overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що являється сином відповідача [PERSON], знаходиться на утриманні матері [PERSON], навчається на денному відділенні 1-го курсу Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України на контрактній основі. Оскільки через навчання він не має можливості працевлаштуватись, потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення ним навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій уточнив позовні вимоги, зазначив, що просить стягувати з відповідача на його користь аліменти щомісячно в розмірі по 500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина на період його навчання у розмірі 500 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є: мати [PERSON], батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Полтави. Відповідно до довідки Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України № 829 від 01.09.2014 року, [PERSON] є студентом вказаного навчального закладу, навчається на денному відділенні 1-го курсу за контрактом, стипендія не передбачена, термін закінчення коледжу - липень 2018 року. Позивач проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради № 2547 від 04.12.2014 року, не працює у зв'язку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак не має самостійного заробітку, та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з відповідача на його користь аліментів до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення позивачем 23-річного віку, та з урахуванням сімейного та матеріального становище відповідача, віку та стану його здоров'я, зважаючи на позицію позивача та відповідача, вважає за доцільне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісяця. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У грудні 2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) до [PERSON] (далі по тесту - відповідач, [PERSON].) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батьки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.11.1993 року по 04.04.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний момент шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу колишнє подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який, за рішенням суду, проживає з позивачем. [PERSON] матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, аліменти не сплачує. Позивач зазначає, що зв'язатися з відповідачем не виявляється можливим, останній раз [PERSON] бачила його у грудні 2011 року. З огляду на те, що закордонні подорожі для дитини матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку, позивач звернулася до суду з позовом, відповідно якого просить надати їй дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина [PERSON] за кордон до досягнення його повноліття без дозволу (згоди) батька дитини та оформлення документів для тимчасового виїзду сина за межі України; надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для неповнолітнього сина з метою виїзду за межі України без дозволу відповідача; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. У судовому засіданні, яке відбулося 26.02.2015 року, [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. [PERSON] у судове засідання, яке відбулося 26.02.2015 року, не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до листа Заступника начальника Т.П.Голумбієвської, згідно з повідомленням УДППЗ "Укрпошта", тимчасово призупинено приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів АР Крим та м.Севастополь, у зв'язку з чим відповідач повідомлявся, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі Судової влади України за адресою: sh.ki.court.gov.ua. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у них [INFO] народився син - [PERSON]. Їх син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно на її користь з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному утриманні своєї матері - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.6), довідки виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Оцінюючи викладене, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.2 ст.183 СК України, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 643 гривні (1/2 частина прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік") з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 243,6 грн. На підставі ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У грудні 2014 р. позивач звернувся до суду із позовом про виключення з актового запису про народження [PERSON] даних про нього як батька, зобовязати міський відділ ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції виключити такі дані з актового запису. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю кровного споріднення між ним та дитиною. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримку позовних вимог. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що є матірю відповідачки, зазначила, що їй було відомо про те, що насправді відповідачка [PERSON] обманула позивача, повідомивши йому про те, що саме він є батьком її дитини. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. З копії рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2009 року. На даний час шлюб розірвано (а.с. 8). Відповідно до повного витягу з ДРАЦС Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції щодо актового запису про народження, копії актового запису про народження № 2080 від 09 липня 2008 року, [PERSON] народилась 30 червня 2008 року у м. Миколаєві. Її батьками є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Підставою для запису відомостей про батька була спільна заява батьків від 09 липня 2008 року. За такою ж заявою внесено зміни в частині прізвища дитини, а саме [PERSON] ([PERSON]) замінено на [PERSON] (а.с. 22-25). Згідно ст.136 СК України та п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Враховуючи, що судом встановлено відсутність кровного споріднення між позивачем та його донькою, позовні вимоги в частині виключення з актового запису даних про батька обгрунтовані та підлягають задоволенню. Вимога про зобовязання відділ ДРАЦС виключити дані з актового запису задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає способу захисту порушеного права. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання щомісяця в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину, [PERSON], [INFO], за яким здійснює догляд до трьох років, через що не працює, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки працює, має постійний заробіток. У судовому засіданні сторони були відсутні, подали заяви про розгляд справи без їх участі, про підтримку позивачем заявлених вимог, про визнання їх відповідачем. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.03.2014р. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. За твердженням позивача слідує, що відповідач працює у ПАТ "Укртрансгаз", де отримує заробітну плату; він має дитину від іншого шлюбу, на утримання якої за судовим рішенням виплачує аліменти ? частину заробітку; крім того, відповідач виплачує аліменти ? частину заробітку позивачу на утримання їх сина. Разом, відрахування по аліментним зобов'язанням у відповідача складають ? частину заробітку. Відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, розмір відрахувань із заробітної плати боржника не може перевищувати сімдесяти відсотків. Зважаючи на вищевикладене та аналізуючи норми чинного законодавства, суд вважає, що позивач має право на утримання від відповідача, оскільки обставин вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу, судом не виявлено: відповідач має роботу, постійний заробіток та погоджується на стягнення аліментів. Проте, з урахуванням наведених законодавчих обмежень по розміру відрахувань з доходів боржника, розмір аліментів з відповідача має бути меншим. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У грудні 2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 32 038,87 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.12.2012 сплативши 1 921,00 грн. судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника ПАТ КБ "Приватбанк", проти винесення заочного рішення також не заперечив. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказував, що він є власником будинку в [ADDRESS]. У вказаному будинку до цього часу зареєстрована його онука відповідачка [PERSON], яка фактично жодного дня не проживала в данному будинку, однак не знялася з реєстраційного обліку. Добровільно зніматися з реєстраційного обліку відповідачка [PERSON] відмовляється. Визнання відповідачки такою, що втратила право на кристування житловим приміщенням потрібно позивачу для оформлення субсидії. Тому він прохає визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зобов'язати Кобеляцький районний сектор Управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти її з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 25.12.1974 року [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.9). Згідно акту депутата Білицької селищної ради, відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає та належних їй речей не виявлено (а.с. 25). З домової книги вбачається, що відповідачка зареєстрована в будинку позивача16.04.2011 року (а.с. 6-7). Відповідно до довідк, виданої Білицькою селищною радою від 07.10.2014 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає(а.с.8). Згідно ст.405 ЦК України «член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення , яке набрало законної сили , про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням». Тому вимоги позивача зобов»язати [PERSON] надати паспорт в Кобеляцький РС УДМС України в Полтавській області та зобов»язати Кобеляцький РС УДМС України в Полтавській області зняти її з реєстрації - є безпідставними. Оскільки відповідачка [PERSON] без поважних причин не проживає на протязі трьох років за місцем реєстрації в будинку позивача, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, слід визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Оскільки позивач є інвалідом другої групи і згідно п.9ст.5Закону України"Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача - ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" заборгованість по заробітній платі у розмірі - 25 579.88 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 20.07.1979р. по 04.02.2014р. 04.02.2014 року позивач був звільнений згідно п.1 ст.40 КзпП України у зв`язку із ліквідацією підприємства. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі на загальну суму - 25 579.88 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач - [PERSON] працював на ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" з 20.07.1979 року по 04.02.2014 року. 04.02.2014 року позивач був звільнений з цього підприємства на підставі п.1 ст.40 КзпП України, у зв`язку із ліквідацією підприємства. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з ним не був проведений повний розрахунок, і відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі на загальну суму - 25 579.88 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір у розмірі - 255 грн. 79 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У жовтні 2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.11 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 22.05.11 року. Оскільки відповідач аліменти не сплачує, виникла заборгованість, у зв'язку із чим позивач просить стягнути із відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 184 691,08 грн. та заборгованість по аліментах у сумі 22 940,64 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.11 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 22.05.11 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 08.07.15 року, наданого ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 23.11.12 року складає 22 940,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми сплачених аліментів за кожень день прострочення. При визначенні розміру неустойки суд враховує розрахунок, наданий позивачем, таким чином, враховуючи кількість днів прострочення за період з грудня 2012 року по червень 2015 року, розмір неустойки складає 184 691,08 грн., які і підлягають стягненню з відповідача. Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах у сумі 22 940,64 грн., оскільки всі питання щодо погашення заборгованості по аліментах вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, а шляхи вирішення даного питання передбачені вимогами Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 846,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial