Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01 червня 2014 року по 01 жовтня 2017 року в сумі 10368 грн. 32 коп., які отримані ними за адресою: м. Полтава, пров.Космічний, 5, кв.150. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2578 грн. 65 коп. та 3 % річних в сумі 462 грн. 42 коп. Всього просив стягнути 13409 грн. 39 коп. заборгованості. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково лише в частині стягнення з неї як власника квартири суми основного боргу. Пояснила, що борг виник у звязку з тим, що кошти необхідні були на лікування. Але на даний час вона має намір погасити заборгованість. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в судове засідання не зявились. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: м.Полтава, пров.Космічний, 5, кв.150, та відповідно - споживачем послуг з теплопостачання, що надаються позивачем за даною адресою. Правовідносини з надання послуг теплопостачання між сторонами врегульовані договорами про надання послуг теплопостачання, укладеними 22 грудня 2009 року, 24 січня 2017 року. На виконання договорів позивач [PERSON] обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавав відповідачу послуги з опалення житла та гарячого водопостачання, а відповідач такі послуги приймала та оплачувала, від їх прийняття не відмовлявся. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобовязана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Вчасно відповідач отримані послуги в повному обсязі не оплачувала. У звязку з цим станом на 01 жовтня 2017 року виник борг в сумі 10368 грн. 32 коп. Але, суд приходить до висновку, що така заборгованість виникла за період з листопада 2016 року, а не з червня 2014 року, оскільки будь-які дані, що відповідач погашав борг не за попередній період, а за період, у якому оплата здійснювалась, в матеріалах справи відсутні. Нарахована сума боргу за вказаний період (11110 грн. 79 коп.) в повній мірі охоплює залишок заборгованості відповідача (10368 грн. 32 коп.), підстави стверджувати, що борг виник за період з червня 2014 року відсутні. До розгляду справи судом цей борг відповідачем не сплачений. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Тарифи на послуги теплопостачання у період, за яки й виникла заборгованість, регулюються постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню субєктами господарювання, які є виконавцями послуг». За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. В той же час, враховуючи, що борг у розмірі 10368 грн. 32 коп. фактично виник за період з листопада 2016 року по вересень 2017 року включно, 3% річних також необхідно стягнути за вказаний період у розмірі 206 грн. 20 коп. Розрахунок інфляційних втрат підприємства у звязку з порушенням відповідачем строку погашення заборгованості, що наявний в матеріалах справи, виконаний за більший період, а саме з серпня 2014 року, інформація про розмір інфляційних втрат підприємства за період з листопада 2016 року по вересень 2017 року в матеріалах справи відсутня. Суд позбавлений можливості таку інформацію обрахувати самостійно. Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних необхідно відмовити. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 10368 грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 206 грн. 20 коп. Всього з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 10574 грн. 52 коп. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є співвласниками квартири, за адресою якої позивачем надавалися послуги теплопостачання, а відповідно споживачами наданих позивачем послуг, в задоволенні позовних вимог до них необхідно відмовити. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу понесених ним судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог до одного із трьох відповідачів, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню 1/3 частина понесених судових витрат, у розмірі 533 грн. 33 коп.

Outcome: partial