Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Адвокат Андроник Б.В., діючи як представник в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом, який в подальшому уточнив та виклав в новій редакції, доВідділу державної реєстрації Кіцманської міської ради ОТГ, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію права та їх обтяжень, скасування реєстрації права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що05 листопада 2008 року Шевченківський районний суд м. Чернівці зобов`язав стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 151\~530,00 грн. 25 березня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3417 від 30.09.2010 року, за вказаним рішенням, згідно Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, [PERSON] передана у власність нерухомість: будівля котельні та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, позивач звернувся до приватного нотаріуса для реєстрації та отримання свідоцтв про право власності на вищезазначене майно, які ним отримані 20 травня 2016 року. На підставі вищезазначених свідоцтв, 23 травня 2016 року позивач звернувся до реєстраційних органів для реєстрації об`єктів нерухомості, проте 26 травня 2016 отримав відмову у реєстрації та дізнався про те, що частина об`єктів знаходиться під забороною їх відчуження і про те, що дружина [PERSON] - [PERSON] зареєструвала за собою право власності на зазначену нерухомість, на підставі рішення Кіцманського районного суду від 04.05.2016. 28.09.2016 року постановою Апеляційного суду Чернівецької області вказане рішення Кіцманського районного суду від 04.05.2016 скасовано. В подальшому, Кіцманський районний суд 30.11.2017 року по справі за позовом [PERSON] про поділ майна подружжя, ухвалює рішення про задоволення позову та визнав за [PERSON] право власності на Ѕ частину об`єктів нерухомості по [ADDRESS] . 14.02.2018 року Апеляційний суд Чернівецької області вказане рушення суду скасував, а в позові [PERSON] відмовив. 23.04.2018 року [PERSON] втретє звертається до Кіцманського районного суду із позовом про визнання за нею права власності на Ѕ частину об`єктів нерухомості по [ADDRESS] . 15.11.2018 року ухвалено рішення про повне задоволення позову. 28.02.2018 року Чернівецький апеляційний суд виніс постанову про скасування рішення суду першої інстанції щодо визнання за [PERSON] права власності на зазначені об`єкти нерухомості, у задоволенні позову відмовлено. В подальшому, Верховний Суд 03.03.2020, переглядаючи справу , залишив постанову Чернівецького апеляційного суду без змін. Однак, за рішенням державного реєстратора Руснак Т.В., внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.06.2016 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на 1\\2 частину спірного нерухомого майна. Оскільки рішення судів, на підставі яких [PERSON] ще в 2016 році зареєструвала право спільної часткової власності на Ѕ вищезазначеного майна, в подальшому були скасовані, з урахуванням того, що [PERSON] законно набув право власності на будівлю котельні та земельну ділянку, вважає, що з часу державної реєстрації права власності за [PERSON] були порушені законні права [PERSON] , як власника. З посиланням на відповідні правові норми просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було вирішено зареєструвати за [PERSON] право особистої приватної власності на Ѕ будівлі котельні загальною площею 197,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та право приватної власності на Ѕ земельної ділянки, кадастровий номер якої 7322510100:01:004:0645, площею 0,0701 га, за тією ж адресою, а також скасувати реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно (будівлі котельні та земельну ділянку) за [PERSON] (а.с. 1-9, 105-112). Відзиву на позовну заяву до суду не поступало. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів\~О.І. від 16.06.2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.07.2020 року (а.с.72). 16.07.2020 року за клопотанням сторони відповідача адвоката Хімчинського Б.Г., продовжено строк підготовчого провадження, продовжено відповідачу [PERSON] строк на подачу відзиву на 15 днів. (а.с.91-97) 18.08.2020 року представник позивача [PERSON] подав заяву про заміну неналежного відповідача, про уточнення позовних вимог, а також подав позовну заяву в новій редакції. (а.с.100-112) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.10. 2020 (а.с.123-124). 21.10.2020 року судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] у зв`язку із неотриманням уточненої позовної заяви в новій редакції із додатками. (а.с.132) Ухвалою суду від 01.12.2020 року , у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи, що стала підставою для передачі спірного майна [PERSON] , що розглядається у Верховному Суді відмовлено, за безпідставністю. (а.с.152-153) Заходів щодо забезпечення доказів, забезпечення позову по справі не вживалося, зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. 01.12.2020 клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позиція сторін у справі. В судовому засіданні 01.12.2020 року, представник [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених в ньому, обґрунтовуючи позовні вимоги доводами, викладеними в позовній заяві, та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про розгляд справи судом, у судове засідання не прибула. Представник відповідача адвокат Хімчинський Б.Г. послався на повне невизнання позовних вимог та законність дій державного реєстратора під час державної реєстрації права власності на Ѕ частину майна за [PERSON] . Повноважний представник відповідача - Відділу державної реєстрації Кіцманської міської ради ОТГ в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи , причини неявки не повідомив, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та були надані сторонами, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.11.2008, справа № 2-3418/2008, позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 150\~000 грн. в повернення боргу за договором позики та судові витрати 1530 грн. 17.11.2008 року рішення суду набрало законної сили. 30.09.2010 видано виконавчий лист. (а.с.26-27) В подальшому, згідно даних Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, виданого заступником начальника відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції 25 березня 2016 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3418, виданого 30.09.2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості на суму 151\~530 грн. у зв`язку із тим, що прилюдні торги з приводу реалізації будівлі котельні та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] - не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване на електронних торгах майно. Тобто вказана будівля котельні та земельна ділянка були передані [PERSON] в рахунок погашення боргу (а.с. 57). Згідно даних обох свідоцтв, виданих приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянською М.М. 20 травня 2016 року, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та яке зареєстроване в реєстрі за № 584, на підставі протоколу від 11.01.2016 №138945 про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за [PERSON] визнано право власності на будівлю котельні, площею 197,1 кв.м та земельну ділянку, площею 0,0701 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (прально-сушильний комплекс), кадастровий номер 7322510100:01:004:0645, розташовані за адресою: [ADDRESS] .Право власності підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (а.с.58,151). 26.05.2016 року [PERSON] отримав відмову державного реєстратора у реєстрації права власності за ним. 14.06.2016 року державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі № 718/616/16-ц від 04.05.2016, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності задоволено. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на Ѕ будівлі котельні загальною площею 197,1 кв.м., на Ѕ земельної ділянки з кадастровим номером 7322510100:01:004:0645, що в [ADDRESS] . (а.с.21-22). На підставі вказаного рішення суду, 31.05.2016 року, державним реєстратором Руснак Т.В. Кіцманської районної державної адміністрації здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30087546 від 16.06.2016 та зареєстровано за [PERSON] право приватної, спільної часткової власності на Ѕ вищезазначених будівлі котельні та земельної ділянки, що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 950145073225. Підстава для державної реєстрації права власності : рішення Кіцманського районного суду № 718/616/16-ц від 04.05.2016 (а.с.11-17). В подальшому, вищезазначене рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.05.2016 у справі № 718/616/16-ц скасованорішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 28 вересня 2016 року, яким у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на Ѕ частину будівлі котельні та земельної ділянки відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] не був залучений до участі в справі. (а.с.23-25). Незважаючи на це, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.11.2017 року, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на 1/2 будівлю котельні та земельну ділянку задоволено та визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину будівлі котельні, загальною площею 197,1 кв.м., що розташована в [ADDRESS] та право власності на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею, 0,0701 га, кадастровий номер 7322510100:01:004:0645, що розташована за тією ж адресою. Справа №718/2095/16-ц. (а.с.28-31). Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 14 лютого 2018 року, вказане рішення скасовано та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено в зв`язку з тим, що [PERSON] залучено як третю особу , а не як відповідача у справі. (а.с.32-36). Втретє, 15 листопада 2018 року, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №718/2084/16-ц задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Головне територіальне управління юстиції у Чернівецькій області в особі Кіцманського районного ВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області про визнання права особистої приватної власності на Ѕ будівлю котельні та земельну ділянку та звільнення майна з-під арешту. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на Ѕ будівлю котельні загальною площею 197,1 кв. м., що розташована в [ADDRESS] та право приватної власності на Ѕ земельної ділянки площею 0,0701 га (кадастровий номер 7322510100:01:004:0645), що знаходяться в [ADDRESS] . В частині позовних вимог щодо зняття майна з-під арешту - відмовлено (а.с.42-47). Зазначене рішення знову ж, постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на Ѕ частку будівлі котельні та права приватної власності на Ѕ частку земельної ділянки скасовано, а в іншій частині залишено без змін. Зазначено, що [PERSON] набув право власності на спірне нерухоме майно на законних підставах, а [PERSON] не ставила питання про стягнення на її користь вартості Ѕ частки майна. (а.с.60-66). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2020 року, вищезазначену Постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року в частині скасування рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2018 року в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на 1/2 частку будівлі котельні та права приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки залишено без змін. Зазначено, що [PERSON] набув право власності на майно на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та свідоцтв про право власності на спірне майно , нотаріально посвідчених , які є належними правовстановлюючими документами. (а.с.67-70). Поряд із цим, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.06.2017 року, у справі №718/2084/16-ц, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області, про визнання неправомірними дій державного виконавця відмовлено. Рішення набрало законної сили 14.06.2017 року (а.с.37-41). Зазначеним рішенням перевірено правомірність дій державного виконавця, встановлено відсутність підстав для скасовування акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та постанови про закінчення виконавчого провадження, та,як результат, відсутні підстави для визнання недійсними та скасування обох свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною другою ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободу та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Державна реєстрація регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктами 1 та 2 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено обов`язок державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; а також обов`язок перевірити документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Ч.2 ст. 26 Закону передбачає, що у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "в"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду , яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно . (п.9 ч.1 ст.27 Закону в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) Відповідно до п. 12,13 постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції, яка діяла на момент вчинення державної реєстрації , передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заява, що ним розглядається, державний реєстратор невідкладно приймає рішення про розгляд заяви після прийняття рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за результатом розгляду заяви, яка зареєстрована в базі даних заяв раніше. Велика Палата Верховного Суду у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) дійшла висновку про те, що спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Ефективним способом захисту права власності позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права на нерухоме майно (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем і відповідачем. Відтак,\~позовна вимога\~про визнання\~незаконним та\~скасування запису\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~нежитлове приміщення\~не може\~бути звернена\~до приватного\~нотаріуса,\~а звертається\~до особи,\~яка порушує\~право власності.\~Подібних правових\~висновків дійшла\~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, провадження № 14-397цс19. Статтею 19 Конституції України передбачено обов`язок органів державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.ст. 77, 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Висновки суду. Підставою для державної реєстрації права власності на Ѕ частину спірної нерухомості за [PERSON] стало рішення Кіцманського районного суду від 04.05.2016 року у справі № 718/616/16-ц, яке в подальшому скасовано рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 28.09.2016 року. Рішення апеляційного суду набрало законної сили та не оскаржувалось. Незважаючи на це [PERSON] 31.05.2016 звернулась до державного реєстратора, який вніс запис до Державного реєстру речових прав про реєстрацію за нею права власності на Ѕ частину спірного майна рішенням 30087546 від 16.06.2016 року. Поряд з цим, [PERSON] отримав відмову державного реєстратора у реєстрації права власності майна за ним на підставі відповідних свідоцтв про право власності, у звязку із тим, що таке право вже зареєстровано за [PERSON] 16.06.2016 року. Як встановлено судовими рішеннями , що набрали законної сили , [PERSON] набув право власності на все майно на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та свідоцтв про право власності на спірне майно , нотаріально посвідчених , які є належними правовстановлюючими документами. (а.с.67-70). Отже , право та інтерес позивача, який є повноправним власником спірного майна, порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію . Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності . Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду 29.05.2019 №367/2022/15-ц (14-376цс18). Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС 04.09.2018 року №915/127/18 (12-184гс18). За нормами ст. 5 ЦПК України, суд , відповідно до викладеної в позові вимоги позивача, визначає в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відтак, з урахуванням того, що підставою для державної реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] стало судове рішення, що не набрало законної сили та в подальшому було скасовано, суд приходить до висновку, що слід скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену реєстрацію права власності за [PERSON] на Ѕ частину земельної ділянки та Ѕ частину будівлі котельні, загальною площею 197,1кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснений 16.06.2016 року державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, речових прав на нерухоме майно Кіцманської районної державної адміністрації, індексний номер 30087546 від 16.06.2016 року. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При розподілі судових витрат суд вважає, що оскільки позивач при зверненні з вказаним позовом до суду був звільнений від сплати судових витрат, на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується даними копії долученого до матеріалів справи посвідчення серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2019 року безтерміново, відповідно до якого [PERSON] є інвалідом 2 групи, то суд вважає, що судові витрати по справі за дві позовні вимоги немайнового характеру слід компенсувати за рахунок відповідача. На підставі ст.ст.4,5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial