Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулося до суду 12 липня 2016 року з позовом, вказавши, що 21 жовтня 2013 року близько 18-00 години на автодорозі П. [PERSON]. [PERSON] м. Кривого Рогу з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 13 листопада 2013 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «ВАЗ» д.н.з. 40810ДП, що належить [PERSON] та за кермом якого знаходився водій [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АЕ/0310058, строк дії якого з 06.11.2012 р. по 05.11.2013 р. Згідно звіту № 16/11/13 від 12 листопада 2013 р., складеного ФОП [PERSON], розмір завданих збитків визначений ст.. 29 Закону та склав суму 3\~969 грн. 04 коп. в т.ч. ПДВ 661 грн. 51 коп. Однак податок на додану вартість згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» не є прямим збитком, а тому не може бути включеним МТСБУ до суми регламентної виплати. Таким чином розмір регламентної виплати становить 3\~307 грн. 53 коп. У звязку з залученням аварійного комісара позивач поніс витрати на загальну суму в розмірі 1\~695 грн. 24 коп. 24 жовтня 2013 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 19 листопада 2013 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ, шкода потерпілій особі особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст.. 41 Закону, МТСБУ 07 березня 2014 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 3\~307 грн. 53 коп. на підставі наказу № 1330 від 03 березня 2014 р. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат в сумі 3\~307 грн. 53 коп., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 1\~695 грн. 24 коп. та судовий збір в розмірі 1\~378 грн. 00 коп. (а.с. 2-3). В судове засідання представник позивача не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає з підстав, викладених в запереченнях. В обґрунтування зазначено, що пункт 38.2.1. ст. 38 Закону передбачає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином Законом чітко передбачено, що МТСБУ має право на регрес не відшкодування винуватцем ДТП лише сплаченого потерпілому страхового відшкодування. Крім того, п. 40.3. ст. 40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з п. 8 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23.02.2006 № 5417 «Про затвердження Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків» МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ (аварійних комісарів) за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду. Таким чином, позивач не має права вимагати від нього відшкодування вартості послуг аварійного комісара, у звязку з тим, що такі витрати не є страховим відшкодуванням, а повязані з внутрішньогосподарською діяльністю МТСБУ, а отже не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду. Крім того, він не згодний з сумою та процедурою нарахування страхового відшкодування. Згідно з п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» у разі потреби виклик зацікавлених осіб на технічний огляд із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ здійснюється замовником дослідження шляхом врученням відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Як вбачається з долучених до позову документів огляд постраждалого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля та його оцінка здійснювались за його відсутності. Про проведення огляду та оцінки автомобіля, він належним чином не повідомлявся, чим було порушено п. 5.2. вищезазначеної Методики. Позивач не надає оригіналу телеграми та повідомлення про вручення, а надана ним копія телеграми не відповідає «Правилам надання та отримання телекомунікаційних послуг», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 720. Згідно пункту 370 вказаних Правил, кожна телеграма вручається особисто адресатові, а на підприємствах, в установах, організаціях, у військових частинах призначеній для приймання телеграм особі під розписку із зазначенням дати та місцевого часу вручення телеграми. В долученій до позову копії телеграми про проведення огляду пошкодженого автомобіля, в графі отримав відсутні дата, його підпис та прізвище, що свідчить про те, що він це відправлення не отримував. Крім того, з наданої копії телеграми не вбачається, хто направляє повідомлення про проведення огляду автомобіля, хоча у відповідності до п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» її мав би направляти замовник дослідження, в нашому випадку аварійний комісар. Матеріали оцінки та огляду транспортного засобу не містять фотографій автомобіля, більш того, в акті вказано, що на автомобілі наявні сліди відновлення, ремонту, що викликає сумніви стосовно того, чи всі пошкодження були спричиненні ДТП саме за його участю, та які саме ремонтні роботи повинні були сплачені ним. Отже встановити у якому стані транспортний засіб був переданий для огляду та оцінки не має можливості, тому я маю великі сумніви щодо правильності розрахунків експерта та бази, яку він брав за основу калькуляції витрат. Крім того, п. 40.3 ст. 40 Закону та п.1 Порядку надає можливість МТСБУ залучати до розслідування страхового випадку на підставі договору і доручення як безпосередньо аварійних комісарів, так і юридичних осіб, які у своєму штаті мають аварійних комісарів. До позову долучено лише доручення, видане ТОВ Юридичне агентство [PERSON] та свідоцтво аварійного комісара [PERSON], ні договору, ні документів, як: підтверджують, що залучений аварійний комісар є штатним працівником вищевказаної юридичної особи, до суду надано не було, що суперечить вимогам Закону і Порядку. Крім того, до матеріалів оцінки не долучено документів, особи, яка її проводила, як б підтверджували, що вона дійсно наділена повноваженнями субєкта оціночної діяльності за цим видом оцінки. Тому позивач просить в задоволенні вимог відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] (а.с. 7, 11 копії повідомлення, довідки). Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2013 року, 21 жовтня 2013 року о 18-00 год. водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] по автодорозі [PERSON] [PERSON] м. Кривого Рогу, при виконанні обгону, не витримав безпечний боковий інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку прямо. Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у порушенні правил дорожнього руху визнано [PERSON] та притягнено до адміністративної відповідальності ( а.с. 12 - копія постанови). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ст. 61 ЦПК України). Відповідно до п. 40.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом ( z0259-06 ), для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до звітуаварійного комісара [PERSON] вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу № 16/11/13, складеного 12.11.2013 р., на підставі наданих документів, маркетинга ринку збуту обєктів порівняння при проведенні розрахунків станом на дату оцінки, отримано наступне значення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу ВАЗ 2121 реєстраційний номер у0810ДП, що складає 3969 грн. 04 коп. (а.с. 14-19 копія звіту). Пошкоджений автомобіль «ВАЗ» д.н.з. 40810ДП належить [PERSON] (а.с. 9 зворот), за кермом якого на підставі довіреності від 13 лютого 2014 р. знаходився водій [PERSON] (а.с.10), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АЕ/0310058, строк дії якого з 06.11.2012 р. по 05.11.2013 р. (а.с. 13). [PERSON] 19 листопада 2013 року звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с.8 копія заяви). На підставі наданих письмових документів згідно наказу № 1330 від 03.03.2014 р. МТСБУ платіжним дорученням № 5601 від 06.03.2014 р. було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3307,53 грн. ( а.с.23,24 копії наказу, платіжного доручення). Положеннями ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 41 п.41.1 «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захист потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7. ст.1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі, тобто виключно в ситуації, коли винуватець ДТП не має полісу, а потерпіла особа такий поліс має, або є особою, застрахованою в силу Закону. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" (далі - Постанови), до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має підстави для стягнення з відповідача сплаченого ним страхового відшкодування у розмірі 3307,53 грн. Доводи відповідача, що звіт про оцінку вартості майнового збитку, спричиненого власнику транспорту від 12.11.2013 р. не є належним доказом, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки, у відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Проте будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували звіт аварійного комісара щодо вартості матеріальної шкоди, суду не надані, клопотання щодо проведення відповідної експертизи відповідачем не заявлено. Разом з тим, суд не погоджується з заявленою позивачем вимогою щодо стягнення витрат на аварійного комісара у розмірі 1695,24 грн., так як зазначені витрати не відносяться до страхового відшкодування та до судових витрат. Так, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (а.с.1 платіжне доручення).

Outcome: partial