Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 02.08.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 02.08.2013 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим станом на 16.01.2019 має заборгованість у розмірі 24972,33 грн., яка складається із: тіла кредиту- 4931,13 грн., відсотків за користування кредитом - 11209,16 грн., пені - 7166,69 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1165,35 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 24972,33 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та додатками до нього) повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою поштаря «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.45). Ураховуючи,\~що відповідач\~[PERSON]\~зареєстрований по\~пров.Лозовому,\~буд.17\~у м.Тростянець\~Сумської області, що підтверджується довідкою виконкому Тростянецької міської ради Сумської області за №346 від 14.02.2019 (а.с.40), поштове відправлення направлялося за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, поштове відправлення таким, що доставлене. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. \~ \~ \~ \~За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи установлено, що 02.08.2013 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 02.08.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11). Підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між відповідачем та банком договір (а.с.11-27). Крім того, відповідач зобовязувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві (а.с.11). Зазначеною заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформаний про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. На підставі п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 Договору відповідач зобовязувався: погашати заборгованість за кредитом, процентами, за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафт (п.1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжно. карткою над сумою залишку коштів на його рахункув розмірі ліміту кредитування. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. \~ \~Згідно п.2.1.1.12.2\~Договору в\~разі непогашення\~клієнтом боргових\~зобовязань за\~кредитом до\~25\~числа місяця,\~що слідує\~за місяцем,\~в якому\~були здійснені\~трати,\~за користування\~кредитом клієнт\~сплачує банку\~проценти у\~розмірі,\~зазначеному в\~тарифах,\~що діють\~на дату\~нарахування та\~викладені на\~банківському сайті\~https://privatbank.ua/kredity/,\~з розрахунку\~365/366\~календарних днів\~на рік,\~що підтверджується\~п.2.1.1.12.6\~Договору. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом. згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в [PERSON], що діють нарахування. При непогашенні суми простроченного кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом із Тарифами визнала та погодилася на запропоновані Банком умови користування послугами банку. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.ст.526,527,530\~ЦК України\~зобовязання повинні\~виконуватися належним\~чином і\~в установлений\~строк відповідно\~до умов\~договору,\~належними сторонами. Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконував внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 16.01.2019. \~ \~Згідно указаного\~розрахунку позивача [PERSON] має заборгованість у розмірі 24972,33 грн., яка складається із: тіла кредиту- 4931,13 грн., відсотків за користування кредитом - 11209,16 грн., пені - 7166,69 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1165,35 грн. (а.с.7-10). Суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати тіла кредиту у розмірі 4931,13 грн. позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Оцінюючи обґрунтованість\~вимог позивача\~про стягнення\~11209,16 грн. боргу із відсотків суд виходить із такого. Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки. За ухвалою суду (а.с.41), позивачем було надано виписку по кредитній картці [PERSON] за період із 02.08.2013 по 16.01.2019 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії (а.с.56-60). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за договором б/н від 02.08.2013, укладеного між сторонами, [PERSON] було надано такі кредитні картки : - №5168755322364601 із датою відкриття 02.08.2013, терміном дії до 07/17; - №5457082233664502 із датою відкриття 18.08.2014, терміном дії до 08/18 (а.с.60). Отже, кредитна картка відповідача перевипускалася два рази. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості (а.с.7-10,56-59). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ. Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Судом установлено, що згідно із укладеним 02.08.2013 кредитним договором та витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільговий період», базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами на час укладення договору становила 30,00% річних (2,5% на місяць), за тратами здійсненим з 01.09.2014 0 34,8% річних (2,9% на місцяць, а за тратами здійсненими з 01.04.2015 - 43,2% річних (3,6% на місяць) (а.с.11). За розрахунком позивача, при визначенні розміру процентів за користування кредитом ним застосована вищеуказана змінювана процентна ставка, яка і передбачалася умовами договору. Таким чином установлено, що змінювана відсоткова ставка сторонами була узгоджена. У той же час, позивач нарахував відсотки за період по 16.01.2019, проте строк дії картки, отриманої відповідачем закінчився 31.08.2018 (а.с.60). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, проценти нараховуються у межах дії договору (картки), який в даному випадку спливає із закінченням дії картки. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Після 31.08.2018 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого відповідачем є безпідставним. Суд визначає розмір відсотків таким чином. Виходячи із колонки № 8 Розрахунку заборгованості, наданого до суду позивачем, сума заборгованості з відсотків за ставкою 43,20 % станом на 15.06.2018 (останнє внесення відповідачем суми у погашення кредиту) складає 26,26 грн. За період з 16.06.2018 по 31.08.2018 сума належної до стягнення з відповідача заборгованості з відсотків, яка підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 4931,13 грн. за ставкою 43,20%, складає 448,04 грн. ((4931,13 грн. х (43,20%/365 днів=0,118%) х 77 днів (кількість днів прострочення за період з 16.06.2018 по 31.08.2018))/100). Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 474,30 грн. (448,04 грн. + 26,26 грн.). Крім заборгованості за кредитом та відсотками, позивач також просить суд стягнути з відповідача 7166,69 грн. пені та штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 1165,35 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.(в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5 % від суми позову. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв'язку з цим, суд, із урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 770,27 грн., який складається із фіксованої частини 500,00 грн. та процентної складової 270,27 грн. (5% від суми заборгованості за кредитом х 5405,43 грн. (4931,13 грн. тіло кредита + 474,30 грн. нарахованих і прострочених процентів визначених судом )), а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. \~ \~ \~ \~За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості на загальну суму у розмірі 6175,70 грн. та із відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 6175,70 грн., тобто на 24,7%, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 474,49 грн. (1921 грн. х 24,7) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial