Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, позивач просила суд: стягнути із [PERSON] аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу укладеному між позивачем та відповідачем від 26.04.2003 року у сторін 07.07.2007 року мають спільну малолітню доньку - [PERSON] . Шлюб між ними не розірвано. Разом з тим, позивач зазначає, що станом на день звернення з позовом, усі витрати пов`язані з харчуванням, забезпеченням одягом, лікування дочки несе позивач. Позивач з відповідачем проживають окремо. При цьому зазначає, що позивач постійно слідкує за фізичним, моральним, матеріальним та психологічним станом дочки, однак доходу позивача не вистачає для забезпеченням дитини усім необхідним. У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою суду від 04.08.2020 позовні вимоги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, роз`єднати в окремі самостійні провадження; виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (передавши в цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку); в межах справи №761/23447/20 залишити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою від 28.08.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. 24.03.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Савченка А.Ю. на позовну заяву, у які відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. При цьому зазначає, що [PERSON] абсолютно не ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки і зі свого боку приймає безпосередню участь в її матеріальному забезпеченні, а саме відповідач повністю оплачує навчання дитини, придбання необхідні дитині речі для навчання, одягу, сучасну техніку тощо. Крім того, зазначає, що відповідач займається вихованням доньки [PERSON] і донька близь третини свого часу проживає з ним. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Та пояснила, що була усна домовленість з відповідачем про оплату аліментів на утримання доньки, але на час звернення із позовом до суду відповідач аліментів не сплачує. Станом на сьогодні сплачує з вересня 2020 року за навчання доньки. Близько двох днів на тиждень (вихідні) донька проживає з батьком. Відповідач та представника позивача в судове засідання не з`явились, представник відповідача [PERSON] - адвокат Савченко А.Ю. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, у задоволенні позовних вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини просить відмовити, доводи викладені у відзиві на позовну заяву підтримує у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження [PERSON] (серії [NUMBER] , виданого 14.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Також, судом встановлено, що донька сторін проживає разом із позивачем. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що доходу позивача для належного забезпечення потреб дочки не вистачає, а відповідач аліментів не сплачує, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно ст.. 7 Закону України « Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, однак як вбачається з матеріалів справи, а саме із квитанції долучених відповідачем до відзиву, відповідач сплачував з вересня 2020 року кошти за навчання дочки [PERSON] , згідно договору №45/20 від 287.08.2020 року у сумі 3900 грн. щомісячно до січня 2021 року (а.с. 41-46). Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, а також долучені до матеріалів справи квитанції, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене та

Outcome: partial