Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Електромаш», в якому просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за затримку розрахунку у день звільнення у розмірі його середнього заробітку за період з 05.06.2016 року по 14.11.2016 року у сумі 47356,96 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 18.08.2004 року працював в ТОВ «Авто-Електромаш» на посаді чергового по поверху. 14.06.2006 року його переведено на посаду сторожа в охорону на тому ж підприємстві. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату в повному обсязі, у звязку з чим у нього виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12.10.2016 року змінено заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2016 року в частині розміру стягнення заборгованості із заробітної плати, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.12.2015 року по 04.06.2016 року та в частині стягнення компенсації моральної шкоди. Також позивач зазначає, що остаточно ТОВ «Авто-Електромаш» розрахувалось з ним лише 15.11.2016 року, а отже за період затримки розрахунку з 05.06.2016 року по 14.11.2016 року йому має бути виплачено середній заробіток. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надала суду свої письмові заперечення. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи та дослідивши долучені матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахування наступного. Судом встановлено, що позивач з 18.08.2004 року по 03.12.2015 року працював в ТОВ «Авто-Електромаш» на посадах чергового по поверху та сторожа в охороні, що підтверджено записами в трудовій книжці серії АС№217964. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2016 року присуджено до стягнення з ТОВ "Авто-Електромаш" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції за період з 01 січня 2015 року по 03 грудня 2015 року в сумі 15640,60 грн., заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 грудня 2015 року по 04 червня 2016 року в сумі 8268 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. В подальшому рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12.10.2016 року заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2016 року змінено в частині розміру стягнення заборгованості із заробітної плати зменшивши її з 15640,60 грн. до 11126,99 грн., в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 8268 грн. до 8011,25 грн., в частині стягнення компенсації моральної шкоди з 10000 грн. до 5000 грн. Також вказаним рішенням визначено розмір середньої заробітної плати позивача за один день роботи, що складає 64,09 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Остаточний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 15.11.2016 року, що підтверджено розпискою [PERSON] та видатковими касовими ордерами. Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку з ним у день звільнення та допустив затримку розрахунку з 05.06.2016 року по 14.11.2016 року. Отже у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про його вину в затримці розрахунку. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та виходив з наступного. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 64,09 грн. Кількість днів прострочення розрахунку з 05.06.2016 року по 14.11.2016 року складає 111 (16 у червні + 21 у липні + 22 у серпні + 22 у вересні + 20 у жовтні + 10 у листопаді). Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 7113,99 грн. (64,09х111) Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 7113,99 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог, з огляду на наступне. Статтею 60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12.10.2016 року, яким було змінено заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2016 року, відповідно до яких з тих же підстав якими позивач обґрунтовує даний позов, з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. В ході судового розгляду позивачем не було надано нових доказів та не зазначено нових підстав, які об'єктивно свідчать про те, що винні дії відповідача призвели до втрати ним нормальних життєвих зв'язків та він був змушений здійснити додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову у даній категорії справ, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 71,41 грн.

Outcome: partial