Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до Обухівського районного суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від всіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини, стягнути додаткові витрати на забезпечення лікування доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн та стягнути з відповідача матеріальну допомогу на її утримання 1000 грн. до досягнення донькою трьохрічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано в листопаді 2015 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На разі сім'я разом проживає в орендованій квартирі, однак позивач має намір переїхати проживати по місцю реєстрації. Відповідач утримує старшу доньку подружжя, коштів на утримання меншої доньки та її не надає. Вона не працює, доглядає за маленькою донькою, яка за станом здоров'я переважно перебуває в лікарні та потребує додаткових витрат на придбання медикаментів. Ухвалою суду від 31 березня 2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] матеріальної допомоги на дружину залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Пояснили, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося дві доньки. На даний час шлюб розірвано, сім'я ще проживає разом в орендованій квартирі, однак ні позивачу, ні молодшій донці [PERSON], [INFO] відповідач не допомагає матеріально. Позивач не працює, отримує соціальну допомогу на меншу дитину. Старшу доньку утримує відповідач. Малолітня дитина має захворювання і потребує лікування. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1\\6 частки доходів на доньку [PERSON]. Пояснив, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей. На даний час сім'я проживає разом в орендованій квартирі і фактично має спільний побут. Він працює на постійній основі, отримує заробітну плату, сплачує оренду квартири, забезпечує родину продуктами харчування, засобами побуту, повністю утримує старшу доньку, допомагає утриманням меншій. Крім того він приймає участь у витратах на лікування меншої дитини. Заперечив наявність у [PERSON] хронічних захворювань, перебування її на диспансерному обліку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона разом з батьками та молодшою сестрою проживають в орендованій квартирі в м.Українка. Квартиру орендує батько. Він також забезпечує родину продуктами харчування та іншими необхідними для побуту речами. Фактично в сім'ї спільний побут. Вона повністю знаходиться на утриманні батька. Суд, вислухавши позивача, її представника, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, народження дітей та копією рішення Обухівського районного суду від 04 листопада 2015 року. Згідно довідки ЖБК «Жемчуг» №141 від 17.12.2015 року позивач та її неповнолітні діти зареєстровані в [ADDRESS]. Разом з тим, сторонами визнається і не підлягає доказуванню, що фактично сторони та їх доньки проживають разом в орендованій відповідачем квартирі в м.Українка. Визнається сторонами і обставина перебування доньки [PERSON] на утриманні батька. Щодо утримання доньки [PERSON], то дівчинка хоча і проживає разом з обома батьками, однак потребує матеріальної допомоги відповідача, останній готовий її надати, суд з врахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України, вважає за доцільне стягнути з відповідача, який має постійний, регулярний дохід, аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує стан здоров'я дитини та її батьків, їх матеріальне становище, спільне проживання сторін та їх дітей, перебування на утриманні у відповідача доньки [PERSON], розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнання відповідачем позову у вказаному розмірі. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо.) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично, або постійно. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при вирішенні питання про участь одного з батьків в додаткових витратах на утримання дитини до уваги повинні прийматись фактично зазнані або передбачувані витрати і тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулася з позовними вимогами до відповідача про стягнення з останнього додаткових витрат в розмірі 500 грн. щомісячно на забезпечення лікування доньки до досягнення нею трирічного віку у зв'язку з її хворобою, однак будь-яких доказів, які б підтверджували висновки медичного закладу про наявність хвороби, яка потребує постійного лікування з додатковими витратами позивач не надала. З її пояснень та медичних виписок вбачається, що дитина з 11 по 18 листопада 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом ЗЧМТ і на лікування доньки було витрачено грошові кошти. Однак позивач не просить стягнути фактично понесені витрати, а суд в силу ст.10, 11 ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог, оскільки зазнані витрати не були предметом позову. Щодо лабораторних досліджень та консультативних висновків [PERSON], які були подані суду представником позивача, то з них не вбачається необхідності лікування дитини до досягнення нею трирічного віку, а відповідно і додаткових витрат, пов'язаних з цим. Доводи позивача в частині необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини до досягнення трьох років спростовуються і довідкою Української амбулаторії сімейної медицини від 22.03.2016 року, де [PERSON] спостерігається з народження. З вказаної довідки вбачається, що дитина спостерігається хірургом в п-ці «Охматдит». В 2015 році знаходилась 8 днів на лікуванні в нейрохірургії. Дитина в 2015 році 4 рази хворіла на ГРЗ. В 2016 році зверталась для огляду лікаря про дозвіл на щеплення. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в ці й частині. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому суд присуджує аліменти з часу подання позовної заяви до суду. Позивач звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду, а тому вони повинні бути стягнути з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial