Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.05.2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача , в якому зазначила, що 6 червня 1998 року був укладений шлюб з відповідачем. Від сумісного життя має сина [PERSON] , [INFO]. З вересня 2015 року подружні стосунки припинені . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає їй допомогу на утримання дитини, не займається її вихованням. Однак він працездатний. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина по 1000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені в позовній заяві обставини, додала, що шлюб розірваний за рішенням Залізничного районного суду м.Львова 3 липня 2017 року . Просила задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що може надавати допомогу тільки у розмірі 700грн., оскільки не працює, на утриманні має мати. Крім того, зазначив, що він бажає спілкуватися з дитиною, однак позивачка дитину налаштовує проти нього,не допускає його до дитини. Просив задовольнити позов частково. Вислухавши пояснення представника позивача , відповідача , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 6 червня 1998 року. Від сумісного життя мають сина [PERSON] , [INFO]. Подружні стосунки припинені. За повідомленням сторін шлюб розірваний за рішенням Залізничного районного суду м.Львова 3 липня 2017 року . Відповідачем не заперечувалось , що син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно по 1000 грн. на утримання сина , на підставу своїх вимог не надала суду відомостей про розмір доходу відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно до ч. 2 ст.182 СК Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що за правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід , частину доходу одержує в натурі, а суд фактично не має таких відомостей про відповідача, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі ст.183 СК України.

Outcome: partial