Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди в обґрунтування якого вказав, що працював у відповідача з 01.08.2003 року. 17.11.2014р. він був звільнений з ДП «Укршахтгідрозахист» за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. У день звільнення розрахунок з ним не проведений. Відповідач надав йому довідку, що усього сума заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2014р. по 17.11.2014р. становить 14006,71 грн. Незважаючи на свій обов'язок, передбачений ст.ст.83, 94-115 КЗпП України, законами України «Про оплату праці», «Про відпустку», заробітна плата до цього часу не виплачена. У зв'язку з цим, він вважає, що має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати, яка проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів та послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, яка становить 1895,19 грн. Порушення відповідачем вимог законодавства про оплату праці, а саме невиплата заробітної плати у день звільнення, призвело до моральних страждань позивача. Був порушений його звичайний уклад життя, він втратив душевний спокій. Він вимушений тривалий час звертатися до відповідачів про сплату зарплати, які своїми обіцянками та відмовами знущаються з нього. Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн. У зв'язку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 14006,71 грн., компенсацію за несвоєчасність виплати заробітної плати в сумі 1895,19 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2014 року по день винесення судом рішення. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення згідно яких, з позовними вимогами погодився частково у частині стягнення заборгованості із заробітної плати, в іншій частині позов не визнав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 01.08.2003р. по 17.11.2014р. та був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.3-4). Згідно довідки відповідача, заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем складає: за серпень 2014р. - 1640,80 грн., за вересень 2014р. - 2067,04 грн., за жовтень 2014р. - 4814,88 грн., за листопад 2014р. - 5483,99 грн., усього 14006,71 грн. (а.с.7). Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.7 ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ст.115 ч.1 КЗпП України, ст.24 ч.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою всіх сум. Оскільки позивачу при звільненні не була виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 14006,71 грн., то ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно за ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Відповідно до цього Порядку компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати буде складати: Серпень 2014 року - 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100 = 20,06; 1640,80 грн. х 20,06 : 100 = 329,14 грн., де 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 - індекси інфляції з вересня 2014р. по лютий 2015р.; 1640,80 грн. - невиплачена заробітна плата за серпень 2014 року. Аналогічно рахується компенсація за інші місяці: Вересень 2014 року - 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100 = 16,68; 2067,04 грн. х 16,68 : 100 = 344,78 грн.; Жовтень 2014 року - 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100 = 13,95; 4814,88 грн. х 13,95 : 100 = 671,68 грн.; Листопад 2014 року - 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100 = 11,82; 5483,99 грн. х 11,82 : 100 = 648,21 грн. Таким чином компенсація за втрату частини заробітної плати у зв'язку із затримкою її виплати буде складати: 329,14+344,78+671,68+648,21=1993,81 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену компенсацію у розмірі 1895 грн. 19 коп. Саме ця сума підлягає задоволенню в цій частині позовних вимог, оскільки суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем вимог. Згідно за ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що ДП «Укршахтгідрозахист» засноване на державній формі власності згідно за наказом Мінпаливоенерго України від 16.04.2003 року № 195 «Про створення державного підприємство «Укршахтгідрозахист» з водовідливу, гідрозахисту діючих шахт та запобігання підтоплення територій після закриття шахт» та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, створеного відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 року №1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», що вбачається з витягу із статуту підприємства (а.с. 14). Відповідно довідки ЄДРПОУ АБ № 563096 та Відомостям з ЄДРПОУ в період з 14.05.2003 року по 05.12.2014 року ДП "Укршахтгідрозахист" знаходилося у місті Макіївка, яка є територією проведення антитерористичної операції (а.с. 15, 16). 17.11.2014 року невідомі особи відкрито заволоділи майном, яке знаходилося на території ДП «Украшахтгідрозахист» та перебувало на балансі підприємства, що встановлено на підставі витягу з кримінального провадження № 12015050490000245 (а.с. 18). Відповідно до ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року № 85-УШ громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадянам, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція, гарантується до 31.12.2015 року погашення заборгованості із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції. Приведені норми закону, надані і досліджені судом докази дозволяють зробити висновок про відсутність вини відповідача у невиплаті належних при звільненні позивачу сум і відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку ст.117 КЗпП України, оскільки розрахунок з позивачем не було зроблено внаслідок проведення антитерористичної операції на території м.Макіївка Донецької області, де на момент утворення заборгованості із спірних сум знаходилося підприємство відповідача. За змістом ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки, як встановлено судом, відповідачем були порушені законні права позивача на своєчасну виплату заробітної плати та її невиплата призвела до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, то суд вважає, що позивач має право на отримання моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищенаведене, зокрема й ступінь вини відповідача й те, що на час невиплати заробітної плати, підприємство знаходилося на території зони антитерористичної операції, яка не контролюється українською владою, суд вважає, що розмір моральної шкоди складає 300 грн. Крім цього з відповідача на користь держави, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 258,18 грн. пропорційно задоволених вимог майнового та немайнового характеру. На підставі ст.ст.115-116, 2371 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial