Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить, з врахуванням збільшених позовних вимог, стягнути із відповідача додаткові витрати на сина [PERSON] , що викликані хворобою та понесені у період із 17 жовтня 2017 року по 19 квітня 2019 року в розмірі 33818 грн. 70 коп. Посилається на те, що із відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі із 13 червня 2009 року по 21 березня 2017 року. Від сумісного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина є інвалідом підгрупи «А» із діагнозом: «Дитячий аутизм. Загальне недорозвинення мовлення І рівня». Внаслідок захворювання дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду. Згідно довідки медичного закладу дитина перебуває на довготривалому імунокоректуючому лікуванні, потребує дієтотерапії, курсів реабілітації та психотерапії, регулярного обстеження з метою корекції лікування. В зв`язку з цим позивач несе додаткові витрати, пов`язані із обстеження дитини, її лікуванням, реабілітацією та забезпеченням дієтичним харчуванням. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дані витрати не надає. Позивач просить стягнути із відповідача витрати в повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що позбавлена можливості працевлаштуватися в зв`язку із здійсненням постійного догляду за дитиною. Єдине джерело її доходів - державна соціальна допомога дітям з інвалідністю (2673 грн. 00 коп.) та аліменти, які сплачує відповідач на її утримання (500 грн.) та на утримання дитини (1559 грн. 00 коп.). Цих доходів не вистачає на задоволення всіх потреб дитини. Відповідач працює за кордоном, отримані кошти витрачає на власні потреби. 06 червня 2019 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання. 16 вересня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги він визнає частково, не визнає в частині стягнення суми, зазначеної в позовній заяві, та покладення цього обов`язку на нього одноособово. Не заперечує проти стягнення із нього додаткових витрат на дитину в розмірі 11242 грн. 00 коп. Просить прийняти його відзив на позов, посилаючись на те, що ознайомився із позовною заявою та доданими до неї документами 03 вересня 2019 року, оскільки перебував за межами України. Частково визнаючи позов, посилається на те, що позивач не завжди зверталася до нього по питанню відшкодування додаткових витрат на обстеження та лікування дитини. З багатьох питань, що стосуються здоров`я дитини, позивач взагалі не ставила його до відома. Крім того, він приймає участь у понесенні додаткових витрат на дитину, про які він був обізнаний. Приймає активну матеріальну і моральну участь щодо надання сину терапії, як дитині з особливими потребами. Також він завжди турбувався про стан здоров`я дитини, купував йому ліки, надавав кошти для додаткових потреб, пересилав посилки із продуктами харчування, які не містять лактози і глютена, із Польщі. Відповідач піклувався про створення комфортних умов для його проживання (придбав йому ліжко). Заперечує проти стягнення із нього витрат на загальну суму 9176 грн. 00 коп., оскільки надані позивачем копії, актів, замовлень не містить доказів про сплату позивачем зазначених у них сум та не містять вказівки на цільове призначення (які послуги надано для поліпшення стану здоров`я сина [PERSON] ). Крім того, відповідно до вимог Сімейного кодексу України обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Позивач є особою працездатною, має можливість працювати, оскільки син відвідує дитячий садок. Також позивач не має проблем з місцем проживання, тому що проживає у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, користується речами, що є спільним майном подружжя. Стосовно цієї обставини претензій він не має, оскільки намагається створювати всі комфортні умови для проживання сина. 25 вересня 2019 року позивач подала відповідь на відзив, відповідно до якого позицію відповідача щодо часткового визнання позову вважає неправомірною. Зазначає, що фактичні витрати на сина в зв`язку з його хворобою значно більші, хоча і не підтверджені документально. Всі вони оплачуються нею та її матір`ю. Тому відповідач має відшкодувати всю заявлену нею суму. 03 жовтня 2019 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому наполягає на тому, що додаткові витрат на дитину несуть батьки в рівних частках. Він постійно до призначення аліментів надавав кошти на дитину та присилав посилки, в тому числі і з спеціальними продуктами харчування. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позов. Не заперечує проти стягнення з нього 11242 грн. 00 коп. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі із 13 червня 2009 року . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішення набрало законної сили 01 квітня 2017 року (а.с.13). Від сумісного проживання у шлюбі вони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно довідки Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 952 від 08 травня 2019 року до складу сім`ї позивача входить син [PERSON] , 2013 року народження (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до медичного висновку № 38 від 04 серпня 2017 року [PERSON] , 06 грудня 2013 року є інвалідом підгрупи «А», має діагноз: «Дитячий аутизм. Загальне недорозвинення мовлення І рівня (а.с.14). Згідно довідки Комунального закладу Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 16 від 22 серпня 2018 року. За станом здоров`я дитина перебуває на диспансерному обліку, як дитина-інвалід підгрупи «А». Дитина потребує сторонньої допомоги та постійного догляду. За станом здоров`я дитина знаходиться на довготривалому медикаментозному лікуванні, потребує дієтотерапії, курсів реабілітації в санаторних закладах, психотерапії, консультацій спеціалістів обласного та державного рівня, лабораторного обстеження з метою корекції лікування (а.с.15). Як вбачається з відповіді на запит адвоката Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр - центр рідкісних (орфанних) захворювань» № 05/19 від 04 січня 2019 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку із 17 жовтня 2017 року із діагнозом: «Вторинна лактазна недостатність. Гіпергомоцистеїнемія.Непереносимість глютену. Вторинна мітохондріальна дисфункція. Дитячий аутизм. ЗНМ 1 рівня» (а.с.16-19). Відповідно до епікризу з медичної карти [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні із 07 червня 2017 року до 04 липня 2017 року із діагнозом: « Дитячий аутизм. Загальне недорозвинення мовлення І рівня» (а.с.28). Згідно квитанції від 17.10.2017 та квитанцій ПриватБанк, за послуги ГО Фонд соціального захисту матерів і дітей «Україна - дітям Харківщини» позивачем сплачено 1330 грн. ( а с. 20). За здачу необхідних аналізів позивачем сплачено 9906 грн., що підтверджено відповідними квитанціями, актами наданих медичних послуг, товарними чеками ( а с. 21-27). Згідно листа огляду та призначень та товарних чеків послуги психолога-дефектолога вартували позивачеві 6750 грн. ( а.с. 29-30). Витрати за медичні процедури [PERSON] в клініці «Боріс» становили 7993 грн. 23 коп., що підтверджується розрахунком від 11.07.2018 ( а.с. 31-33). Консультація дитячого невролога в ДМЦ «КідрерЛаб» становила 314 грн. 50 коп. ( а с. 34). Згідно квитанцій та фіскальних чеків позивачем на придбання продуктів харчування дитини було витрачено 2863 грн. 25 коп. ( а с. 35-42). Відповідно до відповіді на адвокатський запит Громадської організації «Інститут підтримки громадських ініціатив» № 1 від 22 березня 2018 року [PERSON] з 25 вересня 2017 року, за заявою матері [PERSON] , був прийнятий у волонтерську програму «Арт-терапія для дітей з особливими потребами» та програму « Навички самобслуговування», з ним було проведено 16 занять. За бажанням матері, з ним по індивідуальній програмі психологом було проведено 22 заняття. [PERSON] на добровільних засадах була внесена благодійна пожертва в сумі 1760 грн.(а.с.44-46 ). Згідно довідки від 01 квітня 2019 року № 178 позивач перебуває на обліку в Переяслав-Хм. міському УПСЗН та отримує державну соціальну допомогу дитині з інвалідністю в розмірі 2673 грн. 90 коп. ( а с. 48). Інших доходів не має ( а.с. 58). Згідно копій рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 25.09.2018 з відповідача на користь позивача на її утримання стягуються аліменти в розмірі 500 грн. Боргу зі сплати аліментів немає. ( а с. 49-52 ). Згідно копій рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 24.09.2018 з відповідача на користь позивача на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 1559 грн. Боргу зі сплати аліментів немає. ( а с. 53-57 ). [PERSON] надавала в борг [PERSON] кошти для потреб дитини в загальному розмірі 22200 грн., що підтверджується відповідними розписками ( а с. 59-61). Згідно квитанцій від 28.08.2018, 27.09.2018, 27.12.2018, 22.01.209, 26.02.2019, 26.03.2019 та 30.05.2019 відповідач [PERSON] здійснював оплату занять в ГО «Інститут підтримки громадських ініціатив» ( а с. 109-110). Згідно квитанцій «Нова Пошта» від [PERSON] на ім`я [PERSON] надсилалося дитяче харчування ( а с. 111-112). Свідок [PERSON] , мати позивача, показала суду, що неодноразово надавала кошти своїй дочці [PERSON] на потреби онука [PERSON] , що пов`язані з його хворобою, оскільки останній коштів постійно не вистачає, а відповідач в достатній кількості коштів на утримання дитини не надавав. Свідки [PERSON] та [PERSON] , батьки відповідача, показали суду, що із вересня 2017 року по серпень 2018 року їх син постійно пересилав позивачеві кошти в сумі від 60 до 120 доларів США на утримання їх онука [PERSON] . Крім того, купував спеціальне харчування для нього. Після призначення аліментів додатково коштів із вересня 2018 року не надає. Суд приймає до уваги подані позивачем та відповідачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зокрема, судом встановлено, що син сторін по справі має певне захворювання та потребує постійного лікування, спеціального харчування, індивідуального розвиваючого навчання та інших додаткових процедур. Відповідач [PERSON] до призначення судом аліментів на утримання сина та бувшої дружини надавав грошові кошти та продукти харчування для сина до серпня 2018 року, після призначення аліментів інших коштів чи продуктів не надає. Крім того, відповідачем надано копії чеків з магазинів ( а.с. 113-119), що не можуть бути визнані судом як належні та допустимі докази на підтвердження придбання ним спеціального харчування для дитини, оскільки вони виготовлені на польській мові, що не дає суду можливості дослідити їх та ідентифікувати вид придбаних товарів. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішення суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки, а додаткові витрати - це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. З правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15, вбачається, що, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Судом встановлено і не спростовано учасниками справи, що дитина сторін по справі має незадовільний стан здоров`я, внаслідок чого потребує спеціального харчування, індивідуальних програм розвиваючого навчання та спілкування, постійного нагляду лікарів, що, в свою чергу, потребує додаткових витрат. Позивачем по справі [PERSON] здійсненні та належним чином підтверджені такі витрати на загальну суму 33818 грн. 70 коп. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що він з вересня 2017 року по серпень 2018 року надавав кошти на утримання сина в розмірах від 60 до 120 доларів США, тому не має оплачувати заявлені позивачем витрати, оскільки в силу норм СК України, батьки зобов`язані і утримувати дитину, і у передбачених випадках нести додаткові витрати в зв`язку, зокрема, з її хворобою. І ці кошти не є тотожними. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що він забезпечував дитину необхідним харчуванням, оскільки факт надіслання декількох поштових посилок з Республіки Польща не може бути доказом повноцінного та достатнього забезпечення дитини таким харчуванням та не спростовує необхідності в купівлі додаткового харчування та факту безпосередньо таких покупок, здійснених позивачем. Також суд не бере до уваги позицію відповідача щодо оплати ним витрат на обстеження дитини в м. Харків, оскільки він зазначав, що надавав кошти лише на оплату послуг водія та пального, що визнається і позивачем, а позивач просить стягнути здійсненні нею та документально підтвердженні витрати на оплату консультації лікарів. Щодо посилання відповідача на те, що він особисто сплачує витрати на реабілітаційну програму «Арт терапія для дітей з особливими потребами», то слід зазначити, що така оплата здійснюється ним, що не заперечується і позивачем, з вересня 2018 року. А позивач просить стягнути витрати, здійснені нею протягом 2017- серпень 2018 років. Крім того, суд не бере до уваги позицію відповідача щодо відмови у сплаті коштів на оплату витрат в клініці « Борис » через заперечення ними необхідності такого обстеження, оскільки це не спростовує потребу та доцільність такого обстеження. Разом з тим позивач просить стягнути всю суму здійснених нею додаткових витрат на сина, що не може бути прийнято судом, зважаючи на принцип рівності батьків в утриманні дитини, та доведеності факту надання певних коштів відповідачем на утримання сина в період з вересня 2017 року по серпень 2018 року. Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі половини понесених позивачем [PERSON] додаткових витрат на дитину в зв`язку з незадовільним станом здоров`я сина. При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що витрат було значно більше, оскільки будь-яких доказів цьому не надано, а у відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 185 СК України,

Outcome: partial