Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася позивач [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2007 року вона перебувала у цивільному шлюбі, тобто підтримувала фактичні шлюбні стосунки з відповідачем по справі. Позивач вказує, що вона з відповідачем по справі має двох неповнолітніх дітей, але лише в однієї дитини, а саме в [PERSON] , [INFO] , [PERSON] значиться батьком у відповідних документах. З 2016 року позивач та відповідач [PERSON] не проживають разом, не підтримують шлюбні відносини. Зі вказаного часу донька проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Батько [PERSON] не надає підтримки матеріального характеру їхній неповнолітній дитині. Крім того, позивач вказує, що в неї відсутня інформація стосовно того, чи має відповідач офіційне місце роботи та відповідно, яку саме суму доходу останній отримує щомісяця, але їй відомо, що [PERSON] працює на будівельних роботах, відповідно має прибуток та згідно діючого законодавства він зобов`язаний утримувати їхню неповнолітню дитину, крім того, позивач вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для розвитку неповнолітньої доньки. Також позивач зазначає, що в даний час вона вимушена самостійно піклуватися про доньку, купувати необхідні для життєдіяльності дитини речі, такі як одяг, продукти харчування, а також позивач оплачує інші витрати пов`язані із побутом, вихованням та навчанням їхньої дитини. З припиненням відносин між позивачем та відповідачем, [PERSON] повністю припинив піклуватися про доньку. Зі вказаного часу останній жодного разу не надавав позивачеві в якості аліментів грошових коштів на утримання доньки [PERSON] . З ситуації, яка склалася, позивач змушена звернутись до суду з даною позовною заявою, так як її не влаштовує те, що всі витрати по утриманню неповнолітньої доньки, фактично вона, як мати несе самостійно, а відповідач зі своєї сторони не цікавиться матеріальним станом дитини, не пропонує, як батько підтримку матеріального характеру. Позивач вважає, що припинення її з відповідачем фактичних шлюбних стосунків не звільняє [PERSON] , як батька їхньої доньки від обов`язку по належному утриманню неповнолітньої дитини. Та в даному випадку вона претендує на стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 2000 гривень щомісяця та вважає, що такий розмір аліментів поміркований, цілком спів мірний та обґрунтований. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с.23). Відповідно до вимог ч.7 ст. 178 ЦПК України, 11 жовтня 2019 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву в термін, який був встановлений йому судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. В відзиві відповідач зазначив, що він фактично являється безробітнім та не має постійного та стабільного джерела доходу, тож змушений шукати тимчасові низькооплачувані підробітки, котрі самі по собі є не регулярними та не приносять достатнього доходу, а слугують лише для того, аби якимсь чином вижити та покрити самі необхідні витрати. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , котра є безробітною. На їхньому утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, а саме їх спільний малолітній син [PERSON] , [INFO] та малолітня донька дружини він іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Тож, відповідач вказує, що він повинен дбати й про матеріальне забезпечення вказаних дітей, а тому вважає, що стягнення з нього розміру аліментів, який просить позивач, призведе до суттєвого погіршення стану дітей. Крім вище викладено в відзиві, позивач зазначає, що його скрутне матеріальне становище посилюється тією обставиною, що він повинен сплатити 68448 гривень 82 копійки в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди згідно вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09.01.2019 року. Тому, в своєму відзиві [PERSON] , просить врахувати викладені ним обставини при винесенні рішення по даній справі та при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , стягнути аліменти в розмірі, який не перевищує суму 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні ухвалою постановленою головуючим по справі було прийнято відзив позивача та прийнято його до матеріалів справи. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. У судове засідання з розгляду справи з`явилася позивачка [PERSON] , позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. При цьому, пояснила, що вона з відповідачем по справі має двох дітей, але так трапилося, що одна дитина записана тільки на неї. Крім того, позивач повідомила суду, що їй відомо, що відповідач працює, однак місце роботи та суму доходу [PERSON] їй не відомо. У судове засідання на розгляд справи з`явився представник відповідача [PERSON] , повноваження якого підтверджуються ордером від 09 жовтня 2019 року, серії ОД №368801 (а.с.37). В судовому засідання представник відповідача пояснив, що відповідач дійсно визнає, що має дитину та зобов`язаний її утримувати, але вважає за неможливе стягнення з нього аліментів у сумі 2000 гривень. В своїх поясненнях представник відповідача повідомив, що відповідач безробітний, має тимчасові низькооплачувані заробітки та на даний час він перебуває у шлюбі і на утриманні має двох малолітніх дітей, одна з яких є спільною. Крім того, [PERSON] зазначив, що до відзиву було долучено ксерокопію вироку суду, відповідно до якого відповідач має сплачувати матеріальну шкоду, тому просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1000 гривень. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Долинське, Ананьївського району Одеської області, зареєстрована та мешканка [ADDRESS] , що підтверджується наданою до позовної заяви копією паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм [NUMBER], виданий 18 березня 2019 року, органом - 5123 (а.с.4). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Ананьїв, Одеської області, зареєстрований в [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01 червня 2005 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, що підтверджується наявною в матеріалах справи адресною довідкою наданою Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області суду 02 жовтня 2019 року (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, в відомостях про батьків якої, [PERSON] зазначається батьком, а [PERSON] зазначається матір`ю (а.с.7). Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2018 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, з якого вбачається, що позивачка уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Згідно копії довідки №144 від 06 травня 2019 року, виданої Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області про реєстрацію місця проживання особи, позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає біля матері [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками виданих 17 вересня 2019 року та 18 вересня 2019 року Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеської області за №726, та №729 (а.с.8,9). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, аст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зі змісту ч.2 ст. 184 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 20 вересня 2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, задовольняючи позовні вимоги частково, суд зазначає, що позивачем не доведено витрати на утримання дитини в заявленому розмірі 2000 гривень 00 копійок, однак беручи до уваги пояснення позивача, представника відповідача, відзив відповідача на позовну заяву, докази які містяться в матеріалах справи та необхідність забезпечення неповнолітній дитині належного та гармонійного рівня розвитку, суд вважає необхідним та достатнім призначити стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень 00 копійок, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, до повноліття дитини, починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що позивач у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial