Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилась дитина [PERSON] ([INFO]). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач працює за кордоном, у зв'язку з чим отримує дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину. Відповідач відзив до суду не подав. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 18.09.2014 року народилась [PERSON] (а.с. 4), батьками якої є сторони спору. Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою виконкому Турбівської селищної ради від 17.04.2018 року № 1074 (а.с. 5). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від батька дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, в тому числі і на позивача, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також те, що з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць, згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" становить 1\~492 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 26.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме обовязку батька на надання утримання дитині відповідно до її віку, при цьому матір дитини також зобов'язана надавати їй утримання, що дозволить створити умови життя, необхідні для розвитку дитини. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивач не довела, що потреби дитини віком до шести років вимагають надання їй утримання в розмірі, який позивач вказала в позові. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial