Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в котрій зазначено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.02.2020 року. Від зазначеного шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає. Діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні матері. Відповідач є працездатною особою, на обліку в лікарні з будь-яких хронічних захворювань не перебуває, у нього відсутні особи яких він зобов`язаний утримувати. Враховуючи викладене, просила стягувати з нього щомісячно аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на кожного з дітей (50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку) до досягнення кожним з дітей,на утримання яких стягуються аліменти, повноліття. Відповідач направив до суду відзив в котрому зазначив, що вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню судом, оскільки останньою не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного: На даний час, їх дитина [PERSON] , [INFO] , трагічно загинула. Загибель доньки пов`язує лише з недбалістю та невиконанням матір`ю дитини своїх батьківських обов`язків, тобто їх нехтуванням останньою. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положення ст. 181 СК України визначає способи виконання батьками своїх обов`язків утримувати дитину, якими є або ж добровільне утримання дитини у грошовій чи натуральній формі тим із батьків, хто проживає від неї окремо, або ж присудження за рішенням суду аліментів на утримання дитини у вигляді частки від доходу чи в твердій грошовій сумі коштів. Верховний Суд України, в абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № З роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини,.що мають істотне значення. Позивач безпідставно посилається у своєму позові на те, що він відмовляється матеріально забезпечувати їх неповнолітнього сина. Такі твердження [PERSON] є необгрунтованими та не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про не виконання ним батьківських обов`язків. Адже увесь час, починаючи з дня народження наших дітей, і по теперішній час, він не припиняє утримувати нашого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та матеріально його забезпечувати, як батько. Крім того, наш син [PERSON] періодично проживає у нього, де харчується, відпочиває та одягається. Стан здоров`я їх неповнолітнього сина - задовільний з моменту народження, на обліках в лікарні з будь-якими хронічними захворюваннями останній не перебуває. Позивач, обґрунтовуючи у такий спосіб свої вимоги, вкотре намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, заради лише свого майнового інтересу, завдати йому шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо не виконання ним своїх обов`язків з утримання дитини. Протягом тривалого часу, вони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов`язку з утримання їх сина, причиною виникнення чого є вимога позивача приймати участь в утриманні [PERSON] виключно у грошовій формі. Натомість такий спосіб утримання дитини не влаштовує його, оскільки він не мав та не має довіри до позивача, що кошти будуть спрямовані саме на утримання сина, а не на утримання співмешканця позивача. Тому, він пропонував [PERSON] виконувати свої зобов`язання щодо утримання сина в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, та його відпочинку, тощо) в межах своїх матеріальних можливостей. Крім того, заслуговує особливої уваги той факт, що позивач з дитиною забезпечені власним житлом, тобто проживають у будинку, який нами було придбано у шлюбі за спільні кошти. За таких обставин, після їх розлучення з [PERSON] , він вимушено проживає у будинку своїх батьків та у подальшому має наміри винаймати власне житло. Таким чином, матеріальне становище позивача, як одержувача аліментів, з яким постійно проживає дитина є значно кращим, порівняно з його, що обов`язково повинно бути враховано судом під час визначення розміру аліментів. Будь-яких належних доказів щодо зростання витрат на неповнолітню дитину або погіршення матеріального стану позивача, останньою не надано і обґрунтовано не визначено у позові. Оскільки, між ним та [PERSON] не може бути досягнуто домовленості щодо порядку та способу виконання ним обов`язку з утримання дитини, такий спосіб утримання можливо визначити лише за рішенням суду шляхом покладення на нього обов`язку сплачувати аліменти, але меншому розмірі ніж зазначається позивачем. За таких обставин, вважає за обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явления позову і до досягнення дитиною 18 річного віку. З врахуванням викладеного просив позовні вимоги [PERSON] до нього, [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково, стягнувши з нього аліментів на користь останньої на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача направив до суду відповідь на відзив в котрому зазначив, що вказані у відзиві відповідачем заперечення на позов позивачка вважає необгрунтованими та такими, що використані відповідачем тільки для того, що б ввести в оману суд та не сплачувати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) та перекласти на позивачку свої батьківські обов`язки з утримання дитини. Позивачка не погоджується із аргументами відповідача, викладеними у відзиві з таких підстав. Позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] [INFO] та малолітнього [PERSON] [INFO] . Софія померла [INFO] , а [PERSON] проживає разом із позивачкою із листопада 2019 року. Відповідач має задовільний стан здоров`я, немає утриманців та грошових зобов`язань, працездатний, постійно працює у ТОВ «Розподільчий центр плюс» у м.Яготин водієм самохідних механізмів та за свою роботу щомісяця отримує немалу заробітну плату, що підтверджується доданою ним до відзиву характеристикою від 29.09.2020 року вихідний номер 118. Позивачці від відповідача стало відомо, що його середньомісячна заробітна плата у ТОВ «Розподільчий центр плюс» становить понад 20 000 грн. та нещодавно відповідач покращив своє матеріальне становище купивши легковий автомобіль марки «Жигулі», новий дорогий мобільний телефон, нові кросівки, куртку, светр та штани. Відповідач живе безоплатно у своїх батьків та житло для себе не винаймає. Малолітній [PERSON] разом з позивачкою живе у [ADDRESS] не у житловому будинку, як вважає відповідач, а у будівлі літньої кухні, яка складається з однієї кімнати площею 20 кв.м. без природнього газу, має пічне опалення, опалюється твердим паливом, в експлуатацію не введена та право власності на неї за відповідачкою не зареєстровано. Купленому позивачкою та відповідачем за указаною вище адресою житловому будинку було майже 100 років, а тому він був розібраний позивачкою та відповідачем для будівництва на його місці нового житлового будинку, якого вони не побудували. Позивачка живе із сином [PERSON] на одну невелику заробітну плату бригадира складу ДП «ФМ Ложістик Дніпро» та ніякої фінансової допомоги від батьків - пенсіонерів вона не отримує, а тому матеріальне становище дитини потребує поліпшення, оскільки позивачка на одну заробітну плату неможе забезпечити рівень життя сина необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У [PERSON] в даний час немає окремої кімнати, дитячих меблів, комп`ютера, мобільного телефону. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вимоги ст.ст. 150, 155, 180, 181-184, 192 СК України та те, що позивачка і відповідач на даний час мають одну малолітню дитину, врахувавши матеріальне становище і задовільний стан здоров`я відповідача, прохання позивачки визначити розмір аліментів у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу), відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач не надав доказів про його тяжкий матеріальний стан, або інших доказів, які б вказували на неможливість сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, зокрема про заборгованість по зарплаті у товаристві, де він працює, погіршення стану його здоров`я та необхідність лікування, кредитні зобов`язання, тощо. Позивачка обґрунтовано\~вважає,\~що відповідач\~так само\~як і\~вона повинен\~витрачати на\~свого сина\~ [PERSON] половину\~своєї заробітної\~плати щомісячно,\~оскільки законом\~встановлено рівність\~обов`язку\~батьків щодо\~утримання своїх\~дітей.\~Доводи відповідача\~про необґрунтованість\~розміру аліментів,\~що він\~належним чином\~виконує батьківські\~обов`язки,\~так як\~утримує і\~матеріально забезпечує\~ [PERSON] ,\~оскільки останній\~періодично проживає,\~харчується,\~відпочиває та\~одягається у\~відповідача,\~не підтвердження\~позивачкою зростання\~витрат на\~неповнолітню дитину,\~аліменти позивачка\~стягує не\~для дитини,\~а для\~себе,\~матеріальне становище\~краще у\~позивачки ніж\~у відповідача,\~так як\~вона та\~ [PERSON] забезпечені\~власним житлом,\~бо живуть\~у будинку,\~купленому ними\~у шлюбі,\~а він\~живе у\~будинку своїх\~батьків та\~хоче винаймати\~собі житло,\~стягнення аліментів\~у розмірі\~Ѕ частки заробітку (доходу), заподіє відповідачу шкоду, а тому аліменти краще виплачувати у натуральній формі, а якщо коштами, то відповідач готовий платити аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно не відповідають інтересам малолітньої дитини та фактично зводяться до небажання відповідача матеріально утримувати свого малолітнього сина [PERSON] та намагання перекласти свій батьківський обов`язок з матеріального утримання дитини на матір. Позивачка не погоджується на виплату відповідачем аліментів у натуральній формі або коштами у розмірі 800 грн. щомісячно. Доводи відповідача про те, що він належним чином виконує стабільно батьківські обов`язки не відповідають дійсності та позивачка їх заперечує, оскільки про сина [PERSON] відповідач, як батько не піклується, тому що із листопада 2019 року по даний час відповідач купив [PERSON] лише один раз куртку та декілька разів недорогих цукерок, а подарований [PERSON] у 2020 році на день народження відповідачем квадрокоптер, останній забрав до себе додому. У поточному році вона сама за свої кошти купляла [PERSON] одяг, взуття зимове, білизну, сорочки, іграшки, засоби дитячої гігієни, антисептики та дезінфектори, всього нею було витрачено більше 2000 грн.. Відповідач своє батьківство стосовно сина [PERSON] не заперечує. Розмір аліментів у вигляді 1/2 частини доходу (заробітку) щомісячно не є обтяжливим для відповідача, оскільки він має щомісяця стабільний доход у ТОВ «Розподільчий центр плюс». Позивачка не веде домашнє особисте підсобне господарство та не займається городництвом, усі продукти харчування вона купляє у закладах торгівлі. За підрахунками позивачки, місячне матеріальне утримання сина [PERSON] їх обходиться в середньому десь у 6000 - 8000 грн. (придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, шкільного приладдя, антисептиків, засобів дитячої гігієни та оплата витрат їзди [PERSON] на конях для урівноваження морального стану після смерті [PERSON] за рекомендацією психолога, транспортні витрати). Враховуючи викладене представник позитвача просив відхилити заперечення відповідача на позовну заяву, викладені у відзиві від 15.10.2020 року та задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) відповідача у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та виклдаене як у позові так і відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні підтримав виклдаене у відзиві та зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітнку. При цьому зазначив, що сторони разом придбали будинок, який перебував в аварійному стані, тому його розібрали та планували побудувати будинок згодом. Оскільки розлучились, то будинок так і не побудували, він проживає окремо зі своїми батьками, а позивачка з сином у врем`янці. Він проживає окремо з листопада 2019 року та сину надавалась допомога у вигляді коштів, куплених речей, продуктів харчування, купленого велосипеда. Не заперечує, що він є батьком [PERSON] , інших утриманців не має, працездатний, працевлаштований. Час від часу бачиться із сином, на вигляд має задовільний стан здоров`я. Він користується автомобілем, який на час прохолодної погоди зимового періоду йому нав брат, заправку даного автомобіля він здійснює. Надає батькам кошти для сплати комунальних послуг, оскільки проживає у їх помешканні. На праві власності нерухомого та рухомого майна не має. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3, 5-6). З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.02.2020 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). З довідки № 125/07 від 14.07.2020 року вбачається, що [PERSON] працює бригадиром складу в ДП «ФМ ЛОЖІСТІК ДНІПРО» і в період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року її дохід склав 229\~751,88 грн. (а.с. 7). З довідок від 30.07.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , здорові (а.с. 8-9). З копії характеристики від 29.09.2020 року вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «Розподільчий центр «Плюс» та за період роботи характеризується позитивно (а.с. 19). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 32). Міститься фотокартка (а.с.33), що додана до відзиву в підтвердження їзди на конях. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 34, 47). З довідки № 17 від 09.02.2021 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ Розподільчий центр «Плюс» та за період з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року отримав дохід до сплати 140\~700,98 грн. (а.с.48). З довідки № 148/09 від 22.09.2020 року вбачається, що [PERSON] працює бригадиром складу в ДП «ФМ ЛОЖІСТІК ДНІПРО» і в період з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року її дохід склав 126\~555,82 грн. (а.с.45). З довідки Яготинської міської ради № 170 від 17.11.2020 року вбачається, що [PERSON] користується земельною ділянкою, площею 0,06 га і призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована за адресою [ADDRESS] , яка згідно записів земельно-кадастрової книги № 7 за № 1685 зазначена земельна ділянка облікується за іншою особою (а.с.46). Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2021 року становить 2395 грн.. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, наявність свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та ті обставини, що син сторін по справі потребує матеріального забезпечення, відповідач працює та отримує стабільний доход, а також вимоги ст. ст. 183, 182 СК України та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», Конвенцію про права дитини, при цьому враховуючи вимоги позову та той факт, що при наявності додаткових витрат визначених ст.185 СК України, вони вирішуються при поданні окремого позову, суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої дитини необхідно щомісячно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Outcome: partial