Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення. В позові зазначено, що відповідач проживає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, і тому за період з 01.01.2002 р. по 30.08.2019 р. утворилась заборгованість в сумі 21314 грн. 37 коп. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідач не бажає. Позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача борг по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 21314 грн. 37 коп., а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих матеріалів та розрахунку заборгованості, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до судового розгляду надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково, при винесенні рішення просить застосувати строки позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.3,16). Позивач надавав відповідачу послуги, але оплату за спожиту воду та послуги каналізації відповідач оплачував не повністю, тому відповідно до довідки КП «Водоканал» станом на 01.07.2019р. утворилась заборгованість у розмірі 21314,37 грн. (а.с.8). Обов`язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи зі змісту ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству "Водоканал". Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації, тому за період часу з 01.01.2002 року по 01.07.2019р. у нього утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення. Однак, протягом судового розгляду відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування строків позовної давності, на теперішній час не заперечує проти стягнення з нього за рішенням суду заборгованості за надані КП «Водоканал» послуги, яка входить в межі позовної давності за період часу з липня 2016 року по липень 2019 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст.257 ЦК України до вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом застосовується загальний строк позовної давності - три роки. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в межах позовної давності, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу за спожиту воду та послуги каналізації за період з 01.06.2016 року по 30.06.2019 року в сумі 4736,66 грн., який визнав вказану суму заборгованості та не заперечує проти її стягнення за рішенням суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 426,46 грн. (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial