Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить, враховуючи уточнені позовні вимоги, збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Карлівського районного суду Полтавської області про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісяця до ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на даний час сума стягуваних аліментів з відповідача є недостатньою для матеріального утримання дитини, відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, свідомо ухиляється від сплати аліментів, приховує свій дійсний дохід. Ухвалою суду від 07.03.2018 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 04.04.2018 року (а.с.44). Ухвалою суду від 04.04.2018 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.103). Ухвалою суду від 04.04.2018 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 03 травня 2018 року (а.с.102). Оскільки справа не була розглянута до закінчення строку відрядження судді Афанасьєвої Ю.О. в Новосанжарському районному судді Полтавської області, й після переведення суддю на роботу на посаді судді в вказаний суд (Указ Президента України «Про переведення суддів» від 20.08.2018 року №228/2018) ухвалою від 10.09.2018 року справа була прийнята до свого провадження та призначено до розгляду на 20.09.2018 року (а.с.165). Позивачка, представник позивача в судовому засіданні підтримували заявлені вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позові, позов просили задовольнити. Також позивачкою було надано відповідь на відзив. Додатково представник позивача пояснила, що підставою для пред'явлення позову, крім зазначених в позові, є зміна майнового стану одержувача та платника аліментів. Так, майновий стан позивача погіршився, адже на теперішній час вона отримує заробітну плату в меншому розмірі, ніж станом на 2007 рік, а відповідач, навпаки, в теперішній час має дохід в значно більшому розмірі порівняно з 2007 роком, оскільки він працює за кордоном. Про це також свідчить й факт придбання ним квартири в червні 2018 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з'явився, надавши відповідь на відзив (а.с50-52). Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеним відповідачем у відзиві на позов, просила позов задовольнити частково, збільшити розмір аліментів до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надала додаткові пояснення, зазначивши, що відповідач в теперішній час отримує дохід в середньому 7-9 тисяч гривень на місяць, а станом на 2007 рік він отримував дохід в середньому 5-6 тисяч грн. Він не заперечує сплачувати аліменти, в тому розмірі, який визначить суд, та вважає, що розмір аліментів в сумі 400 грн. на теперішній час, дійсно є дуже незначним. При цьому він категорично заперечує отримання доходу в розмірі 50000 грн., як це зазначає позивач. Квартира же в м.Полтава була придбана в червні 2018 року за гроші його дружини [PERSON], яка також раніше працювала за кордоном. В наданому відзиві в обгрунтовуння заперечень проти позову відповідач зазначив наступне. Він сплачує аліменти в розмірі визначеному рішенням суду, заборгованості по аліментам він не має. Крім того він надає й додаткову допомогу на утримання дитини, а саме: він купує дитині одяг, збирає до школи, купує ліки. Постійного же місця роботи він не має, вважає розмір аліментів, про який просить позивачка, в сумі 4000 грн. завищеним та необґрунтованим. При цьому, просить врахувати, що у нього змінився сімейний стан, а саме: 14.06.2017 року він уклав шлюб з [PERSON], від сумісного життя з якою має дочку [PERSON], [INFO]. Дружина [PERSON] не працює та перебуває на його утриманні, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Не заперечував сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою було надано відповідь на відзив (а.с.71-75), в якій [PERSON] заперечувала той факт, що відповідач сплачує аліменти у визначеному рішенні суду розмірі. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах відповідач має заборгованість в розмірі 18800 грн. станом на 01.02.2018 року. Також заперечувала той факт, що відповідач постійно купує дитині одяг, збирає до школи чи купує ліки. Зазначила, що вона власного житла не має, винаймає квартиру, за яку кожного місяця має сплачувати орендну плату. При цьому вона працює й отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач же працює за кордоном у Литві далекобійником, перевозить вантаж по странах Європи та його заробітна плата складає більше 50000 грн. на місяць, однак документально підтвердити цю інформацію вона не може, оскільки він офіційно не працевлаштований. Вважає, що на підтвердження вказаного факту та й того, що відповідач приховує свій дійсний розмір доходів, свідчить те, що він регулярно перетинає державний кордон України. На теперішній час вона не може самостійно забезпечити дочку необхідним одягом, продуктами харчування, оплату відвідування необхідних гуртків. Крім того, за показаннями лікарів дочка має відвідувати басейн, щоб розробляти м'язи ніг, оскільки вони в неї завжди в тонусі і одна ніжка є коротшою за іншу, вона має оплачувати масаж, путівки на оздоровлення дочки, додаткові заняття з англійської мови, математики та української мови, оплачувати лікування. На відповідь на відзив представником відповідача були надані заперечення (а.с. 109-113), в яких викладенні пояснення щодо наявності у нього заборгованості з аліментів. Так, зазначено, що в теперішній час в Ленінському районному суді м.Полтаві занходиться цивільна справа за поданням державного виконавця про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, в рамках якого, на спростування наявності заборгованості, були витребуванні докази з ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо перерахування ним коштів на картковий рахунок позички. Зазначає, що відповідач в період з 2015 року по 2017 рік сплачував аліменти в значному розмірі, а після того, як між сторонами виникла суперечка з приводу коштів, він з липня 2017 року став перераховувати на картку кошти в розмірі 400 грн., згідно з сумою визначеною рішенням суду. Наполягає на тому, що він й додатково постійно купує дочці одяг, дає кошти на ліки. Заперечує, що відповідач отримує 50000 грн. щомісячно, адже це не підтверджено доказами, а є припущенням позивачки. Той факт, що він перетинає кордон не свідчить про те, що [PERSON] має за кордоном постійний заробіток, його заробітки є випадковими та невеликими. Суд, вислухавши пояснення у вступному слові учасників справи, дослідивши письмові докази, відзив відповідача на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 18.03.2016 року був розірваний (а.с. 7). Сторони мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать запис у свідоцтві про народження [NUMBER] (а.с. 6). На підставі рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 13.03.2007 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця, починаючи з 29.01.2007 року до досягнення нею повноліття (а.с.8-9). В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [PERSON], 2006 року народження, на теперішній час потребує значно більших матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку, й сума аліментів в розмірі 400 грн. є незначною, крім змінилось матеріальне становище сторін, її, позивачки в бік погіршення, відповідача же в бік покращення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, аналізуючи вказані норми Закону, суд дійшов наступних висновків. Доводи позивача про те, що дитина, на користь якої стягуються аліменти, на теперішній час потребує значно більших матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку, й сума аліментів є недостатньою - не є підставою для збільшення розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України. Ті обставини, на які посилається позивачка, а саме: стан здоров'я дочки, необхідність її обстеження та лікування, необхідність оплачувати додаткові заняття, відвідування басейну, тощо можуть бути підставою для вирішення питання про стягнення додаткових витрат, а такі вимоги заявлені не були. Аналізуючи майновий стан одержувача аліментів після визначення розміру аліментів в 2007 році, суд доходить висновку про незмінність такого стану, виходячи з такого. Згідно з довідкою про доходи (а.с.131) позивач працює продавцем продовольчих товарів та середній розмір її заробітної плати становить 3505 грн. За поясненнями позивачки в судовому засіданні в 2007 році вона отримувала дохід в розмірі 2000 грн., що не свідчить про погіршення її майнового становища на теперішній час. Інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем надано не було. Разом з тим, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт поліпшення майнового становища платника аліментів. Так, представник відповідач, пояснив, що в теперішній час відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід складає близько 7-9 тисяч грн. на місяць, при цьому станом на час визначення розміру аліментів, його дохід складав 5-6 тисяч грн. , тобто сума його доходу стала більшою на 2-3 грн. Вказана обставина була визнана сторонами, та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Крім того змінився й сімейний стан відповідача. Так, а саме: 14 червня 2017 року він одружився (а.с.37). 22.11.2017 року у нього народилася донька [PERSON], (а.с.61). Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини від його доходу, позивачка не надала суду достатніх та допустимих доказів того що він отримує відповідний дохід та в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Доводи позивача, що відповідач [PERSON] отримує дохід в розмірі 50000 грн. не були доведені. Відомості про те, що [PERSON] перетинає кордон України (а.с.151), не свідчить про те, що він отримує дохід, в зазначеному позивачкою розмірі, а доводить ту обставину, що він регулярно виїжджає за кордон, що не заперечував й відповідач, й представник відповідача. Покупка в черві 2018 року квартири на ім'я дружини відповідача також не доводить цю обставину. Разом з тим, при визначення розміру аліментів, суд також виходить з того, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України № 2246-VIII від 07 грудня 2017 року «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року встановлений у розмірі 1944 гривень. Отже, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, зміни майнового стану платника аліментів, а також те, що розмір аліментів менший за встановлений законом мінімум у розмірі 972 гривень, з урахуванням всіх зазначених обставин та наявності у відповідача іншої неповнолітньої дитини, суд вважає доцільним змінити розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з 400 грн. до 1/6 частини, що буде відповідати вимогам ст.182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дітей та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі ст.ст.182, 192 СК України, та

Outcome: partial