Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2011 року у справі №2-2646 за позовом [PERSON] до нього [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позов задоволено частково, стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку. Вважає, що визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню у зв`язку із зміною сімейного становища, що полягає у народженні другої дитини [PERSON] , [INFO] у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, а сплата аліментів ним у відповідності до рішення суду є неможливою. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України зазначено, що судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки на його утриманні двоє дітей, стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, ставить в гірше становище іншу дитину - [PERSON] . При наявності двох дітей у платника аліментів, розмір аліментів повинен становити 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, і відповідно по 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів на кожну дитину. Також у нього, як платника аліментів на утриманні є двоє непрацездатних осіб - мати [PERSON] , 1955 року народження, інвалід ІІ групи та батько - [PERSON] , 1953 року народження, пенсіонер. Він являється єдиною дитиною своїх непрацездатних батьків. Крім того, він перебував у відпустці по догляду за малолітньою дитиною [PERSON] та його мамою [PERSON] йому дарувались протягом 01.02.2014 року по 31.12.2017 року щомісячно кошти в сумі 500,00 грн., щоб він мав змогу платити аліменти на неповнолітнього [PERSON] згідно рішення суду, у зв`язку з чим нею були витрачені всі її з батьком заощадження. Його мати на даний час потребує його особистого догляду, а також потребує додаткової матеріальної допомоги. При її невеликій пенсії, вона витрачає більше 2000,00 грн. на місяць тільки на ліки, які їй необхідні, а ще потрібні кошти на харчування та комунальні послуги, одяг. Також погіршилося його матеріальне становище у зв`язку із роботою в м.Маріуполь Донецької області, є необхідність оренди житла, вартість якої становить 5000,00 грн. на місяць або близько 515,00 грн. за добу. Оскільки змінилися обставини, які впливають на зміну розміру аліментів, вважає повинно бути змінено розмір аліментів шляхом їх зменшення до 1/8 з усіх отриманих доходів. Відповідач має стабільний щомісячний дохід, оскільки працює на посаді лікаря-анестезіолога у Чернівецькій обласній клінічній лікарні та є власником трикімнатної квартири, що по [ADDRESS] , яку на його думку здає в оренду за готівкові кошти, оскільки вже майже 10 років проживає у трикімнатній квартирі по [ADDRESS] . Посилаючись на норми законодавства, проситьзменшити розмір аліментів, що стягуються з нього [PERSON] , на користь [PERSON] ,визначені рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2011 року в справі № 2-2646; стягувати знього [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з ј на 1/8 частину зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з [PERSON] на його користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору; позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 19.06.2020 р. прийнято до свого провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження у відкрите підготовче засідання. Відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що поданий позов позивачем для того, щоб не сплачувати заборгованість що виникла по сплаті аліментів. Крім того позич подав позов про оспорювання батьківства, в той же час подано позивачем позов про зменшення аліментів, хоча позовні вимоги є взаємовиключні, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивачем [PERSON] 20.02.2020 року подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позовні вимоги підтримав, послався на те, що представник відповідача, адвокат Кирилюк Т.А. не володіє знаннями законодавства, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Кирилюк Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та позивач пояснила, що позивачем подано позовну заяву з метою не сплачувати їй заборгованість по аліментам що виникла на утримання сина, за останні шість років та розмір якої позивач оспорює в суді поданими скаргами на дії державного виконавця, а також щоб не сплачувати аліменти в більшому розмірі у зв`язку з підвищенням щого заробітку з листопада 2019 року, так як він працює в прокуратурі Донецької області. Позивачем подано позов про зменшення розміру сплачених аліментів та подано позов про оспорювання батьківства, ці два позови є взаємовиключні, оскільки позивач не визнає себе батьком сина, [PERSON] , попри це просить зменшити розмір аліментів. Позивачем не наведено та не надано доказів, що є правовоми підставами для зменшення розміру аліментів за рішенням суду у відповідності до вимог ст.192 СК України: щодо зміни його матеріального становища в сторону погіршення в порівнянні з періодом, протягом якого стягуються аліменти, щодо погіршення здоров`я його або другої дитини, а також щодо інших обставин, які є суттєвими, у зв`язку з чим вважає що відсутні законні підстави для зменшення розміру аліментів. Відсутні належні докази, що донька позивача [PERSON] яка народилася [INFO] перебуває на утриманні позивача, що позивач з матір`ю доньки [PERSON] перебувають у шлюбі чи проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де саме проживають, чи дійсно дитина перебуває на його утриманні. Батьки позивача проживають в с.Поділля Заліщицького району Тернопільської області, тобто в сільській місцевості, отримують пенсію, мають підсобне домашнє господарство, присадибну ділянку на якій вирощують сільгоспродукцію для власних потреб і на продаж, тому не можуть бути на утриманні позивача. Те що мати позивача [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно з 01.09.2004 року, то це було враховано судом при розгляді позову про стягнення аліментів, в рішенні Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2011 року, тому ця обставина не може бути обставиною, що свідчить про зміну сімейного стану після рішення про стягнення аліментів, що є підставою для зміни розміру аліментів. Безпідставними є посилання позивача на те, що мати потребує його додаткової матеріальної допомоги, оскільки має невелику пенсію, а тільки на необхідні ліки витрачає більше 2000,00 грн. В підтвердження цих обставин позивачем не надано доказів про розмір отримуваної матір`ю та батьком пенсії, тому неможливо визначити, чи вистачає їм пенсії, враховуючи доходи від підсобного господарства, для проживання. Додані позивачем фіскальні чеки про придбані ліки не можуть бути належними доказами в підтвердження того, що саме матері позивача були призначені дані ліки та нею їх придбано, і що саме ці ліки необхідні їй для лікування. Посилання позивача що його матеріальне становище погіршилося у зв`язку з перебуванням на роботі в м.Маріуполі Донецької області, вартість оренди становить 5000,00 грн. на місяць, оскільки ним було подано квитанції про оплату проживання з 22 по 26.08.2019 року на суму 2060,00 грн. тільки за п`ять днів, що не є підтвердженням погіршення матеріального стану. Фактично матеріальне становище позивача значно покращилось, а не погіршилось, оскільки він працює в прокуратурі і отримує заробітну плату, яка становить за останні два місяці більше тридцяти тисяч грн. Крім того, матеріальне становище дозволяло позивачу відпочивати у вересні 2017 року в горах, а лютому 2018 року за кордоном в теплій країні. На її утриманні перебувають її батьки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є пенсіонерами, з якими вона проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Її мати з 2012 року по 2017 року перенесла 7 оперативних втручань, після чого потребує постійного медичного контролю і догляду, значних коштів. Дитина [PERSON] знаходиться на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча поліклініка» і постійно знаходиться під спостереженням у лікарів: кардіолога, невропатолога, ендокринолога, ортопеда, офтальмолога; оскільки на даний час у нього встановлено діагнози: плосковальгусну деформацію стопи, дифузний нетоксичний зоб, ожиріння аліменторно-конституційного генезу, метаболічну кардіоміопатію, артеріальну гіпертензію, спазм акомодації, ММД, цереброастенічний синдром з проявами гіперкінетичного. Крім навчання в школі, додатково дитина займається з репетиторами, вивчає англійську мову та математику, що також оплачується відповідачкою самостійно в середньому 1200,00 грн в місяць. Що стосується здачі в оренду квартири [ADDRESS] , то згідно проведеної перевірки за заявою позивача, ГУ ДФС в Чернівецькій області про перевірку цього факту, позивачу надано відповідь від 04.09.2019 року про те, що в квартирі встановлено тимчасове проживання її родичів на безоплатній основі. Обставини на які посилається позивач необгрунтовані на не є належними та допустими доказами, які б давали підстави для зменшення аліментів, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та в її інтересах представника відповідача, адвоката Кирилюк Т.А., вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.02.2010 року було розірвано (а.с.51), під час якого народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.53). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2011 року у справі №2-2646 за позовом [PERSON] до нього [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позов задоволено частково, стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (а.с.4-5). [INFO] у позивача народилася дитина - [PERSON] , батьками якої зазначено позивача [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). У відповідності до свідоцтва про народження позивач [PERSON] , народився в с.Поділля Заліщицького району Тернопільської області [INFO] , його батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерми, що підтверджується пенсійними посвідченнями (а.с.7-8). Згідно довідки про нараховану заробітну плату відповідача лікаря-анестезіолога [PERSON] з січня 2019 року по липень 2019 року становить 60866,21, а виплачено з урахуванням усіх відрахувань 48388,65 грн. (а.с.14). Відповідачка з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.15); зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.16). Дитина [PERSON] , знаходиться під спостереженням у лікарів-кардіолога, невропатолога, ендокринолога, ортопеда, офтальмолога; за медичною допомогою в лікувальний заклад з дитиною зверталась мати, рекомендації лікарів дотримувалась; згоду на розголошування діагнозів батько [PERSON] не давав (а.с.86), що також підтверджується дослідженнями, протоколами ультразвукового дослідження, результатами бактеріологічного дослідження (а.с.99-106). У відповідності до виписки з постанови лікарсько-консультативної комісії №77, мати позивача [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с.17). З розрахункової квитанції виданої ЧП [PERSON] вбачається, що [PERSON] сплатив за проживання з 22.08.2019 року по 26.08.2019 року кошти в сумі 2060,00 грн. (а.с.18-19). Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати згідно постанови від 05.09.2019 року, виданого за виконавчим листом від 22.12.2011 року №2-2646/2011, що видав Шевченківський районний суд м.Чернівці, підтверджено перерахування коштів із заробітної плати (а.с.41-48). Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів позивача, як боржника перед відповідачем - стягувачем [PERSON] , станом на 01.11.2013 року становить 34975,13 грн. (а.с.49-50). Також, із скріншотів соціальних мереж вбачається, що позивач [PERSON] відпочивав у вересні 2017 року в горах, а лютому 2018 року за кордоном в теплій країні (а.с.57-60). Із довідки ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 15.02.2020 року вбачається, що відповідач працює лікарем-анестезіологом відділення анестезіології (а.с.203), що також підтверджується довідкою ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 15.06.2020 року; їй нараховано сукупний дохід за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 р. в сумі 102696,92 грн. (а.с.61), у відповідності до довідки від 10.06.2020 року нараховано 83685,56 грн. відповідачем отримано кошти за період роботи з 01.01.2020 року по 01.06.2020 року в сумі 657735,01 грн. Відповідач [PERSON] хворіє, оперована та виключена з військового обліку, що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого №2539 в поліклініку за місцем проживання та довідкою військово-лікарської комісії (а.с.62-64), під час слухання справи хворіла Covid-19, що підтверджено результатами аналізу молекулярно-генетичного дослідження №51038 та медичною картою стаціонарного хворого №1467. З свідоцтва про народження відповідача [PERSON] , [INFO] вбачається, що вона народилася в с.Вікно Заставнівського району Чернівецької області, її батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] (а.с.65). Батьки відповідача [PERSON] , [PERSON] є пенсіонерами, що підтверджується пенсійними посвідченнями (а.с.66-67); часто хворіють, що підтверджується медичними висновками, епікризами, виписками, витягами з медичних карт та з історії хвороби (а.с.68-82, 85). Крім того, за зверненням позивача, Службою у справах дітей Чернівецької міської ради було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] та відібрано пояснення у матері дитини - відповідачки, і було встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , забезпечений всім необхідним для повноцінного фізичного та духовного розвитку, мати дитини використовує аліменти виключно на дитину та несе додаткові витрати на сина, направлені на розвиток здібностей дитини, його лікування, відпочинок та оздоровлення, що також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.87-93). З приводу чого, позивач отримавши відповідь на звернення Служби у справах дітей Чернівецької міської ради звертався із скаргою на дії посадових осіб служби у справах дітей Чернівецької міської ради, просив провести службове розслідування стосовно посадових осіб служби у справах дітей Чернівецької міської ради за необгрунтоване зволікання з розглядом його звернення від 19.02.2018 року та притягнути винних осіб до відповідальності (а.с.94 -95). Позивач звертався до ГУ ДПС у Чернівецькій області з проханням провести перевірку факту здавання квартири в оренду відповідачкою (а.с.109-110), та відповідно до наданої відповіді встановлено тимчасове проживання в квартирі [ADDRESS] квартирантів, які є родичами власниці квартири та проживають у вищевказаній квартирі на безоплатній основі (а.с.111-112). До матеріалів справи також приєднано розписки відповідача про отримання коштів на утримання сина від позивача [PERSON] (а.с.125-134). Позивач [PERSON] працював на посаді прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» наказом №398-к від 04.05.2020 року звільнений на підставі рішення №301 кадрової комісії №2 від 09.04.2020 року. Згідно даних про нараховану заробітну плату за період з січня по травень 2020 року становить суму в розмірі 102200,53 грн. Проте, суд критично оцінює надані позивачем докази, що на його утриманні перебувають батьки, оскільки вони проживають за іншою адресою проживання: с.Поділля Заліщицького району Тернопільської області. Позивачем в підтвердження цих обставин позивачем не надано доказів про розмір отримуваної батьками пенсії, тому суду неможливо визначити розмір доходів; додані позивачем фіскальні чеки про придбані ліки не можуть бути належними доказами в підтвердження того, що саме матері позивача були призначені дані ліки та нею їх придбано, і що саме ці ліки необхідні їй для лікування. Також посилання позивача що його матеріальне становище погіршилося у зв`язку з перебуванням на роботі на посаді прокурора в м.Маріуполі Донецької області, оскільки вартість оренди становить 5000,00 грн. на місяць, не є обгрунтованою зазначену суму, оскільки позивачем було подано квитанцію про оплату проживання з 22.08.2019 року по 26.08.2019 року на суму 2060,00 грн., тобто тільки за п`ять днів, що не є підтвердженням погіршення матеріального стану, оскільки матеріальний стан в порівнянні до початку роботи в м.Маріуполі Донецької області був значно гіршим, що підтверджується звітами про здійснення відрахування та виплати згідно постанови від 05.09.2019 року, виданого за виконавчим листом від 22.12.2011 року №2-2646/2011, що видав Шевченківський районний суд м.Чернівці, підтверджено перерахування коштів із заробітної плати (а.с.41-48). Також скріншоти із соціальних мереж свідчать, що позивач [PERSON] відпочивав у вересні 2017 року в горах, а лютому 2018 року за кордоном в теплій країні (а.с.57-60), що суперечить зазначеним обставинам позивачем про погіршення матеріального стану. Проте, після ухвалення рішення Шевченківським районним судом м.Чернівці від 22.12.2011 року у справі №2-2646 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, змінився сімейний стан позивача, у нього народилася друга дитина: [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача, що є підставою для зменшення стягуваних аліментів з позивача з ј частини на 1/5 частину зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Статтею 182 ч.2 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Передбачено ч.1 ст. 183 СК України, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 183, 184 СК України). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За таких обставин суд приходить до висновку, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на матеріальному утриманні відповідача; як позивач, так і відповідач є працездатними; позивач має на утриманні ще малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ; що позивач є молодою, працездатною особою та може сплачувати аліменти у розмірі зменшеному з 1/4 на 1/5 частку його заробітку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial