Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що з лютого 2013 року до 16 грудня 2015 року вона з [PERSON] проживали разом в будинку її бабусі [PERSON] за адресою: м. Боярка, Білогородський тупик 21/1 як подружжя, проте без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання в не народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] Проте 16 грудня 2015 року відповідач покинув сімю та з того часу проживає в м. Богуслав де й влаштувався на роботу в якийсь деревообробний цех. Надати матеріальну допомогу в утриманні дітей відповідач категорично відмовляється. Позивач зазначала що вона та її діти потребують матеріальної допомоги. Тому позивач просила винести рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] [INFO] та на дочку [PERSON] [INFO] в розмірі по 500 грн. на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття та по 500 грн. щомісячно на її власне утримання до досягнення дочкою трирічного віку. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила його задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено судом, що 14 квітня 2014 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОК № 262892. Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію, реєстрація народження [PERSON] проведена у відповідності до ст. 126 СК України (Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). 19 червня 2015 року народилась [PERSON], батьками якої згідно свідоцтва про народження Серія І-ОК № 302506 записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (Запис про батьків дитини, якщо батьківство, материнство не встановлене) Згідно акту депутата Боярської міської ради від 22 червня 2016 року зазначено що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матірю і знаходяться на її утриманні. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу, а саме дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 19.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] суд відмовляє, оскільки відповідач не зареєстрований батьком даної дитини, що було встановлено в судовому засіданні та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд відмовляє у вимогах позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. щомісячно на її власне утримання до досягнення дочкою трирічного віку, оскільки шлюб між сторонами зареєстровано не було, а відповідно до ст. 84 СК України право на утримання має саме дружина. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судові витрати суд стягує з відповідача в дохід держави в силу ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial