Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення завданої йому внаслідок вчинення злочину матеріальної шкоди в розмірі 3000 гривень та моральної шкоди в сумі 10000 гривень. Обгрунтовує позов тим, що 28 липня 2013 року [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2105 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя [PERSON] В результаті заподіяння йому легких тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні у лікарні, на що витратив близько 3000 гривень. Крім того, вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті звичного ритму та способу життя, погіршенні стану здоровя, та яку оцінює у 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із викладених у позовній заяві обставин та просив позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, просив суд врахувати, що така шкода була нанесена ним спільно з іншою особою, про що зазначено у вироку суду. Посилаючись на наведене, вказав що згідний відшкодувати половину коштів відповідно до наявних у матеріалах справи чеків на придбання ліків, в решті позовних вимог позову не визнав. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року встановлено, що 28 липня 2013 року близько 21 години 20 хвилин [PERSON] разом з іншою особою, перебуваючи на сходовій клітці загального користування в будинку №1а по вул. Миру в м.Тернополі, в ході конфлікту із [PERSON] умисно наніс йому один удар кулаком руки в ділянку грудної клітки та в подальшому між ними почалася шарпанина. В цей час до дій [PERSON] приєдналась інша особа, яка умисно нанесла [PERSON] один удар кулаком правої руки в ліву половину обличчя та в подальшому, коли той прикривав обличчя руками спільно із [PERSON] нанесли потерпілому численні удари кулаками рук в обличчя та різні ділянки тіла, чим спричинили потерпілому [PERSON] синці на задній поверхні лівої половини грудної клітки, лівій боковій поверхні тазової ділянки, задньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча, зовнішній поверхні верхньої та передній поверхні середньої третини правого плеча, задній та зовнішній поверхнях верхньої третини лівого передпліччя, тильних поверхнях кистей в п'ясткових ділянках (справа з поширенням на основі фаланги 4-5-го пальців), передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, які згідно з висновком експерта № 995 від 9 серпня 2013 року за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень та закриту черепно-мозкову травму струс головного мозку (разом із синцями волосистої частини голови та обличчя), які згідно з висновком експерта №1476 від 29 жовтня 2013 року за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я. Зазначеним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя [PERSON] Даний вирок набрав законної сили. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], виданої Тернопільською міською лікарнею №3, [PERSON] в період з 02 серпня 2013 року по 20 серпня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні у Тернопільській міській лікарні №3 із діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. [PERSON] рекомендовано спостереження невролога за місцем проживання, лікування медичними засобами та лікарськими препаратами тривалістю до 1 місяця та з повторним курсом через 2 3 місяці. З листка непрацездатності серії АГВ №114169, виданого Міською комунальною лікарнею №3, встановлено, що у період з 24 жовтня 2013 року по 08 листопада 2014 року [PERSON] перебував на лікарняному у звязку з проходженням амбулаторного лікування. Як слідує з наданих суду представником позивача оригіналів чеків ТОВ «Соціальні аптеки» від 29 жовтня 2013 року, позивачем 29 жовтня 2013 року для здійснення лікування придбано медичні засоби та лікарські препарати на загальну суму 613,70 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу вимог ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до розяснень викладених у п.п. «в» п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" при вирішенні питання про стягнення з особи, відповідальної за шкоду додаткових витрат, викликаних необхідністю придбання ліків судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. З матеріалів справи встановлено, що ушкодження здоров'я [PERSON] 28 липня 2013 року мало місце в результаті злочинних дій [PERSON] Вина [PERSON] у спричиненні позивачу шкоди шляхом нанесення легких тілесних ушкоджень та причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та ушкодження здоровя [PERSON] доведені вироком суду, який набрав законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті злочинних дій відповідача внаслідок нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на лікуванні, що підтверджується лікарняним листом та випискою з медичної карти хворого. Згідно з наданими представником позивача оригіналів чеків ТОВ «Соціальні аптеки» від 29 жовтня 2013 року, які містяться в матеріалах справи, позивачем понесені витрати на придбання ліків на загальну суму 613,70 гривень. Вказані медпрепарати згідно з випискою з історії хворого [PERSON] рекомендовані лікарем. Відповідач у судовому засіданні не заперечив щодо суми понесених позивачем матеріальних витрат та доказів відшкодування завданих збитків суду не надав. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено та не надано суду доказів на підтвердження факту понесення ним витрат на придбання ліків на суму 3000 гривень. За вказаних обставин суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 613 гривень 70 копійок матеріальної шкоди. Крім того, внаслідок ушкодження здоровя позивач зазнав душевних та моральних страждань, що призвели до зміни його звичного ритму та способу життя. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. До моральної шкоди відноситься: фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, душевні страждання особи у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї. В силу вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями п. 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розяснено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК України і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до роз'яснень, даних у п.п. 4, 5 цієї постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, тривалість душевних та психічних страждань позивача, що призвели до зміни способу його життя та до інших негативних наслідків у житті. З урахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, внаслідок неправомірних дій відповідача в сумі 6000 гривень. Щодо доводів відповідача про те, що шкода позивачу була нанесена ним спільно з іншою особою, то суд зазначає, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року саме [PERSON] визнано винним у заподіянні [PERSON] легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Оскільки судом не встановлено будь-якої іншої конкретної особи, крім [PERSON], винними діями якої заподіяно шкоди позивачу [PERSON], заподіяна йому шкода підлягає до стягнення саме з відповідача [PERSON] При цьому відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про порушення права позивача [PERSON] на отримання матеріального та морального відшкодування внаслідок заподіяння йому легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я, відповідачем [PERSON], вина якого встановлена вироком суду, що набрав законної сили. А тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача 613,70 гривень матеріальної шкоди на придбання ліків та 6000 гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 487,20 гривень судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167, 1190, 1191, 1195 ЦК України,

Outcome: partial