Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання, посилаючись на те, що відповідач по справі доводиться їй рідним батьком. Згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2010 року з відповідача стягувались аліменти на користь її мами, на її утримання в розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. [INFO] позивач досягла повноліття. На сьогоднішній день вона навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. М. Коцюбинського на державній формі навчання. Термін навчання триватиме з 05.09.2020 року по 30.06.2024 року. Всі витрати на навчання здійснюються виключно за рахунок її матері. Їй відомо, що батько знаходиться на пенсійному обліку в зв`язку з інваліднісю ІІІ групи, але вважає, що даний факт не повинен перешкоджати її праву на достатній рівень життя та фізичний, моральний, культурний і духовний розвиток. Вона потребує допомоги батька на її утримання на період навчання, тому звернулась з даним позовом до суду, та просить стягнути з батька аліменти на перод її навчання в розмірі 2000 грн., щомісячно. Вподальшому зменшивши позовні вимоги на 1145 грн, щомісячно. 12.01.2021 року відповідач надіслав до суду відзив в якому зазначив, що не визнає пред`явленого позову та заперечує проти його задоволення, в зв`язку з тим, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, оскільки перебуває на пенсійному забезпеченні як інвалід армії та останні роки хворіє. Отримує пенсію в розмірі 2290 грн.. 19.06.2018 року був звільнений з роботи за станом здоров`я, тому на даний час пенсія є єдиним джерелом його доходу. За наявності тяжкої хвороби потребує постійного лікування на що витрачає весь заробіток. В 2020 році був вимушений взяти два кредити на 5000 грн. та 3000 грн. Крім всього вказаного він також несе втрати на житлово-комунальні послуги, придбання продуктів, одягу та інше. Вважає, позивачем не надано доказів понесених щомісячних витрат в розмірі 5000 грн., а отже позовні вимоги є не обгрунтованими. 19.01.2021 року до суду надійшли заперечення на відзив, в яких позивач зазначила, що відповідач не надав до справи доказів на яку саме тяжку хворобу він хворіє, також не вказав у відзиві, що він перебуває саме на 3 групі інвалідності, яка є робочою, до справи відповідач не надав жодного висновку МСЕК, яка б забороняла йому працевлаштуватися. Доказів отримання кредиту до матеріалів справи також не надано, як і не надано жодної квитанції за лікування або ж довідки з лікарні. Вказала, що подаючи позов надіялась на свідомість та людяність батька, тому не зібрала необхідних доказів про її витрати на період навчанян близько 5000 грн. на місяць (проїзд, проживання, харчування, засоби першої необхідності). До заперечення додала квитанцію про оплату проживання в гуртожитку за півріччя в розмірі 3200 грн. Просила зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1145 грн, щомісячно. Ухвалою суду від 08.12.2020 року року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 21.01.2021 року. 05.01.2020 року позивач надіслала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримє в повному обсязі та просить задовольнити. Вказана справа відноситься до категорії справ зазначених у ч.4 ст.274 ЦПК України (редакція змін згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020 р.), тому, враховуючи ціну позову, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, вважаю за можливе розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5) позивач [PERSON] , [INFO] доводиться донькою відповідача [PERSON] . [INFO] позивач досягла повноліття. До часу повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2010 року (а.с. 7). В даний час, з 05.09.2020 року позивач навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. М. Коцюбинського на державній формі навчання. Термін навчання з 05.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою (а.с.9). Позивач вказала, що саме мати матеріально її підтримує, та повністю несе витрати на її навчання, однак вважає, що батько також повинен матеріально її забезпечувати, оскільки навчання потребує ряд додаткових витрат необхідних для навчання, зокрема: харчування, проїзд, проживання в гуртожитку (3200 грн. на 6 місяців), та інші, що на місяць складає в загальному близько 5000 грн. Відповідач даного факту не спростував. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні даного позову, суд також враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно перебуває на обліку 3 групи інвалідності, та отримує пенсію в розмірі 2064.28 грн., однак жодних протипоказань відповідача до праці матеріали справи не містять, тому він має можливість працевлаштуватися і поліпшити своє матеріальне становище. Докази щодо наявності у відповідача кредитних зобов`язань у справі також відсутні, як і відсутні докази пошуку роботи. Натомість позивачка позбавлена можливості працевлаштуватись для отримання матеріального підробітку, так як навчається не денній формі навчання. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Отже, враховуючи вище викладене, зазначені вимоги сімейного законодавства, встановивши те, що повнолітня донька відповідача - позивач [PERSON] навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. М. Коцюбинського, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] є працездатною особою та має можливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку про можливість та необхідність стягнення з відповідача аліментів на період її навчання, але в розмірі, який буде співмірним з його матеріальними можливостями, так як на даний час відповідач не працює, отримує незначну пенсію, а позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1145 грн. перевищують майновий стан відповідача, тому суд вважає достатнім та можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 550 грн. щомісячно, до закінчення навчання до 30.06.2024 року, але не довше ніж до досягнення доньки 23-х років -до [INFO] . Відповідно до ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, у відповідності ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненю на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial