Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.04.2019 о 18.40 год. по пр. Південний в м. Кривий Ріг сталася ДТП за участю транспортного засобу під керуванням відповідача та транспортного засобу позивача. Відповідача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження сума матеріального збитку становить 19309,67 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», від якого позивач отримала страхове відшкодування у розмірі 11220,59 грн. Внаслідок пошкодження автомобіля позивачу завдано моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 8089,08 грн, моральну шкоду в сумі 30000 грн та судові витрати в загальній сумі 2768,40 грн. Відповідач надала відзив на позов, відповідно до якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що її цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 100000 грн. Позивач звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, але страховик не виконав у повному обсязі своїх зобов`язань. Вважає, що належним відповідачем повинна бути саме страхова компанія, яка не виконала умов договору належним чином. Позову до страхової компанії позивачем не пред`явлено, про заміну відповідача чи залучення співвідповідача не заявлено. Зазначає, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди вона зобов`язана буде сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з неї різниці між фактично нанесеною шкодою та страховим відшкодуванням. Крім того, зазначає, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини, викладені в позові. Просять задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судовому засідання позові вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] є власником автомобіля DAEWOO MATIZ, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 12, 13, 14). 26.04.2019 о 18.40 год. по пр. Південний в м. Кривий Ріг сталася ДТП за участю транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу позивача. Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2019 відповідача визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11). Внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 22.05.2019 сума матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля становить 19309,67 грн (а.с. 15-40). Вартість дослідження, сплачена позивачем, становить 2000 грн (а.с. 41). [PERSON] 31.05.2019 звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкодження її транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталася 26.04.2019 (а.с. 45). Розмір виплаченого [PERSON] страхового відшкодування становить 11220,59 грн (а.с. 46). Внаслідок ДТП та пошкодження належного їй транспортного засобу позивачу завдано моральної шкоди. Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Таким чином, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 26.04.2019, несе страхова компанія. Незгода позивача із виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент здійснення страхового відшкодування експертне дослідження з визначення суми матеріальної шкоди вже було проведено, а тому позивач мала можливість оскаржити рішення страхової компанії щодо визначення суми страхового відшкодування. З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відсутні. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов таких висновків. Підставою відповідальності за завдану моральну шкоду згідно зі ст.1167 ЦК України є наявність вини особи, яка вчинила протиправну поведінку стосовно осіб, яким завдано моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, вину відповідача в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. При цьому суд бере до уваги відстань між місцем проживання та місцем роботи позивача (а.с. 47, 47а), те, що внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля позивач змушена була змінити звичний спосіб життя, докладати зусиль для того, щоб добиратися з дому на роботу та навпаки, проводити ремонтні роботи, а також душевні хвилювання з приводу пошкодження належного їй об`єкта власності. З урахуванням викладеного суд вважає, що належною, розумною, справедливою компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума у розмірі 5000 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2000 грн. А тому з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial