Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору, яка станом на 04.03.2019 року становить 12 769 грн 97 коп.: яка складається з: 2 030 грн 46 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 555 грн 23 коп. - пеня за прострочене зобов`язання; 2 100 грн 00 коп. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована складова), 584 грн 28 коп. - штраф (процентна складова) та судовий збір на суму 1 921 грн 00 коп. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 26.10.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови кредитування та не виконував належним чином зобов`язання. Станом на 04.03.2019 року [PERSON] має заборгованість в сумі 12 769 грн 97 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 03.06.2019 року відкрито провадження у справі. 23.07.2019 року Олександрійським міськраонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 26.10.2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. За цим договором відповідач отримав кредит в розмірі 3 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно наказу Мінфіну України № 519 від 21.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ «Приватбанк»). ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи наданий розрахунок банком, суд дійшов висновку, що наявна заборгованість у відповідача перед позивачем. Нарахована заборгованість у розмірі 12 769 грн 97 коп.: яка складається з: 2 030 грн 46 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 555 грн 23 коп. - пеня за прострочене зобов`язання; 2 100 грн 00 коп. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована складова), 584 грн 28 коп. - штраф (процентна складова) доводить факт невиконання [PERSON] обов`язків, які передбачені договором (анкетою та правилами користування) щодо отримання кредиту. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання він зобов`язаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17. Думку позивача через його неявку в судове засідання щодо стягнення цивільно-правової відповідальності з`ясувати неможливо, тому з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань. Щодо стягнення штрафів суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплатити штрафи в розмірі 500,00 грн. та + 5% від суми позову, тому, враховуючи часткове задоволення позову з відповідача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн та 5% від стягнутої суми (0,00грн.(тіло кредиту) + 2 030 грн 46 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту + 0,00грн. - заборгованість за відсотками х 5%), що становить 101 грн 52 коп. Оскільки відповідач не виконав встановлені кредитним договором зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 631 грн 98 коп., яка складається з: 0 грн 00 коп. - заборгованості по тілу кредиту; 2 030 грн 46 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована складова); 101 грн 52 коп. - штраф (процентна складова), що виникла станом на 04.03.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 395 грн 95 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial