Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GА00000049 від 25 квітня 2008 року у сумі 647502 грн.60 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ним та відповідачем 25 квітня 2008 року був укладений кредитний договір №НАЕ2GА00000049, за яким останній отримав кредит у розмірі 231805 грн. 71 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом і кінцевим терміном - до 24 квітня 2028 року. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 06 жовтня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 647502 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 185873 грн. 97 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 222100 грн. 29 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3995 грн. 39 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 204461 грн. 40 коп., а також штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором у розмірі 250 гривень (фіксована частина) та 30821 грн. 55 коп. - відсоткова складова. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2015 року провадження по справі відкрито. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк «ПриватБанк» задоволено частково. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] до суду подана заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 травня 2018 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2018 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2018 року заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву не надали. Однак, в матеріалах справи міститься заява про перегляд заочного рішення зі змісту якої вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Позивачем не підтверджено факту надання коштів відповідачу, та сплати коштів відповідачем. Відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості не передбачений Положенням, ним не може бути підтверджено фактичні обставини справи, такі як надання коштів за кредитом, погашення кредиту відповідачем, нарахування процентів у певній сумі на певну дату, нарахування пені та штрафів на певну дату, винесення заборгованості на рахунок простроченої на певну дату в чітко визначеній сумі, нарахування комісії і т.і., тому зазначений розрахунок не є достовірним доказом отримання кредитних коштів відповідачем. Відповідач посилається на те, що збільшення процентної ставки по кредиту з боку банку з 17,04% річних до 29,04% річних є протиправним. Відповідач посилається на те, що не отримував жодного офіційного повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки за кредитом та не надав свою особисту згоду на підвищення відсоткової ставки. Відповідач посилається на те, що одночасне стягнення штрафу і пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. [PERSON] просить застосувати суд позовну давність, що є підставою для відмови позивачу у позові. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. 25 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений договір №НАЕ2GА00000049, за умовами якого банк зобовязався надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25 квітня 2008 року по 24 квітня 2028 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 231805 грн.71 коп. на наступні цілі: у розмірі 181800 грн. на споживчі цілі, у розмірі 5454 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1212 грн.51 коп. страхування майна, 909 грн. особисте страхування, а також у розмірі 42430 грн.20 коп. - на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,42% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за результати ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «26» по «30» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 2959 грн.14 коп., згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди в обумовлених у договорі строки. Виконання зобовязань позичальника за договором забезпечується іпотекою двокімнатної квартири загальною площею 45,20 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Пісочин, вул.Набережна, 11/75. Відповідно до статей 6, 627\~Цивільного Кодексу\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг. Крім того, його підпис міститься на всіх сторінках кредитного договору, що свідчить про його обізнаність з умовами договору. Також, слід зазначити, що ані відповідачем, ані його представником, не заперечувалося, що підпис, який міститься на кредитному договорі, належить саме [PERSON] В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, за весь час, починаючи з дня укладення кредитного договору до 06 червня 2013 року відповідач виконував свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2.1.1. кредитного договору банк зобовязався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.8.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п.2.2.7. даного договору, відповідно до якого позичальник надає Банку належним чином оформлені, згідно п.8.3 цього Договору, договори іпотеки, який передбачає видачу заставної, поруки й таке інше для забезпечення виконання зобовязань за даним договором, договір страхування заставного майна і договір особистого страхування Позичальника. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 231805 грн. 71 коп. Посилання відповідача на те, що позивачем не підтверджено факту надання йому коштів судом не приймаються, оскільки в своїй заяві відповідач сам зазначає, що він вважав, що погасив зазначений борг по кредиту ще в 2013 році, що свідчить про те, що він отримав кредит. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань з повернення кредиту за договором в разі порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів. [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 14 вересня 2015 року за кредитним договором №НАЕ2GА00000049 від 25 квітня 2008 року утворилась заборгованість у розмірі 647502 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 185873 грн. 97 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 222100 грн. 29 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3995 грн. 39 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 204461 грн. 40 коп., а також штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором у розмірі 250 гривень (фіксована частина) та 30821 грн. 55 коп. - відсоткова складова, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 1054\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.8.1. кредитного договору №НАЕ2GА00000049 від 25 квітня 2008 року банк надає позичальнику Кредит в розмірі 231805 грн.71 коп., а позичальник приймає Кредит, зобовязується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 17,04% річних та виконати інші зобовязання, як вони визначені у цьому Договорі. \~ \~ \~ \~Згідно п.2.3.1. банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). За умовами кредитного договору (п. 8.1.) погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 2959 грн. 14 коп. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Розділом 5 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4. Договору за кожний день просрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п.5.1., 5.2., 5.3. здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане Позичальником. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 14 вересня 2015 року були також нараховані комісія за користуванням кредитом у розмірі 3995 гривень 39 копійок, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 204461 гривень 40 копійок, а також штраф - 250 гривень - фіксована частина штрафу та 30821 гривень 55 копійок - відсоткова складова. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення фіксованої частини штрафу у розмірі 250 гривень та 30821 гривень 55 копійок - його відсоткової складової, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GА00000049 від 25 квітня 2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 616431 гривень 05 копійок. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що останній платіж здійснений відповідачем був 06 червня 2013 року. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки, останній платіж перед зверненням позивача до суду, відповідачем був здійснений 06 червня 2013 року, то сплив строку позовної давності мав би місце лише 07 червня 2016 року. Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності був перерваний платежем, який був здійснений [PERSON] 06 червня 2013 року, отже звернувшись до суду 15 жовтня 2015 року, позивач дотримався меж позовної давності, тому порушене право позивача підлягає захисту. Згідно платіжного доручення №ВОК36В0О07 від 06 жовтня 2015 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 9712 гривень 54 копійки. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 616431 гривень 05 копійок, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 9246 гривень 47 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: partial