Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

До суду звернувся позивач прокурор Верхньодніпровського району Дніпропетровської області інтересах [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, та середнього заробітку в з»язку із несвоєчасним розрахунком та моральної шкоди до відповідача ПП "СТД Агро" згідно уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 31200 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку та провести індексацію відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари та тарифи і послуги в порядку, встановленому законодавством, стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн., посилаючись на наступне: з 05.05.2011 року він працював на посаді завідувача током ПП «СТД Агро». При прийнятті на роботу він писала заяву на ім»я директора підприємства [PERSON], та надавав трудову книжку в якій робили запис про роботу. Заробітну плату йому нараховували в сумі близько 1200 грн. За отримання заробітної плати він ставив підпис у відомості. заробітну плату йому виплачувала [PERSON] 03.09.2012 року він написав заяву про звільнення з підприємства за згодою сторін. До 01.09.2012 року він працював на підприємстві, заяву про звільнення вони направляли на головний офіс підприємства в м. Дніпропетровську. Звільнено його з 01.09.2012 року за згодою сторін, про що зроблено запис в трудовій книжці. з грудня 2011 року заробітну плату йому на підприємстві не виплачували, при звільненні з ним не розрахувались, чим порушили законодавство про працю. Заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2011 року по 01.02.2014 року складає близько 31200 грн. 20.01.2014 року в законну силу вступив вирок Верхньодніпровського районного суду по справі за № 172/1600/13-к, згідно якого [PERSON]. директора ПП «СТД Агро», визнали винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, тобто безпідставна невиплата заробітної плати більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства. Отже з боку ПП «СТД Агро» допущено порушення трудового законодавства України, внаслідок чого у підприємства перед ним, [PERSON], виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 31200 грн. Крім того невиплата йому заробітної плати призвела до порушення нормальної життєдіяльності, нормальних стосунків з членами родини, що призвело до моральних страждань відповідача та спричинення йому моральної шкоди, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Заінтересована особа [PERSON], та його представник позовні вимоги підтримали при цьому [PERSON],. пояснив суду, що він працював у ПП «СТД Агро» з травня 2011 року. З грудня 2011 року йому та іншим працівникам підприємства перестали виплачувати заробітну плату. До того часу заробітну плату виплачували, але із запізненням по двох відомостях, в одній з яких його заробітна плата вказувалась в мінімальному розмірі, а в іншій та, яку він реально отримував і її розмір був більшим. В нього виникли скандали в сім»ї з приводу невиплати йому заробітної плати, так як він працював, але заробітної плати не отримував і не було чим утримувати сім»ю. що привело до того, що він був змушений звільнятись з підприємства та шукати іншу роботу. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами: Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON]., з 05.05.2011 року по 26.09.2012 року працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ПП «СТД Агро», та був звільнений з роботи за власним бажанням. що підтверджується записами в трудовій книжці. З пояснень [PERSON], а також свідків [PERSON]. та [PERSON], встановлено, що з грудня 2011 року [PERSON]. та іншим працівникам підприємства перестали виплачувати заробітну плату. [PERSON], отримував заробітну плату в мінімальному розмірі за відомостями, які згодом передавались до головного офісу в м. Дніпропетровську. Невиплата [PERSON]. заробітної плати також підтверджується вироками Верхньодніпровського районного суду від 20.12.2013 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2014 року відповідно до яких [PERSON], керівник ПП «СТД Агро» визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України. А саме, встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді директора ПП «СТД Агро», діючи умисно, безпідставно, в порушення вимог законодавства України про працю, в період з вересня 2011 року по березень 2013 року, тобто більше ніж за один місяць, знаходячись на своєму робочому місці, не виплатив працівникам підприємства, в тому числі і [PERSON], заробітну плату. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи з вищевикладеного факт, невиплати відповідачем заробітної плати [PERSON], є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства установи організації проводиться під час звільнення. Позивач подаючи позовну заяву просив стягнути з відповідача на користь [PERSON]., заборгованість по заробітній платі в сумі 11000 грн. Згідно уточненої позовної заяви [PERSON],. просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 31200 грн. При цьому представник заінтересованої особи обгрунтовував цю суму тим, що з часу звільнення і до подання уточненої позовної заяви збільшився період невиплаченої заробітної плати. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено наданими доказами, що [PERSON], працював у ПП «СТД Агро» з 05 травня 2011 року по 26 вересня 2012 року. Заробітна плата [PERSON] не виплачувалась з грудня 2011 року по вересень 2012 року. таким чином судом чітко встановлений період, протягом якого [PERSON], не виплачувалась заробітна плата, і даний період не збільшувався, так як [PERSON], припинив трудові відносини з відповідачем. Відповідно збільшуватись може лише сума середнього заробітку за час невиплати заробітної плати, а не сам розмір невиплаченої заробітної плати Тому виходячи із сум нарахованої [PERSON], заробітної плати, зазначених у звіті до УПФУ у Верхньодніпровському районі, заборгованість ПП «СТД Агро» перед [PERSON], по заробітній платі за період з грудня 2011 по вересень 2012 року складає - 9319 грн., 45 коп., яка на думку суду і підлягає стягненню з відповідача ПП «СТД Агро». Посилання заінтересованої особи та її представника, що [PERSON], отримував з/плату в більшому розмірі, так як заробітна плата виплачувалась по двох відомостях не можуть бути прийняті судом для визначення суми заборгованості по заробітній платі перед заінтересованою особою, так як хоч допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що заробітна плата виплачувалась працівникам ПП «СТД Агро» за двома відомостями і в одній відомості вказувалась мінімальна заробітна плата, а в іншій реальна, яку отримувала особа, але будь-яких доказів на підтвердження того, в якому розмірі дійсно виплачувалась заробітна плата [PERSON], суду не надано. Відповідно визначаючи розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON], суд виходить із розміру заробітної плати, який знайшов своє підтвердження. наданими в суді доказами. Крім заборгованості по заробітній платі поставлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та індексації, в зв»язку з підвищенням цін на товари та послуги. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню виходами з наступного. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що ні на час звільнення, ні на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі [PERSON],, так виплачена і не була. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON], середній заробіток за час затримки розрахунку за період з грудня 2011 року по день постановлення судом рішення. Так як судом встановлено, що [PERSON],. вживав заходів щодо зобов»язання відповідача виплатити йому заборгованість по заробітній платі, звертаючись до правоохоронних органів з проханням захистити його порушене право. Тому суд вважає за можливе стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за весь вищевказаний період. Визначаючи розмір середнього заробітку суд, виходить з наступного. Так як відповідачем на вимогу суду не надані відомості про розмір середнього заробітку [PERSON] та про кількість відпрацьованих днів, суд, визначаючи середній заробіток [PERSON], приймає його заробіток за квітень та травень місця 2012 року, так як сума отриманого прибутку [PERSON], вказана у звіті до УПФУ у Верхньодніпровському районі, за червень та вересень 2012 року, є значно меншою, а відповідачем не надано суду ні доказів ні пояснень, з яких причин в даний період сума нарахованого [PERSON], заробітку є меншою ніж за попередні місяці та меншою навіть за мінімальну заробітну плату, встановлену в Україні, відповідно суд приймає за основу положення Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та обраховує середній заробіток [PERSON], за ті місці, з яких вбачається, що він працював повний робочий день Відповідно до ч.3,4. п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» - У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Таким чином середній заробіток [PERSON],. складатиме: 1150 грн. + 1150 грн.: 41 дні = 56.10 грн.( середньоденна заробітна плата ) Визначаючи розмір заборгованості відповідача за час затримки виплати заробітної плати, суд виходить із офіційно встановлених робочих днів, так як відповідачем не надано табелів обліку робочого часу. Кількість днів, протягом яких відповідач не виплачував позивачці заробітної плати складатиме: грудень 2011 року - 22 дні, 2012 рік - 252 дні, 2013 рік - 253 дні, 2014 рік по 22.04.2014 року - 67 дні. Всього -594 робочих днів. Відповідно сума заборгованості за час затримки виплати заробітної плати буде складати 56.10 грн., Х 594 дні = 33323 грн. 40 коп. Дана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь заінтересованої особи [PERSON] Відповідно до ст. 1, ст., 2 ЗУ « Про компенсацію громадянам частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи організації незалежно від форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати, здійснюють компенсацію втрати частини їх доходів Згідно ст. 3 ЗУ « Про компенсацію громадянам частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації нараховується шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний період на індекс інфляції, що діяв у період невиплаченого ходу. Визначаючи розмір компенсації [PERSON], в зв»язку з знеціненням грошових коштів в результаті інфляції, суд приймає до уваги індекс інфляції, та суму заборгованості по заробітній платі, що діяв у відповідний період та перевищував 100%. відповідно до положень вищезазначеного закону. Таким чином розрахунок компенсації від інфляції [PERSON] є наступним. грудень 2011 року1064 грн.,Х 0.002 ( індекс інфляції 100.2) = 2.13 грн. січень 2012 року 2204 грн., х 0.002 ( індекс інфляції 100.2) = 4.41 грн. лютий 2012 року 3344 грн., х 0.002 ( індекс інфляції 100.2) = 6.69 грн. березень 2012 року 4488 грн. х .003 ( індекс інфляції 100.3) = 13.45 грн. вересень 2012 року 9319.45 грн., х 0.001 ( індекс інфляції 100.1) = 9.32 грн. грудень 2012 року 9319.45 х0.002 грн., ( індекс інфляції 100.2) =18.64 грн. січень 2013 року 9319.45 х0.002 грн., ( індекс інфляції 100.2) =18.64 грн. травень 2013 року 9319.45 грн., х 0.001 ( індекс інфляції 100.1) = 9.32 грн. жовтень 2013 року 9319.45 грн., х 0.004 ( індекс інфляції 100.4) = 37.28 грн. листопад 2013 року 9319.45 х0.002 грн., ( індекс інфляції 100.2) =18.64 грн. грудень 2013 року 9319.45 х0.005 грн., ( індекс інфляції 100.5) = 46.60 грн. січень 2014 року 9319.45 х0.002 грн., ( індекс інфляції 100.2) =18.64 грн. лютий 2014 року 9319.45 х0.006 грн., ( індекс інфляції 100.6) =55.92 грн. березень 2014 року 9319.45 х0.022 грн., ( індекс інфляції 102.2) = 205.03 грн. Всього 464 грн. 71 коп. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], в зв»язку з знеціненням грошових коштів в результаті інфляційних процесів. Стягуючи дану суму суд керується також листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року. відповідно до якого індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком Позивач також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON], моральну шкоду в зв»язку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, виходячи із моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя , пов»язаних з такою неправомірною поведінкою відповідача. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводить у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.. Суд вважає, що несвоєчасна виплата позивачу заробітної плати призвели до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв»язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя його сім»ї . Тому вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування спричиненої моральної шкоди 300 грн., враховуючи період затримки розрахунку по заробітній платі, суму, що підлягає до виплати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 431 грн. 08 коп., виходячи із суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial