Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні подав письмову заяву про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі №33 за адресою м.Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 12. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в квартирі №33 за адресою м.Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 12, проживають та зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі , однак вже більше року не проживає, не оплачує послуги за користування квартирою, не здійснює поточного ремонту не несе інших витрат по утриманню квартири. Таким чином останній своїми діями порушує його законні права та інтереси, та членів сім'ї. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що відповідач більше року не проживає в квартирі, просила позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що квартира №33 за адресою м.Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 12, зареєстрована 09.01.2002 року Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної спільної власності за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З пояснень [PERSON], [PERSON] та долучених до справи письмових заяв сусідів [PERSON], [PERSON] убачається, що відповідач більше року не проживає в квартирі №33 за адресою м.Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 12. Положеннями п. 34 Постанови Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71,72,109,110,116 ЖК УРСР. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За наведених обставин, суд вважає за доцільне зняти відповідача з реєстраційного обліку, що не позбавляє його права на користування, оскільки, як зазначалося вище, втрата права користування житлом є наслідком припинення права власності на нього. На підставі наведеного та

Outcome: partial