Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зазначаючи, що між нею, [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 1998 року було зареєстровано шлюб в Палаці шлюбів м. Кременчука, який був розірваний за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 січня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В період спільного проживання з відповідачем ними було придбано майно: 15 травня 2001 року було придбано по договору купівлі-продажу житловий будинок житловою площею 24,6 кв.м з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № П-331/1 від 13 вересня 2013 року ринкова вартість житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою : [ADDRESS] становить 210210,50 грн.. На ? частку співвласнику належить будівель та споруд, які підлягають розподілу вартістю 105105,25 грн. 21.03.2009 року придбали автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я [PERSON] Ринкова вартість автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/423/13 від 11.09.2013 року становить 43326,00 грн. 08.09.2009 року придбали у спільну власність вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554М-ПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку експерта № 0909/424/13 від 11.09.2013 року становить 45226,96 грн. 12.10.2004 року придбали спільно вантажний автомобіль ЗИЛ 130 СПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/425/13 від 11.09.2013 року становить 22521,58 гри. 28.12.2004 року придбали вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 4502 СПГ, 1990 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/433 /13 від 26 вересня 2013 року становить 28615,93 грн. 19.07.2008 року придбали вантажний автомобіль КрАЗ 256БІ, 1990 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/432/13 від 26.09.2013 року ринкова вартість автомобіля становить 42120,00 грн. Всі автомобілі були зареєстровані на ім'я відповідача [PERSON] В січні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано і відповідач 02 березня 2013 року зняв з обліку всі автомобілі та зареєстрував їх на ім'я свого батька [PERSON]. Крім того, під час сумісного проживання за спільні кошти було придбано речі загального вжитку та побутові речі, вартість який згідно висновку товарознавчої експертизи № П-331/2 від 13 вересня 2013 року складає: - набір корпусної меблі для кухні вартістю 1500 грн; - монітор рідко кришталевий вартістю 400 грн; - системний блок вартістю 600 грн; - телевізор « Самсунг», вартістю 350 грн; - пральна машина вартістю 1458 грн; - шафа-купе, вартістю 4800 грн; - холодильник «Вірпул» вартістю 2400 грн, придбали в 2009 році; - стіл комп'ютерний однотумбовий вартістю 480 грн; - крісло офісне вартістю 200 грн; - письмовий стіл вартістю 600 грн. - мікрохвильова піч вартістю 576,55 грн; - праска вартістю 70 грн; - супутникові антени - 2 шт. вартістю 350 грн; - світильники стельові - 3 шт., загальною вартістю 460 грн. Перелічене майно придбане за час шлюбу, а тому належить на праві спільної сумісної власності. Загальна ринкова вартість майна з урахуванням зносу складає 14244,55 грн. В даний час між сторонами склались не доброзичливі відносини. Тому вони не можуть дійти згоди в добровільному порядку розподілити майно, яке є спільною сумісною власністю. Просила суд визнати за нею [PERSON], право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та на ? частку земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та на ? частку земельної ділянки, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши [PERSON] автомобіль DAEWOO LAN OS TF 69Y д.н.з. [NUMBER] ринкової вартості 43326,00 грн., вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554М-ПЕ-СПГ, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ринкової вартості 45226,96 грн., вантажний автомобіль ЗИЛ 130 СПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ринкової вартості 22521,58 грн., вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 4502 СПЕ, 1990 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ринкової вартості 28615,93 грн., вантажний автомобіль КрАЗ 256БІ, 1990 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ринкової вартості 42120,00 грн.. Загальної ринкової вартості 181810,47 грн.. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину вартості автомобілів у розмірі 90905,24 грн. Виділити [PERSON] набір корпусної меблі для кухні вартістю 1500 грн., монітор рідко кришталевий вартістю 400 грн., системний блок вартістю 600 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 350 грн., пральну машину вартістю 1458 грн., шафу-купе, вартістю 4800 грн., холодильник «Вірпул» вартістю 2400 грн., стіл комп'ютерний однотумбовий вартістю 480 грн., крісло офісне вартістю 200 грн., письмовий стіл вартістю 600 грн., мікрохвильову піч вартістю 576,55 грн., праску вартістю 70 грн., супутникові антени - 2 шт. вартістю 350 грн., світильники стельові - 3 шт., загальною вартістю 460 грн.. Загальної ринкової вартості 14244,55 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину вартості речей побутового вжитку у розмірі 7122,27 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України, в тому вартість проведених судово-будівельної, автотоварознавчої та товарознавчої експертиз нерухомого майна, автомобілів, та речей побутового вжитку в сумі 3870 грн.., витрати по сплаті судового збір в сумі 2031,32 коп. за подання позовної заяви та за заяву про забезпечення позову в сумі 114,71 грн., витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 3000 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд задовольнити частково посилаючись на обставини викладені в заперечені на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України передбачено, що спільною сумісною власністю є майно, придбане подружжям під час шлюбу, якщо інше не передбачено законом, або шлюбним договором. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно вимог ст. 373 ЦК України та ст. 70 СК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності та вважається, що частки кожного є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що з 29 серпня 1998 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб зареєстрований в Палаці шлюбів м. Кременчука 29.08.1998 року, актовий запис № 750. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.01.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В період спільного проживання сторонами було придбано майно. 15 травня 2001 року придбано по договору купівлі-продажу житловий будинок житловою площею 24,6 кв.м з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № П-331/1 від 13 вересня 2013 року ринкова вартість житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою : [ADDRESS] становить 210210,50 грн.. На ? частку співвласнику належить будівель та споруд, які підлягають розподілу вартістю 105105,25 грн. 21.03.2009 року придбано автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований на ім'я [PERSON]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/423/13 від 11.09.2013 року становить 43326,00 грн. 08.09.2009 року придбано у спільну власність вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554М-ПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку експерта № 0909/424/13 від 11.09.2013 року становить 45226,96 грн. 12.10.2004 року придбано вантажний автомобіль ЗИЛ 130 СПЕ, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/425/13 від 11.09.2013 року становить 22521,58 гри. 28.12.2004 року придбано вантажний автомобіль ЗИЛ-ММЗ 4502 СПГ, 1990 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/433 /13 від 26 вересня 2013 року становить 28615,93 грн. 19.07.2008 року придбано вантажний автомобіль КрАЗ 256БІ, 1990 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09/432/13 від 26.09.2013 року ринкова вартість автомобіля становить 42120,00 грн. Всі автомобілі були зареєстровані на ім'я відповідача [PERSON] В січні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано і відповідач [PERSON] 02 березня 2013 року всі вищезазначині автомобілі зняв з обліку та зареєстрував їх на ім'я свого батька [PERSON]. Крім того, під час сумісного проживання сторін ними за спільні кошти було придбано речі загального вжитку та побутові речі, вартість який згідно висновку товарознавчої експертизи № П-331/2 від 13 вересня 2013 року складає: - набір корпусної меблі для кухні вартістю 1500 грн; - монітор рідко кришталевий вартістю 400 грн; - системний блок вартістю 600 грн; - телевізор « Самсунг», вартістю 350 грн; - пральна машина вартістю 1458 грн; - шафа-купе, вартістю 4800 грн; - холодильник «Вірпул» вартістю 2400 грн, придбали в 2009 році; - стіл комп'ютерний однотумбовий вартістю 480 грн; - крісло офісне вартістю 200 грн; - письмовий стіл вартістю 600 грн. - мікрохвильова піч вартістю 576,55 грн; - праска вартістю 70 грн; - супутникові антени - 2 шт. вартістю 350 грн; - світильники стельові - 3 шт., загальною вартістю 460 грн. Загальна ринкова вартість майна з урахуванням зносу складає 14244,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто усе перелічене майно придбане за час шлюбу, а тому належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Згідно до ст.22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року та був чинним на час набуття сторонами спірного майна та ст. 60 Сімейного кодексу України, чинного з 1 січня 2004 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно зі ч.1,2 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до змін, внесених до п.4, п.5 ст. 57 Сімейного кодексу України (від 17.05.2012р № 4766-УІ), передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України». 03 березня 2006 року відпровідачем [PERSON] отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 660 кв.м, що розташована по [ADDRESS] та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка). Згідно до положень статтей 81, 116 ЗК України, земельна ділянка одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, вона одержана із земельного фонду шляхом приватизації. Отже, право власності на спірну земельну ділянку відповідач набув внаслідок реалізації свого права як громадянина України на безоплатну приватизацію земельної ділянки і остання не може відноситись до об'єкта права спільної сумісної власності, а належить виключно відповідачу [PERSON], як особі, яка її приватизувала. Крім того, якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України. Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № П-331/1 від 13.09.2013р, яку в якості доказу надала позивачка [PERSON], вбачається, що спірний житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] не можливо розділити в натурі на два самостійних окремих об"єкта нерухомого майна (житлові квартири) із-за малих площ приміщень та в цілому житлового будинку. До Державного акту про право власності на земельну ділянку, який отримано 03 березня 2006 року, додано план меж земельної ділянки, згідно якого зазначено земельна ділянка єдиним масивом площею 660 кв.м., та в державному акті не проведено розмежування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а тому неможливо визначити розмір земельної ділянки необхідної для обслуговування будинку і господарських будівель. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно ч.1 ст.11 та ч.3 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не надав належних та допустимих доказів того, що на момент переоформлення спірних автомобілів фактично шлюбні відносини не були припинені і відповідні кошти пішли на витрати сім'ї. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо поділу спільного сумісного майна позивача [PERSON] є законними та обгрунтованними, а тому підлягають до частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, заява позивача [PERSON] про відшкодування судових витрат, понесених нею під час судового розгляду справи на проведення судово-будівельної, автотоварознавчої та товарознавчої експертиз нерухомого майна, автомобілів, та речей побутового вжитку в сумі 3870 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2031,32 коп. за подання позовної заяви та за заяву про забезпечення позову в сумі 114,71 грн. підлягають задоволенню. Що стосується відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката в сумі 3000 грн., то дані вимоги задоволенню не підлягають оскільки документально не підтверджені зазначені витрати.

Outcome: partial