Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору б/н від 03.01.2008 р. в загальному розмірі 18108,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір. Позивач свій обов'язок по цьому договору виконав, надавши останньому кредит, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав факт отримання їм грошових коштів у розмірі 3000 грн., але просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, мотивуючи тим, що ніде не працює на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні безспірно встановлено, що 03.01.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір б/н (а.с.12-18), у відповідності до якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості та комісія - 3,5 % за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З п.4 додаткових даних заяви вбачається, що відповідач, підписавши дану заяву, виразив свою згоду з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, котрі були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг зазначається, що строк погашення по кредиту по платіжним картам без встановленого мінімального обов'язкового платежу проводиться у наступному порядку: - строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за минулий місяць; - строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Згідно п.п.6.5 п 6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених даним договором. Відповідно до п.п.6.6 п.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п.п.8.6 п.8 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Факт отримання позичальником кредиту у судовому засіданні не оспорюється. Згідно розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем (а.с.8-10) станом на 14.05.2014 року становить 19556,51 грн. яка складається з: -2249,34 грн. - заборгованість за кредитом; -9537,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -105,00 - нарахована комісія; -7665,00 грн. - прострочена комісія; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2786,98 грн., яка була задоволена судовим наказом Овруцького районного суду Житомирської області від 27.11.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача, різниця становить - 16769,53 грн. -500 грн. - штраф (фіксована частина); -838,48 грн. - штраф (процентна складова). Факт заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.4). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем, відповідач не надав, хоча відповідно до ст.ст. 10 - 11 ЦПК України це є його обов'язком. Із наявних у матеріалах справи доказів не вбачається підстав для зростання суми комісії, яка згідно договору становить 3,5 % від суми кредиту, тобто - 105,00 грн. Так згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої 12.09.2012 року під час розгляду справи № 6-80цс12 «… несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними…». Таким чином, в даному судовому засіданні не доведена сума зростання простроченої комісії у розмірі 7665,00 грн. Як наслідок цього, дана сума не приймається судом для встановлення розміру заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В Постанові Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" в п.27 зазначено, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Відповідач в своїй заяві на адресу суду просить врахувати його матеріальний стан, а саме, що він ніде не працює, має на утриманні неповнолітню дитину та у нього тяжке матеріальне становище. Таким чином, суд враховуючи суму отриманого кредиту, часткове його погашення, тривалість невиконання умов договору, та зазначені відповідачем докази щодо його тяжкого матеріального стану вважає їх такими, що мають істотне значення та зменшує розмір пені та штрафів до 100 грн., тобто розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню становить 9204,53(16769,53 - 7665,00 + 100)грн. Також суд вважає за необхідне роз'яснити, що до даних правовідносин суд не застосував позовну давність зазначену в п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України по справі №6-126цс13 від 20.11.2013 року пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Зважаючи на викладене позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому, на користь Позивача із Відповідача підлягає стягненню 123,82 грн.

Outcome: partial