Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод та визначення способу і порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме: встановити йому такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: 1. Періодичні побачення з дітьми за графіком: - щосереди з 16:00 год. до 19:30 год., в тому числі за місцем його проживання, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дітей, режиму дня та харчування; - кожної п`ятниці з 18:00 год і перебувати з ними за місцем його проживання з їх ночівлею, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дітей, режиму дня та харчування, та приводити в помешкання матері до 20:00 год. неділі; а також надати йому дозвіл спільно з синами відвідувати святкування днів народження, інших свят родичів по лінії батька з 16:00 год. по 20:00 год., незалежно від дня тижня; а також дозвіл на побачення з синами в дитячому садочку або в школі під час проведення свят , організованих вихователями /вчителями або адміністрацією цього закладу; дозвіл забирати синів на час канікул і перебувати з ними по місцю його проживання з ночівлею, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дітей, режиму дня та харчування; дозвіл забирати дітей на один літній місяць з можливістю виїзду на відпочинок (море, ліс, річка тощо), а також дозвіл на спілкування з дітьми в телефонному режимі, відео-зв`язки щодня без обмежень. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 22.12.2017 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, у зв`язку з чим сторони звернулися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Діти проживають з матір`ю. Позивач звертався до Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності, оскільки вона забороняє йому бачитися з дітьми. Після припинення відносин відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми, не виконує рішення виконкому. Домовитися з відповідачем щодо врегулювання відносин визначення порядку спілкування з дітьми не вдалося, тому позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою від 09.02.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 19.03.2021 року сторонами було надано мирову угоду, однак 07.04.2021 року [PERSON] було надано заяву, в якій вона просила не затверджувати мирову угоду, оскільки змінилися обставини по справі. 18.05.2021 року представником відповідача -адвокатом Литвиновою Г.В. було подано відзив на позов, в якому вказано, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки відповідач ніколи не заперечувала проти спілкування батька з дітьми, однак після розірвання шлюбу, позивач почав її тероризувати, не домовляючись з матір`ю дітей приїздив за дітьми, забирав з дитячого садка, не попереджаючи матір. Відповідач намагалася вирішити питання мирним шляхом, однак позивач не виконував її вимог, що стало причиною відмови від мирової угоди. Адвокат зазначила, що діти проживають з матір`ю, отримують нормальний достойний досвід, виховуються в любові та повазі до їх особистості, а тому вимоги позивача не відповідають інтересам дітей. Зважаючи на вказане, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Головним спеціалістом Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області долучено висновок виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні та спілкування [PERSON] з дітьми, затверджений рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25.05.2021 року №479, в якому вказано, що питання визначення способу участі у вихованні та спілкування було розглянуто 13.05.2021 року та затверджено наступний порядок: - щотижня у вихідний день (неділя) з 10:00 до 19:00 години з урахуванням стану здоров`я дітей та їх вікових потреб, під час прогулянок та за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , за попередньою домовленістю з матір`ю дітей; -щороку під час літніх канікул- 2 тижні, за попередньою домовленістю батьків та власним бажанням дітей. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення врахувати письмові пояснення та докази надані раніше. Представники третіх осіб також надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на позов та висновок органу опіки та піклування, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та від шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказане не оспорюється сторонами та підтверджується наявними у справі матеріалами(а.с.10-11). Діти проживають з відповідачем [PERSON] , що також не оспорюється сторонами. Відповідно до копії талонів - повідомлень (а.с.14), [PERSON] звертався до Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області з заявами про притягнення [PERSON] до відповідальності, оскільки остання перешкоджає спілкуванню його з дітьми та не виконує рішення виконкому (а.с.13-15). Доказів, які б спростовували перешкоджання [PERSON] спілкуванню дітей з батьком, відповідачем не надано. Зазначене у відзиві ні чим не підтверджено. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок суду під час оцінки обставин справи та вирішення питання про участь обох батьків у вихованні дітей полягає у необхідності керуватися положеннями частини першої ст. 151 СК України, відповідно до якої батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дітей. Таким чином, позивач, як батько дітей, має право на переважне особисте здійснення виховання своїх дітей. При цьому батько дітей має право не тільки на участь у вихованні, а й на спільне з матір`ю визначення та обрання форм та методів виховання дітей, як це передбачене ч. 3 ст. 151 СК України, відповідно до якої батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із ч. 8ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Зазначене свідчить про необхідність батькам йти на взаємні поступки та компроміси задля найкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи висновок виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні та спілкування [PERSON] з дітьми, затверджений рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25.05.2021 року №479, суд вважає за необхідне затвердити наступний порядок участі у вихованні та спілкування [PERSON] з дітьми: - щотижня у вихідний день (неділя) з 10:00 до 19:00 години з урахуванням стану здоров`я дітей та їх вікових потреб, під час прогулянок та за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , за попередньою домовленістю з матір`ю дітей; -щороку під час літніх канікул- 2 тижні, за попередньою домовленістю батьків та власним бажанням дітей., оскільки суд вважає, що даний порядок буде відповідати інтересам дитини, вимогам чинного законодавства та не буде суперечити висновку органу опіки та піклування. Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи вік дітей, особливості їх сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Outcome: partial