Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану вчиненням кримінального правопорушення майнову шкоду в розмірі 264 грн. 59 коп., моральну шкоду в розмірі 25000 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відносно відповідача, за фактом нападу на неї та заподіяння їй тілесних ушкоджень, було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013040450000199 від 08.03.2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідач, 10.09.2018 року у Криворізькому районному суді Дніпропетровської області, під час підготовчого судового засідання, свою вину визнав у повному обсязі та надав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у звязку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Судом клопотання [PERSON] було задоволено, останнього звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження відносно нього. З метою відновлення здоровя позивач була змушена звертатись до лікарні та до бюро судово-медичних експертиз, у звязку з чим понесла додаткові витрати. Крім того, позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, повязаних зі спогадами про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність та дратівливість, тому розмір моральної шкоди вона оцінює у 25000 гривень. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, на підставі наданих позивачем письмових доказів, судом установлено, що відносно [PERSON] біло відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013040450000199 від 08.03.2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.8-14, 17-23). Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у звязку із закінченням строків давності та кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у звязку зі звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності. При цьому у судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав у повному обсязі (а.с.6-7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, як встановлено ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 року, в результаті протиправних дій відповідача позивачеві було завдано легких тілесних ушкоджень, у звязку з чим остання змушена була звертатись до КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР» з метою проведення експертизи та за медичною допомогою до лікарні, в наслідок чого понесла матеріальні витрати у загальному розмірі 264 грн. 59 коп., що підтверджується відповідними квитанціями та чеками (а.с.1, 15, 16, 20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 264 грн. 59 коп. матеріальної шкоди є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 25000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За приписом ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Так, судом установлено, що матеріальну шкоду позивачеві завдано внаслідок винних дій відповідача, у звязку з чим суд уважає за необхідне стягнути на користь позивача і моральну шкоду, завдану внаслідок винних дій відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини та виходячи з вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 25000 грн. до 4000 грн. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до її збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. Отже, за наведених вище обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать витрати, у тому числі на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та

Outcome: partial