Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 липня 2014 року приблизно о 20 год. 30 хв. відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на футбольному стадіоні школи №19 по вул.Малиновського у м.Павлограді, наніс їй удар долонею правої руки в область обличчя, удар правою ногою в область тулубу, від якого вона впала на землю, після чого розбитим скляним бокалом наніс позивачу удар в область ліктьового суглобу правої руки. Своїми діями відповідач спричинив позивачу тілесне ушкодження у вигляді різаної рани ліктьового суглобу, яке відноситься до ступеню легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я більше шести днів. У зв'язку із зазначеним, органами внутрішніх справ було розпочато кримінальне провадження. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року кримінальне провадження у відношенні [PERSON] було закрито у зв'язку з відмовою позивача від обвинувачення. Кримінальним правопорушенням позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків. Внаслідок події, що сталася, позивач відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення. Наявність травми руки позивача перешкоджала їй займатися доглядом дитини. Позивач перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес. Тому просить стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року, було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України. Як вбачається з ухвали, [PERSON] обвинувачувався у тому, що 29 липня 2014 року о 20 годині 30 хв., знаходячись на футбольному стадіоні школи №19 по вул.Малиновського у м.Павлограді, умисно наніс [PERSON] удар долонею правої руки в область обличчя, удар правою ногою в область тулубу, від якого вона впала на землю. Після цього розбитим скляним бокалом наніс [PERSON] удар в область ліктьового суглобу правої руки. Своїми діями відповідач спричинив позивачу тілесне ушкодження у вигляді різаної рани ліктьового суглобу. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував факту спричинення фізичного болю позивачу. Стосовно різаної рани ліктьового суглобу пояснив, сумнівається в тому, що це тілесне ушкодження спричинено саме ним. Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт спричинення відповідачем моральної шкоди. Натомість доводи відповідача стосовно того, що поріз позивачу завдано іншою особою у судовому засіданні підтвердження не знайшли. Суд приймає до уваги, що провину відповідача не встановлено обвинувальним вироком суду, проте кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Крім того, відповідач у судовому засіданні не заперечував факт спричинення позивачу фізичного болю. Крім того, факт спричинення шкоди відповідачем підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач є його дружиною. 29 липня 2014 року [PERSON] повернулася додому з глибоким порізом на руці, тому вони змушені були звернутися до лікарні. Зі слів дружини йому відомо, що [PERSON] кілька разів вдарив її та спричинив поріз. Він не був очевидцем спричинення тілесних ушкоджень позивачу. Після травмування дружина скаржилася на біль, тривалий час не могла виконувати будь-яку роботу по домашньому господарству. Як вбачається з довідки КЗ "Павлоградська міська лікарня №4", позивач 29 липня 2014 року о 22 год.15 хв. зверталася за медичною допомогою з приводу травми: поріз правої руки, побите обличчя /а.с.17/. Суд вважає, що внаслідок спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень у позивача наявна моральна шкода. Було порушено її нормальні життєві зв'язки, позивач змушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки внаслідок травми не могла займатися домашнім господарством, повинна була витрачати час для відвідування медичних закладів. Фізичний біль, який відчула позивач внаслідок протиправних дій відповідача, викликали відчуття страху, приниженої гідності, тривоги, позивач пережила емоційний стрес . У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Вирішуючи питання про розмір завданої [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, з урахуванням вимог розумності і справедливості, а також враховуючи, що відповідач приніс позивачу свої вибачення, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 1500 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial