Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] р. н., на підставі рішення Кегичівського районного суду від 20.09.2005р., з 1/4 на 1/3 частину всіх видів заробітку, стягнення додаткових витрат на лікування хлопчика: 3515,56грн. - одноразово, та по 300 грн.- щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Судові виклики неодноразово направлялись як за місцем реєстрації, так і за місцем роботи відповідача, з урахуванням їх територіальності, засідання призначались в режимі відеоконференцзв"язку з Чугуївським районним судом Харківської та Чутівським районним судом Полтавської області. Проте, відповідач у ці засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Тому, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти її заочного розгляду. Враховуючи це, суд, згідно з ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав його можливим у заочному порядку, на підставі наявних доказів. У зв"язку з цим, згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК, технічне фіксування процесу не здійснюється. Відповідно до викладених у заяві обставин, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.08.2005р. Від цього шлюбу у них є дитина - [PERSON], який народився [INFO] Рішенням Кегичівського районного суду від 20.09.2005р. з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів. Дитина страждає на «муковісцидоз», змішану легенево-кишкову форму. Захворювання є генетичним і невиліковним, дитина є інвалідом з дитинства, що підтверджується медичним висновком Кегичівської ЦРЛ від 06.07.2010р. Наслідками захворювання є численні ураження внутрішніх органів: цироз печінки, синдром портальної гіпертензії, варикозне розширення вен стравоходу. Крім того, як наслідок основного захворювання, дитина часто хворіє на пневмонію. Враховуючи тяжкість захворювання, дитина часто перебуває на стаціонарному лікуванні в обласній дитячій клінічній лікарні, потребує консультаційного нагляду в спеціальному медико-генетичному центрі. Згідно з рекомендаціями цих медичних закладів, дитині необхідно постійно вживати медичні препарати: креон, урсохол, сумамед, нормазе, верошпірон, вітаміни А,Д,Е, вікасол, інгаллцин, амбробене. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на місяць. Цих грошей ледве вистачає на придбання необхідної кількості медичних препаратів на місяць лікування. Придбання медичних препаратів, посилена висококалорійна дієта, регулярні обстеження в лікарнях м.Харкова, комп'ютерні томографічні обстеження, придбання одягу та інші витрати з утримання дитини несе позивач та її батьки. На даний час позивач не працює, отримує лише соціальну допомогу на дитину - інваліда в сумі 1230 грн. на місяць, доглядає за дитиною, щоб забезпечити своєчасне, почасове, вживання усіх ліків та виконання призначених процедур. Відповідач має змогу працювати, отримує постійний заробіток, інших утриманців не має, не цікавиться дитиною і тим, скільки сили та коштів витрачається на її утримання. За період з 30.11.2012р. по 30.11.2013р. позивачем було придбано препаратів на загальну суму 7031, 12 грн., що підтверджується квитанціями та виписками. Позивач вважає, що відповідач має понести хоча б половину цих витрат в сумі 3515 грн. 56 коп., і в подальшому, виходячи з цієї суми розподіленої на 12 місяців, щомісяця сплачувати додатково 300 грн. Суд виходить з того, що права та обов'язки сторін регулюються ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, згідно з ч.1 ст.39 ЦПК, мати є законним представником дитини і вправі подати цей позов. У ст.185 СК зазначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той, до кого вимога про їх стягнення не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Судом досліджені копії паспорта та ІПН позивача, свідоцтв про шлюб та його розірвання, про народження [PERSON], [INFO] року, виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів, а також медичного висновку щодо хвороби дитини, виписок із історії її хвороби, чеки на придбання медичних препаратів, довідки про склад сімї позивача, про її перебування на обліку в УПСЗН та отримання державної соціальної допомоги на дитину-інваліда тощо. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 СК, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від перебування у шлюбі, його розірвання чи окремого від дитини проживання. У судовому засіданні підтверджено, що дитина дійсно є інвалідом, і на її лікування було витрачено додаткові кошти на суму 7186грн., тому, участь відповідача у цих витратах у розмірі 1/2 частини від їх загальної суми обґрунтована наданими доказами. Оскільки хвороба дитини носить постійний характер, вимога про подальші щомісячні виплати на її лікування, виходячи з розміру цих витрат, також є обгрунтованою. Дитина хворіє від народження. Суду не доведено і ним не виявлено обставин, що не були враховані при ухвалені судового рішення від 20.09.2005р. про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Тому, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про збільшення розміру раніше присуджених коштів на утримання дитини. Ті обставини, які наведені раніше, уже враховані в якості підстави для стягнення додаткових витрат на лікування дитини. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить з того, що відповідно до ст.39 ЦПК, позивач, виступаючи на захист прав та інтересів дитини, від сплати судового збору звільнена на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК, ці витрати покладаються на відповідача.

Outcome: partial