Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилалися на те, що [INFO] року, відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси ЧМУЮ у віці 58 років померла [PERSON], на час смерті зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] була рідною сестрою позивачів, що підтверджуються свідоцтвами про народження та свідоцтвами про їх одруження. Після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді 5/100 часток блок - [ADDRESS] Вказували, що у визначений законодавством строк звернулись до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу з заявами про прийняття спадщини, що відкрилась [INFO] р. після смерті [PERSON], спадкова справа № 2/2016 заведена у Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. Також у визначений законодавством строк з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась [INFO] р. після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] - відповідач по справі. На своє звернення отримали Постанову про нотаріальну відмову від 07.07.2016 р. № 217/02-31, в якій зазначено, що в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме мано виданого, 29.09.2009 року Соснівським райвиконкомом. Просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ? спадщини, яка складається з 5/100 часток блок - секції [ADDRESS] Визнати за [PERSON] [INFO] право власності в порядку спадкування на ? спадщини, яка складається з 5/100 часток блок - секції [ADDRESS] Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності. Позов обґрунтовано тим, що з 1992 року по [INFO] року [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Спочатку вони проживали у належній позивачу за зустрічним позовом квартирі, вели спільний побут. [PERSON] було призначено опікуном дітей [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. До дня смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS], хоча була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Після її смерті він разом із дітьми здійснював організацію її похорон. Внаслідок спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] вони набули нерухоме майно, а саме: 5/100 часток блок - [ADDRESS] Дане майно належало [PERSON] та є предметом розгляду первісного позову. Просив встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] з померлою [PERSON] Визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/40 частину блок - секції [ADDRESS] Позивачка [PERSON] та її представник та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні, підтримали первісний позов та просили задовольнити заявлені ними вимоги в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували частково. Визнали зустрічний позов в частині встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1992 року по [INFO] року в іншій частині зустрічного позову просили відмовити. Заперечення мотивували тим, що нерухоме майно 5/100 часток блок - секції [ADDRESS] було набуто померлою згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до набуття чинності Законом України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного Кодексу щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набув чинності з 8 лютого 2011 року. Вказаним Законом, зокрема, внесено зміни до частини п'ятої вказаної статті та визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Оскільки дана норма Закона не діяла станом на момент отримання свідоцтва про право власності на блок - секцію від 29.09.2009 року, зазначений об'єкт нерухомості належав померлій на праві особистої приватної власності. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали зустрічні позовні вимоги. Первісний позов визнали частково. Не заперечували проти визнання за позивачками в рівних частках права власності на 1/40 частину блок - секції [ADDRESS], інша 1/40 частини є предметом розгляду за зустрічним позовом. Просили на зазначену 1/40 частину блок - секції визнати право спільної часткової власності за [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [INFO] року, у віці 58 років померла [PERSON], про що складено актовий запис про смерть №2692, відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була рідною сестрою позивачки [PERSON] та [PERSON]. Родинні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 20.04.1966 року, свідоцтвом про одруження від 23.02.1980 року серія [NUMBER] Родинні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 01.08.1964 року, свідоцтвом про одруження від 07.03.1986 року серія [NUMBER] 28 січня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. заведена спадкова справа №2/2016 після померлої [INFO] рок [PERSON] До нотаріуса звернулися сестри померлої [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями за законом. Крім вищезазначених спадкоємців до нотаріуса звернувся [PERSON], яким нотаріусу не було подано документів, підтверджуючих право на спадкування. Спадкове майно після померлої складається з 5/100 часток блок - секції [ADDRESS], яке належало спадкодавцю за час життя відповідно до свідоцтва про право власності, виданим Соснівським райвиконкомом Черкаської обл. Ради [NUMBER] від 23.09.2009 року. 07.07.2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. позивачкам була надана відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на 5/100 часток блок - секції [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON] у зв'язку із не поданням оригіналу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 29 вересня 2009 року Соснівським райвиконкомом. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, вбачається, що у позивачів існують об'єктивні перешкоди у реалізації своїх спадкових прав через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з чим їх право підлягає судовому захисту. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності. Позов обґрунтовано тим, що з 1992 року по [INFO] року [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Внаслідок спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] вони набули нерухоме майно, а саме: 5/100 часток блок - [ADDRESS] Дане майно належало [PERSON] Просив встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] з померлою [PERSON] Визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/40 частину блок - секції [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім'єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов'язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов'язків подружжя. Зокрема, згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Як було встановлено, [INFO] року померла [PERSON]. На час смерті [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Проте, як зазначено позивачем за зустрічним позовом та визнано відповідачем [PERSON] та її представником та представником [PERSON] - [PERSON] з 1992 року та до дня смерті [PERSON] проживала разом із [PERSON] На момент смерті фактично вона проживала за адресою: [ADDRESS] Обставини спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, підтверджуються також документами, що містяться в матеріалах справи, зокрема рішеннями виконкому Придніпровської районної ради про призначення опікуном №68 від 17.02.1999 року та №765 від 19.12.2001 року відповідно до яких [PERSON] призначена опікуном над неповнолітніми дітьми [PERSON] - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; угодою про погашення заборгованості по квартирі: [ADDRESS] Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області від 16.07.2003 року яка видана [PERSON] як опікуну дітей про те, що [PERSON] знаходиться у розшуку; медичною книжкою [PERSON], випискою з медичної карти, в яких вона зазначала місце свого проживання: [ADDRESS]. Відповідно до статтей 213, 215 ЦПК України рішення має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, визнання в судовому засіданні позивачами факту проживання позивача за зустрічним позовом та померлої [PERSON] суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] Між тим, відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Згідно із роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі ст. 273 ЦПК України може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заява про встановлення факту перебування у фактичних відносинах судовому розгляду не підлягають. Можливість встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу передбачена п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, який набрав законної сили з 1 вересня 2005 року. В силу наведених положень матеріального і процесуального законодавства, з урахуванням принципу дії цивільного закону в часі, суд приходить до висновку, що пред'явлення вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без укладення шлюбу в період з 1992 року по 1 вересня 2005 року не ґрунтуються на законі, а тому вважає за можливе встановити факт того, що [PERSON] [INFO] проживав з [PERSON], яка померла [INFO] року з 01 вересня 2005 року по [INFO] року однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/40 частину блок - секції [ADDRESS] та припинення права власності [PERSON] на дану частину майна суд виходить з наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 вересня 2009 року, виданого Соснівським райвиконкомом Черкаської обласної Ради [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира, яка складається з блок - [ADDRESS] загальна площа 18,7 кв.м. Доля в праві спільної часткової власності складає 5/100 часток. Вказана квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч.5 ст.61 СК об'єктом права спільної сумісної власності є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду. Зазначена норма введена в дію Законом України №2913-VI від 11.01.2011 року який набрав чинності 08.02.2011р. Згідно з ч.ч.1,4 ст.2 ЦПК України цивільне судочинствов здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотньої дії в часі. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі (за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) встановлено, що за загальновизнаним принципом права, який закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріпивши положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Конституція водночас передбачає їх зворотну дію у часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Оскільки [PERSON] приватизувала квартиру відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» до прийняття Закону України №2913-VI від 11.01.2011 року, яким введена ч.5 ст.61 СК України, а в самому Законі немає вказівки про зворотну дію даної норми в часі, підстав для визнання приватизованої квартири спільним майном подружжя - немає. Таким чином враховуючи вищевикладене, суд не може погодитись з доводами позивача за зустрічним позовом в частині того, що спірна квартира є спільним майном подружжя, так як цю квартиру померла [PERSON], отримала безоплатно у приватну власність, використавши своє право як громадянина на приватизацію, таким чином отримав особисту частку із житлового фонду, спірна квартира не придбавалась за спільні кошти подружжя чи за кошти одного з подружжя, тому не може бути визнана спільним майном подружжя та не підлягає розподілу між сторонами. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із повним задоволенням первісного позову та частковим задоволенням зустрічного позову з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 275,60 грн., та на користь [PERSON] судовий збір в сумі 275,60 грн.

Outcome: partial