Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2009 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4000 гривень щомісячно починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. 04 серпня 2020 року винесено ухвалу про скасування заочного рішення від 19.06.2020 року та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Щодо їх спільна дитини проживає разом з нею та перебуває повністю на її утримання, відповідач не допомагає в утриманні дитини, тому вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 4 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному позовом розмірі, оскільки він працює не офіційно, оскільки грає у футбол. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходів, щомісячно. У футбол він грає, але доходів від цього не отримує. Позивач не дає йому бачитись з дитиною. Дитині він допомагає. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, оскільки він офіційно працює директором товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент профешнл» та має дохід в розмірі 7 000 гривень в місяць, а доходу від гри у футбол він не отримує. Вислухавши сторін, представника відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, з 19.06.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому, вимоги позивача підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 27.11.2019 року. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, а також враховуючи, ті обставини, що відповідачем подано суду докази офіційного працевлаштування, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі - у твердій грошовій сумі, оскільки такий розмір аліментів позивачем не підтверджений належними і допустимим докази, при цьому відповідач має офіційне місце роботи та сталий офіційний заробіток, а тому такі вимоги є необґрунтованими. Посилання позивачки про те, що у твердій грошовій сумі розмір аліментів буде більшим аніж у частці від заробітку не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки суперечать закону. Доводи позивачки про наявність у відповідача додаткових неофіційних доходів під час судового розгляду нічим не були підтверджені, відповідач їх заперечив, тому вони не можуть покладатись в основу судового рішення. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial