Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 01.07.2014 по 30.04.2021 за послуги з централізованого опалення 39 381, 37 грн., інфляційних втрат в сумі 6501,75 грн. та 3 % річних в сумі 3088,38, разом 48 971,50 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , до якого ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії. У зв`язку з тим, що відповідач не в повній мірі здійснював оплату за надані послуги за період з 01.07.2014 по 30.04.2021 виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 48 971,50 грн., яка підлягає стягненню з останнього. Ухвалою суду від 03.06.2021 відкрито спрощене провадження у справі. 30.06.2021 від відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Оскільки, позивач звернувся з пропуском позовної давності. Зазначає, що між ним та позивачем відсутні юридичні правовідносини, передбачені законодавством України у сфері житлово-комунальних послуг, які є обов`язковими при надані таких, а тому, немає самих зобов`язань відповідача перед позивачем з оплати комунальних послуг. Крім цього, посилається на висновок спеціаліста щодо функціонування систем опалення та гарячого водопостачання в будинок [ADDRESS] в якому зазначено, що фактично через будинковий тепловий пункт мешканцями будинку [ADDRESS] надається послуга теплопостачання. Системи опалення та гарячого водопостачання є суто внутрішньо будинковим. Даний висновок спростовує надання позивачем мешканцям будинку [ADDRESS] в тому числі і йому послу з централізованого опалення. Стягнути з позивача на його користь понесених і які очікує понести витрат в зв`язку із розглядом справи в сумі 10 000 грн. 16.07.2021 від представника позивача до суду поступила відповідь на відзив в якому зазначила, що ними не пропущено строк позовної давності, оскільки згідно розрахунку заборгованості відповідачем здійснювались періодичні в рахунок погашення заборгованості. Саме факт проведення оплати за надані послуги являє собою дію, вчинену відповідачем по визнанню боргу. Відтак строк позовної давності перервався та не вважається пропущеним. Крім цього, зазначила, що відповідач будучи власником квартири перебуває у зобов`язальних правовідносинах із ЛМКП «Львівтеплоенерго», а тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами, відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати такі послуги. 20.09.2021 від відповідача до суду поступили заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві. Заперечила проти задоволення заяви про застосування позовної давності, оскільки така переривалася періодичними оплатами відповідачів за надані позивачем послуги. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засідання просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши вступні слова учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.04.2021 та копією договору дарування квартири від 12.12.2017. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» перебачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Всупереч вимогам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, ч. 1 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, а також п.3.1 Договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, а відтак зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Із аналізу вищевказаних положень законодавства випливає, що незважаючи на те, що договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води між сторонами не укладався, відповідач, будучи власником квартири, перебуває у зобов`язальних правовідносинах із позивачем, а тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами, відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунками, наданими позивачем заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 до 30.04.2021 становить 39381,37 заборгованість за послуги з централізованого опалення, 6501,75 грн. - інфляційні нарахування, 3088,38 грн. - 3 % річних, а всього 48971 грн. 50 копійок. Оскільки відповідачем вказані розрахунки не спростовано, а відтак у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги з моменту набуття останнім права власності на квартиру [ADDRESS] , а саме з грудня 2017 року по квітень 2021року у розмірі 19 403,55 грн. Щодо позовної давності, на сплив якої покликається відповідач, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст.256, 257 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Як випливає з розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення, відповідач протягом 2017-2020 років періодично сплачував за надані послуги, чим фактично визнавав борг, а тому відповідно до ст. 264 ЦК України строк позовної давності не є пропущеним. У зв`язку з цим, подана відповідачем заява про застосування позовної давності не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Крім цього, суд не приймає до уваги висновок спеціаліста щодо функціонування систем опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] , оскільки такий згідно ч.5 ст.106 ЦПК України не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити частково. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 899,43 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог. На підставі статей 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: partial