Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 18.06.2005 року у виконавчому комітеті Вікнянської сільської ради Городенківського району; неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з позивачкою. В позовній заяві позивачка зазначила, що за час шлюбу у них з відповідачем народилося троє дітей: сини [PERSON] та [PERSON] і дочка [PERSON] , які на даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні, забезпеченні та вихованні. Під час спільного проживання відповідач почав зловживати спиртними напоями, постійно вчиняє безпідставні сварки, вчиняє різного роду насилля над позивачкою, дітьми, спричиняє тілесні ушкодження, на зауваження реагує з агресією, взагалі не дбає про матеріальний стан та благополуччя сім`ї та нічим не забезпечує. Однією сім`єю вони проживали до середини жовтня 2019 року в с. Чернятин Городенківського району. Починаючи із вказаного часу їхні стосунки з відповідачем остаточно погіршилися, фактично їхня сім`я розпалася, їхнє сімейне життя не склалося. Позивачка з відповідачем не спілкується взагалі, у них різні огляди на життя, спільне господарство разом не ведуть, разом не проживають, відповідач переїхав проживати до своїх батьків в с. Рогиня Городенківського району. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Шлюб існує формально згідно документів. Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року за заявою відповідача в підготовчому засіданні сторонам було надано строк для примирення - шість місяців. Ухвалою суду від 19 червня 2020 року поновлено провадження у справі за заявою позивачки з якої вбачається, що за наданий судом термін на примирення вони з чоловіком не примирилися. В судове засідання позивачка не зявилася. Через канцелярію суду 08.09.2020 подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не звився. 08.09.2020, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Також зазначає, що "Позовні вимоги визнаю в повному обсязі. На розірвання шлюбу не згідний". Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18 червня 2005 року у виконавчому комітеті Вікнянської сільської ради Городенківського району, актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 18.06.2005 виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторонни спільним сімейним життям не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий судом строк для примирення - шість місяців сторони не помирилися. Відповідач зазначаючи, що визнає позовні вимоги, одночасно пише, що заперечує щодо розірвання шлюбу. Однак будь-яких доказів на підтвердження того, що їхня сім`я продовжує існувати відповідачем не надано. З чого випливає, що сім`я сторін розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги те, що суду невідомо яке прізвище позивачка бажає залишити собі після розірвання шлюбу, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви слідує, що позивачка проживає в [ADDRESS] та діти, які на даний час є неповнолітніми проживають з нею. Відповідач проживає в с. Рогиня Городенківського району. Із поданої до суду заяви відповідача вбачається, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, але не згідний тільки на розірвання шлюбу. З наведеного слідує, що у позивачки та відповідача немає спору щодо місця проживання дітей. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги, щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін слід відмовити. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial