Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просив розірвати договір купівлі-продажу взуття від 22 червня 2014 року, стягнути з відповідача на його користь суму коштів у розмірі 923 грн,40 коп. за сплачений товар, а також у якості відшкодування моральної шкоди 5 тис. грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 червня 2014 року він придбав у магазині « [INFO]», який належить ФОП [PERSON] взуття -мокасини коричневого кольору. Вказаний товар ним був придбаний за 923грн.40 копійок, в підтвердження чого послався товарний чек № 4681 . Вказує, що на наступний день 23.06.2014 року одягнувши вказане взуття, через пару годин перебування у сухому офісному приміщенні, на взутті з`явились плями, які в подальшому на протязі дня під час перебування в автомобілі та при ходьбі поширились. Послався на те, що 25.06.2014 року ним було подано заяву до магазину, в якому він придбав взуття щодо повернення йому сплачених за товар коштів, оскільки вказані недоліки не можуть бути усунуті, що виключає можливість використання взуття за цільовим призначенням. У зв`язку із отриманням 08.07.2014 року від відповідача відмови у поверненні сплачених коштів з посиланням на виникнення плям на поверхні взуття внаслідок потрапляння дощу та або поту, він звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що відповідачем порушені його права як споживача, вказаний недолік є суттєвим, усунутий бути не може, а тому він просить повернути сплачені кошти за товар, та стягнути моральну шкоду. В судове засідання позивач не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву у якій підтримавши позовні вимоги, просив проводити судовий розгляд у його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач,будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду,в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку із чим судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи, про що позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до Закону України « Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Як посилається у позові позивач, ним 22 червня 2014 року в магазині «[INFO]», який належить відповідачу був укладений усний договір купівлі-продажу взуття відповідно до якого між іншого були придбані мокасини вартістю 923 грн.40 копійок. Відповідно до пункту 7 частини 1 вказаного вище Закону договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Як свідчать матеріали справи підтвердження укладення договору між позивачем та відповідачем є товарний чек № 16АБ-00004681 про придбання взуття на зальну суму 2 675,30 , зокрема мокасин ( коричневого кольору, шкіряні) вартістю 923,40 грн. 25 червня 2014 року позивач звернувся до продавця із письмовою заявою щодо повернення коштів в зв`язку із з`явленням на придбаних мокасинах плям невідомого походження, що унеможливлює подальше їх використання. Відповідачем 01.07.2014 року позивачу надана відповідь про відмову у поверненні сплачених коштів з підстав наявності ознак носіння. Як визначено у п.12 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ч. 1 ст.6 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про захист прав споживачів», виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Як визначено ч.1, 3, 5, 14 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно із частиною 2 статті 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. В даному випадку, оскільки позивачем доведено факт укладення договору купівлі-продажу взуття, а відповідач не скористався своїм правом на подання доказів у спростування наявності істотних недоліків придбаного товару, в тому числі не скористався своїм правом на проведення експертизи товару після звернення позивача із заявою про повернення коштів для спростування посилань покупця, суд вважає, що в права споживача підлягають захисту, а тому позовні вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів за сплачений товар слід задовольнити. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що у їх задоволення слід відмовити, оскільки у ст. 1 Закону"Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. У спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Оскільки обставин з якими закон пов`язує підстави для стягнення моральної шкоди судом не встановлено, в задоволенні моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн.. слід відмовити. Згідно із ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial