Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення, відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів, посилаючись на те, що вона є власником частини квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником зазначеної квартири є відповідач [PERSON] Позивачка зареєстрована за вказаною адресою, однак тривалий час не може потрапити до квартири, оскільки відповідач [PERSON] чинить їй в цьому перешкоди, а [PERSON], без відома позивача, здав в оренду квартиру [PERSON] Позивачка зі своєю родиною неодноразово намагалася потрапити до квартири, однак відповідач [PERSON] не пускає її до житла. Крім того відповідачі не сплачують за комунальні послуги в квартирі. Таким чином відповідач [PERSON] своїми діями спричиняє позивачці значну шкоду в тому числі і моральну. У зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду та просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] грошові кошти для сплати за житлово-комунальні послуги; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. та покласти на відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представники позивача [PERSON], [PERSON] надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він з січня 2014 року проживає в спірній квартирі з дозволу [PERSON] та на його прохання. Всі комунальні платежі сплачуються за кошти [PERSON] Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки нею не доведено вимоги щодо моральної шкоди. Крім того, їй належить незначна частина в спірній квартирі. [PERSON] мав розпоряджатися квартирою, оскільки має значну долю у власності, а також право власності позивача не було зареєстровано. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.02.2012, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 12/36 частин квартири [ADDRESS] належить [PERSON]. 4/36 частин вказаної квартири належить [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2014, що підтверджується матеріалами справи. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Абзацом 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Судом також встановлено, що в квартирі [ADDRESS] без достатніх правових підстав та дозволу співвласника [PERSON] проживає без реєстрації відповідач [PERSON], який має реєстрацію за іншою адресою, що визнано сторонами та в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Проживання відповідача [PERSON] в спірній квартирі перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю, у зв'язку з чим вона звернулася до суду. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Зважуючи на норми Закону щодо права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, суд вважає, що відповідач [PERSON] вселився та користується спірною квартирою без достатніх правових підстав, перешкоджає позивачу в користуванні її власністю, а відтак позовні вимоги в частині виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди задоволенню не підлягають з огляду на таке. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Суду не надано доказів які саме дії відповідача [PERSON] призвели до моральних страждань, яка шкода завдана здоров'ю позивача і чим це підтверджується та з чого позивач виходить оцінюючи заподіяну моральну шкоду в розмірі саме 25 000 грн. Навпаки у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що погіршення її стану здоров'я зв'язано з її зверненням саме до [PERSON] щодо доступу до квартири. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] коштів на сплату комунальних послуг. Позивач зазначила в судовому засіданні, що нею комунальні послуги не сплачуються, однак наявна заборгованість, а тому [PERSON] повинен сплатити таку заборгованість на користь комунальних служб. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] не підтвердила факт наявності у неї цивільних прав стосовно стягнення заборгованості по комунальним платежам з [PERSON] за користування спірною квартирою на користь комунальних служб. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи заборгованість по комунальним платежам відсутня. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial