Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач Публічне Акціонерне Товариство « Укрсоцбанк» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», право наступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та фізичною особою - громадянином України [PERSON], а також громадянкою України - [PERSON] був укладений договір кредиту № 150/3-641, згідно з яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15 700 дол. США 00 центів, зі сплатою процентів в розмірі 13 процентів річних. З кінцевим терміном погашення до 10.02.2021 року. Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надавався Відповідачу на придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань укладення з відповідачем договору іпотеки на квартиру , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 20 жовтня 2008 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої , збільшено відсоткову ставку по кредиту до 14 процентів річних з 20.10.2008 року. 10.04.2009 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої, сторони домовились викласти Сторону 2 Договору в новій редакції, виключивши [PERSON] зі учасників договірних відносин. Зобов'язання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується розпорядженням та квитанцією від 20.10.2006 року. Станом на 23.11.2015 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитом складає 9194 дол. США 71 центів (що в еквіваленті станом на 23.11.2015 року становить 220531 грн. 33 коп., з них: - сума заборгованості за кредитом - 7098,00 доларів США (17242,52 грн.); - сума заборгованості за відсотками - 1294,10 доларів (31038,42 грн.); - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 420,83 доларів США (10093,36 грн.); - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 381,79 доларів США (9157,03 грн.); Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 9194 доларів США 71 центів . що в еквіваленті станом на 23.11.2015 року становить 220531 грн. 33 коп., та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів( зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет . Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», право наступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та фізичною особою - громадянином України [PERSON], а також громадянкою України - [PERSON] був укладений договір кредиту № 150/3-641, згідно з яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15 700 дол. США 00 центів, зі сплатою процентів в розмірі 13 процентів річних. З кінцевим терміном погашення до 10.02.2021 року. Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надавався Відповідачу на придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань укладення з відповідачем договору іпотеки на квартиру , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 20 жовтня 2008 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої , збільшено відсоткову ставку по кредиту до 14 процентів річних з 20.10.2008 року. 10.04.2009 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої, сторони домовились викласти Сторону 2 Договору в новій редакції, виключивши [PERSON] зі учасників договірних відносин. Зобов'язання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується розпорядженням та квитанцією від 20.10.2006 року. Станом на 23.11.2015 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитом складає 9194 дол. США 71 центів (що в еквіваленті станом на 23.11.2015 року становить 220531 грн. 33 коп., з них: - сума заборгованості за кредитом - 7098,00 доларів США (17242,52 грн.); - сума заборгованості за відсотками - 1294,10 доларів (31038,42 грн.); - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 420,83 доларів США (10093,36 грн.); - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 381,79 доларів США (9157,03 грн.); Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кроедит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 12 постанови № 5 від 30.03.2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин « У разі якщо кредит правомірний наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом з тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати». За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк. В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень) Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи. Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта. Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом. У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання. Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до набуття його чинності, та які регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів. Тобто, розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність. Оскільки на теперішній час м. Донецьк, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, пеня була нарахована банком станом на 23.11.2015 року,після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми пені ( а.с. 19). За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8392,09 доларів США, що еквівалентно 201280,94 грн ( станом на 23.11.2015 року). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 3019,31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial