Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, вказавши, що є матірю [PERSON],[INFO]. Батьком дитини, з яким у шлюбі вона не перебуває, є відповідач по справі. Посилаючись на те, що відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини, яка проживає разом із нею, не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви, до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач позов визнав частково та повідомив, що має кілька кишково-шлункових хвороб, на лікування яких, будучи безробітним, змушений витрачати великі гроші. Зокрема, хворіє на хронічне невиліковне захворювання, у звязку з чим потребує систематичного постійного вживання лікарських засобів. Посилаючись на це, погоджувався сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі - 370 грн. щомісяця. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого. За змістом ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.180, 181, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; якщо сторони не дійшли згоди щодо способу виконання батьком свого обовязку утримувати дитину, частка його заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 того ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ОК №163806, виданого відділом РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області, є батьком [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Судом встановлено також, що сторони не досягли між собою згоди щодо способу виконанням батьком свого обовязку утримувати дочку [PERSON]. Згідно з наданими позивачем виписками із медичних карт стаціонарного хворого: №3365 - Центрального госпіталю, №15022 Білоцерківської міської лікарні №2, б\\н - ГУ "Національний інститут терапії імені [PERSON] НАМН України", №19741/402824/1451 - Київської обласної клінічної лікарні, №1986 Білоцерківської міської лікарні №1 відповідач хворіє низкою захворювань кишково-шлункового тракту. Як вбачається наданих відповідачем рахунків-фактур та калькуляцій, на надання медичних послуг та оплату ліків він витрачає певні кошти. Позивач мотивував неможливість сплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини свого заробітку, посилаючись на те, що з 18.04.2015 р. звільнений з органів внутрішніх справ, а тому є безробітним . Однак доказів того, що він застосовував заходів з працевлаштування, або наявності медичних протипоказань проти цього, суду не надав. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач довела своєї вимоги про стягнення аліментів, однак, з урахуванням стану здоровя платника аліментів, суд вважає розумним та справедливим стягнути з нього аліменти у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) до повноліття дитини. На підставі наведеного,

Outcome: partial