Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Стислий виклад позиції. 29 жовтня 2021 [PERSON] звернулась до [PERSON] із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 по 28 вересня 2020, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю і знаходиться на повному її утриманні. Зазначає, що матеріальне становище відповідача дозволяє надавати належну матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Оскільки відповідачем не виконуються передбачені законом обов`язки щодо утримання сина, позивач звернулась до суду із позовом та просить стягнути із [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Позиції учасників справи та подані ними заяви (клопотання). У судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 18). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи сповіщеним\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи за\~останнім відомим\~місцем фактичного\~проживання:\~ [ADDRESS] (а. с. 17), відзив на позов не подав. Крім того,\~відповідач належним\~чином повідомлявся\~про час,\~день та\~місце розгляду\~справи через оголошення\~на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України, проте в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с. 15 ). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням цього оголошення про виклик відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач [PERSON] проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15 листопада 2021 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 14 ). Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с.7 ). Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6 ). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а. с. 8 ). Згідно довідки про склад сім`ї від 20 жовтня 2021 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] (а. с. 9 ). Із довідки про доходи позивача вбачається, що [PERSON] працює у відділі освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Білопільської міської ради і має стабільний дохід (а. с. 19 ). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Зі змісту вище приведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182\~СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз`ясненнями, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» внесені зміни до ч. 2 ст.\~182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст.184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.\~184\~СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого у 2021 року Законом\~України «Про\~державний бюджет\~України на\~2021\~рік» (стаття 7) для дітей віком від 6 до 18 років, що становить 2 618 грн. з 1 грудня 2021 року. Розмір стягуваних аліментів на утримання однієї дитини не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки суду. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 180, 181, 182\~СК України про обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів в обраний спосіб позивачем, а саме у твердій грошовій сумі, при цьому підстав звільнити батька від виконання цього обов`язку суд не встановив. З огляду\~на вказане\~вище,\~приймаючи до\~уваги принцип\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків щодо\~утримання дитини\~і з\~огляду на\~бажання позивача\~отримувати кошти\~на утримання\~спільної дитини\~у твердій\~грошовій сумі, виходячи з\~системного аналізу\~наведених вище\~норм чинного\~законодавства із справедливих\~та розумних\~критеріїв належного\~розміру аліментів, суд\~приходить до\~висновку про\~часткове задоволення\~позову та\~стягнення аліментів\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~2\~500\~грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial