Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів за невиконані роботи договору підряду, стягнення пені в результаті невиконання договору підряду та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що 06.05.2018 року між [PERSON] (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Підрядник) укладений договір підряду, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язується виконати роботи з монтажу покрівлі даху, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити дані роботи. Строк дії договору на надання послуг встановлено 12 днів, з 08.05.2018 по 19.05.2018. Пунктом 5.1. Договору передбачено, що вартість послуг Виконавця складає 65500 гривень. Позивач зазначає про те, що сплатила кошти відповідачу у розмірі 64500 гривень, проте, в порушення строків виконання роботи згідно з умовами договору, відповідач роботу не закінчив. Окрім незавершеної роботи відповідач не доставив позивачу крючки для кріплення водостічної системи, за які йому сплачені позивачем кошти у повному обсязі. 02.08.2018 року позивачем було направлено відповідачу претензію смс-повідомленням, внаслідок чого останній обіцяв приїхати 03.08.2018 року та завершити роботу. 03.08.2018 року позивачем було направлено відповідачу претензію цінним листом з описом вкладених документів, однак станом на 07.08.2018 відповідачем роботу так і не завершено, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти, що були фактично нею сплачені відповідно до договору підряду у сумі 64500,00 грн., пеню в результаті невиконання договору у сумі 157200,00 грн., та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2018 року між [PERSON] (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Підрядник) укладений договір підряду, предметом якого є виконання підрядником робіт з монтажу покрівлі даху (а.с. 6). Відповідно до п. 1.1. Договору Споживач доручає, а Підрядник зобов'язується виконати, у відповідності до умов даного договору, роботу, а Споживач зобов'язаний прийняти цю роботу та оплатити її. Строк дії договору на надання послуг встановлено 12 днів, з 08.05.2018 по 19.05.2018, що передбачено п. 5.4. Договору. Відповідно до п. 5.1. Договору вартість послуг Виконавця складає 65500 гривень. З розписки відповідача, яка міститься в договорі підряду, Підрядник отримав грошові кошти на загальну суму 64500,00 грн., що засвідчено підписом відповідача, скріпленим печаткою фізичної особи-підприємця. У порушення передбачених п. 5.4. договору строків виконання роботи відповідач роботу не завершив, виконав умови договору частково, що не спростовується позивачем, а також підтверджується наявними в матеріалах справи фотознімками (а.с. 7-10). 03.08.2018 року позивачем було направлено відповідачу претензію цінним листом з описом вкладених документів (а.с. 25), однак станом на 07.08.2018, тобто на момент пред'явлення позову, відповідач роботу не завершив. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути: припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Статтями 530, 631 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З огляду на те, що позивач свої зобов'язання за Договором перед відповідачем виконала майже повністю, а саме: із передбачених п. 5.1. Договору вартості послуг Виконавця 65500 гривень вона сплатила наперед відповідачу грошові кошти у розмірі 64500,00 грн., а відповідач свої зобов'язання щодо виконання робіт у повному обсязі та у встановлений договором строк не завершив, тому суд вважає стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) 64 500 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. за невиконані роботи за договором підряду. В частині стягнення пені за несвоєчасне виконання робіт суд вважає відмовити, оскільки як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені (а.с. 11), такий розрахунок проведений на загальну суму заборгованості 65 000,00 грн. без урахування того, що частина робіт відповідачем була виконана. У частині стягнення відшкодування моральної шкоди суд вважає відмовити з огляду на наступне. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Отже, виходячи з аналізу зазначених правових, а також враховуючи підстави стягнення моральної шкоди, передбачені п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону (в редакції Закону № 3390-VI від 19.05.2011), суд дійшов висновку про те, що ні чинним законодавством, ані договором підряду, укладеним 06.05.2018 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON], не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з невиконанням або неповним виконанням зобов'язань за зазначеним договором підряду. Також суд вважає стягнути з відповідача на користь держави768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору (ст.141 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: partial