Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям. Позовна заява мотивована тим, що 07.06.2018 року сталось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності позивачу та в якій проживає його донька разом з чоловіком і малолітньою дитиною. Залиття квартири сталось з квартири [ADDRESS] , що знаходиться двома поверхами вище, власником якої являється відповідачка [PERSON] 12.06.2018 року комісією ЖЕД № 305 було складено акт про залиття квартири [ADDRESS] , в якому причиною залиття зазначена - несправність сантехнічного обладнання квартири 72 . Після залиття квартира позивача стала непридатною для проживання, оскільки відбулось масове зволоження і відшарування шпалер по всій квартирі, залиті стеля, стіни, меблі. Для визначення суми збитків, завданих відповідачкою [PERSON] квартирі № 62 у зв`язку з залиттям, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Звітом №6095 від 19.06.2018 року «Про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] була визначена сума матеріальних збитків складає 41 187.68 грн. Вартість експертного дослідження, яка була сплачена позивачем становить 2 500.00 грн. Крім того, порушення допущені з боку відповідачки, не тільки порушили законні права позивача, а й завдали йому моральної шкоди, адже внаслідок неправомірних дій відповідачки, він хвилюється та нервує з приводу неможливості повноцінного проживання доньки з сім`єю у квартирі та понесення затрат на відновлення пошкодженого майна, що викликає у позивача та членів його сім`ї втрату спокою та витрачання часу на проведення експертного дослідження помешкання, що потребує від них додаткових, непередбачених раніше зусиль, а відтак позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 13 553.00 грн. Ухвалою судді від 11.11.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 20.11.2019 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання позивач не з`явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частково задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач у справі є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.05.2012 року на ј частину квартири та договором дарування ѕ частин квартири від 10.07.2012 року. 07.06.2018 р. відбулося залиття вищевказаної квартири позивача, яка є власником особового рахунку квартири №72 , якою є відповідачка [PERSON] , що підтверджується довідкою КП КМДА «Київкомунсервіс». Відповідно до Акту від 12.06.2018 року комісійним обстеженням ЖЕД № 305, було встановлено причину залиття кв. №62 та зазначено, що залиття відбулось з вище розташованої кв.72 , внаслідок несправності сантехнічного обладнання квартири та встановлено наступне: -кухня - на стіні (від входу зліва) - руді плями (декоративна гіпсова плитка) - 3 м.кв.; -на стелі (водоемульсійне покриття) - руді плями - 2 м.кв.; -на стіні (над мийкою) відшарування шпалер та плями - 0,5 м.кв.; -коридор - на стіні (між туалетом та ванною) відшарування шпалер - 0,4 м.кв.; -- на стелі (водоемульсійне покриття) - 0,4 м.кв.; -кімната - на стелі (водоемульсійне покриття) - 3 м.кв.; -- на стіні (шпалери) - руді плями над дверима в кімнату по периметру та в куті від арки, де проходить труба ЦО -2 м.кв. Люстра в кімнаті знята мешканцями, зі слів власників не кріпиться до стелі, а також у вбудованій шафі не кріпиться набрякла нижня панель. Згідно зі звітом №6095 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що проведено на замовлення позивача, встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири 62 , визначена кошторисна вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень в квартирі, завданих в результаті залиття водою при залитті, що сталось 07.06.2018 року і відповідно вартість матеріальної шкоди, завданої при цьому власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на час складання висновку становить 41 187.68 грн. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Висновок експерта є повним, обґрунтованим, під час проведення експертизи досліджувались всі обставини щодо залиття квартири, висновки експерта містять докладний опис отриманих експертами матеріалів, та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, обґрунтування даних про причини залиття та розміру матеріальних збитків. На кожне з поставлених судом питань надано відповіді по суті, які є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими. За таких обставин, підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено. Вартість проведеної експертизи складає 2 500.00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №34 від 19.06.2018 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності, відбулось з квартири [ADDRESS] , в якій проживає відповідачка, яка є власником особового рахунку № [NUMBER] , який обліковується за вказаною квартирою. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 177 ЖК Української РСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 41 187.68 грн. підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Позивач посилається на те, що йому було завдано моральну шкоду у зв`язку з залиттям його квартири, яка на кілька тижнів була не придатна для проживання, зі стелі капала вода, була повністю відключена електрика, перекрито воду, йому довелося також влаштовувати побут його доньки, її чоловіка та малолітньої онуки, які проживають в цій квартирі, що відобразилося на його психологічному стані та психічному здоров`ї, змусило його нервувати. Таким чином позивач, оцінює нанесену їй моральну шкоду в розмірі 13 553.00 грн., що складає розмір середньої заробітної плати по м. Києву за червень 2018 року згідно даних з офіційного сайту Державної служби статистики України. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, ним не було надано суду жодного доказу. Крім того, як зазначив сам позивач в своїй позовній заяві він не проживав у власній квартирі на момент її залиття та не проживає на даний час, квартиру використовує для свого проживання його донька з чоловіком та дитиною, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено спричинення саме йому моральної шкоди внаслідок даного залиття, а тому вимога про стягнення з відповідачки на його користь 13 553.00 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки дані вимоги є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивачем було оплачено вартість проведеного звіту для визначення розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 2 500.00 грн. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial