Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позовна заява мотивована тим, що з 01 грудня 2004 року до 13 липня 2020 року позивач працював у філії «Менський сир» приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на посаді машиніста холодильних установок, що обслуговує аміачні холодильні установки 5 розряду. Відповідач нараховував йому заробітну плату, а за наявності коштів - виплачував її, проте, починаючи з травня 2020 року, фактично виплата заробітної плати йому не здійснювалась. Наказом №148 від 13 липня 2020 року він був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. У день звільнення відповідач видав позивачу належним чином оформлену трудову книжку, а заборгованість по заробітній платі та розрахункові не виплатив. Враховуючи те, що відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив, у день звільнення не провів з ним повний розрахунок, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 35044,70 грн з послідуючим утриманням з цієї суми податків, обов`язкових платежів і перерахунку на день розгляду справи. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, судове засідання призначено на 16 грудня 2020 року, витребувано у приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» та у філії «Менський сир» приватне підприємство ««Консалтингова фірма «Прометей» докази, а саме довідку про нараховану та невиплачену позивачу заробітну плату за період з 01 травня 2020 року по 13 липня 2020 року включно, компенсацію за невикористану щорічну оплачувану відпустку (арк.с.15-17). Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року у зв`язку з ненаданням суду витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 18 січня 2021 року (арк.с.23, 24). ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи з його обов`язковою участю або за його відсутності, відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2021 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 грудня 2004 року перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» та працював на посаді машиніста холодильних установок, що обслуговує аміачні холодильні установки 5 розрядку. 13 липня 2020 року [PERSON] звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (арк.с.5-7). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що філія «Менський сир» є відокремленим підрозділом юридичної особи - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей». Судом встановлено, що позивач [PERSON] звертався до Управління Держпраці у Чернігівській області із заявою щодо несвоєчасної виплати відповідачем розрахунку при звільненні, на підставі якої було проведено позаплановий контрольний захід філії «Менський сир» приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», яким було встановлено порушення останнім п.1 ст.116 КЗпП України, внаслідок чого видано припис відповідачу щодо усунення виявлених порушень, матеріали контрольного заходу передано до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області для вирішення питання щодо порушення кримінального провадження за ст.175 КК України, позивачу рекомендовано звернутись до суду з метою захисту порушених трудових прав (арк.с.12). Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами наявний спір щодо належних [PERSON] сум, як звільненому працівникові. Згідно з розрахунковим листом [PERSON] за травень 2020 року нарахована заробітна плата у розмірі 10012,77 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить - 7960,15 грн (арк.с.11). Згідно з довідкою форми ОК-5 від 23 грудня 2020 року, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, [PERSON] у травні 2020 року було нараховано заробітну плату у розмірі 10012,77 грн, у червні 2020 року - 9427,25 грн, у липні 2020 року - 14191,70 грн, страхові внески за вказаний період не сплачувались. Отже, сукупний розмір нарахованої відповідачем заробітної плати позивачу за період з травня 2020 року по липень 2020 року складає 33631,72 грн. Доказів на спростування зазначеного, як і доказів щодо повного розрахунку відповідача з позивачем, суду не надано. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з статтею 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до положень статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Статтею 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір щодо розміру належних позивачу, як звільненому працівникові сум, суд враховує докази про нараховану та невиплачену відповідачем заробітну плату позивачу. Дослідивши матеріали справи, зокрема, розрахунковий лист позивача за травень 2020 року та довідку форми ОК-5, судом встановлено, що загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ПП «Консалтингова фірма «Прометей» перед позивачем за період з 01 травня 2020 року по 13 липня 2020 року (по день звільнення) складає 33631,72 грн, який визначений без утримання податків і зборів. Податки, збори та відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством із сум заробітної плати підлягають нарахуванню відповідачем при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена позивачу сума заробітної плати зменшиться на суму податків і зборів. Враховуючи те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та доказів на спростування доводів позивача не надав, на час розгляду справи позивачу заборгованість по заробітній платі не виплачена, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви та стягнення з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь [PERSON] 33631,72 грн заробітної плати, виплату якої провести після утримання обов`язкових платежів на користь держави. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованої заробітної плати у розмірі 35044,70 грн, оскільки визначена позивачем у такому розмірі заборгованість заробітної плати за спірний період не знайшла свого підтвердження дослідженими судом доказами. На виконання вимог п.2 ч.1 та ч.2 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 14191,70 грн. Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 840, 80 грн. Кеpуючись статтями 47, 94, 97, 115, 116, КЗпП України, ст.15 Закону України «Про оплату праці», статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 430 ЦПК Укpаїни, суд -

Outcome: partial