Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання нотаріально посвідченого договору оренди земельної ділянки від 28.04.2004 року (кадастровий номер 1210100000:09:265:0117) за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Маршала Малиновського,98а, укладений між Дніпровською ([PERSON]) міською радою та ним, зобовязати Дніпровську міську раду у місячний термін після набрання судовим рішенням законної сили прийняти орендовану земельну ділянку (кадастровий номер 1210100000:09:265:0117) за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Маршала Малиновського,98а, мотивуючи тим, що 28.04.2004 року між ним та відповідачем був укладений та нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:09:265:0117), що розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Маршала Малиновського,98а, строком на 15 років для фактичного розміщення складу. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.03.2012 року він передав у власність ТОВ «Такт» все нерухоме майно, яке було розташовано на цій земельній ділянці. Нотаріально посвідченою заявою від 22.05.2013 року, у звязку з відчуженням належного йому нерухомого майна на вказаній земельній ділянці, він повідомив відповідача про припинення свого права користування земельною ділянкою, просив розірвати договір оренди. Проте, до цього дня відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на припинення договору оренди та прийняття земельної ділянки. Ухвалою суду від 17 листопада 2017 року відкрито провадження поданій справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні\~заперечували проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо належного розірвання договору оренди. Питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засідання міської ради, що передбачено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Згода міської ради на дострокове розірвання договору оренди землі оформлюється відповідним рішенням, яке приймається на пленарному засіданні міської ради та виноситься за умови попереднього приведення орендарем земельної ділянки у стан придатний для її подальшого використання. Набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці є підставою для припинення договору оренди землі, а не його дострокового розірвання в односторонньому порядку. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2004 року між [PERSON] та Дніпровською ([PERSON]) міською радою був укладений договір оренди землі. Предметом вказаного договору є земельна ділянка площею 0,4568 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), Самарський район, вул. Маршала Малиновського,98а. Цільове використання земельної ділянки фактичне розміщення складу. Земельна ділянка була зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером 1210100000:09:265:0117. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2562\~ (а.с.7-1). На вказаній земельній ділянці розташовано приміщення складу, яке було власністю позивача, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с.15). За договором купівлі-продажу від 29.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №310, [PERSON] продав, а ТОВ «Такт» придбав будівлі та споруди, що знаходяться в м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського,98а. 25.04.2012 року КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради зареєструвало за ТОВ «Такт» на підставі вищезазначеного договору право власності на будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Маршала Малиновського,98а (а.с.18). Відповідно до ч.1,3 ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 93 ЗК України\~та\~ст. 1 Закону «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Пунктом 6.2 Договору оренди земельної ділянки від 28 квітня 2004 року передбачено, що уразі недосягнення згоди щодо умов цього договору спори вирішуються у відповідності з чинним законодавством, в тому числі, у судовому порядку. Відповідно до частини третьої\~статті 7 Закону України «Про оренду землі»\~до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. За змістом\~статті 31 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Пунктом «е» частини першої\~статті 141 ЗК України\~визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, між іншим, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Частиною першої\~статті 377 ЦК України\~також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача ). Відповідно до ч.1,2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Виходячи із наведених норм матеріального права слідує, що з переходом права власності на обєкт нерухомого майна до нового набувача ТОВ «Такт», право користування відчужувача [PERSON] земельною ділянкою, на якій розташований цей обєкт нерухомого майна припинилось. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] повідомив відповідача про перехід права власності на будівлі та споруди , що розташовані на орендованій земельній ділянці, та ініціював припинення договору оренди землі від 28 квітня 2004 року, укладеного між цими ж сторонами, але до тепер відповідачем рішення про припинення договору оренди землі не прийнято (а.с.20,22,23). Таким чином, враховуючи, що фактичне користування земельною ділянкою переданою в оренду та розташованими на ній спорудами (складами) здійснює її новий власник, позивач позбавлений права користування зазначеною земельною ділянкою, законодавством та умовами договору передбачено можливість розірвання договору оренди в судовому порядку у випадку недосягнення взаємної згоди, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині розірвання спірного договору оренди. Що стосується вимог про зобовязання відповідача прийняти орендовану земельну ділянку, то суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки вони не засновані на законі та договорі. Так, умовами договору та вимогами закону передбачений обовязок орендаря передати орендодавцю орендовану земельну ділянку, а обовязку орендодавця прийняти від орендаря орендовану земельну ділянку умови договору та вимоги закону не містять. Отже, виходячи з викладеного, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи представника відповідача щодо не згоди з позовними вимогами, суд до уваги не приймає, оскільки вони необґрунтовані та не спростовують фактично встановлених обставин справи. Щодо посилань відповідача на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими визначено, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання врегулювання земельних спорів, то до фактично склавшихся правовідносин вони не підлягають застосуванню, оскільки стосуються позасудового порядку вирішення спору, а як вже встановлено судом сторони не дійшли взаємної згоди щодо розірвання договору оренди, що і змусило позивача звернутися до суду з дійсним позовом за захистом своїх порушених прав. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial