Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.09.2003 року. Від шлюбу вона має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На час звернення до суду з даним позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати дітей. Позивач посилається на те, що відповідач працює, інших осіб на утриманні або аліментних зобовязань не має. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позову. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав частково не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 750 грн. щомісячно на утримання кожної дитини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 06.09.2003 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 188421, виданим 06.09.2003 року Ленінським районним управлінням юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис № 797. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ № 069095, виданим 23.06.2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 599 та доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ № 397075, виданим 01.08.2012 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1036. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони проживають роздільно, їх діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір"ю за адресою [ADDRESS]. На час звернення до суду з даним позовом між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати дітей, які потребують постійних матеріальних витрат, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, в звязку з чим позивач перебуває в скрутному матеріальному стані. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, проте позивачем не надано суду будь-якого належного та допустимого доказу того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у вказаному у позові розмірі. Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін та надані докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], в розмірі 750 грн. щомісяця до його повноліття та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 750 грн. щомісяця до її повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася із даним позовом до суду 19.08.2016 року, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з 19.08.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial