Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

В серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. На підставі договору найму житла в будинках комінального житлового фонду від 11.07.2019 року вона є наймачем спірної квартири. Відповідач у вказаній квартирі ніколи не проживав, не утримував її, його речі чи інше майно у даному приміщенні відсутні. Оскільки відповідач не має жодного відношення до спірного майна і не цікавиться ним, позивач просить в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації. 15 вересня 2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслав. Третя особа в судове засідання представника не направила, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який на час розяглду справи розірвано. Згідно договору найму житла в будинках куомунального житлового фонду від 11 липня 2019 року виконком Обухівської міської ради надав [PERSON] та членам її сім"ї у безстрокове користування житло - квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки виконкому Обухівської міської ради про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №3544 від 21.07.2020 року у вказаній квартирі крім позивача зареєстрований і [PERSON] , [INFO] . Із комісійних актів, складених депутатом міської ради О.П.Зус та сусідами вбачається, що з липня 2019 року по даний час відповідач у спірному житлі не проживає. За приписами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Оскільки [PERSON] не проживає без поважних причин за адресою реєстрації, то суд вважає можливим визнати останнього таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим суд не вбачає підстав для зняття відповідача з реєстрації, оскільки такі дії можуть бути проведені відповідними органами на підставі вказаного рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial