Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що 17 жовтня 2015 року наніс йому удар в область носа та верхньої щелепи, чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження у виді перелому кісток носа та перелому твердих тканин першого зуба. По даному факту до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року відповідача було засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді громадських робіт. Для відновлення стану здоров'я він відвідував лікаря-стоматолога у місті Біла Церква. На проїзд до місця лікування витратив кошти в сумі 200 гривень, поніс витрати на встановлення вибитого зуба в сумі 188 гривень 50 копійок та 1065 гривень 90 копійок. Придбавав медикаменти для лікування носа на суму 177 гривень 91 копійка. Загалом його матеріальні витрати склали 1572 гривні 31 копійка. Протиправними діями відповідача йому заподіяно моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю, психологічному дискомфорті та переживаннях, витрачанні часу на лікування. Моральну шкоду оцінив в сумі 3000 гривень. Понесені матеріальні витрати, моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судовий збір просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Представник позивача підтримала заявлені ним вимоги, в їх обґрунтування послалась на ті обставини, що шкоду здоров'ю позивача завдано протиправними діями відповідача. В добровільному порядку відповідач відшкодувати спричинену шкоду не бажає, а тому права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Відповідач позов визнав частково, погоджується відшкодувати позивачу заподіяну майнову шкоду на лікування пошкодженого зуба в розмірі 1254 гривні 40 копійок, яка підтверджена документально, решту вимог не визнав. Вважає, що моральна шкода взагалі не була завдана, оскільки позивач сам спровокував його на бійку. Представник відповідача заперечив проти стягнення витрат, що не підтверджені належними письмовими доказами, якими є витрати на придбання квитків, які не містять дати їх придбання, та придбання ліків на суму 117 гривень 91 копійку. Заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу з підстав відсутності доказів їх несення позивачем. Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 201 ЦК України передбачено, що здоров'я є особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством. Для захисту вказаного нематеріального блага одночасно можуть бути використані як спеціальні, так і загальні способи захисту, в тому числі відшкодування завданих збитків та компенсація моральної шкоди. Статтею 280 ЦК України передбачено, що в разі, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлені такі обставини. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року встановлено, що 17 жовтня 2015 року близько 24 години біля дитячого садка, розташованого по вулиці Центральна села Центральне Миронівського району Київської області, між [PERSON], який перебував у стані сп'яніння, та [PERSON] виникла сварка, під час якої з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] умисно наніс удар головою в область носа та верхньої щелепи [PERSON], заподіявши йому тілесні ушкодження у виді садна та сирнця спинки носа, поперечного перелому твердих тканин 1-го зуба верхньої щелепи зліва, перелому кісток носа. За вчинені дії [PERSON]. було засуджено за статтею 125 частиною 2 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок набрав чинності 30 вересня 2016 року. Вказані встановлені обставини з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, є обов'язковими для суду відповідно до положень частини 4 статті 61 ЦПК України, якою передбачено, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Інші обставини, встановлені вироком, не є преюдиціальними, а тому підлягають доказуванню у загальному порядку. В судовому засіданні встановлено, що шкоду, спричинену злочином, позивачу не відшкодовано. Обґрунтовуючи заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди, позивач надав п'ять проїзних квитків на автобус, два з яких від автостанції міста Києва до автостанції міста біла Церква, три - маршрутом «Канів - Біла Церква - Київ». Вартість кожного з квитків склала 40 гривень. Вказані письмові докази суд не може взяти до уваги як такі, що підтверджують витрати позивача до місця лікування, оскільки жоден з китків не містить дати його придбання, два квитки за аршрутом «Канів - Біла Церква - Київ» містять чергові номера, що вказує на їх одночасне придбання. Витрати в сумі 117 гривень 91 копійка, які за поясненнями позивача понесені ним на лікування носа, та підтверджені фіскальним чеком від 19 жовтня 2017 року на придбання в аптеці ФОП [PERSON] медикаментів, не підлягають стягненню на користь позивача. Зі змісту наданого на підтвердження несення вказаних витрат фіскального чека не вбачається, які медикаменти придбавались та для яких цілей. Іншими належними доказами витрати на лікування ушкодженого носа позивачем не підтверджені. З урахуванням наведених обставин, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на лікування зуба в сумі 1254 гривні, 40 копійок, підтверджені фіскальними чеками КЗКОР «Обласна стоматологічна поліклініка» від 26 жовтня 2016 року на суму 188 гривень 50 копійок та від 29 жовтня 2016 року на суму 1065 гривень 90 копійок, та визнані відповідачем. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Частини 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 та 4 вказаної статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, характер вчиненого правопорушення, тяжкість завданої травми, глибину психологічного дискомфорту, термін фізичних і душевних страждань позивача. Від вчинених протиправних дій позивач зазнав фізичного болю та страждань. Після отриманого ушкодження він вимушений був лікуватись, у зв'язку з чим було порушено його звичний спосіб життя, він відчував дискомфорт від зовнішнього вигляду, вимушений був витрачати час на лікування та захист порушеного права. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я З урахуванням встановлених обставин, а також вимог розумності та справедливості моральну шкоду суд визначає в розмірі 2000 гривень. Згідно правил статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову до суду позивачем було сплачено по 551 грн. 20 коп. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 392 гривні 32 копійки. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Згідно з положеннями статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Витрати позивача за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги у цивільній справі від 24 вересня 2016 року в розмірі 2000 гривень не підтверджені розрахунком витрат та документом про їх сплату, тому не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 22, 23, 201, 280, 1166, 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial