Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, Національної академії аграрних наук України з позовом про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення та поновлення на посаді директора. В позові зазначив, що наказом №196-к від 31.07.2013 р. Національної академії аграрних наук України (відповідач2) позивач прийнятий на посаду директора Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук (відповідач1), у зв'язку з чим 1 серпня 2013 року між Позивачем та Відповідачем укладено контракт. 08 жовтня 2014 року Національною академією аграрних наук України видано наказ № 282-к «Про звільнення [PERSON]», про який позивач дізнався від працівників Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук, якими було отримано копію даного наказу 14 жовтня 2014 року. 06 листопада позивачу стало відомо про видання аналогічного наказу про звільнення його з посади директора Інституту олійних культур, копію цього наказу позивачу також не вручено. Відповідно до наказу №282-к від 08 жовтня 2014 року, позивача звільнено з посади директора Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України з 08 жовтня 2014 року за грубе порушення трудових обов'язків (ст. 41 п.1 КЗпП України). Не погоджуючись із вказаним наказом про звільнення, позивач посилаючись на п.1 ч.1 ст. 41, ст. 147, 149 КЗпП України та на зміст оскаржуваного наказу, зазначив, що відповідачем2 взагалі не зазначено підстави для його застосування, лише зазначено, що позивача звільнити за грубе порушення трудових обов'язків. Тобто фактично відповідач2 в оскаржуваному наказі не визначив підстав для його винесення та відповідно не зазначив ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також не зазначив обставин, за яких вчинено це порушення, що в даному випадку свідчить про порушення відповідачем вимог п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та ст. 149 КЗпП України під час винесення даного наказу. Крім того, посилаючись на ст. 47 КЗпП України, позивач зазначив, що днем звільнення працівника вважається день вручення працівникові належно оформленої трудової книжки і проведення з ним розрахунку. А оскільки трудова книжка мені не вручена і не проведений розрахунок, то фактично трудові відносини не є припиненими. Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивач вважає, що Відповідачі безпідставно звільнили його, з посади директора Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України та винесли незаконні накази, якими порушили вимоги ст. 47, п.1 ч. 1 ст. 41 та ст.ст. 147, 149 КЗпП України, а відтак просить суд скасувати наказ Національної академії аграрних наук України №282-к від 08 жовтня 2014 року «Про звільнення [PERSON]», визнати незаконним та скасувати наказ Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України №03-05/86К від 06 листопада 2014 року «Про звільнення [PERSON]», поновити його на посаді директора Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України - Василенко Л.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала письмові заперечення (а.с. 38-40). Крім того зазначила, що наказ Інституту олійних культур про звільнення позивача з посади є похідним та його було видано виконуючи вимоги Національної академії аграрних наук України. Представник Національної академії аграрних наук України в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак раніше надав письмові заперечення (а.с. 98-102), які відповідно оголосив в судовому засіданні. Серед іншого представник Національної академії аграрних наук України в обґрунтування грубості порушення допущеного позивачем при виконання своїх посадових обов'язків зазначив, що відповідно до проведеної перевірки було встановлено, що директором Інституту олійних культур [PERSON] були допущені грубі порушення вимог трудового законодавства, які дають підстави для звільнення, та полягали в наступному: 1. В підпорядкуванні інституту олійних культур знаходяться наступні товариства: - Державне підприємство «Дослідне господарство «Елітне», яке згідно постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 16 липня 2014 року протокол № 11 та наказів Національної академії аграрних наук України віл 30.07.2014 року №№ 174, 175, 176 виводиться з підпорядкування Донецької державної дослідної станції НААН та підпорядковується до Інституту олійних культур НААН, як самостійні суб'єкти наступні державні підприємства: - Державне підприємство «Дослідне господарство «Відродження» - Державне підприємство «Дослідне господарство «Ізвєстія» - Державне підприємство «Дослідне господарство «Соцземлеробство». Згідно вищезазначених наказів директор інституту олійних культур [PERSON] в місячний термін повинен створити комісію з перепідпорядкування і відповідні матеріали подати Президії НААН, внести відповідні зміни до статутів, внести зміни до контрактів керівників вищезазначених господарств. На час проведення перевірки зміни до Статуту Інституту олійних культур не внесені. 2. За наслідками ревізії Інституту за четвертий квартал 2012 року, 2013 рік та січень-лютий 2014 року проведеною Держфінінспекцією в Запорізькій області в 2014 році (підписаний [PERSON] без заперечень) акт № 07-21/46 від 23 травня 2014 року, встановлено: - не відображення в обліку і звітності та не стягнення дебіторської заборгованості з відтворювачами насіння по ліцензійним договорам авторської винагороди (роялті) на суму 136 460.59 грн. ТОВ Укрнасінняпром (борги по договорах 2010-2012 років), ДП ДГ Елітне- 132 686.74 грн. (борги по договорах 2010-2012 років); - не відображення в обліку і звітності та не стягнення дебіторської заборгованості за тепло, електроенергію та комунальні послуги, які мали відшкодовуватись за договорами з ДП ДГ «Елітне» в сумі 60 480,4 грн. (в т.ч.; в 2011 році - 46 003,70 грн.. за 9 місяців 2012 року - 14 476,70 гривень.), які були сплачені Інститутом за рахунок бюджетних коштів але до теперішнього часу не відшкодовані на користь Інституту. Жоден акт ревізії до судової інстанції не оскаржений. Крім того, ревізіями 2012 та 2014 років виявлено порушення земельного законодавства, пов'язаного із неправомірним та безоплатним використанням суб'єктами приватного права земельних ділянок, які знаходяться в постійному користуванні Інституту загальною площею 3,14 га під розміщення, на підставі договорів укладених з ТОВ «Укрнасінняпром» про спільну діяльність від 02.11.2009 р. б/п та про пайову участь у будівництві від 28.04.2010 б/п (зі змінами та доповненнями від 19.09.2012 б/н) заводу по доробці насіннєвої продукції. Згідно з наявними в Інституті олійних культур НААНУ експертним висновком ринкова (експерта вартість) в цінах грудня 2004 року земельної ділянки становить 530 830.0 грн. Зокрема, в вищевказаному акті ревізії від 23.05.2014 р. № 07-21/46 зазначається, що вказані договори про спільну діяльність та про пайову участь в будівництві укладено з грубим порушенням вимог ст. 2., ч. 1 та 2 ст. 4., ч. 1 та 2 ст. 116, ч. 1 ст. 122, ст. 123, ст. 125 Земельного кодексу України від 25.10.2010 р. № 2768-111 та Законів України «Про плату за землю» та «Про оренду землі» в частині укладення вказаних договорів без врахування питання щодо правомірності розміщення на земельних ділянках НААНУ суб'єктів приватного права та в частині безоплатності використання ними таких земельних ділянок для ведення приватної підприємницької діяльності без відшкодування (сплати) до місцевих бюджетів або Інституту ані земельного податку, ані орендної плати за використання впродовж 2009-2014 років земельних ділянок (сільськогосподарського призначення) НААНУ загальною площею 3.14 га Перевіркою стану усунення порушень та недоліків виявлених попередніми контрольними заходами проведеними у 2013-2014 роках, встановлено що адміністрацією Інституту до цих пір залишились не відшкодованими порушення що призвели до збитків та недоотримання фінансових ресурсів на загальну суму 381,32 тис. грн., в т.ч.: недоотримання фінансових ресурсів - 256.39 тис. грн. (в т.ч. 2014 року - 29.11 тис.грн.), незаконні витрати - 87.45 тис.грн. (в т.ч. 2014 року 69.97 тис.грн.), інші порушення - 37.48 тис.грн., У зв'язку з викладеним представник НААН України просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступним. Так в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] наказом №196-к від 31.07.2013 р. Національної академії аграрних наук України прийнято на посаду директора Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук, у зв'язку з чим 1 серпня 2013 року між ним та НААН України укладено контракт. 08 жовтня 2014 року наказом № 282-к НААН України [PERSON] звільнено з посади директора Інституту олійних культур НААН України з 08.10.2014 року за грубе порушення трудових обов'язків (ст. 41 п. 1 КЗпП України). 16 листопада 2014 року Інститутом олійних культур НААН України було видано наказ №03-05/86К яким [PERSON] було звільнено з посади директора Інституту олійних культур на підставі наказу НААН України № 08.10.2014 року. Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філії, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. При цьому, суд може визнати порушення трудових обов'язків грубим, виходячи з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, шкоди, яку заподіяно працівником або могло бути заподіяно. Проте мова йдеться про одноразове порушення трудових обов'язків, а не про триваюче, що може потягти за собою застосування дисциплінарних стягнень і звільнення з інших підстав. Тобто, якщо порушення має тривалий, а не разовий характер, звільнення за п.1 ст. 41 КЗпП України неможливе. В наказі № 282-к від 08.10.2014 р. про звільнення позивача за п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України підставою для такого звільнення зазначено порушення [PERSON] трудових обовязків. В наказі не зазначено, що звільнення є дисциплінарним стягненням. Підставою для звільнення працівника за п.1 ст.41 КЗпП України, оскільки таке звільнення є дисциплінарним стягненням, допускається з додержанням правил, встановлених ст.ст. 148, 149 КЗпП України. Однак в порушення вказаних норм КЗпП України письмові пояснення від [PERSON] не відбирались, а частина порушень виявлених в акті перевірки фінансово-господарської діяльності Інституту олійних культур НААН України від 19.09.2014 року були вчинені ще до призначення [PERSON] на посаду директора Інституту. Також не є зрозумілим за яке саме правопорушення у відношенні позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пп. 3, 4, 7, 8 ст. 40 п.1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148 , 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У силу ст. 10 ЦПК України саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарних проступків. Оскільки з наказу про звільнення та акту перевірки фінансово-господарської діяльності Інституту олійних культур не вбачається яке саме одноразове порушення трудових обов'язків стало підставою для звільнення [PERSON], суд позбавлений можливості з'ясувати, у чому конкретно виявилося порушення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, чи входить [PERSON] до кола осіб, до яких може бути застосована ч.1 п.1 ст. 41 КЗпП України. Також, в наказі про звільнення не вказано, і судом не встановлено, яким чином вказані порушення трудової дисципліни завдали шкоди підприємству, тяжкість вказаного проступку, і чи є в цьому вина робітника. Представник НААН України, в судовому засіданні, відповідність оскаржуваного наказу про звільнення [PERSON] з посади директора Інституту олійних культур вимогам діючого законодавств про працю не довів. За наведених обставин, що підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку про неправомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення 08.10.2014 року у вигляді звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У зв'язку з вищевикладеним та враховуючи той факт, що наказ Інституту олійних культур НААН України № 03-05/86К від 06.11.2014 року є похідним від наказу НААН України № 281-к від 08.10.2014 року та був виданий на вимогу НААН України, він також підлягає скасування, як такий що винесений з порушенням вимог КЗпП України. Щодо позовних вимог про поновлення [PERSON] на посаді директора Інституту олійних культур НААН України, то вони не підлягають задоволенню, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, та проти цього не заперечували усі учасники судового розгляду, [PERSON] знаходиться на лікарняному, з наказами про звільнення ознайомлений не був, трудову книжку не отримав, розрахунок з ним проведено не було. З огляду на вимоги ст. 47 КЗпП України, вбачається, що днем звільнення працівника вважається день вручення працівникові належно оформленої трудової книжки і проведення з ним розрахунку. А оскільки трудова книжка позивачу не вручена і не проведений розрахунок, то фактично трудові відносини не є припиненими, а відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial