Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду, згодом уточнивши позовні вимоги, до відповідача посилаючись на те, що 10.02.2010 року на 274 кілометрів+510 метрів автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Київ, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «Мітсубісі-Лансер»д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] і автомобіля «Краз-256Б1» д/н [NUMBER], що належить ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», під керуванням [PERSON], в результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобілю «Мітсубісі» - [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Постановою судді Савранського районного суду Одеської області від 01.11.2011 року [PERSON] було визнано винним у зазначеній дорожній пригоді, а кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.1 КК України - закрито внаслідок акта амністії. Позивач також зазначив, що за час лікування травм, заподіяних зазначеною ДТП він витратив 5157,80 грн. Оскільки він не працював, то заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок травми має обчислюватись виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у відповідності зі ч.2 ст. 1195 ЦК України. А саме, з дня аварії 10.02.2001 року по 31.03.2009 року розмір відшкодування становить: (за 19 днів лютого 2010 року 589,68 грн.(869/28Х19) + 869 грн. за березень 2010 року = 1455,68 грн. В період з 01.04.2010 року по 12.05.2010 року розмір відшкодувань становить: 884 грн. за квітень 2010 року + 342,19 грн. (884/31X12) за травень 2010 року = 1226,19 грн. Всього за період з 10.02.2010 року по 12 квітня 2010 року розмір відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, визначеного виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, становить 2681,87 грн. Водночас [PERSON] вважає, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди йому було спричинено моральну шкоду, яка виразилась в тому, що йому завдано фізичний біль та страждання, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, вчиненим незаконними діями відповідача. Таким чином позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» код 26247784 на користь [PERSON], завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 5157,80 грн.; стягнути з дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» код 26247784 на користь [PERSON], компенсацію за втрачений заробіток (дохід) в розмірі 2681,87 грн.; стягнути з дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» код 26247784 на користь [PERSON], моральну шкоду в розмірі 33 000 грн.; стягнути з дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» код 26247784 на користь [PERSON], понесені судові витрати в розмірі 3 000 грн. У судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив у його задоволенні відмовити із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання та зазначених у письмових запереченнях проти позову. Треті особи - [PERSON] та представник Страхової компанії «Магістраль поліс» в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення, заяв щодо відкладення судового засідання від них до суду не надійшло. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. У ході розгляду справи судом встановлено, що 10.02.2010 року на 274 кілометрів + 510 метрів автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Київ, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «Мітсубісі-Лансер»д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] і автомобіля «Краз-256Б1» д/н [NUMBER], що належить ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», під керуванням [PERSON], в результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобілю«Мітсубісі» [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Постановою судді Савранського районного суду Одеської області від 01.11.2011 року [PERSON] було визнано винним у зазначеній дорожній пригоді, а кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України - закрито внаслідок акта амністії. Положеннями ст.22 ЦК України встановлено, що особа якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати які особа зробила або мусить зробити ля відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім цього ст.1166 цього кодексу визначає, що шкода завдана неправомірними діями майну фізичній особі відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, якщо остання не доведе своєї невинності в цьому. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В силу ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, роз'яснень, що містяться в абзаці другому п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на посаді охоронця у філії «Савраньський райавтодор». Автомобіль на якому він рухався належить та застрахований ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», тому матеріальні збитки пов'язані з дорожньо-транспортною пригодою є вмотивовані та підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода(в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч.1 ст.1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд вважає доведеним факт того, що позивачу внаслідок ДТП було завдано ушкодження здоров'ю, тобто завдана матеріальна шкода, яка підлягає стягненню - це 5157,80 грн. - витрати на лікування, що підтверджуються наявними в матеріалах справи квитанціями. Окрім зазначеного, оскільки [PERSON] не працював, то заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок травми має обчислюватись виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у відповідності зі ч.2 ст. 1195 ЦК України. Статею 1195 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. З урахуванням цього положення закону, розмір грошового відшкодування завданого каліцтвом слід рахувати з мінімального розміру заробітної плати встановленої законом на відповідний період. А саме, з дня аварії 10.02.2001 року по 31.03.2009 року розмір відшкодування становить: (за 19 днів лютого 2010 року 589,68 грн.(869/28Х19) + 869 грн. за березень 2010 року = 1455,68 грн. В період з 01.04.2010 року по 12.05.2010 року розмір відшкодувань становить: 884 грн. за квітень 2010 року + 342,19 грн. (884/31X12) за травень 2010 року = 1226,19 грн. Всього за період з 10.02.2010 року по 12 квітня 2010 року розмір відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, визначеного виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, становить 2681,87 грн. Понесення позивачем витрат на правову допомогу у цивільній справі на суму 2000 грн. підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 25.01.2012 року. Ці витрати є прямо взаємопов'язані з завданою з вини відповідача шкодою, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час, згідно ст.23 ч.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі ч.2 даної норми ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів; а також, на ряду з іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно ст.23 ч.3 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Як регламентує ч.4 вказаної статті ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А у відповідності до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» передбачено, що за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 33000 гривень, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне задовольнити їх частково та стягнути з ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] 2000 гривень. а також судовий збір. Суд критично оцінює доводи відповідача, наведені у письмових запереченнях проти позову, як такі, що не доведені та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Задовольняючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 5157,80 грн.,, компенсації за втрачений заробіток у розмірі 2681,87 грн.,в частині судових витрат на правову допомогу, в частині моральної шкоди в сумі 2000грн., в іншій сумі моральної шкоди відмовити, за їх недоведеністю у судовому засіданні. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-214,218 ЦПК України, ст..ст.15, 23, 1166, 1167, 1172,1187, 1195 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд,-

Outcome: partial