Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Шуляк Ю.Л. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Органу опіки і піклування Деснянського району м. Києва про участь дідуся у вихованні дитини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що син позивача та відповідач у період з 2006 по 2015 рік, перебували у шлюбі, який надалі рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2015 року, було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Хлопчик доводиться рідним та єдиним онуком позивачу, але у зв`язку з неприязними стосунками батьків дитини, дідусь та бабуся були позбавлені можливості брати участь у вихованні хлопчика та спілкуватись з ним. Усі спроби вирішити питання участі дідуся у вихованні онука у договірному порядку до бажаного результату не привели, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом та просить винести рішення яким зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , при цьому встановивши участь дідуся у вихованні онука за місцем проживання дідуся наступним чином: протягом третіх за чергою 2 (двох) вихідних днів місяця, що слідують один за одним (субота та неділя), щомісячно та території позивача [PERSON] ; протягом 1 (одного) тижня у період осінніх шкільних канікул (з суботи по п`ятницю включно), щорічно на території позивача; протягом 4 (чотирьох) тижнів підряд (починаючи з понеділка першого цілого тижня місяця і закінчуючи неділею четвертого цілого тижня місяця) у серпні для оздоровлення дитини у літній період, щорічно на території позивача. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 25.02.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.05.2019 було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Деснянського району м. Києва про участь дідуся у вихованні дитини (справа 754/2778/19 провадження 2/754/4716/19) та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Деснянського району м. Києва про участь бабусі у вихованні дитини (справа 754/2777/19 провадження 2/754/4715/19), присвоєно спільний номер справи №754/2778/19. Відповідно до вимог позовної заяви [PERSON] , остання посилаючись на аналогічно викладені [PERSON] обставини, просить суд винести рішення яким зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , при цьому встановивши участь бабусі у вихованні онука за місцем проживання дідуся наступним чином: протягом перших за чергою 2 (двох) вихідних днів місяця, що слідують один за одним (субота та неділя), щомісячно та території позивача [PERSON] ; на початку кожного року протягом 1 (одного) тижня у період новорічних та різдвяних свят (з 2 по 8 січня включно), щорічно на території позивача; протягом 4 (чотирьох) тижнів підряд (починаючи з понеділка першого цілого тижня місяця і закінчуючи неділею четвертого цілого тижня місяця) у липні для оздоровлення дитини у літній період, щорічно на території позивача. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.10.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач - [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала, просила про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладені в ній. Представник позивачів - Шуляк Ю.Л., позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , підтримала, просивши про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , та її представник [PERSON] , заперечували, щодо вимог позову, посилаючись на обставини викладені в відзиві на позовну заяву, поданого через канцелярію суду від 08.04.2019 року. Відповідно до обставин викладених в відзиві відповідач пояснила, що підтримує прагнення позивачів брати участь у вихованні дитини, проте існують деякі юридичні та психологічні аспекти, які треба вирішити. Зазначила, що після її розлучення з чоловіком, дідусь та бабуся бачились з онуком без перешкод, проте після 10.06.2018 коли приїхавши на дачу позивачів, маючи намір забрати свою дитину, яка перебувала на відпочинку у дідуся та бабусі, зазнала від [PERSON] психологічного та фізичного насилля відносини змінились. Остання відмовилась передати їй дитину та побила її на місці, після чого на місце події також прибігли сусіди позивачів, які ображали відповідачку нецензурними словами та принижували. Все це було на очах у дитини, яка ще довго не могла отямитися після даного інциденту. Більш того, після гостин у бабусі та дідуся дитина була знервована. Проте, всупереч обставинам які склались між нею та позивачами, заради блага дитини, маючи намір налагодити дружні стосунки 06.02.2019 року відповідачка написала листа - звернення до позивачки [PERSON] , запропонувавши зустрітись і заради дитини налагодити відносини. Лист пролежав у відділенні Укрпошти місяць, проте позивачка його так і не забрала, залишивши без уваги. А тому, отримавши позовну заяву відповідач [PERSON] була здивована, оскільки листа -пропозицію від позивачів, щодо досудового врегулювання спору, вона не отримувала. Крім того, ознайомившись з вимогами позовів відповідачка не погоджується з графіком зустрічей, який був запропонований позивачами, зокрема на тій підставі, що в липні місяці має намір поїхати з дитиною на відпочинок до моря, також категорично заперечує, щодо поїздок дитини на дачу, оскільки саме там її син став свідком домашнього насильства над його матір`ю, а тому пропонує встановити наступні дні для зустрічей позивачів з онуком, а саме через суботу з 12:00 до 17:00 на дитячому майданчику, в розважальному центрі або на території позивачів в присутності матері дитини. На таких зустрічах можуть бути присутні крім [PERSON] , [PERSON] , тітка та хрещена дитини [PERSON] , а також батько дитини [PERSON] . Представник третьої особи: Органу опіки і піклування Деснянського району м. Києва - Харченко О.В. підтримала наданий органом опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації висновок про участь діда та баби у вихованні малолітнього онука та не заперечувала проти задоволенні вимог позивачів у межах наданого висновку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення неповнолітнього [PERSON] , дослідивши письмові докази, зібрані по справі, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно з вимогами ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу Відповідно до вимог ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.. Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що [PERSON] є бабусею, а [PERSON] , є дідусем неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками якого є - [PERSON] , та [PERSON] . Як встановлено в суді та підтверджується матеріалами справи, між сторонами склалися спірні правовідносини, щодо участі позивачів у вихованні та спілкуванні з онуком - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як вбачається з копії Висновку №47 від 07.03.2019 року психологічного обстеження дитини, відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю [PERSON] , за результатами психологічної роботи з`ясовано, що дитина характеризується адекватною самооцінкою, а також адекватне сприйняття зі сторони матері та батька. [PERSON] - доброзичливий, позитивний хлопчик, який схильний фантазувати та втілювати власні фантазії в життя Емоційно -вольова сфера дитини характеризується відносною стабільністю, наявністю сформованої саморегуляції. Однак, за результатами діагностичних методик визначається підвищений рівень агресивності та фрустрованості й середній рівень тривожності. В результаті проведеного психологічного обстеження сформований надійний тип прив`язаності до обох батьків. Виявлено емоційну прив`язаність й до інших членів родити: бабусі [PERSON] , бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] , яких дитина відображала в діагностичних методиках. Враховуючи діагностичні дані методик, необхідно відмітити, що значення повноцінної сім`ї в житті дитини досить велике, він постійно фантазує про те, що батько повернеться додому. Відповідно батькам слід налагодити між собою конструктивну комунікацію, щоб не травмувати дитину, не залучати сина до вирішення питань, які мають вирішувати дорослі та не обмежувати спілкування дитини через невирішеність цих питань. Відповідно до ст. 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року ЄСПЛ, установивши порушення ст. 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Згідно Висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.08.2019 № 102/05/30-6513, як органу опіки та піклування, зазначено, що на засіданні комісії були присутні: дитина, мати дитини, дідусь та бабуся. [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони не мають можливості спілкуватись з онуком, оскільки [PERSON] , чинить їм перешкоди. Малолітній [PERSON] зазначив, що він не хоче спілкуватись з бабусею та дідусем. Рішенням комісії Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вирішила за доцільне встановити наступний графік зустрічей дідуся, [PERSON] та бабусі, [PERSON] , з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , а саме: перші вихідні місяця з п`ятниці 19:00 год. по неділю 18:00 год., за бажанням дитини; чотирнадцять днів літніх канікул за домовленістю з матір`ю дитини. Згідно з ч.2 ст.1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до вимог ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В суді беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічей та вихованню дитини, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивачів від спілкування з онуком. При цьому, суд вважає, що відповідачкою не надано суду допустимих та беззаперечних доказів того, що позивачі, які є дідусем та бабусею дитини, несуть загрозу для малолітньої дитини та їх подальше спілкування з хлопчиком суперечитиме інтересам останнього. Для повного та всебічного з`ясування обставин справи в судовому засіданні в присутності представника Органу опіки та піклування Деснянського району м. Києва, був опитаний неповнолітній [PERSON] , який пояснив, що він любить своїх бабусю та дідуся і у нього з ними доброзичливі відносини, однак вони перебувають в недоброзичливих стосунках з його мамою. При зустрічах вони негативно висловлюються про його маму, що створює для дитини психологічний дискомфорт. Проте зазначив, що він сумує та хоче спілкуватись з бабою та дідом, однак не наразі, а пізніше, коли трохи сплине час та налагодяться відносини між бабою, дідом та мамою. З пояснень, наданих в суді позивачки [PERSON] , представника позивачів - [PERSON] та з письмових матеріалів справи вбачається, що позивачі прагнуть спілкуватися з онуком та приймати участь у його вихованні. Таким чином, відповідачкою порушено право позивачів на спілкування з онуком та право брати участь у вихованні дитини. Суд не приймає як доказ пояснення відповідачки та її представника про те, що позивачі здійснюють негативний вплив на дитину та налаштовують дитину проти матері - відповідки у справі, оскільки дані обставини не доведені доказами, які б свідчили про те, що спілкування дитини з бабою та дідом негативно впливає на його психічний, фізичний стан, та не буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. За таких обставин, приймаючи рішення про часткове задоволення позовів, суд керується виключено інтересами неповнолітньої дитини, яка має право на систематичне спілкування з бабою та дідом. Суд приходить до висновку, що дане спілкування буде відповідати інтересам дитини та вимогам закону щодо права баби та діда на участь у спілкуванні та вихованні онука. Вирішуючи питання про спосіб участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд виходить з того, що [PERSON] наразі навчається, сам неповнолітній зазначив суду, що бажає спілкуватись з бабою та дідом за умови налагодження між ними відносин з його матір`ю, а тому суд вважає за доцільне з урахуванням Висновку Міського центру дитини №47 від 07.03.2019 психологічного обстеження неповнолітнього поступове налагодження позитивного спілкування дитини з позивачами у справі з можливістю виключно за бажанням дитини відвідування місця проживання бабусі та дідуся. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановлення регламенту зустрічі з онуком, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, приймаючи до уваги вік дитини, особливості його розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , [PERSON] , підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання [PERSON] , не чинити перешкод [PERSON] , [PERSON] ,, у спілкуванні та участі у вихованні онука [PERSON] , [INFO] ; та вважає за доцільне визначити наступний графік зустрічей з неповнолітньою дитиною, а саме: треті вихідні щомісяця з 19.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі з можливістю за бажанням дитини відвідування місця проживання бабусі та дідуся; протягом чотирьох днів тижня осінніх канікул з понеділка по четвер включно з можливістю за бажанням дитини відвідування місця проживання бабусі та дідуся; протягом п`яти днів тижня зимових канікул починаючи з 2 січня до 16 години 6 січня з можливістю за бажанням дитини відвідування місця проживання бабусі та дідуся; протягом літнього періоду, з метою оздоровлення дитини, з 1 по 20 серпня місця кожного року з можливістю за бажанням дитини перебування за місцем проживання бабусі та дідуся. При цьому, судом при визначенні графіку зустрічей позивачів з неповнолітнім онуком, враховано пояснення матері щодо її бажання проводити час та оздоровлювати сина, а також той факт, що в провадженні Деснянського районного суду м.Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом батька дитини [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та в подальшому судом за вказаними вимогами буде встановлено відповідний графік зустрічей батька з сином. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є частково обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом. На підставі викладеного та

Outcome: partial