Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 10.11.2012р. за виною відповідача було скоєно ДТП, в результаті якої він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Дані про ДТП висловлені у вироку Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 3.10.2013р., за яким відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді одного року обмеження волі, з випробуванням строком на один рік. Оскільки шкода йому не відшкодована, позивач просить стягнути з відповідач в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8678,37 гр. і в рахунок відшкодування моральної шкоди 61 321,63 гр. Відповідач позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, але не визнав вимоги про відшкодування моральної шкоди, мотивуючі тим, що він скоїв не умисне правопорушення, і в цієї частині просить відмовить в позові. Сторони свої вимоги і заперечення висловили в ході судового розгляду. Розглянув матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, оскільки визнані відповідачем. Вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з таких підстав. Вина відповідача у спричиненні позивачеві тілесних ушкоджень підтверджується вироком Шевченківського райсуду міста Запоріжжя, а сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню. підтверджується копіями квитанцій, чеків, довідками про заробітну плату (а.с.27-36), а також копіями листів непрацездатності (а.с. 20-23). Відповідач як володілець транспортного засобу, за відсутності умислу потерпілого, не забезпечив безпеки та допустив ДТП, що спричинило останньому тілесні ушкодження, що в свою чергу є підставою для відшкодування позивачеві матеріальної та моральної шкоди, оскільки відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки в силу ст. 1187 ЦК України зобов'язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 20 000 гр.

Outcome: partial