Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] з 01.09.1976 року по 15.07.2009 рік перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» і звільнена 15.07.2009 р. за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Актом розслідування хронічного професійного захворювання № 16 від 04.03.2010 року [PERSON] встановлені такі професійні захворювання: - Основний діагноз. Первинно: Силікоз І ст., s/s, 2/2 повільного розвитку. Захворювання професійне. Повторно: Хронічний обструктивний бронхіт II ст. пилової етиології у фазі помірного загострення. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок в поєднанні з остеоартрозом променевозапястних суглобів, 2-х стороннім епикондильозом плеча, міофіброзом надлопаткових м'язів і 2-х стороннім плече-лопаточним периартрозом зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції в/кінцівок. Захворювання професійне. - Супутній діагноз. Гіпертонічне захворювання II ст. Гіпертензивне серце. ІХС. Атеросклероз аорти в поєднанні з ХЛС. Мітральна регургітація С-1 ст. СН II А ст. Хронічний гастродуоденіт, ремісія. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) II ст. з ХНМК, переважно в вертоебро- базилярному басейні. Посттравматичний артроз лівого голеностопного суглоба. РОХП і спондилоартроз хребта з алогічним синдромом. У п.16, п.19 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, не ефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. Роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658- 66. Зазначена обставина підтверджує наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці , згідно вимог. ст.7 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки і виданої Фтизіатричною МСЕК м. Суми 07.04.2010 року, ступінь втрати [PERSON] професійної працездатності склала 65 % (в тому числі 10% - силікоз, 30% - хронічний бронхіт, 25% - вібраційна хвороба) , і встановлено III групу інвалідності, безтерміново. При подальшому переогляді, відповідно до довідки і виданої Фтизіатричною МСЕК м.Суми від 27.04.2011 року , ступінь втрати працездатності [PERSON] склала вже 80 % (в тому числі 55% - силікоз, ХОЗЛ, НК, ЛН ІІ-ІІІ ст. 25% - вібраційна хвороба) , встановлено II групу інвалідності, безтерміново. Зазначено про необхідність медикаментозного лікування у ЛОР, пульманолога, невропатолога, кардіолога, а також санаторного лікування. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення моральної шкоди, яку оцінює у сумі 9 000 грн. та яка полягає як у фізичних, так і моральних стражданнях у зв»язку з настанням інвалідності по вині роботодавця, погіршенням стану здоров»я і необхідністю постійного лікування, значними обмеженнями в життєдіяльності, звичках, бажаннях, що вимагає додаткових зусиль по організації свого життя і побуту. Враховуючи зазначене, а також згідно вимог ст.ст. 21, 237-1 КЗпП України, просить ухвалити рішення, яким: - стягнути на користь [PERSON] з ПАТ « Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 9 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с. 1-3/. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав і пояснив, що раніше [PERSON] зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй профзахворюваннями у зв»язку з втратою професійної працездатності та що становило 50 %, виходячи з висновку МСЕК від 23.02.2005 р. Однак рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2008 р. у задоволенні позову їй відмовлено. Але за період з 2010 р. - 2011 р. [PERSON] двічі проходила огляд у Фтизіатричній МСЕК м. Суми , її стан здоров»я погіршувався, з»явились інші хвороби і пов»язані з шкідливими факторами на виробництві. А це в цілому призвело до втрати 80 % професійної працездатності, що у порівнянні з часу ухвалення зазначеного вище судового рішення і до часу подачі позову становить підвищення втрати працездатності на 30 % . Тому вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню заявлена сума на відшкодування моральної шкоди, яка причинена у зв»язку з погіршенням стану здоров»я та підвищенням на 30 % втрати працездатності. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» Журавльова М.В. позов не визнала з тих підстав, що позивачка знаючи про шкідливі фактори своєї роботи продовжувала на протязі довгого часу працювати та була обізнана про можливі негативні наслідки щодо стану свого здоров'я, їй проводились відповідні доплати за роботу у шкідливих умовах. Також [PERSON] не надано суду доказів спричинення їй такої моральної шкоди, а у відповідності до вимог ст. 233 КЗПП України нею також пропущений тримісячний строк звернення до суду по захисту своїх прав. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України повідомлено судовою кореспонденцією про час і день судового зсідання. Однак явку свого представника не забезпечили, що не перешкоджає розгляду справи по наявним матеріалам. Суд, вислухавши доводи представника позивачки [PERSON], представника відповідача Журавльову М.В. , перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. 1. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.1976 року по 15.07.2009 року працювала у відповідача на різних посадах, в т. ч. значну частину трудової діяльності по професії стерженщика ручної формовки. Звільнена за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію , що вбачається з записів її трудової книжки / а.с.5-6 /. При виконанні трудових обов'язків [PERSON] отримала професійні захворювання і що вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання № 16 від 04.03.2010 року : - Основний діагноз. Первинно: Силікоз І ст., s/s, 2/2 повільного розвитку. Захворювання професійне. Повторно: Хронічний обструктивний бронхіт II ст. пилової етиології у фазі помірного загострення. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок в поєднанні з остеоартрозом променевозапястних суглобів, 2-х стороннім епикондильозом плеча, міофіброзом надлопаткових м'язів і 2-х стороннім плече-лопаточним периартрозом зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції в/кінцівок. Захворювання професійне. - Супутній діагноз. Гіпертонічне захворювання II ст. Гіпертензивне серце. ІХС. Атеросклероз аорти в поєднанні з ХЛС. Мітральна регургітація С-1 ст. СН II А ст. Хронічний гастродуоденит, ремісія. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) II ст. з ХНМК, переважно в вертоебро- базилярному басейні. Посттравматичний артроз лівого голеностопного суглоба. РОХП і спондилоартроз хребта з алогічним синдромом. У п.16, п.19 акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, не ефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. Роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658- 66 / а.с. 7 /. Відповідно до довідки і виданої Фтизіатричною МСЕК м. Суми 07.04.2010 року, повного акту огляду МСЕК та наданого суду і залученого до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] визначений ступінь втрати професійної працездатності і що становить 65 % (в тому числі 10% - вперше силікоз, 30% - хронічний бронхіт, 25% - вібраційна хвороба) , і встановлено III групу інвалідності, безтерміново / а.с. 8 /. При подальшому переогляді, відповідно до довідки і виданої Фтизіатричною МСЕК м.Суми від 27.04.2011 року , повного акту огляду МСЕК та наданого суду і залученого до матеріалів справи вбачається, що ступінь втрати працездатності [PERSON] становить вже 80 % (в тому числі 55% - силікоз, ХОЗЛ, НК, ЛН ІІ-ІІІ ст. 25% - вібраційна хвороба) , встановлено II групу інвалідності, безтерміново. Зазначено про необхідність медикаментозного лікування у ЛОР, пульманолога, невропатолога, кардіолога, а також санаторного лікування / а.с.9 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані [PERSON] з її вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище захворювання пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Судом також встановлено, що раніше [PERSON] зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй профзахворюваннями у зв»язку з втратою професійної працездатності та що становило 50 %, виходячи з висновку МСЕК від 23.02.2005 р. / повний висновок МСЕК залучений до матеріалів справи /. Однак рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2008 р. по цивільній справі № 2-247/08 р. у задоволенні позову їй відмовлено / а.с.17 /. Але за період з 2010 р. - 2011 р. [PERSON] двічі проходила огляд у Фтизіатричній МСЕК м. Суми , її стан здоров»я погіршувався, що в цілому призвело до втрати 80 % професійної працездатності, що у порівнянні з часу ухвалення зазначеного вище судового рішення і до часу розгляду даної справи становить підвищення ступеня втрати працездатності на 30 % . Тому суд вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню грошова сума на відшкодування моральної шкоди, яка причинена у зв»язку з погіршенням стану здоров»я за період після ухвалення судового рішення від 08.04.2008 р. та підвищенням на 30 % втрати працездатності. 2. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримала професійні захворювання, заподіяли їй моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я , що потягло окремі життєві обмеження, необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров'я працівниці призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Ч.1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди» , з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої, характеру та тяжкості захворювань, їх наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Тому суд визначає таку моральну шкоду у сумі 5500 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» як з роботодавця. 3. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача про застосування строків давності щодо звернення позивачки до суду по відшкодуванню спричиненої моральної шкоди, бо відповідно до вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не може поширюватись на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial