Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.12.2014 р., під час виконання трудових обовязків в ПАТ «Шахтоправління «Покровське» він отримав виробничу травму. Висновками МСЕК від 15.07.2015 р. йому було встановлено 30 % втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили розглянути справу в їх відсутності. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» - у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що нещасний випадок на виробництві стався з вини самого ж позивача, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Селидове Донецької області у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав письмові заперечення в яких зазначив, що документи, на які посилається позивач, а саме довідка МСЕК та акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, є документами, що підтверджують тільки факт виробничої травми та встановлення в звязку з цим стійкої втрати професійної працездатності, і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Тому вважає, що посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди є безпідставним, а тому в задоволенні позову слід відмовити. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] звертається до суду із позовом про стягнення моральної шкоди. Ці обставини обґрунтовуються доказами, доданими до позову. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, згідно ЗУ «Про внесення змін і доповнень, що стосуються охорони праці, до Кодексу законів про працю України» від 15 грудня 1993 року N 3694-XII, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов\~висновку, що внаслідок отриманого трудового каліцтва було порушено нормальні життєві звязки позивача, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Це заподіює йому моральні страждання, тому що він змушений\~докладати додаткових зусиль для утримання себе і своєї родини, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через\~відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі внаслідок трудового каліцтва він зіткнувся з труднощами побутового плану. В теперішній час відчуває негативні наслідки. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що\~моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачкою вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоровя, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, те, що позивач\~постійно відчуває\~хворобливі відчуття,\~має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному\~лікуванні. Виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи те, що згідно огляду МСЕК від 15.07.2015 р. первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі, що передбачений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial