Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з даним позовом до відповідача, обгрунтувавши його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № TE18NN00000035 від 16.07.2008 р. відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрока» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених умов відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16.11.2015 р. виникла заборгованість в сумі 95665, 01 грн, яка складається з: - заборгованості за кредитом 14574, 23 грн; - заборгованості по процентах за користування кредитом 13973, 31 грн; - заборгованості по комісії за користування кредитом 952, 69 грн; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 66164, 78 грн. Рішенням Підволочиського районного суду від 06.03.2013 р. із відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 58151, 88 грн. Різниця вказаних сум заборгованості становить 37513, 13 грн, до якої додаються суми штрафів у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1875, 66 грн (процентна складова). Загальний розмір заборгованості становить 39888, 79 грн, яку представник позивача і просить стягнути, а також судовий збір в розмірі 1218 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала, що є підставою для постановлення заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали кредитний договір № TE18NN00000035 від 16.07.2008 р., що підтверджується копією анкети-заяви позичальника, за умовами якого позивачем надано відповідачу кредит в розмірі 15000 грн і які відповідач отримав; станом на 16.11.2015 р. відповідач допустив заборгованість по кредиту в розмірі 95 665, 01 грн. Судом встановолено, що згідно рішення Підволочиського районного суду від 06.03.2013 р. із [PERSON] було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 58 151, 88 грн. Таким чином, різниця заборгованості становить 37 513, 13 грн, яка і підлягає стягненню із відповідача, враховуючи невиконання умов кредитного договору та норм ЦК України. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів: штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1875, 66 грн за несвоєчасність виконання зобов'язання, суд виходить з наступного. За змістом ст.549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно з Розділом 5 «Відповідальність сторін» умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. даних умов, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (п. 5.1.). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (п. 5.3.). Аналізуючи умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нарахована пеню та штраф, при цьому останній нарахований в тому числі, й на суму пені, яка включена до розрахунку заборгованості, з якої обчислено процентну складову штрафу. Таким чином банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Висновок суду у даній справі повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-2003цс15 (постанова від 21.10.2015 р.), яка має враховуватись при застосуванні норм права в силу ч.1 ст. 360-7 ЦПК України. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 37513, 13 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1218 грн (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (1218 х 94, 04 : 100 = 1145, 41 грн). На підставі ст. ст. 71, 549 - 552, 610-612, 614, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial