Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач у листопаді 2020 року звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду №0907/2-7228/2011 від 23 квітня 2012 року суд вирішив стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що потягнуло відповідну зміну матеріального становища дитини. Також і зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та мінімальний розмір на одну дитину, який не можу бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, інших аліментних зобов`язань немає, може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. А тому, просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини та стягувати аліменти на утримання дочки з відповідача у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і дату судового засідання, заяви про відкладення чи відзиву до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.2009 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.04.2019 року між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб та присвоєно прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.13). Встановлено, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.04.2012 року у справі 0907/2-7228/2011 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти щомісячно аліменти у твердому грошовому розмірі 750,00 грн. на утримання дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21.09.2011р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача про те, що на даний час збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань та аліментних зобов`язань, та те, що відповідач є працездатною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо дитини, за таких обставин суд вважає за правильне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та призначити їх та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial