Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн., що стягнуті згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2013 року, - на 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2019 року і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] має аліментні зобов`язання перед [PERSON] з надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , при цьому кошти на утримання дитини рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2013 року присуджено у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень. На період ухвалення рішення суду відповідач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, мав нерегулярний дохід, тому позивачем було заявлено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В 2019 році позивачу стало відомо, що [PERSON] працює на посаді начальника юридичного відділу в Покровській міській раді Донецької області, отримує стабільну заробітну плату. [PERSON] , за ознайомленням з декларацією про доходи відповідача, що офіційно оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - прийшла до переконання, що доцільно отримувати аліменти на сина у виді певної частки від заробітку [PERSON] , оскільки в такий спосіб розмір утримання буде збільшено, та забезпечиться регулярність отримання коштів на дитину в прив`язці отримання відповідачем заробітної плати. Посилаючись на такі обставини, та норми СК України і Закону України «Про охорону дитинства» щодо забезпечення прав дитини на рівень життя достатній для розвитку, а також обов`язку батьків щодо належного утримання, - [PERSON] просить змінити спосіб нарахування аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми в розмірі 1000,00 гривень на 1/6 часку з усіх видів заробітку відповідача, при цьому враховує утримання відповідачем неповнолітнього сина [PERSON] , народженого в 2015 році в шлюбі з [PERSON] . Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяву в порядку ч. 3 ст. 43 ЦПК України про розгляд справи в її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримано, просить ухвалити рішення по суті спірних відносин на підставі поданих документальних матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, суду адресовано заяву в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України про розгляд справи без його участі. Крім того, відповідачем, з дотриманням ст. 274 ЦПК України, подано відзив на позовну заяву, з посиланням на безпідставність позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити. Так, відповідач акцентує увагу суду, що [PERSON] просить змінити спосіб нарахування аліментів, хоча фактично наводить обставини для збільшення розміру аліментів, що суперечить обраному способу захисту оспорюваних прав. [PERSON] зазначає, що за домовленістю з позивачем в добровільному порядку вже було збільшено розмір аліментів до 1200,00 гривень, що узгоджується з ч. 2 ст. 184 СК України. Крім того, невірним, за переконанням відповідача, є посилання [PERSON] як на підставу позовної заяви на потребу в грошових коштах на неповнолітнього сина в зв`язку з суттєвими витратами на лікування та навчання дитини. Так, відповідач зазначає, що жодного разу не відмовився приймати участі у додаткових витратах на сина [PERSON] , 2012 року народження, спірні питання з позивачем з цього приводу ніколи не виникали, та взагалі можуть бути врегульовані положенням ст. 185 СК України, а таких вимог позивач не заявляє. Додатково відповідач надав суду копію трудової книжки про звільнення 24.09.2019 року з посади начальника юридичного відділу Покровської міської ради. Третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] письмових пояснень, в порядку ч. 3 ст. 278 ЦПК України не надала, згідно заяви просить справу розглянути в її відсутність, в позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період часу з 20.07.2007 року по 20.06.2013 року (згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказування), є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (підтверджено свідоцтвом про народження - а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2013 року по справі № 235/4099/13-ц зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 16.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. [PERSON] в судовому порядку порушила позов про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що в основу вимоги зміни способу стягнення аліментів покладено саме мету зміни, а саме збільшення розміру раніше стягнутих аліментів. Суд зазначає, що зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, оскільки зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, тобто зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. З урахування вказаного, суд вважає за доцільне надати аналіз відповідності вимогам закону вже присуджених аліментів і розміру аліментів у разі задоволення вимоги про зміну способу їх стягнення. Так, норми ст. 184 СК України, в редакції, що діяла на час ухвалення рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2013 року про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, - пов`язували можливість присудження аліментів у твердій грошовій сумі з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі, а також із наявністю інших обставин, що мають істотне значення. Зі змісту рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2013 року вбачається, що безпосередньо [PERSON] було заявлено стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2500,00 гривень. При цьому, суд, встановлюючи аліментні зобов`язання, за наданням оцінки матеріальному становищу [PERSON] , який на той час був зареєстрованим приватним підприємцем, платником єдиного податку, а також працював в Красноармійській міськрайонній філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр держсанепідемслужби України», - визначив розмірі аліментів на неповнолітню дитину в сумі 1000,00 гривень щомісячно. З 08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» та відповідно змінені ним положення СК України, згідно з якими можливість присудження аліментів у твердій грошовій сумі перестала пов`язуватися з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержанням частини доходу в натурі, та в ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, в ч. 3 ст. 181 СК України закріплено право позивача при необхідності змінювати спосіб стягнення аліментів. Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнається належним способом захисту прав та з 08.07.2017 року прямо унормовано на законодавчому рівні. Позовна заява [PERSON] заявлена в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на отримання гідного грошового забезпечення, матеріальної підтримки зі сторони батька [PERSON] . Позивач пов`язує необхідність зміни способу стягнення аліментів не зі зміною матеріального становища відповідача (ст. 192 СК України), не з потребою отримання коштів на додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина (ст. 185 СК України), а зі зміною мінімального розміру аліментів на дитину. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, [PERSON] в позовній заяві зазначає, що неповнолітній син потребує наразі більших витрат на матеріальне забезпечення, у зв`язку із збільшенням потреб у вихованні, розвитку, продуктами харчування, медичними препаратами. На підтвердження таких посилань до позову долучено: - довідку № 01-32/139 від 03.04.2019 року про те, що [PERSON] , 2012 року народження є учнем навчально-виховного комплексу № 1 Покровської міської ради Донецької області, та харчується у навчальному закладі за батьківські кошти (а.с. 10); - договір купівлі-продажу № 307-1-15 від 20.06.2018 року, укладений [PERSON] на придбання навчальних посібників на 2018-2019 роки вартістю 1980,00 гривень (а.с. 11); - інформаційну довідку № 01-17/432, видану 02.05.2019 року КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської міської ради Донецької області про те, що за період з 11.2018 року до 04.2019 року неповнолітній [PERSON] , 2012 року народження хворів застудними захворювання три рази, призначалися медпрепарати (а.с. 12). Суд надає оцінку слушності аргументів позивача з позиції належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін та зазначає, що згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, тому мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину сторін [PERSON] , 2012 року народження (виповнилося повних 7 років) станом на дату ухвалення рішення повинен складати 1059 гривень. З матеріалів справи вбачається, що рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2013 року про стягнення аліментів зі [PERSON] на користь [PERSON] на примусовому виконанні не перебуває, відповідачем грошові кошти сплачуються добровільно, при цьому останні шість місяців розмір за домовленістю сторін збільшено до 1200,00 гривень (згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказування). Сімейний кодекс України, зокрема ст. 192 СК України, передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд акцентує увагу, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим здійсненням. Суд звертає увагу, що навіть за час розгляд даної справи в матеріальному становищі відповідача як платника аліментів відбулися певні зміни. Так, на час звернення [PERSON] до суду відповідач перебував в трудових відносинах з Покровською міською радою, обіймав посаду начальника юридичного відділу. Згідно роздруківки з сайту Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розмір доходу [PERSON] за 2018 рік складав 173423,00 гривень (а.с. 13-21). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 01.01.2019 року по 31.03.2019 року розмір заробітної плати [PERSON] дорівнює 9201,63 гривень (а.с. 37, 38). Згідно копії трудової книжки [PERSON] з 24.09.2019 року звільнився за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 49-50). Отже, у правовідносинах сторін щодо сплати / отримання аліментів періодично можуть виникати спори щодо розміру щомісячного платежу, оскільки за переконанням позивача - надання коштів утримання дитини, в тому числі з позиції свідомості батьківського обов`язку, - знаходиться в прямій залежності від отримуваних відповідачем доходів. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин, суд акцентує увагу, що розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (Постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Таким чином, суд вважає наявні законні підстави для зміни способу стягнення аліментів зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми 1000,00 гривень, визначена рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2013 року до 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час з якого змінено спосіб стягнення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну способу аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держави. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст. ст. 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial