Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому з врахуванням уточнень просить стягнути з нього 47 639 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення та 20 000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позову покликається на те, що в листопаді 2011 року відповідач, здійснюючи свою підприємницьку діяльність за адресою: м.Львів вул. Городоцька, 287, уклав договір на поставку, встановлення метало-пластикових конструкцій, столярних виробів та отримав від неї завдаток за замовлення 16 000 гривень, однак замовлення не виконав, коштів не повернув. На численні нагадування не реагував. Внаслідок протиправних дій відповідача, вона звернулась із відповідною заявою до поліції та відносно нього була порушена кримінальна справа. Однак 21 жовтня 2016 року суд постановив ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 , ч.2 ст. 190 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України узв'язку з закінченням строків давності, а її цивільний позов було залишено без розгляду та роз'яснено порядок звернення до суду в порядку цивільного судочинства. В зв'язку з наведеним змушена звернутись до суду за відшкодуванням шкоди завданої їй злочином, яку з врахуванням індексу інфляції та № % річних оцінює у суму 47 639 грн. також просить стягнути в її користь 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, зокрема оголошенням у газеті "Високий Замок" від 09 жовтня 2018 року та оголошенням на веб-порталі судової влади України, в судові засідання неодноразово не з'являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.10.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358 , ч.2 ст. 190 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності та кримінальне провадження відносно нього закрито. У вказаному кримінальному провадженні позивач була визнана потерпілою, цивільний позов в межах кримінального провадження було залишено без розгляду у зв'язку з закриттям кримінального провадження. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~В ухвалі\~про звільнення\~відповідача [PERSON]\~від кримінальної\~відповідальності на\~підставі ч.1\~ст.\~49\~КК України\~у зв'язку\~із закінченням\~строку давності\~та закриття\~кримінального провадження\~від 21.10.2016\~р.\~встаовлено,\~що в період часу з вересня 2010 року по травень 2011 року [PERSON] здійснюючи свою підприємницьку діяльність за адресами: м.Львів вул. Городоцька, 287 та м.Львів, вул. Городоцька, 72, маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи про неможливість їх виконання, укладав договори на поставку, встановлення метало-пластикових конструкцій, столярних виробів та отримав завдаток за замовлення від громадян: зокрема від [PERSON] згідно договору на столярні вироби № 01/26/11 від 26.01.2011 року та 01/26/02 від 26.02.2011 року в сумі 16000 гривень, заволодівши коштами наданими йому замовницею як завдаток за виготовлену продукцію на загальну суму 16 000 гривень. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип позивач у силу того, що її цивільний позов в межах кримінального провадження було залишено без розгляду, правомірно звернулась до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння їй відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Тому, майнова шкода в розмірі 16 000, виходячи з положень ст. ст. 1166, 1177 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі, крім того суд вважає, підставними та правомірними вимоги позивача, щодо відшкодування завданої шкоди з врахуванням рівня інфляції та 3 % річних від простроченої суми, і таким чином відшкодування матеріальних збитків у розмірі 47639 грн. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач зазнав душевних страждань та інших негативних явищ, у неї та її дітей,які проживають разом з нею погіршився стан здоров'я, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 5 000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений, тому в такому слід відмовити. На підставі ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,

Outcome: partial