Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, зняття відповідача з реєстраційного обліку. В обгрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач за даної адресою не проживає. Дану квартиру позивач придбала у відповідача за договором купівлі- продажу. Згідно п. 6 договору відповідач зобов'язувався знятися з реєсраційного обліку до 30 вересня 2013 року, однак до теперішнього часу відповідач з реєстраціного обліку не знявся, реєстрація відповідача перешкоджає позивачеві у здійсненні права власності в повному обсязі, вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я» від 24.04.2014 року № 29-30 (1522-1523), від 29.05.2014 року № 40 (1533), оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Саксаганського PB в місті Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши усі матеріали справи суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 30 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та укоаденого з [PERSON], на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у Дніпропетровській області, отриманими на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача в порядку ч. З ст. 122 ЦПК України, відповідач зареєстрований за даною адресою з 09 серпня 2012 року. Судом на підставі пояснень позивача встановлено, що відповідач з кінця липня 2013 року в зазначеній квартирі не проживає. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, судом встановлений факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS], без поважних причин. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній кватирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратив право користування зазначеним житлом. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідача суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації особи на підставі зазначеного рішення суду є обов'язком органу ДМС згідно закону. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial