Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який уточнила під час судового розгляду, і в якому вимагає провести поділ спільного майна подружжя житлового будинку № 38 по вул.Першотравневій в с.Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області, та земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, виділивши кожній із сторін у власність по 1/2 частині будинку та земельної ділянки. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, вона з 12.04.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проживала разом із ним до квітня 2018 року; за час шлюбу за спільні кошти вони придбали з відповідачем спірний житловий будинок № 38 по вул.Першотравневій в с.Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області, разом із земельною ділянкою під будинком. Позивачка вважає, що зазначене майно є спільним сумісним майном її та відповідача, та просить здійснити його поділ, виділивши кожній із сторін по 1/2 частині цього житлового будинку та земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позов, просять його задовольнити, пояснивши суду, що будинок та земельна ділянка були придбані разом із відповідачем за спільні кошти, право власності на нього зареєстровано за відповідачем, який пішов з сім'ї і вже тривалий час проживає окремо від неї. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив на уточнений позов. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивачки та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, 12.07.2002 року позивачка уклала шлюб з відповідачем., що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9). Під час перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2005 року (а.с.12-13), подружжя придбало у власність житловий будинок № 38 по вул.Першотравневій в с.Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області. Згідно ст.60 СК України в ред.2002 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд також враховує, що у своєму відзиві на первісний позов (а.с.31-33), відповідач [PERSON] визнав ту обставину, що спірний житловий будинок є спільною з позивачкою сумісною власністю подружжя. У зв'язку із наведеним суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що спірний житловий будинок є об'єктом права спільної сумісної власності її та чоловіка. Крім того, суду наданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 056449 (а.с.34, 64), з якого вбачається, що у жовтні 2008 року відповідач [PERSON] на підставі рішення Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 27 від 19.03.2008 року отримав у власність земельну ділянку кадастровий номер 2321586100:15:002:0009 площею 0,2500 га, розташовану по вул.Першотравневій, 38, в с.Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Суд виходить з того, що згідно п.18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", і відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Разом з цим, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. За таких обставин земельна ділянка під житловим будинком, призначена для його обслуговування, також є предметом поділу. При цьому суд вважає, що не може бути перешкодою для задоволення відповідних вимог позивачки невірне зазначення кадастрового номеру земельної ділянки та її розміру в уточненій позовній заяві, оскільки її адреса та цільове призначення зазначені вірно, і завдяки цьому земельна ділянка може бути однозначно ідентифікована. Разом з цим, оскільки площа земельної ділянки виявилася меншою, аніж заявлена (0,2500 га замість заявлених 0,4900 га), вимоги позивачки в цій частині є такими, що підлягають задоволення частково. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивачки [PERSON] мають бути задоволені частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial