Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Військова частина [NUMBER] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 07 липня 2014 року о 14 год. 50 хв. на перехресті вул. Конопляної та проспекту Ілліча в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу КАМАЗ 45143, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №61 від 25.03.2014 року був призначений на посаду водія господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону. 30.01.2015 року військовим прокурором Харківського гарнізону Центрального регіону України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження по справі. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С.Бокаріуса № 11583 від 28 листопада 2014 року в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля КАМАЗ 45143 [PERSON] не відповідають вимогам п.п 12.4, 12.9, б) та 13.1. ПДР і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Наказом командира військової частини - польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 81 молодшого сержанта [PERSON] звільнено з військової служби у запас, з 14 березня 2015 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 01.11.2017 року, справа 613/17/17-ц, з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] стягнуто 25 262 грн. 49 коп., судовий збір у розмірі 252 грн. 65 коп. Вказане судове рішення військовою частиною [NUMBER] виконане в добровільному порядку, про що свідчать платіжні доручення №758, 759 від 22.04.2019 року. Позивач вважає, що оскільки вказана шкода була заподіяна неправомірними діями [PERSON] , а робітник несе відповідальність за свої дії перед підприємством (військовою частиною [NUMBER] ), право регресної вимоги до останнього виникає з часу виплати позивачем сум третій особі, а тому просить суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу на користь військової частини [NUMBER] завдану шкоду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2020 року позовну заяву військової частини [NUMBER] до [PERSON] \~ про відшкодування шкоди в порядку регресу, за підсудністю передано на розгляд до Конотопського міськрайонного суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 18 серпня 2020 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін у справі, судове засідання призначено для розгляду справи по суті призначено о 15:00 год. 17 вересня 2020 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Т.в.о командира військової частини [NUMBER] [PERSON] надіслав клопотанням з проханням розгляд справи проводити у відсутності позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково на суму перерахованого йому у липні 2014 року грошового забезпечення - 2712,40 грн. ІІІ.\~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно із наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №61 від 25 березня 2014 року солдата [PERSON] , призначено на посаду водія господарчого відділення взводу матеріально - технічного забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону (а.с.9). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] «Про введення в стрій та закріплення особового складу за технікою» № 144 від 01 квітня 2014 року за солдатом [PERSON] закріплено транспортний засіб KAMA3-45143, військовий номер [NUMBER] (а.с. 10). 28 листопада 2014 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надано висновок судової автотехнічної експертизи № 11583 за матеріалами кримінального провадження № 12014220500001236 за фактом зіткнення автомобіля КАМАЗ 45143 під керуванням водія [PERSON] з автомобілем Hyundai Accent під керуванням водія [PERSON] . Згідно вказаного висновку водій автомобіля КАМАЗ 45143 [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.3, 12.4 та 12.9 ПДР; мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Hyundai Accent шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9б) ПДР України. (а.с. 14-28). Згідно витягу із наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 81 від 14 березня 2015 молодшого сержанта [PERSON] , звільненого наказом командира 27 реактивного артилерійського полку від 06 березня 2015 року № 18 (по особовому складу) з служби за призовом у запас за підпунктом «а» пункту 3 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 14 березня 2015 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення (а.с. 29). Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 25262 грн.49 коп., судовий збір у розмірі 252,65 грн. Зазначеним рішенням встановлено, що відповідно до змісту постанови постанови про закриття матеріалів кримінального провадження від 30 січня 2015 року, 07 липня 2014 року близько 14.45 год. військовослужбовець військової частини польова пошта [NUMBER] солдат [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем КАМАЗ 45143 в.н. [NUMBER] рухаючись по вул. Конопляній у м. Харкові в районі перехрестя з проспектом Ілліча скоїв зіткнення з технічно справним автомобілем Hyundai Accent д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Матеріали кримінального провадження №12014220500001326 від 11 липня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.\~415\~КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1\~ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу зазначеного кримінального правопорушення. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 11583 від 28 листопада 2014 року, по показанням водія [PERSON] в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля КАМАЗ 45143 [PERSON] не відповідають вимогам п.п 12.4, 12.9, б) та 13.1.\~Правил дорожнього руху\~України і знаходяться , з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо\~транспортної пригоди. В даному випадку технічна можливість уникнути даної дорожньо\~транспортної пригоди не визначалась діями водія автомобіля HYUNDAI ACCENT [PERSON] , а повністю залежала від дій водія автомобіля КАМАЗ 45143 [PERSON] (а.с. 35 37). Відповідно до платіжного доручення № 759 від 22 квітня 2019 року, в/ч [NUMBER] перераховано 25262,49 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (а.с.39) Згідно із карткою особового рахунку військовослужбовця [PERSON] останньому у липні 2014 року було нараховано 2784,40 грн. грошового забезпечення (а.с.61-62). ІV. Норми права. У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України. Згідно з нормою частини першої статті 1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту глави 82\~ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191\~ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про правовий\~режим майна\~у Збройних\~Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси тощо. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної\~Ради України\~від 23\~червня 1995\~року за\~№ 243/95-ВР (яке діяло на час дорожньо-транспортної пригоди, за участю відповідача) визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (пункт 1 вказаного Положення). Згідно із пунктом 7 вказаного Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України. У пункті 8 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, зазначено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Як передбачено пунктом 10 вказаного Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної\~\~шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Разом з тим, вимогами пункту 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: - умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; - приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; - заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; - дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; - недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Таким чином, підставою для розмежування виду матеріальної відповідальності, яка може бути покладена на військовослужбовця за заподіяну ним шкоду, а саме: повна або обмежена матеріальна відповідальність є, зокрема, форма вини (умисна чи з необережності), за якої було заподіяно шкоду, а також характер суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та наявність тих чи інших обставин, за яких було заподіяно шкоду. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог, а саме стягнення з відповідача в порядку регресу на користь позивача шкоди, заподіяної ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі місячного грошового забезпечення [PERSON] у липні 2014 року (тобто на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди) в розмірі 2784,80 грн. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку нести повну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду, як це передбачено п.13 вищезазначеного Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі. Так, у позовній заяві позивач зазначає, що кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 липня 2014 року, за участю транспортного засобу КАМАЗ 45143, в.н. [NUMBER] , під керуванням військовослужбовця [PERSON] за ч.1 ст.415 КК України було закрито військовим прокурором 30 січня 2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана обставина також встановлена рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 01.11.2017 року у справі № 613/17/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Моторного (транспортного) бюро України, військової частини [NUMBER] , третя особа [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що шкоду відповідачем було спричинено внаслідок умисних протиправних дій, чи внаслідок перебування особи в нетверезому стані, підстави для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності відсутні. Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019, на який посилається позивач, не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки його норми не діяли на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 07 липня 2014 року, за участю відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 11 % (2784,80 * 100 % / 25515,14 грн), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 231,22 грн. (11 % від 2102 грн).

Outcome: partial