Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що [INFO] в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшли діти спадкодавця. Позивач, будучи дочкою спадкодавця, спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем, її брат відмовився від спадщини, подавши заяву відповідного змісту. Утім позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на майно, яке увійшло до складу спадкової маси та яке спадкодавець успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельну частку (пай), розміром 3.1322 га, яка розташована на території Турбівської селищної ради, Липовецького району, Вінницької області за № 559, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки за життя [PERSON] не оформив право власності на вказане майно, яке й успадкувала [PERSON] , яка також його не узаконила, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на земельну ділянку після смерті [PERSON]. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву, утім сільський голова надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 19.07.2019 було витребувано матеріали спадкових справ до майна померлих спадкодавців. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін спору, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи №109/2015, що була витребувана судом до майна померлої [PERSON] судом встановлено, що спадщина відкрилась за законом, до кола спадкоємців першої черги спадкування увійшли діти спадкодавця, а саме: позивач [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем та не відмовилась від спадщини в межах визначеного законодавцем строку, а також подала заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини, та [PERSON] , який висловив відмову у заяві направивши її нотаріусу. Факт родинних відносин спадкодавця із позивачем підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.9 Спадкової справи). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , спадщину прийняла, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.9) встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Згідно із довідкою виданою виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району 10.07.2019 за №2493, [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала із чоловіком [PERSON] в [ADDRESS] . Інші зареєстровані особи чи ті які проживали постійно за вказаною адресою відсутні. За інформацією нотаріальної установи спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена. Як убачається із інформації наданої Відділом у Липовецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.11.2019, [PERSON] має право на земельну частку (пай), яка розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького району, оскільки внесений до списку громадян доданих до Протоколу зборів громадян від 02.09.2008 за №3, де внесено запис за №386 та засвідчено Додатковим списком громадян, пай - за №559, загальною площею 3.1322 га, межі за кадастровим номером - 0522255500:02:000:…. не закріплювались в натурі (на місцевості) межовими знаками, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право власності на землю на ім`я [PERSON] не видавався, середня вартість землі 110406, 28 грн. Наведене свідчить, що [PERSON] , будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла в силу діючого законодавства на час відкриття спадщини, інші спадкоємці таке своє право не використали, отож вона є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження належності майна спадкодавцеві. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності певних юридичних фактів у їх сукупності. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування. (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Судом встановлено, що за життя [PERSON] набув права на земельну частку (пай), яке успадкувала [PERSON] , а після її смерті позивач згідно діючого законодавства, отож воно їй належить з моменту відкриття, тому суд дійшов висновку, що позивач набула у спадок право на вищевказане майно, воно не пов`язано нерозривно з особою. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, підтверджені належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв`язок є достатнім для констатації факту порушення прав позивача, утім, суд вважає, що з урахуванням встановлених вище обставин, у даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання права на земельну частку (пай), а не визнання права власності як просить позивач. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його часткове задоволення зважаючи на викладене вище. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial