overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 16 грудня 2015 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 липня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 19752,33 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.10-26, 32-33) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 10 липня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 19752,33 грн., з яких 8917,44 грн. - заборгованість за кредитом, 3948,78 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4719,33 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 750,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 1416,78 грн. - штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18335,55 гривень, з яких 8917,44 грн. - заборгованість за кредитом, 3948,78 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4719,33 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 750,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 26 березня 2016 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 липня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 42131,05 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 26 березня 2016 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.11-27, 33-34). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-10) станом на 10 липня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 42131,05 грн., з яких 19089,78 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9580,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10278,61 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 700,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 2482,43 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 39648,62 гривень, з яких 19089,78 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9580,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10278,61 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 700,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 03 лютого 2016 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 22 травня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 117879,43 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, клопотань до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 03 лютого 2016 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.10-26, 32-33). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 22 травня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 117879,43 грн., з яких 10766,12 грн. заборгованість за кредитом, 97573,81 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 3450,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 6089,50 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 21532 гривні 24 копійки, з яких 10766,12 грн. заборгованість за кредитом, 10766,12 грн. пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 11 липня 2014 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 10 липня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 11874,82 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, клопотань до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 11 липня 2014 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.10-26, 32-33). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 10 липня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 11874,82 грн., з яких 2532,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6500,35 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 1800,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 1041,66 грн. штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 5065,62 гривень, з яких 2532,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2532,81 грн. пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 19 січня 2011 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 11 липня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 27994,86 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, клопотань до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.11-27, 34-35). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-10) станом на 11 липня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 27994,86 грн., з яких 11602,18 грн. - заборгованість за кредитом, 6119,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7692,48 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 770,93 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 1809,28 грн. - штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 26185,58 гривень, з яких 11602,18 грн. - заборгованість за кредитом, 6119,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7692,48 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 770,93 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 2478 грн. 02 коп. за період з 01.09.2011 року по 31.07.2013 року та судові витрати. У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Позивач надає послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] був власником ? частини і зареєстрований за вказаною адресою до 28.08.2012 року, відповідач [PERSON] був зареєстрований до 24.07.2013 року, відповідач [PERSON] була власником 1/6 частини квартири з листопада 2011 року по липень 2013 року, відповідач [PERSON] була власником 1/3 частини квартири з березня 2012 року по червень 2013 року. Відповідно до вимог ст.ст. 64, 66 - 68, 160-162 ЖК України, ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" вони зобов'язані своєчасно сплачувати за послуги з теплопостачання. Відповідачами надані позивачем послуги не оплачуються, внаслідок чого відповідач [PERSON] за період з грудня 2011 року по липень 2013 року заборгувала позивачу 639 грн. 96 коп., відповідач [PERSON] заборгувала 540 грн. 74 коп. за період з березня 2012 року по липень 2013 року, відповідач [PERSON] заборгував 448 грн. 84 коп. за період з вересня 2011 року по серпень 2012 року, відповідач [PERSON] заборгував 848 грн. 48 коп. за період з вересня 2011 року по липень 2013 року, що підтверджується розрахунками. Відповідно до ст..322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання недолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 13.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований посиланням на положення ст.180 СК України В судовому засіданні позивач, позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина, але в меншому розмірі. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне: Сторони проживали однією сім'єю без реєстрації , мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Після припинення подружніх стосунків дитина залишилась проживати з матір'ю і наразі перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Вирішуючи позов в межах заявлених [PERSON] вимог, суд, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, з врахуванням положень ст. 182 СК України та позиції відповідача по справі, приймає до уваги найбільш вагомі обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. Матеріальне становище відповідача: Так, заперечуючи проти позову, відповідач посилається на відсутність постійного джерела доходу, що унеможливлює надання допомоги в розмірі, який вимагає позивач. Враховуючи положення ст.188 СК України, яка можливість звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину пов'язує лише з матеріальним становищем самої дитини, коли її дохід набагато перевищує дохід кожного з батьків і повністю забезпечує її потреби, що відсутнє в даній ситуації, суд, прийнявши до уваги законодавчо закріплений обов'язок кожного з батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, має всі підстави дійти висновку, що відповідач, попри наведені ним мотиви, має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, з огляду на що вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо покладення на [PERSON] обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд вважає, що розмір аліментів на дитину, з врахуванням положень ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2016 рік" щодо розміру прожиткового мінімуму на одну особу відповідного віку та працездатності, має бути визначений сумою 730 грн. на місяць, що з врахуванням рівного обов'язку батьків по утриманню дитини, буде цілком достатнім для забезпечення витрат, пов'язаних з її утриманням та задоволення її розумних побутових потреб. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України віднесені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В січні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких, рішенням Бородянського районного суду з відповідача стягнуті аліменти, у розмірі 500 гривень, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує присуджені йому аліменти, які на сьогоднішній день недостатні для повноцінного утримання дітей оскільки зросли ціни та змінився прожитковий мінімум для дітей, має заборгованість по аліментам у розмірі 42683 грн. просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі, у розмірі 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та, стягнути з відповідача пеню на заборгованість по аліментах у розмірі 10950,00 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила, пояснивши, що пеня визначалась лише за місяць існування кожної заборгованості, а не за весь період з наростаючим підсумком заборгованості. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких, рішенням Бородянського районного суду від 09 січня 2009 року з відповідача стягнуті аліменти, у розмірі 500 гривень, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9) та копією рішення суду (а.с.10). Відповідно до довідки-розрахунку №4735/15 від 20 січня 2016 року (а.с.12) заборгованість відповідача по аліментам становить 42683,00 грн. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений на рівні 1455 гривень. Оскільки суду не надані докази про те, що відповідач може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у вказаному розмірі, то суд, частково задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі по ? частині прожиткового мінімуму на кожну дитину, тобто 1455 гривень, щомісячно, починаючи з 27 січня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття та стягнути пеню на заборгованість по аліментам в сумі 10950 гривень в межах заявлених позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial