Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, в якому просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні батька дитини - [PERSON] з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] та визначити наступний порядок участі батька - [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме: особисті побачення кожну 1 (першу) та 3 (третю) неділю місяця з 09 год. 00 хв. суботи по 20 год. 00 хв. неділі шляхом перебування за місцем мешкання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері [PERSON] ; кожну 2 (другу) та 4 (четверту) неділю місяця, будні дні: вівторок - з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., та четвер - з 17 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., шляхом перебування за місцем мешкання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері [PERSON] ; один раз на рік відпустку строком на 14 календарних днів або 2 (два) рази на за рік, де загальний строк не буде перевищувати 14 календарних днів, з можливістю виїзду за кордон з метою оздоровлення дитини, без присутності матері [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 вересня 2016 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . 15 листопада 2019 року судовим наказом судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Шевченко С.В. було вирішено, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.11.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. 18 лютого 2020 року рішенням судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Сітало А.К., було вирішено, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 13.11.2019 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Починаючи з листопада 2019 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились, спільне господарство не велось, стали різні погляди на життя, відсутність порозуміння, що призвело до не бажання підтримувати в подальшому сім`ю, і відповідач разом з сином залишилися мешкати в найманій квартирі за адресою: [ADDRESS] , а позивач переїхав мешкати окремо за адресою : [ADDRESS] . 11 березня 2020 року рішенням судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Глібко О.В., шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, малолітній син - [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з матір`ю - [PERSON] . З початку березня 2020 року, відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , не пояснюючи та не мотивуючи такі свої дії. Позивач не проживає разом із дитиною, зустрічі з сином можливі тільки з дозволу відповідача, яка маніпулює можливістю вирішувати, коли і скільки [PERSON] буду бачитися із сином: може дозволити побачення, а потім передумати, а може взагалі заборонити бачитися із синочком. Позивач бажає виконувати свій батьківський обов`язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою батьківську любов особисто. Попри це всі його спроби на нормальне спілкування з дитиною і врегулювання питання мирним шляхом були відкинуті. Ухвалою судді Орджонікідзевського райсуду м. Харкова Горчакової О.І. від 07.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 23.12.2020 року в результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади, розпорядження №131 від 23.12.2020 р. - справа надійшла в провадження судді Орджонікідзевського райсуду м. Харкова Зябрової О.Г. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 02.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено зазначену цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача - адвокат Салій Д.В. в поданій через канцелярію суду заяві просить суд проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просили проводити розгляд зазначеної справи без участі представника Департаменту служб, при винесенні рішення врахувати інтереси дитини, надали висновок Департаменту служб у справах дітей від 01.12.2021 року. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11 березня 2020 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова - розірвано. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 537 видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12 вересня 2017 року. 15 листопада 2019 року судовим наказом судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова [PERSON] було вирішено, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.11.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. 18 лютого 2020 року рішенням судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Сітало А.К., було вирішено, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 13.11.2019 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. [PERSON] працює водієм авто-транспортних засобів у ФОП [PERSON] , що підтверджується характеристикою з місця роби від 06.05.2020 року за № б/н. Позивач неодноразово на адресу відповідача направляв рекомендовані листи, через поштове відділення «Укрпошта», в яких прохав призначити дні та години побачень із малолітнім сином - [PERSON] , погодивши їх із [PERSON] , з метою зустрічі з дитиною за для спілкування та взяття участі у її вихованні. З листа від 20.05.2020 року за № 119/01-16 Приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Гапон І.М. вбачається, що посвідчення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини не можливе, у зв`язку з тим, що мати малолітнього - [PERSON] до нотаріуса не звернулась, тому встановити її наміри на укладення вказаного договору не вбачається можливим, та відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей №664 від 01.12.2021 року визнано за доцільне встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] : 1) до настання дитині 6 років визначити час: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00; щовівторка з 17-00 до 19-00; зустрічі батька в присутності матері - [PERSON] ; 2) після настання дитині 6 років визначити час: перша, третя, субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00; щовівторка з 17-00 до 19-00; влітку 2 тижні для спільного відпочинку; зустрічі батька з дитиною без присутності матері. Як вбачається з акту обстеження умов від 16.08.2021 року проживання за адресою: [ADDRESS] - для дитини створені належні умови. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, в ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. У відповідності до частин 2-4 статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так, частиною 1 статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, суд, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, приходить до висновку про наявність підстав щодо часткового задоволення позову, та вважає за необхідне визначити спосіб та порядок спілкування позивача із сином [PERSON] , [INFO] на підстві висновку Департаменту служб у справах дітей від 01.12.2021 року, який суд вважає обгрунтованим та таким який не суперечить інтересам дитини, а саме: 1) до настання дитині 6 років визначити час: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00; щовівторка з 17-00 до 19-00; зустрічі батька в присутності матері - [PERSON] ; 2) після настання дитині 6 років визначити час: перша, третя, субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00; щовівторка з 17-00 до 19-00; влітку 2 тижні для спільного відпочинку; зустрічі батька з дитиною без присутності матері. Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідатиме інтересам [PERSON] , [INFO] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 420. 40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial