Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення суми, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що відповідач є власником будинку [ADDRESS] і відповідно споживачем водопостачання та водовідведення, а тому повинен сплачувати платежі за надані послуги. Однак, відповідач у період часу з 01.07.2010 року по 01.10.2014 року своєчасно не сплачував послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за вказаний період у нього утворилася заборгованість за спожиті послуги в сумі 667 грн. 44 коп. Позивачем були вжиті всі заходи по добровільному врегулюванні виниклого спору з відповідачем, які останнім залишені без уваги. На час звернення до суду з цим позовом, виникла сума заборгованості, відповідачем не відшкодована. В подальшому, представник позивача уточнила заявлені позовні вимоги, у зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 634 грн. 39 коп. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що відповідач по справі як інвалід війни другої групи користується пільгою в споживанні комунальних послуг в 100 відсотковому розмірі, що в даному випадку складає 9 м.куб. на одного чоловіка. Деякий час відповідач споживав воду, вкладаючись в установлений ліміт. Згодом відповідач збільшив свій ліміт до 18 м.куб., так як знову одружився і думав, що стовідсоткова пільга поширюється на іншого члена сім'ї. Однак, ці доводи є помилковими, так як дружина відповідача по справі не зареєстрована в його квартирі і не може користуватися наданою законодавством пільгою нарівні із власником цього помешкання. В липні 2014 року відповідач в установленому законом порядку зареєстрував дружину в своїй квартирі. З цього часу вони обидва користуються пільгою в 100 відсотковому розмірі. На даний час показники приладу обліку, надані відповідачем повністю співпадають з показниками, встановленими контролером, представником позивача. Все, що визначено свище встановленого ліміту, склало заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 634 грн. 39 коп. Наряду з цим, просила суд відновити строки позовної давності, оскільки на її думку вони пропущені позивачем з поважних причин. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. В обґрунтування своїх заперечень суду повідомив, що він є інвалідом війни другої групи і має стовідсоткову пільгу в споживанні комунальних послуг, в тому числі за водопостачання та водовідведення. При наявності пільги він також встановив прилад обліку, відповідно до якого сплачував послуги за воду. Він знає, що встановлений для нього ліміт споживання цієї послуги складає 9 м.куб. на одного чоловіка. В березні 2012 року він похоронив свою дружину. До її смерті він мав ліміт 18 м.куб., так як дана пільга розширяється і на інших членів його сім'ї. Через деякий час він знову одружився і полагав, що ліміт по споживанню води знову становить 18 м.куб. Суду пояснив, що він кожний місяць надає показники з приладу обліку, але це не входить до його обов'язку. Це повинен здійснювати контролер міськводоканалу. Виниклу заборгованість пояснив тим, що він при передачі показників помилився в цифрі, що призвело до використання послуги з вище встановленого ліміту. При цьому, суду зауважив, що він деякий місяць міг використовувати води в об'ємі менше, чим визначено лімітом, тому не розуміє, як у нього може виникнути заборгованість по споживанню даної послуги. При зверненні до позивача з вимогою врегулювати дане питання, йому порадили сплачувати послуги в розмірі встановленого ліміту, а це непорозуміння врегулюється. Спожиті ніби то ним в 2011 році 38 м.куб. пояснив тим, що це можуть бути спожиті ним куби води за декілька місяців в межах встановленого ліміту. Вважає, що позивач не мав ніяких підстав для звернення до суду з цим позовом. тому просив повністю відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виник спір стосовно правильності визначення відповідачем ліміту при наявності стовідсоткової пільги у споживанні комунальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 17) відповідач по справі [PERSON] є інвалідом війни другої групи і має пільги, встановлені Законом України «Про статус Ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року, із подальшими змінами. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус Ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Постановою КМ України «Про встановлення норм користувння житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» від 1 серня 1996 року, із подальшими змінами, норма споживання води, на яку надаються пільги по оплаті не встановлена. Вказані норми споживання встановлюються місцевими органами влади. Рішенням Дзержинської міської ради № 5/10-35 від 28.02.2007 року (а.с. 23; 24) було затверджено норми водоспоживання для всіх категорій споживачів. Вказаним рішенням норма витрати холодної води становить 320 літрів в сутки, що відповідно складає 9 м.куб. на одного чоловіка. Судом встановлено, що в квартирі [PERSON] встановлений індивідуальний лічильник води. Відповідно до пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N630 від 21 липня 2005 року у разі встановлення квартирних засобів обліку їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири. Пільги споживачам з оплати послуг надаються на частку, отриману після такого розподілу, за фактичними витратами, але не вище нормативів (норм) споживання, визначених законодавством . Виходячи з цього, відповідач по справі до часу смерті своєї дружини [PERSON], яка настала [INFO] (а.с. 29) мав право щомісяця споживати воду в обсязі 18 м.куб., тобто в обсязі встановленого ліміту на двох осіб. Після її смерті, відповідач повинен був споживати воду в обсязі 9 м.куб., а саме в обсязі встановленого ліміту на одну особу. В той же час судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] після смерті дружини знову одружився. Разом з дружиною він проживає в своєму будинку за адресою: [ADDRESS] і користуються всіма комунальними послугами. При цьому, дружина відповідача по справі в установленому законом порядку до липня 2014 року не була зареєстрована за вказаною адресою. І лише після її реєстрації в липні 2014 року за місцем мешкання відповідачу було поширено дію його пільги і на дружину. Таким чином, в період з квітня 2012 року по липень 2014 року відповідач не повинний був перевищувати ліміт у розмірі 9 куб.м. на місяць. В судовому засіданні відповідач надав показники лічильника, які він передавав позивачу за телефоном за період з 2011 року по 2014 рік. Відповідно до цих показників відповідач визнав, що за період з жовтня по грудень 2013 року він використав більше кубів, ніж це передбачено нормою споживання. Так, за цей період ним було перевищено ліміт споживання води на 23 куби. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що вартість 1 м3 води складає 6,97 грн., то вартість послуг по водопостачанню та водовідведенню за цей період склала 160 грн. 31 коп. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, враховуючи, що відповідачу в період з жовтня по грудень 2013 року було правомірно нараховано плату за послуги з водопостачання та водовідведення, і ним своєчасно не сплачено нараховану суму, суд приходить до висновку про стягнення цієї суми з відповідача. Що стосується іншого період за який відповідачу було нараховано плату за послугу з водопостачання та водовідведення, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час представник позивача не довела суду правомірність нарахування плати за послугу з водопостачання та водовідведення в інший період. Як вже зазначалося судом, відповідачу надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами і він мав право в залежності від періоду на використання 18 куб. м та 9 куб. м води на місяць. Суд не може прийняти до уваги розрахунок боргу, наданий представником позивача, так як об'єм спожитої відповідачем води кожного місяця, як пояснила представник позивача, проводиться автоматично відповідною програмою. Тому, споживання відповідачем, наприклад у вересні 2011 року 38 куб.м води, в січні, лютому, березні 2014 року, тощо, в той час коли в інші місяці споживання води складає навіть менше 1 куб.м. викликає у суду сумніви в правильності розподілу позивачем спожитої відповідачем води за весь час. Інших доказів перевищення відповідачем ліміту споживання води за цей період представником позивача суду не надано. Крім цього суд не погоджується з доводами відповідача, що відповідно до договору, укладеного між ним та позивачем він не повинен за будь-яких умов оплачувати за спожиту воду з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 21 серпня 2013 року був укладений договір № 109775 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, відповідно до якого [PERSON] є суб'єктом користування послуг в кількості одного чоловіка з наявністю пільги з оплати цих послуг в стовідсотковому розмірі (а.с. 13). Згідно укладеного договору виробник, тобто позивач по справі зобов'язується надавати споживачеві вчасно та якісні послуги з постачання холодної води, а також послуги централізованого водовідведення за наявності технічної можливості, а споживач, відповідач по справі зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с. 13). В п. 2 вказаного договору зазначено, що суб'єктом користування послугою є одна людина, тобто відповідач і п . 8 договору зазначено, що відповідач має 100 % пільгу з оплати послуг. При цьому суд зазначає, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Також в договорі було зазначено, що суб'єктом користування послугами. Таким чином, положення даного договору повинні виконуватися з врахуванням вищезазначених нормативно-правових актів, які регулюють порядок надання послуг з постачання холодної та гарячої води і водовідведення і користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати. Тому вищезазначеним спростовуються доводи відповідача в цій частині. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" відповідач по справі [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Враховуючі вищезазначене, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, а тому вони підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial