Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та факту усиновлення. В заяві з приводу усиновлення посилається на те, що 10.06.2006 між нею та громадянином Йорданії [PERSON] , було укладено шлюб. Від шлюбу [INFO] у державі Кувейт у них народилась донька - [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 05.11.2010р. шлюб було розірвано. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2012 [PERSON] , 1978 року народження, позбавлений батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Згодом, 01 серпня 2014р. між заявницею [PERSON] та громадянином Російської Федерації [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Нахімовського районного суду міста Севастополя від 11.08.2015 визнано дитину [PERSON] , [INFO] , усиновленою громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Красноярськ, поновлено актовий запис про народження та вказано на внесення до нього змін щодо прізвища та по-батькові дитини, місця народження та відомостей про батька. 16.12.2015 відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя поновлено актовий запис про народження, складено актовий запис про усиновлення №13. Цього ж дня видано нове свідоцтво про народження, згідно з яким [PERSON] народилась [INFO] у місті Севастополь у батьків [PERSON] , громадянина Російської Федерації та [PERSON] , громадянки України, про що 16.12.2015 складено актовий запис №1357. Первинне свідоцтво про народження вилучене. [INFO] від шлюбу заявниці та [PERSON] у пологовому будинку №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоров`я матері та дитини» на тимчасово окупованій території України у м. Севастополь у заявниці народився син - [PERSON] . Цей факт підтверджується Медичним свідоцтвом про народження серії 67 №167375 від [INFO] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.10.2017, але ці документи видано на тимчасово окупованій території України, а тому є недійсними на території України На підставі викладеного, просить суд поновити актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: Держава Кувейт, мати - [PERSON] , громадянка України, [INFO] , батько - громадянин Йорданії [PERSON] , [INFO] . Інформацію про батька виключити на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 26.11.2012р. по справі №2-10824/10; Встановити факт удочеріння громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Красноярськ дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження: Держава Кувейт, з присвоєнням після удочеріння прізвища [PERSON] , ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , із вказанням дати народження [INFO] , місця народження - м. Севастополь. Рішення Нахімовського районного суду міста Севастополя від 11.08.2015р. по справі №2-2926/2015; Встановити факт народження дитини - [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - м. Севастополь. Мати - [PERSON] , громадянка України, [INFO] , Батько - [PERSON] , громадянин Російської Федерації, [INFO] , на підставі Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.2014р., виданого Територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану Красноярського краю по Центральному р-ну м. Красноярська, актовий запис №416; Внести до Державного реєстру актів цивільного стану відомості відповідно до встановлених фактів. В судове засідання заявниця не з`явилась, просила справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сидорова В.В. в судовому засіданні щодо встановлення факту народження дитини [PERSON] не заперечувала, щодо інших вимог заявниці пояснила, що поновити актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення суду - можливо, але неможливо виключити відомості про батька із актового запису про народження на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя, від 26.11.2012р. по справі №2-10824/10, оскільки рішення суду про позбавлення батьківських прав не є підставою для виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, а є лише підставою для проставлення в актовому записі відмітки про позбавлення батьківських прав. Щодо встановлення факту усиновлення також пояснила, що рішення суду про встановлення факту усиновлення (удочеріння) не є підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану, якщо про внесення змін, прямо не вказано в самому рішенні суду, пославшись на п. 2.14 та п. 2.16.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5. Викладені пояснення надані у письмовій формі. Суд, заслухавши дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо встановлення факту народження дитини - [PERSON] , суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2014р. між заявницею [PERSON] та громадянином Російської Федерації [PERSON] на території Російської Федерації укладено шлюб, про що Територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану Красноярського краю по Центральному району м. Красноярська складено актовий запис №416 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . У пологовому будинку №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоров`я матері та дитини» на тимчасово окупованій території України у м. Севастополь у заявниці народився син - [PERSON] . Цей факт підтверджується Медичним свідоцтвом про народження серії 67 №167375 від 13.09.2017 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.10.2017. Батьком дитини є громадянин Російської Федерації [PERSON]. Відповідно до правил ст. 133 Сімейного кодексу України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Таким чином, враховуючи факт народження [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - м. Севастополь, у матері - [PERSON] , громадянки України, [INFO] , та батька - [PERSON] , громадянин Російської Федерації, [INFO] , суд приходить до висновку про встановлення вказаного факту. Щодо поновлення актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виключення інформації про батька на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 26.11.2012р. по справі №2-10824/10 та встановлення факту удочеріння громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 10.06.2006 між заявницею та громадянином Йорданії [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №450. Від шлюбу [INFO] у державі Кувейт народилась дитина - [PERSON] . Народження зареєстровано у Центральному регістрі, номер актового запису: 739/2007 с 4, свідоцтво про народження повторне виправлене № [NUMBER] від 22.05.2007р., легалізоване Посольством України в державі Кувейт за №572/034-07 від 26.05.2007. Довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 26.05.2007 №532/2-03-07 підтверджено, що [PERSON] зареєстрована громадянкою України. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 05.11.2010 по справі №2-10824/10, шлюб мж між заявницею та громадянином Йорданії [PERSON] , батьком дитини [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 26.11.2012 по справі №2/0814/3800/2012, [PERSON] , 1978 року народження, позбавлений батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Нахімовського районного суду міста Севастополя від 11.08.2015 по справі №2-2926/2015, яке вступило у законну силу 14.09.2015, визнано дитину [PERSON] , [INFO] , усиновленою громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Красноярськ. Поновлено актовий запис про народження та вказано на внесення до нього змін щодо прізвища та по-батькові дитини, місця народження та відомостей про батька. 16.12.2015р. відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя поновлено актовий запис про народження, складено актовий запис про усиновлення №13. Цього ж дня видано нове свідоцтво про народження, згідно з яким вже [PERSON] народилась [INFO] у місті Севастополь у батьків [PERSON] , громадянина Російської Федерації та [PERSON] , громадянки України, про що 16.12.2015р. складено актовий запис №1357. Первинне свідоцтво про народження вилучене. За приписами статті 5 СК, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство. Слід вказати, що практика розгляду заяв про встановлення фактів, які виникли на тимчасово окупованих територіях України, роз`яснена інформаційним листом ВССУ, № 9-1130/0/4-16 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України». У цьому листі у розділі про допустимість доказів наголошується, що судам необхідно брати до уваги практику ЄСПЛ, як джерела права. У листі наголошено, що недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Постановою №2 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 08.09.2017 року у частині 3 пункту 3 резолютивної частини наголошено про обов`язковість застосування у рішеннях місцевих та апеляційних судах практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». ЄСПЛ послідовно розвиває принцип «намібійських винятків» у своїй практиці. Так, у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). На думку ЄСПЛ, з урахуванням того факту, що саме «внутрішнє право в ТРПК» визначає суть громадянських прав і зобов`язань на користь населення в цілому, з цього має випливати, що місцеві суди, створені відповідно до «правового порядку ТРПК», є інструментами реалізації цих прав і обов`язків. Як вважає Суд, з метою забезпечення ухвалення рішень і постанов щодо цивільних прав та обов`язків місцеві суди можуть розглядатися як «створені на підставі закону», при цьому не слід забувати про ту «конституційну та правову базу», на якій вони діють (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §237). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, судом, у якості винятку, не може застосовуватися норма, яка викладена у ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» про недійсність до таких дій та документів, як реєстрація народження дитини та усиновлення. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до п. 4 та 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, усиновлення. Порядок поновлення актових записів цивільного стану визначено Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-УІ від 01.07.2010 (далі - Закон) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 (зі змінами) (Далі Правила внесення змін ). Відповідно до пункту 2.28 Правил внесення змін у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Пунктом 2.13. Правил визначає, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (п. 2.13.1 Правил). Крім того, внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України (п. 2.13.12 Правил). Відповідно до п.2.16.1 Правил внесення змін відповідно до рішення суду про усиновлення в актовому записі про народження змінюються відомості щодо батьків, дитини, у тому числі дати та місця її народження, дати державної реєстрації народження. З наведеного можна дійти висновку, що при встановленні факту усиновлення (удочеріння) дитини, яке відбулось на тимчасово окупованій території на підставі рішення Нахімовського районного суду міста Севастополя від 11.08.2015, яке згідно законодавства України є недійсним і не створює правових наслідків, але зважаючи на практику Міжнародного суду ООН, так звані «намібійські винятки» та практики ЄСПЛ, такий факт (у даному випадку усиновлення) не може ігноруватися, а відтак, у разі встановлення такого факту, це є підставою для внесення відповідних змін в актові записи цивільного стану органами державної влади створеними за законодавством України та відповідає пункту 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Заявниця у пункті першому заявлених вимог просить суд виключити з актового запису інформацію про батька на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 26.11.2012 по справі №2/0814/3800/2012, згідно якого [PERSON] , 1978 року народження, позбавлений батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. З цього приводу суд погоджується з представником Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сидоровою В.В. та приходить до висновку, що вказане рішення суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] не є підставою для виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, а є лише підставою для проставлення в актовому записі відмітки про позбавлення батьківських прав. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених вимог, а саме поновити актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: Держава Кувейт, мати - [PERSON] , громадянка України, [INFO] , батько - громадянин Йорданії [PERSON] , [INFO] .. Встановити факт удочеріння громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Красноярськ дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження: Держава Кувейт, з присвоєнням дитині на підставі цього факту прізвища [PERSON] , ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , із вказанням дати народження [INFO] , місця народження - м. Севастополь. Встановити факт народження дитини - [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - м. Севастополь. Мати - [PERSON] , громадянка України, [INFO] , Батько - [PERSON] , громадянин Російської Федерації, [INFO] .. Відповідно до правил ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial