Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. З урахування збільшення розміру позовних вимог просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 20125,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з 19.06.2018 року до 09.07.2018 року знаходилась на лікуванні та відпочинку у МРЦ МВС України «Перлина Прикарпаття» за що позивачем сплачено 6300,00 грн. та 1018,99 грн. на проїзд до місця санаторно-курортного лікування. Позивачем придбано канцелярські товари для навчання дитини на загальну суму 819,29 грн., а також витрачено 18891,00 грн. на придбання одягу та лікування доньки. Крім того, позивач зазначає, що нею витрачено 2400,00 грн. на послуги стоматолога, витрати на оплату за послуги санаторно-курортного лікування у червні 2019 року у МРЦ МВС України на загальну суму 9386,50 грн. та 1504,40 грн. на проїзд до реабілітаційного центру. Посилаючись на зазначені обставини просила суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 10.06.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.09.2019 року представник відповідача подала через канцелярію суду відзив на позовну заяву, яким проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необгрунтованість, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні та надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав зазначених у наданому відзиві на позовну заяву, представник позивача також зазначив про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позовну заяву подано до суду неповноважним представником. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.06.2014 року у справі №666/2761/14-ц зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.06.2012 року та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01.08.2012р. та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7). З довідки ОСББ «Миру - 35 - Люкс» від 10.10.2018 року убачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки начальника МРЦ МВС України «Перлина Прикарпаття» Саліженка С.В. №468 від 05.07.2018р., [PERSON] , [INFO] , знаходилась на лікуванні та відпочинку у вказаному центрі по путівці №1611 терміном з 19.06.2018 р. по 09.07.2018 р., оплату проведено згідно чеку №0008 від 19.06.2018 року 50% - 4200,00 грн. (а.с. 10). 19.06.2018 року проведено сплату МРЦ МВС України «Перлина Прикарпаття» за путівку в розмірі 2100,00 грн., що підтверджено копією чеку № 0007 від 19.06.2018 року. У наданому до суду позові позивач зазначає про понесені витрати за послуги санаторно-курортного лікування МРЦ МВС України «Миргород» у сумі 9386,50 грн., однак зазначені витрати не підтверджено належними доказами. Надані позивачем Акти МРЦ МВС України «Миргород» № 19-730 та 19-725 від 29.06.2019 року не є розрахунковими документами і не свідчать про сплату позивачем вартості за послуги санаторно-курортного лікування. Отже з відповідача підлягає стягненню Ѕ частина документально підтверджених витрат за санаторно-курортне лікування дитини у МРЦ МВС України «Миргород» у розмірі 2010,00 грн. Суд не знаходить підстав для компенсації вартості проїзду дитини [PERSON] до реабілітаційного центру, оскільки під час розгляду справи відповідачем зазначалося про надання коштів на придбання квитків, що не було спростовано позивачем. Позивачем на підтвердження своїх вимог до позову додані товарні чеки на придбання канцелярських товарів на суму 819,29 грн. та чеки на придбання одягу на загальну суму 18891,00 грн. Позивачем також надано до суду копії квитанцій до прибуткового касового ордеру №073559 від 10.08.2018 року та №0602263 від 12.10.2018 року, виданих на ім`я [PERSON] про внесення на рахунок ОБФ «Медицина» благодійного внеску у розмірі 8000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру№45983 від 01.07.2019 року та №45947 від 01.07.2019 року, виданих на ім`я [PERSON] про сплату на рахунок благодійного фонду ХБФ «Добра справа» на суму 1700,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №1001 від 01.07.2019 року про оплату [PERSON] МДСП 700 грн., квитанції №609 від 28.02.2018 року на суму 1280,00 грн. та квитанції №612 від 02.03.2018 року на суму 4130, 00 грн. оплату за лікування дитини у лікаря-стоматолога., фіскальний чек №21042 від 22.03.2018 року на суму 235,08 грн. за придбання аптечних медикаментів. Зазначені витрати, в тому числі витрати на лікування зубів дитини на суму 14810,00 грн. не відноситься до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України, мають покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини, а тому правові підстави для їх стягнення відсутні. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна позиція викладене в постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Відповідно до статті 81 ЦПК України України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки судом встановлено, що кошти на санаторно-курортне лікування дитини у МРЦ МВС України «Миргород» у розмірі 4200,00 грн. були сплачені позивачем і цьому надано відповідні докази, тому розмір участі батька у цих витратах має бути співмірна з витратами, які несе позивач, тобто у рівних частинах, по 2100,00 грн., що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 185 СК України, отже, враховуючи вказані обставини та досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позов та стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 2100,00 грн. Суд не приймає доводи представника відповідача з приводу відсутності підтвердження повноважень представника позивача адвоката Веріковської Т.А. при зверненні до суду із позовом в інтересах [PERSON] з огляду на наступне. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] підписана представником позивача адвокатом Веріковською Т.А., на підтвердження повноважень якої надано копія ордеру МК № 68612 від 26.11.2018 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила повноваження представника та підтвердила факт звернення до суду із зазначеним позовом в її інтересах. Згідно ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Згідно ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Частиною 6 цієї ж статті визначено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Положення наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтвердженні копією ордера або довіреності, засвідченої у визначеному законом порядку. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у зв`язку з частковим задоволенням позову - з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 80,18 грн.

Outcome: partial