Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» 26.01.2015року звернулось в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14534,57 доларів США та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 07.03.2008 року ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір № LVLWA800000203, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6458,31 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість перед позивачем, що становить 14534,57 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду позовній заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача в поданій до суду позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи,суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, 07.03.2008 року ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір № LVLWA800000203, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6458,31 доларів США зі сплатою 9% річних за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з терміном погашення до 06.03.2015р. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Позивач свої обов'язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 6458,31 доларів США. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку припинив виконання зобов'язань за договором № LVLWA800000203 від 07.03.2008 року, у встановлені договором строки перестав сплачувати щомісячно відсотки, кошти на погашення кредиту. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст.1050, 612 ЦК України відповідач построчив виконання зобов'язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. З наданого банком розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем на погашення відсотків був проведений в березні 2010р. Згідно наданого банком розрахунку станом на 24.10.2014 року заборгованість за кредитом становить - 2756,37 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 619,46 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1369,55 доларів США, 9078,68 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) - 19,31 доларів США, штраф (процентна складова) - 691,20 доларів США. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2756,37 доларів США підлягає задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованість по процентах за користування кредитом - 619,46 доларів США. Договором встановлена комісії за користування кредитом, заборгованість по якій становить 1369,55 доларів США. Кредитним договором також передбачено сплату неустойки у виді пені та штрафу в разі порушення позичальником умов договору. Як зазначалося, позивач просить стягнути з відповідача 9078,68 доларів США - пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) - 19,31 доларів США, штраф (процентна складова) - 691,20 доларів США. троків повернення кредиту та сплати відсотків. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позикодавцю (позивачу) про порушення відповідачем умов кредитного договору, зокрема, прострочення термінів повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків стало відомо в квітні 2010 року, оскільки з цього часу відповідач перестав сплачувати відсотки, погашати кредит та здійснювати інші платежі. З цього часу позивачу стало відомо про порушення своїх прав. Позивач став нараховувати відповідачу пеню. Крім прострочення повернення чергових частин кредиту відповідач прострочив загальний строк виконання договору та повернення всієї суми кредиту, який встановлений до 06.03.2013р. Суд вважає, що позивачем за вимогами про стягнення неустойки, а саме 9078,68 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів в розмірі 19,31 доларів США та 691,20 доларів США, пропущено спеціальну позовну давність в один рік. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідальність сторін передбачена п.14 Кредитного договору. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором позичальник, сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простороченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Незважаючи на вищевказаний пункт Договору, суд вважає таке нарахування незаконним. Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідач, як споживач, не може перебувати в гірших умовах, ніж передбачено цим Законом. Отже нарахування пені повинно проводитися в розмірі, що не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ на відповідний період. Позивачем проведено нарахування пені в сумі 9078,68 доларів США, що в кілька разів перевищує заборгованість по кредиту та відсотках. Порядку розрахунку пені позивачем не надано. Суд вважає вимогу про стягнення пені в такому розмірі необгрунтованою. Щодо вимог про стягнення штрафу в фіксованому розмірі 19,31 доларів США та в розмірі 691,20 доларів США процентної складової такі не підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобов'язань відповідача полягає у не наданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобов'язань, яким є зобов'язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає такі права споживача, зокрема на право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Суд вважає, що у стягненні пені та штрафів слід відмовити. Відтак, заборгованість за кредитом - 2756,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 619,46 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1369,55 доларів США - підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідача перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. В зв'язку із частковим задоволенням позову із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в сумі 1882,23грн. та судовий збір в доход держави в сумі 1771,77грн.

Outcome: partial