Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач 12.12.17 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача, що присуджені за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 31.03.10 р. на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 23.02.08 р. н., у розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист, виданий 27.04.15 р. на виконання вказаного вище судового рішення, що знаходиться на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.06 р. сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON], 23.02.08 р. н.. 31.03.10 р. шлюб між сторонами було розірвано. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.06.09 р. з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 31.03.10 р. у цивільній справі за його позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, позов було задоволено частково і було стягнуто з нього на користь відповідача у розглядуваній справі на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. щомісячно. 12.08.17 р. він уклав повторний шлюб. Оскільки відповідачем за її місцем проживання не було створено належних умов для проживання та навчання дитини сторін, з грудня 2017 р. остання перейшла проживати до нього у буд. № 56 по вул. Васильчука у с. Мокреці Турійського району Волинської області. Дитина знаходиться на його утриманні, вихованні, навчається у ЗОШ I II ст. с. Мокреця Турійського району Волинської області. Причиною непроживання дитини сторін з відповідачем стало те, що там же у с. Дубовому Ковельського району Волинської області проживають дві молодші сестри, дідусь, бабуся; відповідач часто конфліктує із своїми батьками, що негативно впливає на дитину. Він постійно забезпечує дитину сторін харчуванням, одягом, побутовими речами за щоденною потребою. Дитина сторін у будинку має окрему кімнату і належні умови для виховання та розвитку. За висновком органу опіки та піклування Ковельської РДП Волинської області від 24.11.17 р. № 1\~732/24/2 7, саме з ним визначено місцем проживання дитини сторін. Відповідач відмовляється відкликати виконавчий лист. В результаті зміни істотних обставин, оскільки дитина сторін стала проживати з ним з грудня 2017 р. і перебуває на його утриманні, вважає, що має бути припинено стягнення аліментів з нього на користь відповідача. Покликаючись на ст. 192 СК України, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат позов, кожен зокрема, підтримали, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами, надали суду пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 280 284 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належно повідомлена, у підготовчому судовому засіданні проти позову заперечила, визнала, що, дійсно, з грудня 2017 р. неповнолітній син сторін перебуває на утриманні відповідача та проживає разом з останнім з її відома. Однак, вона заперечує проти позову, оскільки таке становище є тимчасовим. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач до суду не подала. Суд, врахувавши позицію позивача та його представника адвоката, вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника - адвоката, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до копії паспорта позивача, він проживає у [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1 - ЕГ № 064221, виданого виконкомом Дубівської сільради Ковельського району Волинської області, сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], 23.02.08 р. н.. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії I - ЕГ № 035209, виданого відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області позивачеві 18.10.12 р., шлюб сторін розірвано, про що 31.03.10 р. у Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області зроблено запис за № 54. Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 31.03.10 р. у цивільній справі № 2 629/10 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, було позов задоволено частково та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сторін по 300 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії I - ЕГ № 122997, виданого Ковельським міськвідділом драцс ГТУЮ у Волинській області 12.08.17 р., позивач 12.08.17 р. уклав повторний шлюб. Довідкою № 1\~167 від 04.12.17 р., виданою Мокрецькою сільрадою Ковельського району Волинської області, стверджується, що дитина сторін фактично проживає без реєстрації і навчається у ЗОШ I - II ст. с. Мокреця Турійського району Волинської області. Крім того, за копією висновку органу опіки та піклування при Ковельської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини № 1\~732/24/2 17 від 24.11.17 р., є доцільним визначити місцем проживання спільної неповнолітньої дитини сторін з її батьком позивачем у розглядуваній справі - у с. Мокреці Турійського району Волинської області, по вул. Васильчука, 56. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Як зазначено у ст. 192 СК України, на яку покликається позивач, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров»я. Разом з тим, позивач не ставить питання про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у його редакції, що була чинною до 15.12.17 р., якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, аліменти на утримання якої у розмірі по 300 грн. щомісячно стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. На час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, спільна неповнолітня дитина сторін проживала разом з матір»ю [PERSON]. З грудня 2017 р. дитина сторін фактично проживає з батьком, що відповідачем у розглядуваній справі не оспорюється. Тобто, є підстави для висновку суду про те, що на дату звернення з розглядуваним позовом до суду існували, та на даний час існують обставини, що впливають на визначені розміри періодичних платежів позивача, їх припинення, і вбачаються підстави для його звільнення від них. Так, після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів з позивача у розглядуваній справі на користь відповідача у розглядуваній справі на утримання дитини сторін, остання перейшла фактично проживати від матері до батька та утримується не матір»ю, а батьком. А тому у цій частині позов слід задовольнити. Разом з тим, позивачем закладено вимогу про відкликання виконавчого листа з державної виконавчої служби, що не передбачено чинним законодавством, так як припинення його обов»язку по сплаті аліментів є підставою для застосування державною виконавчою службою положень Закону України "Про виконавче провадження" після набрання даним рішенням законної сили. А тому у цій частині у позові слід відмовити. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати у справі у вигляді сплати судового збору.

Outcome: partial