Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалась на те, що вона з відповідачем не перебувала в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Батько дитини з ними не проживає, його місце перебування їй не відоме, вони спілкуються по електронній пошті. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні доньки, все матеріальне утримання забезпечує вона та її батьки. За весь час від народження дитини вона отримала від відповідача матеріальну допомогу в сумі 600 доларів США. Дитина росте, потребує повноцінного харчування та інших витрат, пов'язаних з її розвитком, здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Вона ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому не в змозі сама забезпечувати свою дитину. Відповідно до ст.ст.16, 66, 67 ч.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених ст. 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особи, яка має право на утримання. В зв'язку з цим до правовідносин щодо стягнення аліментів на утримання дитини повинні застосовуватись норми чинного законодавства України, зокрема Сімейного кодексу України. Відповідач є громадянином Республіки Маврикій, є працездатною особою, хронічних захворювань не має. На даний час місце його проживання їй не відоме, останнє відоме місце проживання та реєстрації в селі Опришени Глибоцького району Чернівецької області. Він має сезонний вид роботи, останнє місце роботи - офіціант на круїзному судні. Трудовий контракт між відповідачем та роботодавцем був укладений 22 червня 2013 року. Як їй відомо аліменти відповідач нікому не сплачує. Згідно останньої відомої інформації щодо розміру його заробітку, то його заробітна плата становить 1600 доларів США щомісяця. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 доларів США щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 доларів США щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» № 22 від 05 лютого 2014 року та «Свобода слова» № 4 (661) від 30 січня 2014 року, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані частково і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак вони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження та довідкою КЖРЕП № 5 (а.с.4, 5). Батько дитини з ними не проживає, його місце перебування не відоме, позивачка спілкується з ним по електронній пошті. Відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні доньки, все матеріальне утримання забезпечує позивачка та її батьки. Дитина росте, потребує повноцінного харчування та інших витрат, пов'язаних з її розвитком, здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Позивачка [PERSON] ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому не в змозі сама забезпечувати свою дитину. Згідно ст.ст.16, 66, 67 ч.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених ст. 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання, а тому до правовідносин щодо стягнення аліментів на утримання дитини повинні застосовуватись норми чинного законодавства України, зокрема Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 ч.1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянином Республіки Маврикій, є працездатною особою, хронічних захворювань не має, на даний час місце його проживання не відоме, останнє відоме місце проживання та реєстрації в селі Опришени Глибоцького району Чернівецької області, має сезонний вид роботи, останнє місце роботи - офіціант на круїзному судні. Згідно трудового контракту, укладеного 22 червня 2013 року між відповідачем та роботодавцем, його заробітна плата становить 1600 доларів США щомісяця (копія контракту на а.с.10), в зв'язку з чим, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання його малолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, частково задовольнивши позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., а позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає, що згідно вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", ст.ст.16, 66, 67 ч.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» та

Outcome: partial