Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 112540,73 гривень. В обґрунтування позову посилався на те, що 17.10.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 30.09.2018 року виникла заборгованість у сумі 175881,67гривень, яка складається з наступного: -10019,52 грн.- заборгованість за кредитом; -162062,15 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -3800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимогати від боржника будь -яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином позивач просить стягнути з відповідачки 112540,73 грн заборгованості за кредитом, яка складається з : -10019,52 грн. - заборгованості за кредитом; -102521,21 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період 17.10.2011 по 28.03.2018 року та судовий збір. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні. Справу просить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка, [PERSON] у наданому до суду відзиві на позовну заяву просить суд застосувати строки позовної давності та вказує на те, що позивачем не вірно наданий розрахунок заборгованості за процентами. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь -якої зі сторін про інше. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 17.10.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості . Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім цього, відповідно до п. 2.1.1.12.4 договору, строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам зі встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафта, що виникає за такими картами,наведені у Пам'ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, що є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються вказаним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. Згідно ст.212 ЦК України в разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному об'ємі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Строк повернення Овердрафту в повному обсязі - на протязі 30 днів з моменту виникнення Овердрафту. Строк погашення процентів по Овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору «до моменту повного погашення заборгованості» (п.1.1.7.42 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями. Тобто поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Під час розгляду справи відповідачка заявила про застосування позовної давності. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору б/н від 17.10.2011 року [PERSON] було отримано наступні кредитні картки: № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], [NUMBER], № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09/2018 року. Дані обставини щодо строку дії картки відповідачем не спростовуються. Стосовно проведення 09.08.2015 року операції по картці в сумі 100,00 CR яка визначена як «автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER]», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Даний платіж було здійснено самостійно позивачем без погодження з боржником шляхом автоматичного списання коштів з інших рахунків. Згідно п 1.7. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" затвердженої постановою №22 від 21 січня 2004 року кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Такої згоди відповідач не надавав. Отже, дії відповідача, які б свідчили про визнання ним боргу або іншого обов'язку, які б свідчили про переривання строку позовної давності в матеріалах справи відсутні. Крім того, останній платіж 100 гривень відповідачка здійснила 09.08.2015 року, тому наступний повинна була сплатити до 25.09.2015 року, проте більше коштів не сплачувала. Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 23.11.2018 року, а тому суд вважає за необхідне відмовити банку у стягнення простроченої заборгованості за наданим кредитом у сумі 4476,69 грн. у зв'язку пропуском банком строку позовної давності. Щодо суми стягнення процентів суд виходить з наступного. Дослідивши розрахунок заборгованості суд прийшов до висновку про наявність заборгованості за процентами за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача проте в меншому розмірі ніж заявлено в позовній заяві. Як вбачається із розрахунку заборгованості, Банком, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, декілька разів змінювалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами. Так, станом на 27.06.2014 відсоткова ставка складала 27,6 %; за період з 01.09.2014р. по 31.03.2015 р. відсоткова ставка складала - 32,4 %.; з 01.04.2015р. по 30.09.2018 р.- відсоткова ставка складала 42,00% річних, які нараховуються на поточну заборгованість. Приписами ч.1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Судом було перевірено розмір нарахованих відсотків та виявлено, що їх нарахування не відповідає умовам договору. Таким чином, судом було проведено наступний перерахунок нарахованих відсотків. Станом на 25.07.2014 року заборгованість за процентами становила 126,84 грн. За період з 26.07.2014 року по 29.08.2014 року минуло 35 днів. Розмір процентів складає 5800,00 грн. * 27,6 % / 360 * 35= 155,63 грн. За період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року минуло 212 днів. Розмір процентів складає 5800,00 грн. * 32,4 % / 360 * 212= 1106,64 грн. За період з 01.04.2015 року по 30.09.2018 року минуло 1279 днів. Розмір процентів складає 5800,00 грн. * 42,00 % / 360 * 1279= 9272,75 грн. Отже, загальна заборгованість за відсотками станом на 30.09.2018 року становить: 126,84+155,63+1106,64+9272,75= 10661,86 грн, які підлягають стягненню з позивачки. Враховуючи викладене з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню за кредитним договором б/н від 17.10.2011 року: 5542,83 грн. - тіло кредиту та 10661,86 грн. - процентів за користування кредитом, а всього 16204,69 грн. Крім того, суд враховує ту обставину, що відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 253,71 грн.

Outcome: partial