Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Орган опіки і піклування Смілянської райдержадміністрації в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] посилаючись на те, що відповідачі неналежним чином виконують батьківські обов'язки, не цікавляться їхнім життям та здоров'ям, вчиняють насильство щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України в справу вступив прокурор Смілянської міжрайонної прокуратури, який просив позов задоволити. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Смілянської райдержадміністрації Баранюк З.Г. позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та пояснили суду, що вони на даний час приділяють належну увагу своїм дітям та виконують батьківські обов'язки. Для дітей в сім'ї створені всі належні умови для проживання та розвитку, діти повністю матеріально забезпечені. Представник відповідачів адвокат [PERSON] в заперечення позову зазначив, що позивачем не надано доказів невиконання батьками батьківських обов'язків. Вислухавши пояснення представника органу опіки та піклування Смілянської райдержадміністрації, прокурора, відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 10-12). Згідно із висновком комісії з питань захисту прав дитини Смілянської районної державної адміністрації від 26.11.2014 р. № 343, позбавлення батьківських прав відповідачів відносно своїх дітей відповідає інтересам дітей. Даний висновок мотивований тим, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності та, вироком Смілянського міськрайонного суду, визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України відносно своєї доньки [PERSON]. В той же час відповідачка [PERSON] тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків та повідомляла комісію райдержадміністрації про те, що вона знала про статеві стосунки чоловіка з її донькою, але не хотіла розголосу та сорому, у зв'язку з чим ніяких сама рішень з цього приводу не приймала. Неповнолітня [PERSON] неодноразово залишала місце свого проживання та розшукувалася працівниками правоохоронних органів. В ході проведених з нею бесід профілактичного характеру було встановлено, що у неї складні стосунки з батьками (а.с.33-36). Відповідно до характеристики на [PERSON] із навчального закладу Малосмілянської середньої школи I-II ступенів, [PERSON] характеризується посередньо, навчається на середньому рівні, не користується авторитетом серед однолітків, має друзів поза шкільним закладом, часто пропускала уроки без поважних причин, мали місце конфлікти у зв'язку з крадіжками грошей у сім'ї. Перебувала на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні, після чого знаходилась в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації». З 04.11.2014 року навчається в Смілянській загальноосвітній школі інтернаті. Відповідно до характеристики учениці 3 класу Малосмілянської середньої школи I-II ступенів [PERSON], [PERSON] протягом навчання в школі зарекомендувала себе проблематичною ученицею, яка має низький рівень навчальних досягнень, несформованість шкільних навичок, впертість замкненість. Відповідно до характеристики Малосмілянського ДНЗ № 4 [PERSON] за час перебування в дитячому садочку навчився спілкуватися з товаришами, самостійно їсти, одягатися, має низький рівень знань але старанно ставиться до своїх обов'язків. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 20.11.2014 року встановлено, що сім'я [PERSON] проживає у власному будинку, де створені належні умови для проживання та виховання дітей. Свідок [PERSON] в суді зазначила, що вона працює психологом в Черкаському обласному центрі реабілітації дітей. Так всі троє дітей сім'ї [PERSON] рік назад поступили в центр реабілітації де знаходились близько чотирьох місяців, потім вдруге, в центр поступила лише [PERSON]. Діти були запущені педагогічно. [PERSON] заявила, що відносно неї було застосоване насильство, а тому, за таких обставин, Центр не міг направити її до школи. Відповідно до розумових здійбностей дітей, якби з ними займались батьки, то вони й навчалися б краще. Мати відвідувала дітей але з працівниками Центру не спілкувалася. Свідок [PERSON], яка працює директором Смілянського районного центру соціальних служб сім'ї та молоді показала суду, що 27.05.2013 року до служби надійшло повідомлення про те, що над [PERSON] було вчинено насильство. Працівники служби виїхали по місцю проживання [PERSON] де її батько [PERSON] повідомив, що все нормально. Мати [PERSON] говорила, що старша донька їм заважає. Свідок [PERSON], яка працює соціальним педагогом Смілянської ЗОШ інтернату зазначила, що [PERSON] прибула в інтернат 4 листопада 2013 року за заявою матері. В неї було дуже багато пропусків, поведінка та навчання вкрай негативні. В інтернаті вона навчатися не хоче. Мати з педагогами не співпрацює, життям дитини не цікавиться а на даний час взагалі з'являється в школі перед судовими засіданнями. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він працює заступником директора Малосмілянської загальноосвітньої школи. [PERSON] навчалася в школі до 2013 року, доволі посередньо, поведінка адекватна. Батько [PERSON] в школі жодного разу не був. Свідок [PERSON] в суді зазначила, що вона є сусідкою відповідачів і нічого поганого про сім'ю [PERSON] сказати не може. В селі [PERSON] була сходка села, яка категорично проти позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно своїх дітей. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює психологом в центрі ФПДРДРП Смілянської райдержадміністрації. Перша зустріч з [PERSON] відбулася в Малосмілянській школі, коли вона навчалася в 3 класі. Протягом спостереження в неї склалося враження, що батьки [PERSON] не приділяють уваги у вихованні, їй не вистачає батьківського тепла. На даний момент в школі навчається [PERSON], яка на даний час доглянута та має належний вигляд, любить маму. Свідок вважає, що [PERSON] треба відправити на обстеження, так як є підозра в психологічній травмі, зазначивши, що це поверхневі висновки. Свідок [PERSON], яка працює практичним психологом в Смілянській загальноосвітній школі інтернаті показала суду, що [PERSON] за 51 навчальний день в школі була лише 21 день, є імпульсивною, не навчена санітарно-гігієнічним нормам, має шкідливі звички, курить, часто, залишає територію школи. [PERSON] дуже негативно ставиться до свого батька, додому йде лише заради своїх менших братика та сестрички. Свідок [PERSON] зазначила, що в сім'ї [PERSON] дітям приділяється належна увага. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка секретар виконкому Молосмілянської сільської ради [PERSON] зазначила, що компроментуючих матеріалів на сім'ю [PERSON] у виконкому сільської ради немає. Також підтвердила, що у селі була сходка на якій її жителі висловилися категорично проти позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків, а саме: бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності, відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахована в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Допитана в судовому засіданні в присутності представника служби у справах дітей та соціального педагога неповнолітня [PERSON] - зазначила, що вона не хоче навчатися в Смілянській школі інтернаті, а хоче навчатися в Малосмілянській загальноосвітній школі та бути поруч зі своїми рідними братиком та сестричкою, при цьому про батьків взагалі не згадувала. Зі школи тікала, як правило, до свого дідуся, де помагала йому по господарству. Суду не змогла пояснити причини залишення місця свого проживання. На запитання про те, чи хоче вона бути з батьками з початку відповіла так, а потім замкнулася в собі, після чого допит був припинений. Отже, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачами батьківських обов'язків щодо своїх дітей знайшло часткове підтвердження в судовому засіданні щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON]. Також суд крім показів свідків, враховує в частині висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо неповнолітньої [PERSON], постанови Смілянського міськрайонного суду від 04.04.2013 року № 703/1521/13-п 3/703/373/13, від 24.10.2013 року № 703/5658/13-п 3/703/1088/13 року та від 12.02.2014 року № 703/578/14-п 3/703/106/14, відповідно до яких [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків. Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду від 09.04.2013 року № 703/1924/13-п 3/703/437/13 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Малосмілянської сільської ради від 20.11.2014 року № 908 [PERSON] не працює, спиртними напоями не зловживає, не справляється з виконанням батьківських обов'язків по відношенню до дочки [PERSON], неспроможна контролювати її поведінку, так як дитина не слухає матір. Тому суд, охороняючи інтереси неповнолітніх дітей, вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дочки [PERSON]. Суд не бере до уваги посилання представника позивача про те, що [PERSON] вчинив злочин щодо своєї дочки, чим завдав психологічну травму всім дітям з огляду на наступне. Відповідно до ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Судом встановлено, що вирок Смілянського міськрайонного суду від 22.08.2014 року, яким [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, ухвалою апеляційного суду Черкаської області скасований та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції в іншому складі суду. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, залишеної в силі ухвалою Апеляційного суду Черкаської області 19.02.2015 року, обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні № 12013250230002285 відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 156 КК України, повернуто прокурору Смілянської міжрайонної прокуратури для усунення виявлених недоліків. Разом з тим, суд зазначає, що позивачем та прокурором не надано достовірних, беззаперечних доказів невиконання відповідачами батьківських обов'язків щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а зазначені в судовому засіданні обставини та викладені в висновку комісії з питань захисту прав дитини, не можуть буди підставою для позбавлення батьківських прав останніх, а тому, в цій частині позов задоволенню не підлягає. За таких обставин у зв'язку з частковим задоволенням позову про позбавлення батьківських прав підлягає частковому задоволенню вимоги про стягнення аліментів та, відповідно до положень ст. 166 СК України, з відповідачів на користь державної установи чи фізичної особи де в подальшому буде утримуватися неповнолітня дитина [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачів але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial