Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, обгрунтовуючи який позивач посилався не невиконання відповідачами цивільно-правових зобов'язань за кредитним договором, просив: Звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:025:0030, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2008 року шляхом продажу майна позивачем від свого імені будь-якій особі - покупцю згідно договору купвлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право позивача щодо всіх повноважень продавця (в тму числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за кредитним договором № KF 51678 від 21.08.2008 року в розмірі 499 887,19 доларів США, що за курсом 12,950572 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2014 року становить 6 473 825 грн. 05 коп. · Закріпити за публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» права управителя щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем майна, що передано до управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального збереження майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, пов'язаних із замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв'язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв'язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном в установлених чинним в Україні законодавством; інші права необхідні для здійснення належного управління майном. В судовому засіданні представник позивача Большаков Д.О. позов підтримав повністю, посилаючись на ухилення відповідача від оплати заборгованості за кредитом. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлялась належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 21 серпня 2009 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачеві було видано кредит в розмірі 200 000 доларів США, що підтверджується копією договору, додаткової угоди. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. 21 серпня 2009 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого за рахунок належного відповідачеві нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223186800:03:025:0030, забезпечено її зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується копією договору. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу за кредитним договором в сумі 499 887,19 доларів США, що за курсом 12,950572 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2014 року становить 6 473 825 грн. 05 коп., яка станом на 25.09.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 197 608,80 доларів США (2 559 146,99 грн.), заборгованості по відсотках в розмірі 146 085,71 доларів США (1 891 895,71 грн.). Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договорні зобов'язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов'язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до умов договору та вказаної норми законодавства позивач має право вимоги дострокової сплати йому всіх передбачених договором коштів, оскільки позичальником було прострочено графік погашення заборгованості. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Частиною 2 статті 592 ЦК України передбаченно, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави, зокрема і у випадках, встановлених договором. Укладеним сторонами договором передбачена така можливість. Аналогічні положення містяться також і в інших нормах права, зокрема в ст.19, ч.ч.1,6 ст.20, ст.21 Закону України "Про заставу", ч.2 ст.25, п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частина 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» надає право позивачу ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов'язання за кредитним договором позивач вправі вимагати звернення стягнення на майно, передбачене договором іпотеки, а також вимагати реалізації такого майна шляхом продажу. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позовні вимоги по загалом грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не представив заперечень проти позову та не спростував їх будь-якими доказами. Таким чином, під час розгляду справи доводи позову про наявність боргу та необхідність його стягнення в судовому порядку знайшли підтвердження, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на нерухоме майно грунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню. Однак при наданні правової оцінки обраному позивачем способу захисту своїх інтересів суд приймає до уваги, що таких спосбі лише частково грунтується на законі, оскільки умовами укладеного між сторонами договору іпотеки та Законом України «Про іпотеку» не передбачено правових і фактичних підстав для закріпленням за позивачем зазначених у позові прав, які частково відносяться до виключних повноважень власника (наприклад, розпорядження майном від свого імені), а частково взагалі не стосуються спірних правовідносин (наприклад, права управителя майном, передбачені гл.70 ЦК України). Вимоги позову про закріплення за позивачем визначених позовом повноважень щодо чужого майна не грунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Поряд з тим, суд вважає достатнім способом захисту прав позивача на здійснення дії, пов'язаних із зверненням стягнення на майно, надання йому повноважень реалізувати майно шляхом продажу будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною уповноваженим експертом (оцінювачем) та на умовах на власний розсуд публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», для чого йому надаються повноваження здійснити від імені власника (іпотекодавця) всі необхідні дії, необхідні для продажу предмету іпотеки. Таким чином, позов слід задовольнити частково. На підставі ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати.

Outcome: partial