Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому просить: збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини доходу батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину у розмірі 14400,00 грн. В обґрунтовування позовних вимог покликається на те, що від фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , яка проживає із матір`ю. Окрім спільної дочки сторін, у відповідача є ще троє дітей. Рішенням суду присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/8 частки з усіх доходів батька. Покликається на обставину досягнення однією із дітей відповідача повноліття, що є підставою для стягнення з останнього аліментів на спільну дочку у більшому розмірі, адже на його утриманні є не четверо, а троє дітей, а тому і розмір присуджених аліментів підлягає зміні. Щодо додаткових витрат, то позивач зазначає, що дочка навчається у театр-студії, що сприяє розвивати її здібності. Навчання є платим та за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року понесено додаткові витрати у розмірі 28800,00 грн, які підлягають поділ у рівних частках між батьками. У зв`язку із наведеними обставинами, просить позов задовольнити. Відповідачем подано відзив, який містить заперечення проти позову. Наводить аргументи, що своєчасно сплачує присуджені судовим рішення аліменти на утримання спільної дочки. Щодо додаткових витрат, зазначає про те, що за вказаний період, окрім присуджених аліментів добровільно сплачував позивачу кошти, а тому відсутні підстави для стягнення додаткових витрат. Просить у позові відмовити. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2019 суддею у справі визначено [PERSON] Надалі 05.10.2020 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю Васильченко О. В. 18 січня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (відповідно до рішень зборів суддів Подільського районного суду №1 від 04.01.2021, №2 від 12.01.2021 та №3 від 14.01.2021) за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І. 22 січня 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження /арк. спр. 8/. 08 лютого 2019 року рішенням Подільського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів (заробітку_ батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку., щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду у цій частині залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 758/13234/18. Із матеріалів справи суд установив, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки сторін, які визначені судовим рішенням, адже жодних заперечень від сторін не надійшло, а тому приймається судом до уваги. У зв`язку із виникненням підстав для зміни розміру аліментів, позивач звернувся в суд із позовом за захистом права у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, з аналізу зазначеної норми права, суд приходить переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Повертаючись до ст. 192 цього Кодексу остання вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Повертаючись до матеріалів справи, суд зазначає, що позивач наводить доводи для зміни розміру аліментів - досягнення одним із дітей відповідача повноліття, у зв`язку із чим на останню не стягуються аліменти, а відтак зазначені дані є підставою для застосування ст. 192 СК України. Попри те, такі аргументи суд оцінює критично, виходячи з наступних мотивів. Підстави для зміни розміру аліментів чітко визначені законодавцем у ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 183 цього Кодексу якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Питання визначення розміру аліментів регулюються статтями 181-184 Сімейного кодексу України. Таким чином, доводи позивача про досягнення одним із дітей відповідача повноліття є підставою для визначення розміру аліментів у іншому розмірі, у разі звернення із відповідним позовом, та не є такою у розумінні ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів. У зв`язку із наведеним вище, суд прийшов до переконання про те, що стороною позивача не доведено наявність обставини, які б зумовлювали вимогу позивача про зміну розміру аліментів у відповідності до вимог сімейного законодавства з цього питання, а тому у такій вимозі необхідно відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що [PERSON] навчається у театр-студії «ChungalAnd», що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи / арк. спр. 26-27/. Відтак, суд приймає аргументи позивача, що навчання у такій студії покликане для розвитку творчих здібностей дитини. У зв`язку з навчанням позивачем здійснено оплату за отримані послуги у розмірі 28800,00 грн за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, що підтверджено квитанціями, які містяться у справі /арк. спр. 28-32/. Щодо аргументів відповідача про сплату додаткових коштів на утримання дитини у добровільному порядку за спірний період, зокрема і на навчання дитини у театр-студії, суд оцінює критично, адже батьки зобов`язані брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття за домовленість, або ж у примусового порядку. Суду не подано жодних доказів, які б підтверджували домовленість між сторонами щодо сплати за навчання у театр-студії дитини. Подані суду квитанції про понесення додаткових витрат у добровільному порядку, оцінюються критично, адже жодна із них не містить відомостей про сплату за навчання у такому навчальному закладі, а містять відомості у графі призначення платежу - оздоровлення та відпочинок дитини. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що позивачем фактично понесено додаткові витрати, які викликані розвитком здібностей дитини; будь-яких заперечень щодо поданих доказів із сторони відповідача суду не подано, а тому суд прийшов переконання, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину понесених витрат на навчання дитини у театр-студії «ChungalAnd» за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року у розмірі 14400,00 грн, а позов у цій частині задовольнити. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 768,40 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: partial