Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком № 47 по вул. Лісовій в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області, а також примусово зняти останнього з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що є власником зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач (колишній чоловік дочки позивача), який тривалий час не проживає у даному будинку та факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. Сторони у судове засідання не зявились, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також остання не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно і належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є власником житлового будинку № 47 по вул. Лісовій в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (а.с.5-6). Відповідач, який як вказує позивач є колишнім чоловіком її дочки, зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с.9, 14). Згідно довідки, виданої 9 грудня 2016 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області на підставі заяв свідків (сусідів) (а.с.7-8), відповідач не проживає за названою адресою з 2013 року (а.с.10). Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. Факт порушення прав позивача з боку відповідача, у вигляді реєстрації у належному їй будинку, у ході розгляду справи судом встановлено, а відтак вони підлягають судовому захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною у даній справі нерухомістю. Поряд з цим, підстави для задоволення вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку відсутні і така вимога, суд вважає, є передчасною, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду. Крім зазначеного, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, беручи до уваги положення речення 2 ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволеної частини вимог, що складаються із судового збору у розмірі 551,20 гривня (за задоволену вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування житлом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial