Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], з 700 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією цієї суми до досягнення дітьми повноліття на 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та до досягнення дітьми повноліття. Просить стягнути заборгованість по аліментам у розмірі 4185, 00 грн. та індексацію за період з березня 2016 року по березень 2018 року у сумі 364,80 грн. Посилаючись на те, що відповідач в установлений законом строк не сплачує аліментів. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом ухвалено провести заочний рохгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року по 19 липня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2004 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 19 грудня 2004 та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2012 року до досягнення [PERSON] повноліття, після чого у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання [PERSON] до її повноліття. 08 вересня 2015 року постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 4865870. 12 листопада 2015 року [PERSON] було подано позовну заяву про зміну розміру аліментів та звільнення від справи заборгованості по аліментам. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Змінено спосіб стягнених з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] за рішенням Ленінського районного суду м, [PERSON] від 12.12.2012 р. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі по 700 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією цієї суми до досягнення дітьми повноліття. 24 лютого 2016 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції закінчено виконавче провадження у звязку з відкликанням виконавчого листа №2/1416/3543 від 27.12.2012 року. Постановою від 29 квітня 2016 року державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 50990934. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення /зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоровя, тощо. Позивачем не зазначено жодної з підстав передбачених приписами статті 192 СК України які б свідчили про можливість збільшення аліментів та не надано належних доказів у підтвердження таких підстав у разі їх існування. В той же час слід зазначити, що відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2018 рік" за поданням Міністерства фінансів, для дітей віком до 6 років: з 1 липня 1559 грн; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня ? 1944 грн. Позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючі надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з подальшою індексацією, що не порушує права дитини та є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку. Стосовно стягнення заборгованості по аліментам. Статтею 180 СК України,\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов'язання\~це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК Українитаст.74 Закону України «Про виконавче провадження»(надалі - Закон). За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених, законом, випадках. Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч .2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закону). Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 447 ЦПК України). З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по виплаті аліментів не підлягають задоволенню. Щодо стягнення суми індексації аліментів. Як вбачається із рішення суду від 16.02.2016 року, з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, проте за весь період прострочення сплати аліментів індексація не провадилась органом державної виконавчої служби та судом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі №6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8ст. 8 ЦПК Україниу порядку, передбаченомуЗаконом України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно із п. 1Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі»із змінами і доповненнями, внесенимиЗаконом України від 02 червня 2016 року №1404 VІІІ, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Приймаючи до уваги те, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі без індексації, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індексація розміру аліментів у розмірі 364грн.80коп. за період з березня 2016 по березень 2018 року, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial