Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в обґрунтування якої зазначила, що 27.08.1962 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON]. З початку 1980 року вони проживали в будинку №33, що розташований по вул.Генерала Куркчі в с.Сартана, вказаний будинок належить [PERSON] Спільне життя з чоловіком не склалось, він зловживав спиртними напоями, на ґрунті чого виникали постійні сварки, під час яких останній дозволяв собі застосовувати силу відносно дружини. На початку 1990-х років через пиятство втратив роботу та підробляв непостійними аробітками по ближнім селам та районам. Після чергової сварки [PERSON] виїхав з дому до Тельманівського району. З лютого 1995 року ні вона, ні родичі його не бачили. Оголошення [PERSON] померлим необхідне для оформлення права власності на будинок та субсидії. На підставі викладеного, [PERSON] була вимушена звернутись до суду та просила оголосити [PERSON] померлим, зобовязати відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про смерть фізичної особи. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що коли [PERSON] почав їздити на заробітки, сімя фактично розпалась. Будинок, в якому вона мешкає разом з їх спільною дочкою, зареєстрований за [PERSON] На теперішній час виникла необхідність у переоформленні будинку, у звязку з чим була вимушена звернутись до суд. Представник заявниці [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, додатково вказав, що останні раз [PERSON] бачили в травні 1995 року, в нього є рідна сестра та дочка, які з ним відносини не підтримували та де він знаходиться їм також невідомо. Коли покидав сімю, забрав з собою всі особисті речі. Представник заінтересованої особи Сартанської селищної ради до суду не зявився, надав заяву, про розгляд справи за відсутності представника, з заявленими вимогами згодні, проти їх задоволення не заперечують. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду не зявився, надано заяву, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії VІ-УР №517502, виданого 27.08.1962 року Палацом одруження м.Жданів, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.08.1962 року. Як убачається з матеріалів інвентаризаційної справи житлового будинку №21-а, розташованого по вул.ІІІ Інтернацінала (вул.Генерала Куркчи, 33) в с.Сартана м.Маруполя, рішенням №2 Приморської сільської ради від 28.01.1964 року, [PERSON] виділена земельна ділянка за вказаною адресою для індивідуального будівництва. Відповідно до акту депутата Сартанської селищної ради від 03.10.2017 року, в житловому будинку №21-а, розташованому по вул.ІІІ Інтернацінала в с.Сартана м.Маруполя зареєстровані та проживають [PERSON], її дочка [PERSON] та онук [PERSON], а [PERSON] зареєстрований, але не проживає, що підтверджують сусіди. За відомостями Кальміуського районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 16.11.2017 року, та Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26.12.2017 року, актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Згідно відповідей Маріупольських міських лікарень №1, №2, №3, №4, №8, №9, в ому числі психіатричної, [PERSON] за останні пять років до лікарень з метою одержання медичної допомоги не звертався до патологоанатомічних відділень не поступав. Відповідно до інформації Прикордонної служби України від 18.12.2017 року, відомостей про перетинання державного кордну України [PERSON] у період з 15.12.2012 року по 14.12.2017 року не виявлено. Згідно відповіді Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 27.12.2017 року, [PERSON] у розшуку не находиться та до кримінальної відповідальності не притягувався. За відомостями Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.12.2017 року, [PERSON] на обліку в територіальних відділеннях пенсійного фонду України не перебуває. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що заявниця доводиться їй рідною сестрою. Після одруження заявниці з [PERSON] вони жили добре, допоки у 1980-х роках він не почав зловживати спиртними напоями. Останнього разу бачила його 23 роки тому, він поїхав на заробітки в сторону м.Таганрог. Щодо місця знаходження [PERSON] цікавились у його рідної сестри, якій теж про нього нічого не відомо. Вона доглядала за їх батьками та хоронила їх, до батьків [PERSON] теж не приходив. Відповідно до ч.1 ст.46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Суд звертає увагу, що оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Як роз'яснено у 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, це дає підстави дійти висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме з метою оформлення спадщини. Відповідно до ст.47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Судом роз'яснено заявниці, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога в частині оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Що стосується вимоги заявниці [PERSON] про зобов'язання відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про смерть [PERSON] суд вважає, що в їх задоволенні треба відмовити, оскільки відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", п.9 розділу V Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Тобто, рішення суду про оголошення фізичної особи померлою передбачає подальшу державну реєстрацію акту цивільного стану про смерть та видачу свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: partial