Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Міжнародна енергоіноваційна компанія «Квантум Електрик» про визнання інформації, викладеної в зверненні директора ТОВ «Міжнародна енергоіноваційна компанія «Квантум Електрик» на ім»я Президента Української Академії Наук [PERSON] від 18.11.2015 р. такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000 гривень і судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2015 р. за підписом директора ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» [PERSON] на ім»я Президента Української Академії Наук [PERSON] направлений лист, в якому зазначалось: «Дізнавшись про заплановану 25.11.2015 р. прес-конференцію [PERSON] по економічному опаленню, хочемо повідомити Вас, що саме наша компанія та наші працівники займаються розробками та виробництвом інноваційних енергоефективних пристроїв і кераміко-вуглецевих панелей в тому числі. Наша Компанія має усі Українські сертифікати на продукцію і наші співробітники мають українські, російські та європейські патенти на дані пристрої. Власником патенту та опалювальний пристрій (кераміко-вуглецева панель) є [PERSON] та співробітником по договору - [PERSON] Разом з тим, [PERSON] намагається обманним шляхом видати нашу інтелектуальну власність за свою та отримати з цього незаконну вигоду. Ми офіційно зазначаємо, що [PERSON] не має ніякого відношення до ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» та її продукції. Також ніякої участі у розробках він не приймав та він не має жодного права на патенти та сертифікати. Усі попередні винаходи в цьому напрямку має лише [PERSON] Це стосується також і інших винаходів [PERSON], які [PERSON] намагається видати за свої. Хочемо попередити Вас, що пан [PERSON] хоч намагається ввести в оману у цій сфері, та сам не має ні досвіду розробок, ні знань для їх проведення, тоді як [PERSON] є фахівцем, інженером теплоенергетиком та більше 40-років займається розробкою у сфері теплоенергетики». Вказаний лист був предметом публічного обговорення, а тому, в подальшому, була проведена відповідна перевірка викладених фактів і від нього відбирались відповідні пояснення. Після проведення перевірки Українська Академія Наук підтвердила його участь на засіданні, що відбувалось 25.11.2015 р. Крім того, як зазначає позивач, в ході проведення заходів, організованих Академією Наук України, 25.11.2015 відповідач направив не встановлену особу, яка публічно намагалась принизити його честь, гідність та ділову репутацію. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що інформація, викладена в листі принижує його честь, гідність і ділову репутацію, як громадянина, інженера - винахідника, винаходи якого підтверджені відповідними документами, оскільки характер висловлювань створює негативне враження і відношення о нього як до непрофесіонала. Також позивач зазначає, що внаслідок поширення недостовірної інформації йому була завдана моральна шкода, яка виражається в душевних стражданнях, стратою сну, погіршенням стану здоров»я, погіршенні іміджу та ділової репутації. Моральну шкоду він оцінює в 50000 гривень. Позивач та його представник в ході судового розгляду підтримали заявлений позов, просили його задовольнити, посилаючись на те, що інформацію, викладена відповідачем в листі від 18.11.2015 р. на ім»я Президента Академії Наук України є недостовірною, має негативний характер і є такою, що принижує його честь і гідність, як людини, та ділову репутацію як професіонала. Наслідком отримання такого листа було проведення відповідних перевірок та витребування пояснень. Позивач зазначив, що інформація, яка викладена в листі, є неправдивою, оскільки він має відповідну вищу технічну освіту, є автором і приймав участь у розробці ряду винаходів, пов»язаних з енергозберігаючими технологіями, а його виступ 25.11.2015 р. на засіданні Академії Наук України не стосувався кераміко-вуглецевої панелі, розробником якої є [PERSON]. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову вважаючи його необґрунтованим і недоведеним. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Конституцією України гарантовано кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов»язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов»язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію, що честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Гідність - визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. Честь - це сукупність вищих моральних принципів, якими людина керується у своїй громадській та особистій поведінці. Честь пов»язується з позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Репутація фізичної особи - набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов»язків. Законодавчо закріплено, що кожен має право на повагу до честі, гідності та ділової репутації, їх недоторканість. Згідно з ст.277 Цивільного кодексу України, фізична особа, честь, гідність чи ділова репутація якої порушені внаслідок поширення про неї та членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Судом встановлено, що 25.11.2015 р. Інститутом інноваційних технологій Української Академії Наук проводилась науково-практична конференція «Масштабне впровадження інноваційних технологій - єдиний шлях запобігання колапсу енергокомплексу України» [PERSON] був запрошений для участі у даному заході як директор компанії «АВЕРАЖ», винахідник-раціоналізатор для виступу з доповіддю на тему «Керамічні енергозберігаючі апарати. Світові інновації в теплотехнічному обладнанні». 18.11.2015 р. за підписом директора ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» [PERSON] на ім»я Президента Української Академії Наук [PERSON] направлений лист, в якому зазначалось: «Дізнавшись про заплановану 25.11.2015 р. прес-конференцію [PERSON] по економічному опаленню, хочемо повідомити Вас, що саме наша компанія та наші працівники займаються розробками та виробництвом інноваційних енергоефективних пристроїв і кераміко-вуглецевих панелей в тому числі, Наша Компанія має усі Українські сертифікати на продукцію і наші співробітники мають українські, російські та європейські патенти на дані пристрої. Власником патенту та опалювальний пристрій (кераміко-вуглецева панель) є [PERSON] та співробітником по договору - [PERSON] Разом з тим, [PERSON] намагається обманним шляхом видати нашу інтелектуальну власність за свою та отримати з цього незаконну вигоду. Ми офіційно зазначаємо, що [PERSON] не має ніякого відношення до ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» та її продукції. Також ніякої участі у розробках він не приймав та він не має жодного права на патенти та сертифікати. Усі попередні винаходи в цьому напрямку має лише [PERSON]. Це стосується також і інших винаходів [PERSON], які [PERSON] намагається видати за свої. Хочемо попередити Вас, що пан [PERSON] хоч намагається ввести в оману у цій сфері, та сам не має ні досвіду розробок, ні знань ля їх проведення, тоді як [PERSON] є фахівцем, інженером теплоенергетиком та більше 40-років займається розробкою у сфері теплоенергетики». Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. З огляду на положення ст.277 ЦК України обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації Позивач на спростування інформації, викладеної відповідачем в листі від 8.11.2015 р., надав суду дипломи, видані ПП «АВЕРАЖ», як учаснику виставок з енергоефективних та енергозберігаючих технологій, довідки, які підтверджують, що позивач є одним із засновників ТОВ «Ресурсозберігаюча компанія «Квантум електрик», основним видом діяльності якого є дослідження і розробка в галузі природничих і технічних наук, продаж енергозберігаючого обладнання, одним із засновників ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Квантум електрик», основним видом діяльності якого є наукові дослідження і розробки в галузі природничих і технічних наук, Патент № [NUMBER], виданий ТОВ «Ресурсозберігаюча компанія «Квантум електрик» на енергозберігаючу електричну конфорку, Патентн на корисну модель № [NUMBER] на інфрачервоний опалювальний пристрій, винахідником і власник якого є [PERSON] Патент № [NUMBER] на інфрачервоний нагрівач води, одним із винахідник якого є [PERSON] диплом про закінчення Рубіжанського філіалу Ворошиловградського машинобудівного інституту, отримання кваліфікації інженера-механіка за спеціальністю «машини та апарати хімічних виробництв». Також позивачем наданий виклад доповіді на конференції «Масштабне впровадження інноваційних технологій - єдиний шлях запобігання колапсу енергокомплексу України», що проводилась 25.11.2015 р. Українською Академією Наук. Зі змісту доповіді вбачається, що [PERSON] під час участі у конференції та виступу не представлявся як представник ТОВ «МЕК «Квантум Електрик», та розробник її продукції, ні посилався на те, що він є розробником або власником розробки « [INFO]», Патент на який має [PERSON] Відповідач на підтвердження достовірності розповсюдженої про позивача інформації надав лише Патент [NUMBER] на винахід « [INFO]», одним із власників якого є [PERSON], а також лист [PERSON], яким останній підтверджує, що він є власником Патенту на вуглецево-керамічну панель і ТОВ «АВЕРАЖ» не має юридичних прав на такі винаходи і відповідних дослідницьких лабораторій. Однак, як зазначає сам [PERSON] Патент набув чинності 25.12.2015 р., тобто після проведення конференції. Будь-яких інших доказів на підтвердження правдивості і достовірності викладеної в листі від 18.11.2015 р. інформації відповідачем не надано. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. З огляду на викладене, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені позивачем, щодо розповсюдження відповідачем 18.11.2015 р.. недостовірної інформації, яка стосується його діяльності як винахідника і раціоналізатора, оскільки зазначена інформація викладена в офіційному листі на адресу Української Академії Наук у вигляді стверджуючих фактів, оцінки його дій, як фахівця у технічній галузі, що стосується розробок і винаходів енергоефективних пристроїв. Крім того, зазначений лист містить звинувачення про застосування позивачем обману з метою власного збагачення, що не може розцінюватись, як оціночне судження, а є твердженням про вчинення кримінально караного діяння. Зазначена інформація, на думку суду, порушує особисті немайнові права позивача, а саме на повагу до честі і гідності особи, оскільки розповсюджена відповідачем інформація впливає на позитивну соціальну оцінку особи в очах оточуючих, та його ділову репутацію, як винахідника і раціоналізатора. Звертаючись до суду позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, завдану розповсюдженням відносно нього недостовірної інформації, яку він оцінює в 50000 гривень. На думку суду, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди у разі приниження честі та гідності, а також ділової репутації. Відповідно до роз"яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди", під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. В ході розгляду справи знайшов свого підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях і втраті душевного спокою внаслідок розповсюдження відносно нього негативної інформації. Однак, позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення моральної шкоди з відповідача в розмірі 50000 гривень, не надав суду достатніх доказів на підтвердження розміру заявлених вимог в цій частині. Посилання позивача на погіршення його стану здоров»я не підтверджена належними доказами у справі, а саме що зазначені погіршення відбулись внаслідок розповсюдження відносно нього неправдивої інформації, яка викладена в листі від 18.11.2015 р. Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги надані і дослідженні в ході розгляду справи докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 2000 гривень. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень, з огляду на наступне. В ході судового розгляду інтереси позивача представляв адвокат Чертков І.В. на підставі Договору про надання правової допомоги від 30.11.2015 р. Сторони домовились про грошове забезпечення за надання правової допомоги адвокатом та виплату гонорару, сума якого визначена і становить 10000 гривень. На підтвердження понесених витрат на отримання правової допомоги позивачем надана розписка, видана адвокатом Чертковим І.В. про отримання від [PERSON] 10000 гривень. При зверненні до суду позивач просить відшкодувати витрат в розмірі 5000 гривень. Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суду не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, переліку наданих послуг, підтвердження їх фактичного виконання, затраченого часу, акту виконаних робіт. З огляду на недоведеність вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає, що вони не можуть бути задоволені.

Outcome: partial