Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 06.03.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було змінено та відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" старт карткового рахунку 06.03.2012 року [NUMBER]; 06.03.2012 року встановлення кредитного ліміту - 2 500, 00 грн.; 06.03.2012 року зменшення кредитного ліміту - 300,00 грн.; 14.10.2013 року збільшення кредитного ліміту - 3 500, 00 грн.; 24.12.2015 року збільшення кредитного ліміту - 5 000, 00 грн.; 20.01.2016 року збільшення кредитного ліміту - 8 000, 00 грн.; 21.01.2016 року зменшення кредитного ліміту - 8 000, 00 грн.; 04.10.2016 року збільшення кредитного ліміту - 11 000, 00 грн.; 05.10.2016 року зменшення кредитного ліміту - 11 000, 00 грн.; 03.11.2016 року збільшення кредитного ліміту - 11 339, 00 грн.; 04.11.2016 року зменшення кредитного ліміту - 11 339, 00 грн.; 02.08.2017 року зменшення кредитного ліміту - 11 339, 00 грн.; 20.07.2018 року зменшення кредитного ліміту - 0, 00 грн. Позивач зазначає, що відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, чим порушила норми діючого законодавства, оскільки станом на 16.03.2021 року існує заборгованість, яку просить стягнути в примусовому порядку з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі - 38 645, 48 грн., яка складається з наступного: 28 637, 96 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 28 637, 96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 10 007, 52 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0, 00 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії, а також судові витрати у розмірі 2 270 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.04.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] не скористалась своїм правом та не надала суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 12 серпня 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 березня 2012 року відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банк. На підтвердження розміру заборгованості позивачем до позову надано розрахунок заборгованості з якого видно, що станом на 16 березня 2021 року за договором кредитування у [PERSON] існує заборгованість у розмірі - 38 645, 48 грн., яка складається з наступного: : 28 637, 96 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 28 637, 96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 10 007, 52 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0, 00 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд приходить до висновку про часткову доведеність обставин, що підтверджує досягнення у письмовому вигляді згоди між позивачем і відповідачем про ціну договору, однак інформація щодо розміру сплати відсотків за користування кредитними коштами в матеріалах справи відсутня. Таким чином, вимоги позову щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 28 637, 96 грн. - заборгованість за тілом кредиту є доведеними належними доказам та не спростованими відповідачем, а тому в цій частині вимог суд приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи, що в матеріалах справи відсутня довідка з якої було б видно, що відповідач ознайомлена з умовами кредитування та використання кредитки та сторонами узгоджено: базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні, інше. Отже, з наявних у матеріалах справи доказів видно, що сторонами не передбачено та не погоджено сплату відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст. 78 указаного кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи, що відповідачем не вчинено жодних дій у спростування заявленого до нього позову, він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що передбачено ч. 4 ст. 12 ЦПК України. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 28 637, 96 грн., а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 1 682, 16 грн. виходячі з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 28 637, 96 грн.) * 2 270 грн. (сума сплаченого судового збору) / 38 645, 48 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 682, 16 грн. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial