Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.01.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Обґрунтовує позов тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 02.12.2011 розірвано. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . На даний час син сторін проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, навчається у Харківському національному університеті внутрішніх справ. Навчання триватиме до серпня 2022 року. Зазначає, що її матеріальне становище є тяжким, хоч вона і працює. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. При цьому, [PERSON] не є інвалідом, працездатний, інших дітей не має, непрацездатних батьків на його утриманні не перебуває, має можливість утримувати сина, який потребує матеріальної допомоги, тому з цих підстав позивач просить задовольнити її позовні вимоги та стягувати на її користь на утримання сина, на період навчання, аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.02.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що добровільно сплачує аліменти на утримання свого повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1200 грн. щомісячно. Зазначив, що має на утриманні малолітнього сина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та сина дружини [PERSON] , [INFO] . Не заперечував проти стягнення з нього на утримання повнолітнього сина аліментів у розмірі 1100 гривень. Зазначав, що більшу суму не зможе сплачувати, оскільки його середня заробітна плата в місяць становить близько 6831,44 гривень. 18.03.2021 року позивач подала відповідь на відзив. Зазначила, що сума аліментів, вказана відповідачем у розмірі 1100 грн., є замалою, наполягала на сумі в розмірі 2000 грн.. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надав аналогічні поясненні, які вказав у відзиві на позовну заяву. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 02.12.2011 розірвано. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина син [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що син [PERSON] проживає разом із матір`ю. [PERSON] 01.09.2020 року зараховано до Харківського національного університету внутрішніх справ на денну форму навчання. Термін закінчення навчання серпень 2022 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). З`ясовано, що форма навчання [PERSON] є денною, що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітній об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що повнолітній син сторін навчається на денній формі, безспірно потребує матеріальної допомоги, визнання позову (часткове), особу відповідача, його стан здоров`я, матеріальне становище, те, що він має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Тому приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчатись, слід визначити у меншому розмірі - 1200 грн., які стягуватимуться щомісячно, і такий розмір є максимально наближеним до 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн.). Саме такий розмір аліментів, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні сина, буде більш ніж достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина, який продовжує навчання. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду 29.01.2021, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. При цьому, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Outcome: partial