Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 24.12.2011 року в розмірі 11253,49 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5453,43 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.07.2018 року складає 11253,49 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, і судові витрати по справі. Представник відповідача адвокат Орєхова Н.В. надала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, відноситься до резервістів і військовозобов`язаних і на нього поширюється дія п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в період дії особливого періоду з 17.03.2014 року. Відтак він має право на звільнення від сплати пені і процентів за користування кредитом, а Банк зобов`язаний припинити їх нарахування. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача адвокат Орєхова Н.В. проти задоволення позову заперечувала з підстав, наданих у відзиві на позов. При цьому, оскільки на неодноразові запити суду, вичерпна інформація по кредитному договору, позивачем не надано, в тому числі уточнена позовна заява, про що банк повідомив ще 13.11.2018 року, станом на день розгляду справи також не надана, то суд приймає рішення на підставі наданих у справі доказах, наданих сторонами. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 24.12.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5453,43 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.07.2018 року складає 11253,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту-5453,44 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом -1079,77 грн.; - заборгованості за пенею та комісією -3708,21 грн.; - штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн; - штрафу (процентна складова) - 512,07 грн. Згідно ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). В той час представник відповідача зазначає, що є військовослужбовцем, відноситься до резервістів і військовозобов`язаних і на нього поширюється дія п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в період дії особливого періоду з 17.03.2014 року і по цей час. Відтак він має право на звільнення від сплати пені і процентів за користування кредитом, а Банк зобов`язаний припинити їх нарахування. Відповідно до довідки Красноградського об`єднаного міського військового комісаріату від 09.04.2015 року [PERSON] 20.02.2015 року призваний на військову службу до військової частини, де проходить службу по теперішній час (а.с.52). Згідно послужного списку 29.03.2016 року він був звільнений з військової служби по демобілізації, а з 10.10.2017 року до 09.04.2018 року прийнятий на військову службу за контрактом і звільнений з військової служби у запас 14.04.2018 року. 25.05.2018 року [PERSON] прийнятий на військову службу за контрактом і термін контракту продовжений до 24.05.2019 року (а.с.80-82) Довідкою військової частини [NUMBER] від 04.12.2017 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на військовій службі в в/ч [NUMBER] [ADDRESS] з 10.10.2017 року (а.с.54). 26.07.2016 року [PERSON] було видано посвідчення серії [NUMBER] , відповідно до якого, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Відповідно до підпункту 3 пункту 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього\~Закону\~поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~ особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року\~та триває по теперішній час. За змістом\~ст.1\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» \~особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій\~статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Водночас\~ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся. Врахувавши наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивачу, як військовослужбовцю Збройних сил України, проценти та штрафні санкції\~\~за кредитним договором не повинні нараховуватися, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 1079,77 грн., пені в розмірі 3708,21 грн., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в розмірі 512,07 грн., які були нараховані в період дії особливого періоду, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити. З огляду на викладене, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5453,44 грн. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5453,44 * 100 % / 11253,49 = 48,46%; 1762,00*48,46% / 100 % = 853,87 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 853,87 грн.

Outcome: partial