Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 9621,80 грн. на відшкодування відновлюваного ремонту пошкодженого в ДТП 18.05.2014 року автомобіля марки TOYOTA AVENSIS 1.8, 470 грн. витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку та 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна. Рішенням суду позов [PERSON] задоволено. Суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування відновлювального ремонту в розмірі 9621,80 грн., 470 грн. витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю та його відновлення, 2500 грн. моральної шкоди, а також 243,60 грн. на повернення судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що апелянт не є належним відповідачем по справі, так як його цивільно-правова відповідальність за пошкодження майна застрахована на суму 50000 грн. і розгляд справи проведено в його відсутність. Представник [PERSON] [PERSON] в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи він був повідомлений згідно заяви (а.с.27) в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, про причини неявки суд не сповістив. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2014 року близько 3 годин 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER] в м.Мена, на перехресті вул. 8 Березня - Шевченко, не вибрав безпечної дистанції та безпечного інтервалу з автомобілем під керуванням [PERSON] TOYOTA AVENSIS 1.8, д.н.з. [NUMBER], що рухався попереду в поточному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з цим автомобілем. Постановою Менського районного суду від 02.06.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1ст.130, ст.122-4 КУпАП (а.с.59-60). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», яка 13.08.2014 року перерахувала страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 7825,86 грн. (а.с. 51). [PERSON], зважаючи на те, що висновком № 392 експертного товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 08.09.2014 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 13247,15 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 17447,66 грн., вважає, що [PERSON] повинен йому відшкодувати ще 9621 грн. на відновлювальний ремонт, яку недоплатила страхова компанія, та вартість проведеного експертного дослідження. Крім того, через пошкодження майна з вини [PERSON], він зазнав душевних страждань, незручностей, сталось порушення нормальних життєвих зв'язків, а тому [PERSON] повинен відшкодувати 2500 грн. моральної шкоди. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, особі чи майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі винною особою, а при визначенні моральної шкоди суд виходив з характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди. Ці висновки відповідають обставинам справи та положенням ст.1167 ЦК України. Твердження апелянта стосовно того, що моральну шкоду повинно відшкодувати ПАТ «ХДІ страхування» не підтверджуються умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким передбачено відшкодування страховою організацією лише шкоди, заподіяну майну та заподіяну життю і здоров'ю. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди винною в ДТП особою. Стосовно розміру морального відшкодування апеляційна скарга доводів не містить. Що стосується висновків суду про задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди, то такі висновки не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права. Зокрема, 30.05.2014 року [PERSON] повідомив страхову компанію про страховий випадок 18.05.2014 року (а.с.55-56). При розрахунку страхового відшкодування [PERSON], страховою компанією був взятий до уваги висновок № 228 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 09.06.2014 року судового експерта-автотоварознавця [PERSON], згідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Toyota-Avensis 1.8 Technical", д.р.н. [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 18.05.2014 року становить 12261,99 грн. З цим висновком погодився [PERSON] і отримав суму відшкодування від страхової компанії 13.08.2014 року у сумі 7825,86 грн. (а.с.8, 51). В заявленому позові [PERSON] ставить питання про стягнення з [PERSON] відповідно до ст.1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Проте, таке стягнення є можливим у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди. Згідно до страхового полісу № АС/6613687 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «ХДІ страхування» на суму 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну (а.с.58), а визначена вартість відновлювального ремонту та виплачене страхове відшкодування є значним меншим за встановлений ліміт. [PERSON] на підтвердження розміру матеріальної шкоди, надав висновок № 392 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу того ж судового експерта-автотоварознавця [PERSON] зроблений вже 08.09.2014 року, згідно до якого вартість відновлювального ремонту того ж автомобіля становить 17447,66 грн. В суді першої інстанції судовий експерт-товарознавець [PERSON] пояснив, що перший висновок він робив на замовлення страхової компанії, а другий висновок робився на замовлення [PERSON] і різниця у вартості відновлювального ремонту автомобіля виникла в результаті зміни курсу валюти в бік збільшення. В силу ст.10 ЦПК України, суд апеляційної інстанції листом запропонував [PERSON] надати обґрунтування необхідності проведення ще одного дослідження пошкодженого автомобіля після отримання страхового відшкодування і пояснень того, чи звертався він до страхової компанії за отриманням доплати. Крім того, в своїй позовній заяві [PERSON] зазначав про те, що для ремонту свого автомобіля він вимушений був замовляти автозапчастини з Японії (а.с.3). Оскільки, згідно до ст.22 ЦК України, збитками, крім іншого, є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, то судом було запропоновано позивачу надати докази на підтвердження вартості проведеного ремонту. [PERSON] не надав суду ні пояснень, ні доказів з цього приводу. Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, зробив висновки про цивільну відповідальність [PERSON] відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України і вирішив питання про відшкодування матеріальної шкоди без врахування положень ст.1194 ЦК України та наданих доказів. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] не довів необхідності проведення повторного експертного автотоварознавчого дослідження після отримання від страхової компанії страхового відшкодування і не надав доказів того, що страхова компанія відмовила йому у доплаті страхового відшкодування або ця доплата перевищує встановлений ліміт. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлювального ремонту у сумі 9621,80 грн., витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 08.09.2014 року у сумі 470 грн.

Outcome: partial