Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який вказала, що з 22.11.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач позов визнав частково, надав свої заперечення в яких вказав, що починаючи з жовтня 2014 року та по теперішній час він не працює, додаткового доходу не має, знаходиться на утриманні свого брата [PERSON], а також має непрацездатних батьків, у зв'язку з чим просив задовольнити позов в частині стягнення аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. Суд вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 22.11.2003 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб (а.с. 5), який розірваний рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.07.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 11), [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач ніде не працює та не має постійного заробітку. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки неповнолітні діти [PERSON]. та [PERSON] знаходяться на утриманні позивача, відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком батьків, а також те, що відповідач не має постійного заробітку, позов є обґрунтованим. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 184 СК України, якою встановлено, що якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. На виконання пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів ", відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснює відповідачеві відповідальність за прострочення сплати аліментів: відповідально до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: partial