Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка 25.09.2015 року звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700,00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття та додаткові витрати на утримання та лікування сина у сумі 300,00 грн. до змінюваності його стану здоровя. В обгрунтування зазначених позовних вимог посилалась на наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2005 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], а 07.06.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач деякий час надавав допомогу на утримання сина, а починаючи з 2013 року ніякої допомоги не надає, не цікавиться їм, вихованням його не займається. З 26.05.2014 року дитина знаходиться на диспансерному обліку в інституті здоровя дітей і підлітків відділення психіатрії з діагнозом: легка розумова відсталість. За станом здоровя дитині необхідно проходити обстеження та курс лікування. Позивач в теперішній час працює медичною сестрою та має невелику заробітну платню, тому їй важно самій утримувати дитину, у звязку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала, просила задовольнити та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив.\~ Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.06.2012 року. Судом встановлено, що з 19.08.2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, яким був розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2011 року. (а.с.5). Позивачка та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає на даний час разом з позивачем. (а.с. 4,6). Позивач працює в КЗОЗ «ХМП №10» на посаді медичної сестри та її дохід за період з березня 2015 року по серпень 2015 року становить 12335,79 грн., що підтверджується довідкою про доходи. (а.с.8). У \~відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення \~ними повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього \~Кодексу. \~ Суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобовязань немає. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 700, 00 грн. щомісячно, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",\~статтею 185 Сімейного кодексу України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до виписки з медичної картки [PERSON], останній має легку розумову відсталість та йому рекомедовано - медичні препарати, ВКК по місцю проживання та розглянути питання щодо індивідуального навчання на 2014-2015рр. (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що свої вимоги до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка обґрунтовувала необхідністю: оплати за медичні препарати для лікування дитини. Проте позивачкою не подано суду доказів, які б підтверджували, що на лікування дитини, придбання ліків тощо щомісяця дійсно необхідно 300,00 грн.; що такі витрати є дійсно необхідними та що вони не покриваються розміром аліментів, які буде сплачувати у майбутньому на неповнолітню дитину відповідач, також позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що дитина дійсно вживає дані ліки та не зазначено який саме період дитині необхідно вживати дані ліки та те, що додаткові витрати уже фактично понесені позивачем. Частиною 1 ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Це означає, що позивачка як мати повинна нести такі ж витрати на утримання дитини як і батько-відповідач. З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що позивачка не довела наявність особливих обставин в розумінні ст. 185 СК України, які зумовлюють необхідність участі відповідача у додаткових витратах на дитину, тому суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial