Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулось АТ «Комерційний банк «ПриватБанк», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.09.2008 року в загальному розмірі 44781,22 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.09.2008 р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. [PERSON] отримала кредит у розмірі 10600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.03.2018 р. утворилась заборгованість в сумі 44781,22 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 11528,21 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 19075,12 грн., заборгованість за пенею - 11807,36 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2120,53 грн. Крім того, позивач надав розрахунок сум, що стягується, зокрема, процентів. Так, нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1 - застосовується у разі належного виконання зобов`язань, 2 - підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів. Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що позивач не має право стягувати заборгованість за вказаним кредитним договором. Позивач надав відповідь на відзив, в якому послався на необґрунтованість доводів відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, представник відповідача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 17.09.2008 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», копії яких долучені до матеріалів справи. [PERSON] отримала кредитну картку, строк дії останньої 30 вересня 2018 року, з встановленим банком кредитним лімітом, який збільшувався та з 23.08.2011 року становив 10600 грн. Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова процентна ставка складає - 3 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік), плата за користування кредитними коштами у звітному періоді складає -7 % від заборгованості, однак не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що йде за звітним; передбачена комісія за зняття готівки, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені (1) базова процентна ставка за договором /30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту та пені (2) 1 % від заборгованості, однак, не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% від суми позову. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банку кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості. Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 14.03.2018 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 44781,22 грн., яка складається з: - 11528,21 грн. - заборгованість за кредитом, - 19075,12 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. - 11807,36 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - фіксована частина, - 2120,53 грн. - процентна складова. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що стороною відповідача не спростовано отримання відповідачем кредитних коштів в межах встановленого кредитного ліміту. Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України ( в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що з 04.2014 року банком запроваджена формула нарахування процентів, яка суперечить умовам договору, вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зі змісту яких випливає, що проценти нараховуються лише на суму позики, а також вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до яких проценти на неустойку не нараховуються. Крім того, позивачем залишилось не доведеним факт повідомлення та узгодження з відповідачем запровадження іншого порядку (формули) нарахування поточних та прострочених процентів. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №325/1163/16-ц. В зв`язку з тим, що судом встановлена необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, та жодна із сторін не скористалась своїм правом самостійно подати до суду висновок експерта або заявити клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за користування кредитом, має вираховуватися, виходячи з формули, яка діяла на час укладання договору та до квітня 2014 року. А отже, позивачем залишилась не доведена природа походження процентів за користування кредитом, що були нараховані ним з квітня 2014 року. З виписки по особовому рахунку позичальника вбачається, що до квітня 2014 року сума витрат по кредитній карті становили 9945 грн. 04 коп., розмір процентів, нарахованих позивачем за формулою, що діяла до квітня 2014 року, становив 287 грн. 33 коп. З квітня 2014 року по 16 лютого 2015 року розмір витрат, здійснених відповідачем дорівнював 2785 грн. 18 коп., розмір витрат, здійснених позичальником з 01 червня 2015 року по 14.03.2018 року дорівнював 26432 грн. 60 коп., а всього сума витрат по кредитній карті відповідача за весь період користування кредитним лімітом становила 39162 грн. 82 коп. Позичальником також здійснювались платежі на погашення вказаної заборгованості. Так, з квітня 2014 року по 16 лютого 2015 року сума внесених на погашення заборгованості коштів становила 7390 грн.; з 01 червня 2015 року по 14 березня 2018 року 25877 грн. 11 коп., а всього 33267 грн. 11 коп. Оскільки з квітня 2014 року позивач нараховував проценти всупереч умовам договору та вимог закону, суд дійшов висновку про те, що зарахування банком платежів позичальника на погашення таких процентів є необґрунтованим. В зв`язку з чим суму платежів, здійснених відповідачем на погашення заборгованості слід повною мірою віднести на погашення заборгованості за витратами позичальника ( за тілом кредиту). З наведених розрахунків випливає, що відповідачем залишилась не повернутою сума кредиту в розмірі 5895 грн. 71 коп., що становить різницю між 39162 грн. 82 коп. (витратами по кредитній карті) та 33267 грн. 11 коп. (сумою платежів, здійснених позичальником на погашення заборгованості). А за підсумком сума заборгованості відповідача складає 6183 грн. 04 коп., що утворена шляхом додавання вищевказаних доданків (суми процентів, нарахованих позивачем за період до 01.04.2014 року в розмірі 287 грн. 33 копійки та суми неповернутих кредитних коштів за весь період користування кредитним лімітом в розмірі 5895 грн. 71 коп.). Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією, пенею та штрафом, а також віднесення платежів відповідача на погашення неустойки суд вважає необґрунтованими з таких підстав. Судом не встановлено наявність умов кредитного договору щодо можливості нарахування банком комісії, крім того, в своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання . За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 21.10.2015 року Верховним Судом України у справі №6-2003цс15 було винесено постанову, в якій був викладений висновок про те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки умовами кредитного договору було одночасно передбачено і штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань і пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, суд на підставі вищевикладеного висновку щодо застосування норм права, який відповідно до ст. ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом, дійшов висновку про те, що нараховані пеня та штраф не можуть бути стягнуті з відповідача одночасно, оскільки стосуються одного порушення - порушення строків виконання зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Крім того, при нарахуванні відповідачу заборгованості за пенею та штрафом позивачем не враховані положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є с. Довга Балка (Артема) Костянтинівського району Донецької області . Село Довга Балка (Артема) Костянтинівського району Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів є необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, всупереч вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позивачем неправомірно було нараховано неустойку позивачу, суму якої в наступному було віднесено до загального розміру заборгованості, на яку позивач нараховував проценти, нарахування яких судом також з цієї підстави визнається необгрунтованим. З цих же підстав суд дійшов висновку про необгрунованість віднесенння платіжів відповідача в рахунок погашення заборгованості за пенею та комісією. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] станом на 14.03.2018 р. має заборгованість за кредитним договором в розмірі 6183,04 грн.: - 5895,71 грн. - заборгованість за кредитом, - 287,33 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.09.2008 року станом на 14.03.2018 року, яка включає: 5632 гривні 50 копійок - заборгованість за кредитом; 18787 гривень 79 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом, комісію та пеню в розмірі 11807 гривень 36 копійок, штраф в розмірі 2370 гривень 53 копійки , а всього 38598 гривень 18 копійок слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 243,28 грн.

Outcome: partial