Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON] Посилаються на те, що згідно укладеного договору №CVT0RX53400065 від 01.06.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 19360,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, позичальник в період сплати повинен надавати банку грошові кошти «щомісячний платіж» для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 01.12.2016 року має заборгованість 65213,18 грн., яка складається з наступного: 19360,91 грн. - заборгованість за кредитом; 18,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6389,13 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 39444,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 27276,97 грн. - задоволено рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 28.02.2014 року, різниця становить - 37936,21 грн., а також штрафи відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1896,81 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість становить 40333,02 грн. Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №CVTORX53400065 від 01.06.2013 року в розмірі 40333,02 грн. та судові витрати. В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному об'ємі, просять їх задовольнити, щодо заочного порядку розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 01.06.2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CVTORX53400065 від 01.06.2013 року, відповідно до умов якого останньому надано строковий кредит у розмірі 19360,91 грн. на строк 36 місяців з 01.06.2013 року по 31.05.2016 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12 % річних, що підтверджується копією договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію. З копії заяви [PERSON] від 01.06.2013 року вбачається, що останній своїм підписом надав свою згоду із умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) та надав свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Відповідно до умов договору позивач відкрив відповідачу [PERSON] рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт). Відповідно до п.п.2.4.2.2.1, 2.4.2.2.2, 2.4.2.2.3., 2.4.2.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в заяві. Погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.2.4.3.1 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту. Сплатити Банку винагороду у строки та розміри згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №CVTORX53400065 від 01.06.2013 року вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01.12.2016 року становить 62816,37 грн., яка складається з наступного: 19360,91 грн. - заборгованість за кредитом; 18,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6389,13 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 39444,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 28.02.2014 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CVTORX53400065 від 01.06.2013 року в сумі 27276,97 грн., що підтверджується копією рішення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 07.02.2014 року) зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідачем [PERSON] рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2013 року не виконано, однак враховуючи наявність судового рішення про стягнення 27276,97 грн., різниця до стягнення становить 37936,21 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Наказом Приватбанку від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення Договору» встановлено, що спрощена форма укладення Договору про надання банківських послуг - кредитної картки, зумовлюється підписом клієнта Заяви про надання послуг. В заяві клієнт зазначає, що ознайомлений і згідний з Умовами і Правилами надання послуг. Дана заява відповідає правилам встановленим ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком, Положенню про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 року №137, наказу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення договору». Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення в сумі 37936,21 грн., яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості по комісії, заборгованості за пенею. Що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1896,81 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору, а тому вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1896,81 грн. задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує роз'яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У зв'язку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1504,92 грн.

Outcome: partial