Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Миронівського районного суду від 11 липня 2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На час прийняття рішення він працював у Приватному акціонерному товаристві «Миронівська птахофабрика». Розмір заробітної плати залежав від багатьох факторів, в тому числі стану здоров`я та кількості відпрацьованих днів. Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2013 року і до досягнення повноліття. З 2016 року по даний час він бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. В результаті участі у здійсненні вказаних заходів отримав контузію. Його стан здоров`я значно погіршився, в зв`язку з чим він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в лікувальних закладах. Матеріальний стан та стан здоров`я не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] . Він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки. На момент звернення до суду його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки стан здоров`я, працездатність значно погіршились. Вважає, що наявні правові підстави, передбаченими ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів на утримання дитини із 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У звязку із обставинами, що склались, станом на 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 64665,60 грн. Просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на користь відповідача на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на користь відповідача на утримання дитини у розмірі 64665,60 грн. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою судді Канівського міскрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2019 року цивільну справу направлено для розгляду за підсудністю до Миронівського районного суду Київської області. Ухвалою судді\~Миронівського районного\~суду Київської\~області від\~01\~квітня 2019\~року справу\~прийнято до\~провадження суду,\~відкрито провадження\~у справі,\~постановлено розгляд\~справи здійснити\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін\~за наявними\~у справі\~матеріалами за\~відсутності клопотання\~будь-якої\~зі сторін про інше. Відповідно до правил статті 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. Згідно зі статті 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 01 квітня 2019 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 22 липня 2019 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом якого відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримала 11 липня 2019 року. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не подано. Відзив на позовну заяву 31 липня 2019 року до Миронівського районного суду Київської області відповідачем надіслано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначила, що із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх необгрунтованими, а певні обставини, викладені позивачем, є неправдивими. Відповідач вказала, що позивач є власником щонайменш двох обєктів нерухомості: житлової квартири під номером [ADDRESS] , земельної ділянки, площею 2,0 га, кадастровий номер: 3222984300:02:012:0002, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області. Позивач не обгрунтував позовні вимоги, не надав доказів, які підтверджують його майновий стан та понесені судові витрати. Вона має іншу дитину [PERSON] , [INFO] , працює на посаді тваринника в Маслівському аграрному коледжі ім. П.Х.Гаркавого Білоцерківського НА, отримує мінімальну заробітну плату, має незадовільний стан здоров`я. Просила у задоволенні позову відмовити. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Судом встановлені\~наступні факти\~і відповідні\~їм правовідносини. Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Така обставина підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 15\~червня 2005 року. Дитина проживає з матірю, кошти на її утримання з батька стягуються в примусовому порядку на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 11 липня 2012 року, яким з батька [PERSON] на користь матері дитини [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Такі обставини підтверджені рішенням Миронівського районного суду Київської області від 11 липня 2012 року. Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2013 року і до досягнення повноліття. Рішення звернено до виконання. Вказані обставини підтверджуються рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року, постановою про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 44420317 від 18 серпня 2014 року. На виконання вказаного судового рішення 24 лютого 2014 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 1017/5463/12. З наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах, виданої Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 19 грудня 2018 року за № 15890, слідує, що виконавчий лист перебуває на виконанні у вказаному відділі державної виконавчої служби, платник аліментів має заборгованість за аліментами. Станом на 11 листопада 2018 року розмір заборгованості склав 64665 грн. 60 коп. З 2016 року позивач бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. Такі обставини підтверджуються даними довідок : № 18 від 01 липня 2017 року, виданої начальником штабу першим заступником командира військової частини польова пошта [NUMBER] , № 1880Д від 31 серпня 2018 року та № 3723Д від 06 листопада 2018 року, виданих командиром військової частини [NUMBER] , витягом за наказу командира військової частини [NUMBER] № 58 від 30 січня 2018 року. В результаті участі у здійсненні вказаних заходів позивач отримав контузію. Відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 6541 від 23 жовтня 2015 року, № 2842 від 26 травня 2016 року, № 7822 від 16 грудня 2017 року [PERSON] знаходився на лікуванні\~\~в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни у кардіологічному відділенні, у відділенні кризисних станів та у відділенні психоневролгії. Мотиви суду та застосовані норми права На підставі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно правил статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 Сімейного кодексу України та вказані розяснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на наведені положення закону, при вирішенні позову щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Судом встановлені підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням. Суд враховує,\~що у\~зв`язку з\~винесенням Миронівським районним судом Київської області рішення від 29 листопада 2013 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, у позивача погіршилось матеріальне становище та у зв`язку з отриманням контузії під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях у позивача погіршилось здоров`я. Ці обставини слугують підставою для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини заробітку позивача. Вимоги позивача про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів не підлягають задоволенню з таких мотивів. Відповідно до положень статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 4 статті 273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 197\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах. За позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.\~197\~Сімейного кодексу\~України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд вказує на відсутність належних та допустимих доказів існування істотних обставин, які б давали суду підстави повністю або частково звільнити боржника від сплати заборгованості по аліментам. Надані позивачем для вирішення питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам докази не можуть бути прийняті судом до уваги, як такі, що вказують на виключні обставини, обставини, які мають значне істотне значення для звільнення позивача від сплати вказаної заборгованості, при цьому не порушуючи інтересів дитини. Перебування позивача на стаціонарному лікуванні не свідчить про тяжкий стан здоров`я останнього. Із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів було відкрито, у ньому здійснювались виконавчі дії, позивачем не у повному обсязі сплачувались аліменти, що призвело до утворення заборгованості. Наявність у позивача заборгованості по аліментам свідчить про те, що він не виконує обов`язок по утриманню дитини, чим грубо порушує її права на належні умови життя. Звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам призведе до повторного порушення прав дитини, отже підстави для такого звільнення повинні бути виключними. Суду не надано доказів та судом не встановлено обставин, що мають істотне значення, які свідчать про неможливість позивача сплачувати заборгованість по аліментам. Висновки за результатами розгляду Згідно правил\~статті 263\~ЦПК України, судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Обґрунтованим\~є рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено в частині 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі\~досліджених доказів\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги про\~зменшення розміру\~аліментів ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню, вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах не доведені позивачем, тому не підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 182, 197 Сімейного кодексу України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial