Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначає, що вона та відповідач по справі являються батьками [PERSON], 1997р.н., який з 01.09.2014 являється студентом Новокаховського політехнічного коледжу Одеського національного політехнічного університету. На даний період часу син потребує матеріальної допомоги, яку позивач самостійно не в змозі надати, у зв»язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2018. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала на підставах зазначених в позові та пояснила, що відповідач офіційно працює, здає в оренду земельну ділянку, тому має можливість сплачувати сину аліменти, розмір яких буде достатнім у вигляді 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він за можливості надає сину матеріальну допомогу добровільно. На сьогоднійшній день має нову родину, яка знаходиться на його утриманні, більш того місяць тому назад поховав мати, на теперішній час доглядає хворого батька, у зв»язку з чи не має можливості матеріально допомагати сину, однак в подальшому не відмовляється матеріального його забезпечувати по мірі можливості. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, пояснив, що з 2014 року навчається в м.Нова Каховка, де орендує житло. І семестр отримував стипендію, на сьогоднішній день не отримує. Мати кожної неділі пакує йому сумки з продуктами харчування, надає кошти на проїзд та особисті потреби, яких йому не вистачає. Батько регулярної матеріальної допомоги не надає, інколи перераховує кошти на картку, але їх також не вистачає. Бажає, щоб матір отримувала від батька аліменти на його утримання на період навчання. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO].(а.с.3) Згідно довідки Новокаховського політехнічного коледжу Одеського національного політехнічного університету від 06.05.2015 за №138, [PERSON] 01.09.2014 вступив до вказаного закладу на навчання на бюджетній основі до денного відділення за спеціальністю «Технологія обробки матеріалів на верстатах і автоматичних лініях», строк навчання до 30.06.2018. (а.с.4) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доходів не має, зареєстрований та проживає з матірю, перебуває на її утриманні, яка хоч і працює, однак не в змозі повністю забезпечувати сина. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та їх розмір, суд повинен враховувати положення ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України. Відповідно до довідки ПСП «Влада» від 23.06.2015 за №56, [PERSON] працює на вказаному підприємстві, отримує стабільну заробітну плату. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Таким чином, оскільки позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний її надавати, не відмовляється від надання допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання. Однак визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має регулярний дохід, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, за станом здоров»я здоровий, доглядає хворого батька похилого віку, має заборгованість по аліментам за виконавчим листом №2-1727/03 в сумі 7037,28 ( виконавче провадження за яким не закінчено). З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням озвучених в судовому засіданні потреб [PERSON], можливостей відповідача, суд визначає розмір аліментів у вигляді 1/6 частини.. На думку суду, такий розмір аліментів відповідає вимогам закону, та не порушуватимуть прав відповідача. Вимоги позивача щодо того, що розмір аліментів не був меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягають, оскільки застосовуються судом при стягненні аліментів на неповнолітню дитину і застосування зазначеної норми при стягненні аліментів на повнолітніх осіб, які продовжують навчання не передбачено, сина у порядку вимог ст. 200 СК України. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів та враховуючи що позивач на підставі ч.1 п.3ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial