Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В позовній заяві позивач посилається на те, що вона з 12.12.1979 року по 01.08.2013 року працювала на Костянтинівському державному хімічному заводі. Підприємство має перед нею заборгованість по заробітній платі, яка до теперішнього часу не погашена. Просила стягнути на свою користь з відповідача компенсацію за затримку розрахунку по день ухвалення рішення судом, та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача Гайдаржиєв О.П., який діє на підставі довіреності від 20.11.2013 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення компенсації в зв'язку із пропуском строку звернення до суду, а в частині стягнення моральної шкоди - в зв'язку з недоведеністю. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Позивач [PERSON] звільнена з Костянтинівського державного хімічного заводу з 01.08.2013 року за власним бажанням, що підтверджується копіями наказу №58-к від 31.07.2013 року та трудової книжки. Відповідно до довідки №101 від 21.03.2014 року, виданої Костянтинівським державним хімічним заводом, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з січня 2013 року по серпень 2013 року включно складає 9349,47 грн. До теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не погашена, проти чого не заперечував представник відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 постанови від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", відповідно до яких, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до довідок Костянтинівського державного хімічного заводу №100 від 21.03.2014 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 100,21 грн., кількість робочих днів за період з 01.08.2013 року по 01.04.2014 року включно складає 170 днів. Суд не може врахувати посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки рішенням Конституційного суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 встановлено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з такого розрахунку: - з 01.08.2013 року по 01.04.2014 року: 100,21 грн. * 170 днів = 17035,70 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд погоджується з доводами позивача про те, що в зв'язку із затримкою виплати заробітної плати було порушено нормальні умови її життя, в зв'язку з чим вона повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого побуту, відчувала душевні хвилювання з приводу побоювання за своє майбутнє, але вважає, що розмір такої шкоди позивачем завищено, тому визнає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково, зменшивши її розмір до 400,00 грн. Крім того, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial