Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстроване місце проживання відповідача, який понад один рік не живе у вказаному будинку без поважних причин. Тому просив визнати відповідача таким, який втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіями договорів дарування, купівлі-продажу, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-10). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але з 2012 року в ньому не проживає, що підтверджується копіями довідки Загальцівської сільської ради №942 від 21 серпня 2019 року, будинкової книги, акту депутата від 12 вересня 2019 року (а.с.12, 15-18, 11). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідач відсутній, не користується і не проживає у будинку [ADDRESS] більше шести місяців, то суд вважає за необхідне визнати його таким, який втратив право користування вказаним будинком. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. За таких обставин, оскільки рішення суду про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщення являється однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання, то підстав для прийняття рішення з приводу примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку не вбачається. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial