Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документа та виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. Позов мотивовано тим, що за період перебування у шлюбі із відповідачем по справі у них народився син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2011 року шлюб між ними розірвано. За рішенням суду місце проживання сина, після розлучення, визначено разом з нею. Зазначає, що матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Неповнолітній син навчається у Солотвинській школі з угорською мовою навчання, відвідує гурток угорських народних танців, Солотвинську школу мистецтв,клас хореографії, відвідує відділення духових інструментів , клас " сопілка". Навчання у школі передбачає виїзди дітей за кордон, для виступів дітей у містецьких заходах. Однак, вказує, що відповідач безпідставно не надає їй згоди на виготовлення проїзного документа та на виїзд дитини за межі України у зв'язку з цим змушена звернутися до суду з даним позовом, та просила суд надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною віку 16 років та на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Зазначивши, що вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Дитина успішно відвідує різноманітні гуртки і є можливість відвідувати Угорщину. Крім того влітку є можливість відвідати оздоровчий табір в Угорщіні, однак відповідач безпідставно не надає їй згоди на виготовлення проїзного документа та на виїзд дитини за межі України. Вказала на те, що відповідач пропонує їй відмовитися від частини нерухомості на його користь в обмін на дозвіл на виготовлення проїзного документа. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні вказаним у позові . Крім того, зазначив, що позивач намагається надати дитині доступ до культурних і духовних цінностей, необхідний відпочинок, зокрема влітку дитина відпочивала разом з позивачкою у Криму та відвідувала визначні місця, однак в зв'язку з подіями , які відбулись в країні не має можливості поїхати на відпочинок у Крим. Вважає, що своїми діями відповідач перешкоджає інтересам дитини, що є порушенням прав дитини . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з підстав та мотивів викладених у письмових поясненнях на позовну заяву. Пояснив суду, що позивач має громадянство Угорщини, за кордоном проживає її сестра та інші рідні. Вважає, що позивач має намір вивезти дитину за кордон на постійне місце проживання, що позбавить його участі у вихованні дитини та у спілкуванні, а тому з цих підстав він не надає згоду позивачу на виїзд дитини за межі України. Позивач перешкоджає йому відвідувати сина та у спілкуванні з дитиною. Просив відмовити в задоволенні позову з зазначених підстав. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява , об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено , що сторони перебували в шлюбі з 27.12.2003 року. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.01.2011 року шлюб розірвано. /а.с. 7-11/ У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження виданим 11.12.2026 року, виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, копія якого приєднана до матеріалів справи. /а.с. 12/ За рішенням суду від 18.01.2011 року місце проживання сина, після розлучення, визначено разом з матір'ю - [PERSON]. Як вбачається з довідок Солотвинської загальноосвітної школи І-ІІІ ст. №3 імені Яноша Бойоі за №81,82 від 23.09.2014 року, неповнолітній син позивача [PERSON], [INFO] навчається в 2 класі Солотвинської школи та відвідує гурток угорських народних танців з перспективою виїзду за кордон./а.с.13-14/ Відповідно до довідки Солотвинської школи мистецтв №98 від 25.09.2014 року, [PERSON], [INFO] навчається у Солотвинській дитячій школі мистецтв, навчання у якій передбачає виїзди творчих колективів з числа учнів школи для виступів на різних урочистих заходах в т.ч. і за кордоном (Румунія, Угорщина)./а.с.15/ Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Судом встановлено, що батько дитини не надає згоди на виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а отже позивач не має можливості в повному обсязі надати дитині необхідний відпочинок. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків; або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Оцінюючи в сукупності вищевикладені фактичні обставини, положення закону, виходячи з інтересів дитини, приймаючи до уваги поведінку батька неповнолітнього, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості , суд приходить до висновку ,що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial