Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 06.03.2017 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 10.08.2015 р. відповідачка уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір № 150810-165057 та отримала кредит в розмірі 1000,00 грн. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 11580 грн. 00 коп. Позивач просить стягнути вказану заборгованість. Представник ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в судове засідання не зявився надавши суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась надавши суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнала. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено кредитний договір № 150810-165057 від 10.08.2015 року, який складається з заяви-анкети для отримання кредиту та Умов надання та обслуговування кредитів, затверджених Наказом №51 від 11.10.2014 року. Заявою-анкетою від 10.08.2015 року передбачено, що [PERSON], ознайомившись з умовами надання та обслуговування кредитів, просить надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 1000,00 грн. строком на 30 днів до 08.09.2015 року зі сплатою 2 % за кожен день користування кредитом (а.с.4, 6-10). Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до п. 2.1. Умов надання та обслуговування кредитів договір укладається шляхом акцепту товариством пропозиції клієнта про укладення договору, викладеного в заяві. Згідно п. 3.1.1. Умов надання та обслуговування кредитів клієнт зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в дату повернення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до цих умов, договору та/або умов відповідної угоди сторін. Відповідно до п. 2.4.1. Умов надання та обслуговування кредитів за користування кредитним коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному в заяві-анкеті, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно п. 4.4. умов надання та обслуговування кредитів при виникненні заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати товариству пеню у розмірі 2.64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на п'ятнадцятий день заборгованості зобов'язується сплачувати товариству пеню у розмірі 4.02 %, на тридцятий день заборгованості клієнт зобов'язується сплачувати товариству пеню у розмірі 6.67%. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 20.02.2017 року складає 11580,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 600,00грн., заборгованість за пенею 9980,00 грн., (а.с.14-23). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором № 150810-165057 від 10.08.2015 року. Разом з цим, суд вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом враховано, що відповідач [PERSON] є пенсіонером та має заборгованість з основного боргу в сумі 1000,00 гривень. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку вимагає стягнути позивач, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому суд, реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 1000,00 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобовязання за договором, враховуючи те, що судом зменшено розмір неустойки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який сплачений позивачем в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial