Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого посилався на те, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 червня 2014 року в задоволені позову Полтавської районної державної адміністрації щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено. [PERSON] попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Однак після винесення рішення суду ситуація в родині [PERSON] не змінилася, мати є безвідповідальною, не приділяє дітям належної уваги, діти голодні брудні, пропускають школу, отже остання на думку позивача ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судове засідання представник позивача з'явилась, позов підтримала та пояснила суду, що відповідачка не доглядає за дітьми, останні не нагодовані, брудні, школу відвідують не системно. Зокрема під час одного з відвідувань молодший син був хворий із високою температурою, без належного лікування, також зазначила, що на даний час діти відібрані у матері за для їхньої безпеки та перебувають у спеціалізованій школі-інтернаті №2 ім. Н.К.Крупської. Відповідачка в судове засідання з'явилась проти задоволення позову заперечувала, просила повернути дітей. Прокурор в судове засідання з'явилась позов підтримала. Представник третьої особи Супрунівська сільська рада в судове засідання з'явився подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с.74) Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, допитавши свідків, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України" від 18.03.2004, № 1618-IV ( надалі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 червня 2014року в задоволені позову Полтавської районної державної адміністрації в особі органу опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи - служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, Супрунівська сільська рада, за участю прокурора прокуратури Полтавського району про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено що [PERSON] не повною мірою виконувала свої батьківські обов'язки відносно своїх малолітніх дітей та попереджено останню про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Покладено на органи опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] її батьківських обов'язків. Також встановлено, що [PERSON] опинилась в складних життєвих умовах, діти прихільні до матері та бажають бачитись з нею. Як вбачається з матеріалів справи, після набрання рішенням суду законної сили, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до інтернату, найменший [PERSON], знаходився із матір'ю. Судом встановлено, що відповідно до довідки - характеристики наданої Супрунівською сільською радою від 29.01.2015 р. № 27/02-27 на жительку села Супрунівки [PERSON] 1982 року народження вбчається, що громадянка [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки. Діти ходять голодні, в брудному одязі, який не відповідає розміру. В кімнаті постійно дуже брудно. Продукти харчування відсутні. Інтернатний заклад діти відвідують не регулярно, так як, зі слів матері, вона не має коштів на проїзд. На сина [PERSON] мати - [PERSON] впливу не має, в інтернатний заклад він ходити відмовляється. Від сусідів надходили скарги до сільської ради про те, що громадянка [PERSON] краде у сусідів продукти харчування та речі які їй не належать. Діти гуляють без нагляду навіть у вечірній час. На зауваження сільської ради не реагує (а.с.52). За інформацією Полтавської спеціалізованої школи - інтернату №2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради від 07 листопада 2014 року № 922 [PERSON] систематично пропускає заняття в школі, після вихідних матір не може привести сина до школи, бо він тікає від неї. Син матір не слухає, на зауваження не реагує, авторитетом мати не користується. Адміністрація закладу постійно веде роботу з матір'ю, але належних результатів не отримала. [PERSON] до школи не ходить (а.с.51). Згідно довідки сільської ради від 09.12.2014 року № 591/02-27 [PERSON], 2006 року народження, тривалий час не відвідує інтернатний заклад без поважних причин. Після тривалих попереджень сільська рада вимушена була звернутись до правоохоронних органів, внаслідок чого [PERSON] примусово було доставлено правоохоронними органами в інтернатний заклад (а.с.50). Згідно копії постанови від 18.12.2014 року гр. [PERSON] притягнута за ст. 184 ч.1 КУпАП за невиконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 04.02.2015 року постановою суду встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей 2010 р.н., 2005р.н. та 2006 р.н., в квартирі жахливі антисанітарні умови, діти не нагодовані, чистий одяг відсутній, за що остання притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 грн. Відповідно до інформації наданої вихователем [PERSON] Полтавської спеціалізованої школи - інтернату №2 І-ІІІ ступенів ім. Н.К. Крупської полтавської обласної ради від 26.01.2015 року мама дітей не має на них абсолютно ніякого впливу та авторитету. Вона сама є зовсім безвідповідальною і неорганізованою. До школи діти приходили брудні, не купані, часто збували шкільну форму. Восени, коли лежав сніг і було морозно мама виводила їх у мокасинах або кросівках та досить легко одягненими. З [PERSON] важко спілкуватись, оскільки на телефонні дзвінки вона не відповідає або взагалі вимикає телефон. Забирає дітей зі школи не вчасно, приводить їх теж із запізненням. Особливі проблеми привести на уроки [PERSON], останні два рази хлопця привозили до школи співробітники правоохоронних органів (а.с.54). Згідно спільних актів обстеження умов проживання служби у справах дітей Полтавської райдержадміністрації від 08.08.2014 року, 15.08.2014 року, 02.09.2014 року та 20.01.2015 року мати [PERSON] не приділяє належної /ваги своїм дітям. Діти часто предоставлені самі собі. Навчанням мати не займається. В хаті брудно, антисанітарія. Харчі в недостатній кількості (а.с.58-61). За інформацією Полтавського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 31.01.2015 року № 01-13/57 з гр.. [PERSON] спеціалістами центру постійно велась і ведеться робота (а.с.62). Відповідно до свідчень сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні громадянка [PERSON] безвідповідальна, недобросовісна мати. Діти в неї голодні, брудні. Вона не приділяє їм достатньо увагу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що працює на посаді начальника кримінальної міліції, до нього неодноразово поступали скарги щодо неналежного виконання батьківських обов'язків громадянкою [PERSON] діти не відвідували інтернат, в зв'язку з чим органи міліції неодноразово доставляли їх до навчального закладу. Крім того зазначив, що під час відвідування родини [PERSON] 20.01.2015 року менший хлопчик був хворий з високою температурою, при цьому [PERSON] не вживала належних заходів для лікування сина, що також підтверджується відповідним актом обстеження умов проживання. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Надавши оцінку доказам у їх сукупності, враховуючи, що відповідач була попереджена судом про необхідність зміни свого ставлення до виховання дітей, однак висновків для себе не зробила, та повною мірою не виконує свої батьківські обов'язки відносно своїх неповнолітніх дітей, в зв'язку із чим їх подальше перебування разом із відповідачкою є небезпечним для фізичного та морального розвитку останніх. Суд також враховує ставлення дітей до матері, спроби останньої стати на шлях виправлення, та вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково та відповідно до ст.170 СК України, постановити рішення про відібрання дітей у відповідачки без позбавлення останньої батьківських прав. Роз'яснити, що у разі якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial