Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем. 21 січня 2021 року позивач був звільнений з ДП «Ренійський морський торговельний порт» відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення, відповідачем не було виконано зобов`язань по виплаті всіх сум, що належали до виплати позивачу відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Сума заборгованості по заробітній платі, за розрахунком позивача, відповідно довідки № 103 від 21 січня 2021 року за період з травня 2019 року по січень 2021 року, за винятком стягнення за виконавчим листом № 510/1557/20 від 24 листопада 2020 року (ВП №63745951) складає 65 785 (шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 55 коп. Крім того, відповідачем не забезпечена виплата за лікарняним листом АДЖ №421220 за лютий 2020 року у розмірі 3 135 (три тисячі сто тридцять п`ять) грн. 71 коп., та наявна заборгованість за відрядженням, яка на час звільнення (21 січня 2021 року) складає 21 308 (двадцять одна тисяча триста вісім) грн. 71 коп. З врахуванням вищенаведеного, позивач для захисту своїх прав звернувся з позовом до суду про стягнення загальної суми заборгованості у розмірі 90 229 (дев`яносто тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 97 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Надав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у трудових відносинах. 21 січня 2021 року позивач був звільнений з ДП «Ренійський морський торговельний порт» відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення, відповідачем не було виконано зобов`язань по виплаті всіх сум, що належали до виплати позивачу відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Сума заборгованості по заробітній платі, за розрахунком позивача, за період з травня 2019 року по січень 2021 року, за винятком стягнення за виконавчим листом № 510/1557/20 від 24 листопада 2020 року (ВП №63745951) складає 65 785 (шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 55 коп. В обґрунтування зазначеної заборгованості позивач посилався на надану йому довідку № 103 про заборгованість із заробітної плати від 21 січня 2021 року за період роботи з травня 2019 року по січень 2021 року, та виконавчий лист № 510/1557/20 від 24 листопада 2020 року (ВП №63745951). З аналізу зазначених документів вбачається, що сума стягнення за виконавчим листом становить 236 031 (двісті тридцять шість тисяч тридцять одна) грн. 19 коп. Виконавчий лист виданий на підставі судового рішення по справі № 510/1557/20 від 22 жовтня 2020 року, за яким на користь позивача стягнуто суму заборгованості з заробітної плати за період з травня 2019 року по вересень 2020 року (включно) - в розмірі 236031 грн. 19 коп. З зазначеного встановлено, що позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі, яка виникла за період трудових відносин у жовтні 2020 року - січні 2021 року, а саме: жовтень 2020 року - 9956,24 грн., листопад 2020 року - 12093,77 грн., грудень 2020 року 12483,48 грн., січень 2021 року - 31045,06 грн. Отже загальна сума заборгованості із заробітної плати перед позивачем за вищевказаний період складає 65 578 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 55 коп. Крім того, судом встановлено, що відповідачем не забезпечена виплата за лікарняним листом АДЖ №421220 за лютий 2020 року у розмірі 3 135 (три тисячі сто тридцять п`ять) грн. 71 коп., та наявна заборгованість за відрядженням, яка на час звільнення (21 січня 2021 року) складає 21 308 (двадцять одна тисяча триста вісім) грн. 71 коп., що підтверджується наданими довідками від 21 січня 2021 року № 103 та № 105. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому, право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Допомога з тимчасової непрацездатності як раз і є однією з державних гарантій, яка включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В контексті ст. 116 КЗпП України, днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Статтею 94 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, які не сплачені позивачем при зверненні до суду у зв`язку з звільненням позивача від їх оплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial