Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду завдано внаслідок залиття квартири [ADDRESS] в розмірі 3678,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн., витрати на проведення оцінки ПП «Експерт МАШ» у сумі 300,00 грн., судовий збір у сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 15.01.2015 р. через залиття вищезгаданої квартири, причиною чого став тріснутий шланг на гарячу воду у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] власником якої являється відповідач, що стверджується актом обстеження ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», позивачу заподіяно матеріальну шкоду в спірному розмірі, згідно з звіту про оцінку розміру відшкодування збитків. Покликається, що залиття сталось з вини відповідача. Разом із тим, просить стягнути моральну шкоду у спірному розмірі, якої зазнав у зв'язку із затопленням його квартири, що проявилась у відсутності світла у квартирі на протязі двох днів та таке відсутнє в одній із кімнат квартири станом на 23.01.2015. Витрати за проведення оцінки завданої шкоди та судовий збір просить також стягнути з відповідача. Відтак, оскільки відповідач у позасудовому порядку відмовилась врегульовувати спір, просить заяву задовольнити та захистити його порушене право. Позивач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідачів без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Так, ч.1 ст.1166 цього ж кодексу майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 17.01.2015 № 163. 15.01.2015 відбулось залиття квартири [ADDRESS] внаслідок потрапляння води із квартири кв.[NUMBER], яка розміщена над квартирою [NUMBER] Даний факт, стверджується актом про залиття від 15.01.2015, затвердженого директором ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», у якому вказано, що причиною залиття був тріснутий шланг на гарячу воду у ванній кімнаті квартири [NUMBER], який протікав. При цьому, через затоплення були виявлені сліди залиття відповідний розмірів на стелі та стіні у кімнаті, на стіні та стелі у коридорі, на стелі у кухні, на стелі у ванній кімнаті. Відповідний акт направлений судом відповідачу, однак жодних заперечень відносно нього не подано. Звітом про оцінку відшкодування збитків при пошкодженні квартири за адресою - [ADDRESS], складеним суб'єктом оціночної діяльності ПП «ЕкспертМАШ» 17.01.2015, замовником якого був [PERSON], встановлено вартість відшкодування збитків при пошкодженні квартири (конструктивних елементів (оздоблення) у розмірі 3678,00 грн, що є розміром заподіяної шкоди. З огляду на наведені положення, встановленого факту залиття квартири позивача з квартири [NUMBER], власником якої є відповідач, що встановлено із доводів позивача та така обставина не заперечена відповідачем, суд приходить до переконання, що обов'язок доведення відсутності вини в завданні шкоди позивачу покладено на відповідача. Оскільки, [PERSON] не подала жодних доказів відсутності її вини у залитті квартири позивача, то суд вважає, що встановлена вина є юридичною підставою для висновку про її наявність у складених між сторонами відносинах, а відтак відповідача слід визнати особою, яка відповідальна за заподіяну шкоду, як власника квартири [ADDRESS] Разом із тим, згідно з ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов'язок нести витрати, пов'язані з утриманням належного власнику майна, до яких, зокрема відносяться витрати, що пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, передбачено Законом України „Про житлово-комунальні послуги", що набув чинності з 1 січня 2005року /далі Закон/, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінет Міністрів України №572 від 08.10.1992 р. /із змінами/. Таким чином, утримання в належному технічному стані системи водопостачання та водовідведення, яка знаходиться в межах квартири [ADDRESS], є обов"язком її власника - відповідача [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири підставна та обґрунтована, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, обставинах залиття квартири позивача, особу, яка відповідальна за залиття, розмір заподіяння шкоди внаслідок залиття, а відтак таку позовну вимогу слід задовольнити у повному обсязі. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат за проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 300,00 грн. суд приходить переконання, що така підставна та підлягає до задоволення у відповідності до ст.22 ЦК України, як збитки понесені позивачем у результаті порушення його цивільного права. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди всупереч ст.ст.57-60 ЦПК України недоведена: жодних належних та допустимих доказів на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовує позивач свої вимоги не надано та доводи позивача (відсутність світла) не містять інформації щодо предмету доказування; розмір моральної шкоди доказами не підтверджується /оскільки завдана моральна шкода підлягає обґрунтуванню, а не просто зазначенню її розміру/, а відтак, суд приходить висновку, що у позовній вимозі про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити за недоведеності та необґрунтованості. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією, наявною у матеріалах справи. Так, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 177,83 грн. судового збору. Відповідно до ст.ст. 22, 322, 1166 ЦК України,

Outcome: partial