Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1», треті особи: [PERSON], ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 27.09.2013 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗИЛ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW-320і», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль останнього. ДТП сталася під час виконання водієм [PERSON] своїх трудових обов'язків у ТОВ «Спецтрансбуд-1», і якого постановою суду визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження, за висновком якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW-320і», д.н.з. [NUMBER] склала 65 013, 95 грн. За власні кошти позивачем проведено ремонт пошкоджень автомобіля, зокрема, 64 009,74 грн. були витрачені на відновлювальний ремонт на СТО ТОВ «АВТ Баварія» та 1 140 грн. були витрачені на придбання та заміну автомобільної шини. Також, позивачем було витрачено 1 043,28 грн. за складання попереднього кошторису пошкоджень та 1 328,40 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Після звернення до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача, позивач отримав відповідь, в якій зазначено про відсутність правових підстав для надання страхового захисту у зв'язку з відсутністю полісу в базі даних МТСБУ та несплати відповідачем необхідного обов'язкового платежу. Таким чином, завдана матеріальна шкода в сумі 67 521,42 грн. підлягає відшкодуванню з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1», яку позивач просив стягнути в судовому порядку разом з моральною шкодою в розмірі 3 500 грн. та судові витрати в сумі 710,21 грн. В судовому засіданні 23 грудня 2015 року за клопотанням позивача до участі у справі залучено ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у якості співвідповідача. 28 грудня 2015 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути в субсидіарному порядку з відповідачів ТОВ «Спецтрансбуд-1» та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 71 021,42 грн., моральну шкоду в ромірі 3 500 грн. та судові витрати в сумі 953,81 грн. 22 лютого 2016 року позивач надав заяву про додаткові уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» матеріальну шкоду в сумі 22 974, 11 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 500 грн., а з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування в сумі 44 547, 31 грн. Судові витрати в сумі 953,81 грн. просив стягнути з відповідачів пропорційно до розміру задоволених стосовно них позовних вимог. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням їх остаточних уточнень підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» - [PERSON] в судовому засіданні проти позову в частині вимог до товариства заперечувала, посилаючись на те, що невиконання страховою компанією своїх обов'язків щодо реєстрації договору страхування та внесення інформації до МТСБУ не може свідчити про недійсність договору страхування, укладеного в формі полісу № АС/6695501, а, відтак, відшкодування шкоди, завданої позивачу, повинна здійснювати страхова компанія. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необгрунтованими, а розмір збитків, заявлених позивачем, не відповідає фактичному. Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» - [PERSON] в судовому засіданні проти позову в частині вимог до страхової компанії заперечував, посилаючись на те, що бланк полісу № АС/6695501 дійсно було видано страховою компанією, але вказаний бланк визначено як втрачений, страхова премія за цим полісом страховою компанією не отримувалася, а договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхового платежу. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27 вересня 2013 року на вул. Кловський узвіз, 20 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ЗИЛ 133 ГЯ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «BMW-320 і», д.н.з. [NUMBER], належного позивачу. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року водія автомобіля «ЗИЛ 133 ГЯ» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача (а.с.7). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, тимчасовим, сезонним, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації». Судом встановлено, що [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Спецтрансбуд-1», працюючи водієм автотранспортних засобів, і дана обставина не заперечувалася відповідачем (а.с. 8-11). Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. В матеріалах справи міститься поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6695501 від 25.09.2013 р., відповідно до якого цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ЗИЛ 133 ГЯ» д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «Спецтрансбуд-1» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн., розмір франшизи складає 1 000 грн. (а.с. 40). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими повинен прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Позивач звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про відшкодування збитків, на що отримав відповідь про відсутність у страхової компанії правових підстав для надання страхового захисту та виплати страхового відшкодування у зв'язку з тим, що при перевірці в ЦБД МТСБУ виявилося, що поліс № АС/6695501 відсутній в базі та визначений як невикористаний, страховий платіж за цим полісом не надходив (а.с. 38-39). Проведеною на замовлення позивача оцінкою вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку (Висновок № 8928/14-54 експертного автотоварознавчого дослідження КНДІСЕ від 25.09.2014 р.) встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW-320 і», д.н.з. [NUMBER] склала 65 013, 95 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу склала 45 547,31 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW-320 і», д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді склала 45 547,31 грн. (а.с. 12-26). Як зазначає позивач, ним за власні кошти було проведено відновлювальний ремонт пошкоджень автомобіля «BMW-320 і», д.н.з. [NUMBER], зокрема 64 009,74 грн. витрачені на відновлювальний ремонт транспортного засобу на СТО ТОВ «АВТ Баварія», що підтверджується платіжними квитанціями № 7872310043 від 23.07.2014р., № 7861940004 від 19.10.2014 року та актом виконаних робіт № 337631 від 19.09.2014р. (а.с. 27-32), і 1 140 грн. витрачено на придбання та замінупошкодженої автомобільної шини (а.с. 33). Заперечуючи проти позову в частині вимог про стягнення суми страхового відшкодування, відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» посилався зокрема на те, що поліс № АС/6695501, виданий страховою компанією, у встановленому порядку не укладався та не набув чинності у зв'язку з відсутністю страхового платежу. На підтвердження своїх заперечень представником відповідача надана довідка за підписом т.в.о. головного бухгалтера ПрАТ «УТСК» про те, що страхова премія за полісом АС/6695501 з 23.09.2013 року по даний час не отримувалася, а також витяги щодо полісу, зокрема, про те, що поліс АС 6695501 визначений страховиком як втрачений бланк (а.с. 141-143). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Разом з тим, відповідач ПрАТ «УТСК», визнаючи факт видачі бланку полісу № АС/6695501, не надав при цьому беззаперечних доказів на підтвердження відсутності правових підстав для виплати страхового відшкодування, зокрема, того, що вказаний поліс не набрав чинності. Відповідач ПрАТ "УТСК" не вказав, що отримання доказів було неможливим, або у нього виникли складнощі в поданні цих доказів, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень, а, відтак, сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом. У відповідності до п. 32.7 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов'язана з втратою товарної вартості транспортного засобу не відшкодовується страховиком. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, яка не відшкодовується страховою компанією. Отже, з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 44 547,31 грн. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу 45 547, 31 грн. - 1 000 грн. франшизи). Згідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 16 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавств при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Документально підтверджена вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW-320 і», д.н.з. [NUMBER], здійсненого позивачем, становить 65 149,74 грн. Таким чином, з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» на користь позивача в рахунок відшкодування завданої шкоди підлягає стягненню 20 602, 43 грн. як різниця між страховою виплатою, що підлягає стягненню, і фактичним розміром завданої шкоди (65149,74 грн.- 44 547,31 грн.). Крім того, з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 328 грн. 40 коп. (а.с. 36 ) та витрати, понесені за складання кошторису пошкоджень в розмірі 1 043 грн. 28 коп. (а.с. 34). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» моральної шкоди в розмірі 3 500 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як передбачено п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. В силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Разом з тим, позивач, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди до відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1», не підтвердив факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру з боку відповідача, а також за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача ТОВ «Спецтрансбуд-1» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,74 грн., а з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати 445,47 грн.

Outcome: partial