відповідачку не перешкоджати у користуванні в повній мірі загальними приміщеннями (коридорами, ванною, туалетом, кухнею, балконом), не перешкоджати відвідувати його родичам , друзям , сусідам. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, до суду поступила заява представника позивача, за змістом якої просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не зявилися, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, про що свідчить підпис проедставника на повідомлення про розгляд справи (а.с.22), причину неявки суду не повідомили, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є співвласником квартири в розмірі 1/5 частки, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Стуса, 43/49 . яка належить йому на праві приватної власності відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №66164690 від 18.08.2016р. Зідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.319 ЦК Ураїни, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Стаття 391 ЦК України вказує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 155 Житлового Кодексу України власник частини квартири не може бути позбавлений прав користування житловим приміщенням. Положення Житлового Кодексу України передбачають, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Однак, відповідачка, умисно перешкоджає позивачу в користуванні належної йому 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка належить йому на праві приватної власності. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 статті 383 ЦК України вказує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні квартирою, а саме часткою, яка складає 1/5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов"язання відповідачки не перешкоджати у користуванні в повній мірі загальними приміщеннями (коридорами, ванною, туалетом, кухнею, балконом) підлягають до задовленню. В решті позовних вимог щодо усунення відповідачкою перешкод щодо відвідувань позивача його родичами, друзями , сусідами слід відмовити, оскільки такі дані не підтверджені в судовому засіданні, не конкретизовано, кому слід не чинити перешкоди в відвідуванні позивача. На підставі ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.60,68 Сімейного кодексу України, ст. ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 9, 155 ЖК України,

Outcome: partial