Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатранс Інвест», третя особа [PERSON] та Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 76 290,26 грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн., франшизу в розмірі 1000 грн., судові витрати в розмірі 5770 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 13.08.2018 року водій [PERSON] керуючи автомобілем «Ford Cargo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на придомовій території будинку № 17 по вул. В. Зубенка у м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який в свою чергу вдарив припаркований автомобіль «Samand LX», державний реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п. 13.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК709089 автомобіль «Ford Cargo», державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ТДВ «Міжнародна страхова компанія», та вказана компанія здійснила виплату суму відшкодування в розмірі 32653,57 грн. Проте, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 85 023,83 грн. Окрім того, позивач зазначив, що він поніс витрати по визначенню матеріального збитку у розмірі 1500 грн., франшизи в розмірі 1000 грн., також він отримав великий нервовий стрес, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 грн. Щодо витрат на правову допомогу зазначив, що він поніс витрати в розмірі 5000 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] був вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 28.02.2019 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник позивача Марченко Н.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та посилаючись на обставини викладені у позові, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Клименок О.М. в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі. В наданому до суду відзиві на позовну заяву зазначив, що не погоджується з вартістю відновлювального ремонту, який складає 85023,83 грн., оскільки згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку ринкова вартість легкового автомобілю становить 144301,53 грн., при цьому вартість виконаних робіт та запчастин становить 85023,83 грн., що становить 58% його вартості. Однак, з позовної заяви вбачається, що ДТП сталося на придомовій території, тобто автомобілі рухалися на невеликій швидкості, тому незрозуміло вартість ремонтних робіт, яка складає Ѕ вартості автомобіля. При цьому, звіт наданий ТДВ «МСК» позивачем не оскаржувався, а отже він є належним і допустимим доказом в розумінні ст. 77 та 78 ЦПК України. Також зазначив, що позивачем необґрунтований розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач та не надано доказів на підтвердження її розміру. З приводу стягнення витрат на правову допомогу пояснив, що в матеріалах справи міститься лише корінець про сплату зазначеної в позові суми та ордер зі свідоцтвом про право на заняття адвокатської діяльності, однак доказів підтвердження витрат не надано. Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі - ТДВ «МСК») у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У письмових пояснення, що містяться у матеріалах справи, представник третьої особи ТДВ «МСК» - Коваленко А.О. зазначив, що ТДВ «МСК» відповідно до полісу № АК/7069089 від 20.10.2017 року здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу «Ford Cargo», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 13.08.2018 року за вини [PERSON] , що керував забезпеченим транспортним засобом, сталася ДТП в якій було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , а 17.08.2018 року за присутності позивача і представника ТДВ «МСК», оцінювачем Васильєвим Д.В. було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , за наслідком якого був складений відповідний протокол огляду. В результаті чого позивачу було сплачено 09.11.2018 року 24865,93 грн. (25865,93 грн.-1000 грн. безумовної франшизи, передбаченої п. 5 полісу АК/7069089 від 20.10.2017 року). Крім того, 11.12.2018 року до ТДВ «МСК» з заявою про доплату страхового відшкодування звернувся позивач, надав висновок щодо вартості матеріального збитку № 255/11-18 оцінювача ФОП [PERSON] від 09.11.2018 року та посилався на те, що вказаний висновок містить приховані пошкодження, що не зазначені у звіті № 037/08/18. Відповідно до висновку збитку № 255/11-18 від 09.11.2018 року вартість матеріального збитку становить 40384,28 грн. з ПДВ, відповідно 33653,57 грн. без ПДВ, з вказаного розміру вартості ремонту була вирахувана франшиза в розмірі 1000 грн., та суму попередньої виплати відшкодування в розмірі 24865,93 грн. Отже розмірі відшкодування (доплати) склав 7787,64 грн., а загалом позивачу було сплачено 32653,57 грн. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2018 року о 17 год. 45 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Ford Cargo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на придомовій території будинку 17 по вулиці В. Зубенка у м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який в свою чергу вдарив припаркований автомобіль «Samand LX», державний реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п. 13.1 ПДР України. Автомобілі отримали механічні пошкодження. В результаті настання ДТП автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК709089 автомобіль «Ford Cargo», державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ТДВ «Міжнародна страхова компанія». Постановою Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/11805/18 від 05.11.2018 року, третю особу [PERSON] , [INFO] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., яка відповідно до відмітки суду набрала законної сили 16.11.2018 року (а.с. 13). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Тобто, вина третьої особи у скоєнні ДТП, що сталася 13.08.2018 року, встановлена вищевказаною постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року. Також з наказу ТОВ «Мегатранс Інвест» № 27-ВК від 14.12.2017 року вбачається, що [PERSON] прийнято на роботу з 15.12.2017 року на посаду водія автотранспортних засобів, а з наказу № 15-ВК від 17.08.2018 року вбачається, що [PERSON] звільнено з посади водія автотранспортних засобів на підставі ст. 40 п. 4 КЗпП України. Тобто на момент ДТП [PERSON] працював у ТОВ «Мегатранс Інвест» на посаді водія автотранспортних засобів (а.с. 73,74). Згідно висновку вартості матеріального збитку № 255/11-18 від 23.01.2018 р., виданого ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 88153,31 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля 144301,53 грн. (а.с. 18-23). Позивачем зазначено, що ТДВ «МСК» здійснено виплату відшкодування в розмірі 32653,57 грн., вказане не заперечується представником третьої особи ТДВ «МСК» та іншими учасниками судового розгляду. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З врахуванням вищезазначеного ТОВ «Мегатранс Інвест» має відшкодувати шкоду, завдану своїм представником [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Мегатранс Інвест» була застрахована у ТДВ «МСК» відповідно до Полісу № АК709089, розмір франшизи становить 1000 грн. Позивач [PERSON] погодив зі страховою компанією суму страхового відшкодування в розмірі 32653,57 грн. Вказана сума, за вирахуванням франшизи, була виплачена позивачу до звернення до суду з вказаним позовом. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Разом з тим, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно до ст. 3 Закону є здійснення забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, та з у рахуванням того, що ТДВ «МСК» здійснило позивачу виплату в розмірі 32653,57 грн., то з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 52370,26 грн. (85023,83-32653,57=52370,26 грн.). Щодо іншої частини позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З врахуванням вищезазначеного з відповідача ТОВ «Мегатранс Інвест» підлягає стягненню на користь позивача 1000 грн. розміру франшизи. Обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є й вимоги про відшкодування позивачу витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1500 грн. та витрат на перевезення автомобіля в розмірі 650 грн. Вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. За змістом роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення, глибини страждань позивача, майнового стану відповідача та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Мегатранс Інвест» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 52 370,26 грн. , франшиза в розмірі 1000 грн., вартість витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн., вартість перевезення автомобіля у розмірі 650 грн., моральна шкода у розмірі 1000 грн. В частині вимог про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин позивачем суду надано належні та допустимі докази, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу, а саме акт приймання-передачі правничої допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 67 від 14.08.2018 року на загальну суму 5000 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial