Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" після скасування судового наказу від 5.09.2013 року про стягнення з [PERSON] і [PERSON] плати за спожиту теплову енергію в порядку позовного провадження звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про стягнення з них зазначеної заборгованості. В обґрунтування вимог вказав, що відповідачі значаться зареєстрованими і проживають за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі права власності. В період з 01.10.2006 року по 01.08.2013 року відповідачам на квартиру площею 29,9 кв.м. була відпущена теплова енергія, яку вони споживали, проте плату за неї не сплачували, в зв'язку з чим за ними за вказаний період утворилася заборгованість в розмірі 5678 грн. 31 коп. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають провести розрахунок за спожиту теплову енергію, позивач просить суд стягнути з них в солідарному на його користь зазначену суму, а також 3% річних в сумі 199,81 грн., інфляційні збитки в сумі 30,95 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. В судовому засіданні представник позивача, скориставшись наданим йому законом правом, уточнив позовні вимоги, виключивши з кола відповідачів [PERSON] та залишивши заявлений до неї позов без розгляду, оскільки вона не є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] і просив суд виниклу за період з 01.10.2006 року по 01.08.2013 року заборгованість за теплопостачання в сумі 5678 грн. 31 коп., а також 3% річних в сумі 199,81 грн., інфляційні збитки в сумі 30,95 грн. та судові витрати в розмірі 229,40 грн. стягнути з [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що самовільне зняття опалювальних приладів без дотримання встановленого порядку не звільняє відповідачку від сплати послуг. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і суду пояснила, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.07.2003 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Послугами позивача вона не користується з 2008 року, оскільки через поганий стан опалювальних приладів та погане опалення самовільно зняла опалювальні прилади і з зазнченого часу стала опалювати квартиру електроприладами. Оскільки тепло, яке надається позивачем, вона не споживає, вважає, що вимоги заявлені до неї безпідставно. Окрім того, вказувала на відсутність укладеного з нею договору та що розрахунок заборгованості виконаний позивачем поза межами позовної давності, заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності в разі, якщо суд прийде до необхідності задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого 03.07.2003 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області (арк.спр.29-30). Разом з нею в квартирі зареєстровані дочка [PERSON], [INFO] і син [PERSON], [INFO] (арк.спр.6). Донька [PERSON] в квартирі не проживає. На ім'я відповідачки [PERSON] позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на сплату послуг з надання теплової енергії (арк.спр.9-10). Як вбачається з представленого позивачем розрахунку, послуги з теплопостачання відповідачкою не сплачуються. Підставою для несплати послуг відповідачка зазначає їх неотримання з 2008року. Судом встановлено, що квартира відповідчки з опалювальною площею 29,9кв.м, розташована за адресою [ADDRESS] приєднана до системи центрального опалення. З 01.10.2010року постачання теплоенергії в будинок здійснюється на підставі Договору про умови надання послуг з централізованого опалення та додаткової угоди, укладених між теплопостачальною організацією та ОСББ «Альфа» відповідно до існуючих тарифів (арк.спр.77-79). Згідно пояснень відповідачки та наданих нею суду актів, опалювальні прилади в квартирі відсутні з жовтня 2008 року (арк.спр.103, 107). Демонтування опалювальних приладів виконано за відсутності будь-якої дозвільної документації. Вказана обставина була підтверджена свідком [PERSON] - головою Правління ОСББ «Альфа», який, крім того, зазначив, що на початку кожного опалювального сезону за його участі відбувається обстеження будинку на предмет готовності його підключення до центрального теплопостачання. Перешкоди для подачі тепла в квартиру відповідачки відсутні. Як вбачається з досліджених судом доказів та представлених позивачем розрахунків, нарахування та перерахунки за послуги теплопостачання споживачам здійснюється на підставі актів на включення (відключення) опалення та актів про підключення жилого будинку до системи центрального опалення (арк.спр.59-65). Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. п. 24, 25 «Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мережі забороняється. Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого комітетним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. Відповідно до правил Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26.09.2000 р. №19/15-284, у п.1 зазначено, що споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Документи, які підтверджують правомірність такого відключення відсутні. Отже, у сторін виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України від 24 червня 2004 р. №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 (далі Правила). Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону №1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил установлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачка послуг з теплопостачання не сплачувала, підстави для ненарахування їй плати за послуги теплопостачання відсутні. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові по справі № 6-9цс11від 16 травня 2011 року, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яке відповідно до ст. 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В разі, якщо вимоги заявлені поза вказаними строками, суд може за заявою відповідача, зробленою до винесення рішення, відповідно до п.3 ст.267 ЦК застосувати строки позовної давності. Оскільки представник відповідача звернувся до суду з такою заявою, вимоги підлягають задоволенню частково, в межах трирічного строку позовної давності. З цим позовом позивач звернувся до суду 18.12.2013року відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК України після скасування судового наказу від 5.09.2013року, виданого за заявою обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (арк.спр. 5). Звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з заявою по видачу судового наказу мало місце 03.09.2013року. 7 жовтня 2013року ухвалою суду судовий наказ за заявою боржника було скасовано (арк.спр.5). Таким чином, перебіг строку позовної давності, відповідно до частини 2 ст. 264 ЦК України, перервався в вересні 2013 року. З врахуванням зазначеного та клопотання відповідача про застосування строку позовної давності позов підлягає задоволенню за період з 01.10.2010 року по 01.08.2013 року в сумі 4798,43 грн. За змістом частини 1 ст. 901, частини 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, тому вимоги позивача про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 процентів річних також підлягають задоволенню і з відлповідачки на користь позивача має бути стягнуто 3% річних в сумі 199,81грн. та інфляційні збитки в сумі 30,95грн. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених вимог судовий збір в розмірі 195,24 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial