Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (а.с.21-22), просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] по 58550 грн. завданої для нього майнової та моральної шкоди, а всього 117100 грн. Позов мотивовано тим, що 16.09.2019 року малолітні діти відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підпалили належну для позивача господарську будівлю і пожежею було знищено: господарські будівлі вартістю 60 000 грн.; кінь - 20 000 грн.; кури 8 шт. - 240 грн.; кіт - 100 грн.; приладдя для коня (упряж 1шт, плуг 1 шт., розпашка 1 шт., борони 4 шт.) - 2000 грн.; картопля велика 8 мішків - 3200 грн. (40 кг); картопля мала 3 мішка - 150 грн. (30 кг); морква 2 відра - 100 грн. (20 кг); цибуля 1 сітка - 60 грн. (20 кг); половина сітки капусти - 50 грн. (20 кг); буряки 3 відра - 60 грн. (30 кг); пшениця зернова 8 мішків - 2000 грн. (320 кг); овес зерновий 5 мішків - 1000 грн. (200 кг); електрична січкарня 1 шт. - 5000 грн. (модель двигуна 2,8 кВт); бензопила «Байкал» 1 шт. - 2000 грн.; коси для косіння трави 4 шт. - 600 грн.; лопати 3 шт. - 600 грн.; граблі 6 шт. - 300 грн.; сапи 3 шт. - 300 грн.; бочки для зберігання зерна 4 шт. - 400 грн. (об`єм 200 л кожна); велосипед «Україна» 1 шт. - 2000 грн.; інвалідний візок з ручним приводом 1 шт. - 2000 грн.; відра 5 шт. - 250 грн. (об`єм 15 л кожне); каструлі великі 4 шт. - 440 грн. (об`єм 20 л кожна); господарчі мішки 30 шт. - 150 грн. (місткість на 40 кг кожен); господарчі возики 2 шт. - 1000 грн. (місткість 50 кг кожен); господарчі резинові плащі - 200 грн.; господарчі чоботи резинові 4 шт. - 200 грн., а всього знищено майна на загальну суму 104 400 грн. Також через знищення майна [PERSON] заподіяно моральну шкоду, розмір грошового відшкодування якої ним визначено в 10000 грн. Оскільки шкода завдана спільними діями обох малолітніх дітей, а тому позивач просив стягнути з кожного відповідача половину суми від загального розміру спричиненої йому майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити такі в повному обсязі. Відповідачі та їх представники позов не визнали, вказавши про недоведеність виникнення пожежі внаслідок дій малолітніх [PERSON] і [PERSON] , а також, що позивач не довів належними і допустимими доказами знаходження у господарській будівлі та знищення пожежею вище переліченого майна, а його вартість визначена ним не у відповідності до дійсної та ґрунтується на припущеннях. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 16.09.2019 року орієнтовно о 16.15 годині виникла пожежа господарської будівлі, розташованої в [ADDRESS] , належної для [PERSON] , внаслідок якої знищено покриття господарської споруди, речі господарського вжитку, облицювання стін, сільськогосподарське господарство, домашній скот та пошкоджено господарський інструмент, на що вказують дані акту про пожежу (а.с.6), а ймовірна причина пожежі - дитячі пустощі. Аналізуючи показання допитаних в ході розгляду справи свідків, а саме малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , працівника поліції [PERSON] , очевидця пожежі [PERSON] , суд приходить до висновку, що пожежа господарської будівлі виникла з вини малолітнього [PERSON] , який придбав сірники, а згодом став підпалювати ними траву неподалік будівлі, внаслідок чого вогонь проник у її середину та сталася пожежа. При цьому, в суді не знайшло підтвердження, що малолітній [PERSON] також причетний до підпалу господарської будівлі. Названий малолітній вказав, що він був лише присутнім як [PERSON] сірниками підпалював траву, однак сам таких дій безпосередньо не вчиняв, про що також підтвердила малолітня [PERSON] . Крім цього, свідок [PERSON] зазначила, що коли вона на велосипеді проїздила біля вищезгаданої господарської будівлі, то бачила як [PERSON] та [PERSON] намагались гасити вогонь в будівлі, однак [PERSON] там не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що пожежа господарської будівлі виникла від неправомірних дій лише малолітнього [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз`яснив, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав. Як встановлено, [PERSON] 16.09.2019 року після закінчення занять у школі повернувся до свого місця проживання, та саме внаслідок нездійснення за ним контролю батьками, а також неналежного виховання, малолітній придбав за наявні у нього кошти сірники, якими став підпалювати траву неподалік вищезгаданої господарської будівлі, внаслідок чого в ній відбулась пожежа, а тому відповідач [PERSON] як батько свого малолітнього сина [PERSON] , від чиїх неправомірних дій загорілась господарська будівля, є відповідальним за завдану пожежею шкоду. Статті 12 та 81 ЦПК України встановлюють, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За положеннями статей 77-80 ЦПК України докази мають бути: належними, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими, одержані у порядку встановленого законом; достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Загальною умовою відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди і її розміри, доведення яких являється процесуальним обов`язком потерпілого (позивача). В той же час, позивач не надав належних та достовірних доказів про те, що у господарській будівлі було наявне та знищено пожежею вище перелічене рухоме майно, за виключенням коня та велосипеда, вартістю яких відповідно 20000 грн. і 2000 грн. Крім цього, суд не може прийняти за належний доказ висновок про вартість нерухомого майна, виконаний оцінювачем [PERSON] (а.с.24), згідно якого визначена залишкова вартість господарської будівлі, в котрій мала місце пожежа, в загальній сумі 65275 грн. станом на 15.09.2019 року. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 вищеназваної постанови, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Будучи допитаним в ході судового розгляду [PERSON] пояснив, що ним визначена залишкова вартість господарської споруди станом за день до пожежі, а розміри, зокрема прибудов, та матеріали з яких вони збудовані брались зі слів позивача. Після пожежі у будівлі залишились фундамент, стіни, які можуть бути використані при її відновленні, однак даного факту він при визначені вартості будівлі не враховував. Також, суд зазначає, що згідно вищезгаданого акту пожежею знищено покриття господарської споруди, облицювання стін, а отже визначена оцінювачем [PERSON] залишкова вартість будівлі не відображає реальної вартості завданої позивачу шкоди у зв`язку з пожежею будівлі, а тому заявлена [PERSON] вимога про стягнення з відповідачів вартості всієї господарської будівлі не може бути задоволена. У зв`язку з пошкодженням та знищенням пожежею майна позивачу завдана моральна шкода, право на відшкодування якої в такому випадку передбачено ст.ст.23, 1167 ЦК України. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, інших обставин, які мають істотне значення, а також зважаючи на вимоги розумності та справедливості. На думку суду, для [PERSON] слід стягнути з відповідача [PERSON] 4000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України з названого відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору пропорційно від розміру задоволених позовних вимог (22,2 % від суми позову 117100 грн.). При цьому, суд не знаходить підстав для стягнення з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] понесених нею витрат на оплату професійної правничої допомоги адвокатом Кушніруком В.М. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається із договору про надання правової допомоги (а.с.52), укладеного між [PERSON] та адвокатом Кушніруком В.М., оплата праці адвоката посвідчується квитанцією, проте вказані особи не надали суду такий документ.

Outcome: partial