Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на періодичні тимчасові виїзди за межі України малолітньої доньки [PERSON],[INFO] року народження, до досягнення нею повноліття у супроводі матері, позивачки у справі, або іншої особи, уповноваженої матір*ю, за нотаріально посвідченою довіреністю, або самостійно без згоди та супроводу батька, [PERSON], на період шкільних канікул для участі в міжнародних фестивалях і конкурсах країнами світу, а також з метою відпочинку та оздоровлення з обов*язковим поверненням до місця постійного проживання в Україну, надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду малолітньої дитини, [PERSON], за межі України без згоди батька, [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що спільна з відповідачем донька, [PERSON], [INFO],з 2008 року займається в хореографічній студії « Веселка», протягом останніх трьох років займається східними танцями в клубі « Енерджи», бере участь у змаганнях, отримує нагороди та призові місця, має звання чемпіонки Української та Міжнародної Асоціації виконавців східного танцю « Асель», є активним учасником у заходах східного танцю. Ансамбль клубу « Енержи» крім змагань на території України приймає участь у концертах та фестивалях також і за кордоном. Посилаючись на безпідставну відмову відповідача в наданні дозволу для виїзду доньки за кордон для участі в міжнародному конкурсі в Болгарії, куди були запрошені учасники клубу « Енержи» у 2013році, а також відмову в наданні дозволу для відпочинку та оздоровленні доньки за кордоном в період її щорічної відпустки,яка припадає на період шкільних канікул доньки, просить позов задовольнити. До судового засідання позивач надіслала клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв*язку із дальністю проживання та службовою необхідністю, підтримала вимоги, викладені в позові, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснивши, що він не заперечує проти надання доньці дозволу на виїзд за кордон, тим паче, що він ніколи не заперечував цьому. Неможливість нотаріального засвідчення своєї згоди пояснив тим,що постійно тривалий час був на заробітках за межами України і при необхідності не міг особисто засвідчити свою згоду. Представник 3-ї особи-органу опіки та піклування Біловодської РДА Луганської області Дмитренко Г.О. надала заяву про розгул справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33). Зокрема, у порядку, передбаченому ч.2 ст.4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують, відповідно до цього Закону, право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання такої і оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2). Із указаними нормами кореспондуються положення ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту - Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII). Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.20120року №724) , встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред*явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Ст.141 СК України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. В суді встановлено, що з 02.10.1999 р по 11.04.2011року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - доньку, [PERSON], [INFO]( арк..спр.9.8 відповідно). Сторони проживають окремо, відповідач- за межами м.Луганськ, де разом з позивачкою проживає донька [PERSON], яка перебуває на утриманні та вихованні матері, [PERSON]. Наданими позивачем доказами підтверджений факт створення нею доньці [PERSON] належних умов для гармонійного розвитку дитини, її вихованню, стану здоров*я, що не оспорюється в судовому засіданні відповідачем. З наданих доказів видно, що [PERSON] на протязі 7 років проходе навчання в Луганській спеціалізованій школі перекладачів, з 2008 року займається в хореографічній студії « Веселка», протягом 3-х років займається східними танцями в клубі « Енержи», бере участь у змаганнях, має грамоти та займає призові міста ( арк..спр.12,13,14,29-30). Згідно характеристики ПП [PERSON], [PERSON] займається в клубі «Енержи» з 2011року, сольними танцями з 2012р, у 2013році клуб був запрошений до Болгарії м.Варн на Міжнародний конкурс, для участі в якому дітям до 18 років необхідний проїзний квиток та згода батьків на виїзд дитини. ( арк..спр.15). Як вказано в позові, донька не мала змогу виїхати на Міжнародний конкурс до Болгарії, так як між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки і відповідач безпідставно не надав дозволу на виїзд [PERSON] за межі України. Даний факт оспорюється відповідачем, оскільки не надання дозволу на виїзд дитини він пояснив лише його відсутністю на території України в той час. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що факт відсутності згоди [PERSON] на виїзд доньки із матір'ю або уповноваженою особою за межі України не знайшов свого підтвердження наданими доказами. . Дитина мешкає разом з позивачкою. Кожна особа має право на проживання в сім'ї, особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України). За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду наведеного , враховуючи те, що відповідач проживає за межами території проживання позивачки з донькою, періодично перебуває за межами України на заробітках, не має змоги нотаріально засвідчити дозвіл на виїзд дитини за межі України в разі своєвідсутності,суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки про право дитини на тимчасовий виїзд за кордон з матір'ю без згоди батька, є обгрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: partial