Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на її користь з останнього аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень щомісячно, до його повноліття. Вимоги обґрунтувала тим,що її рідна дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час їх шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Проте, 16 липня 2017 року донька [PERSON] померла. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2017 року, яке набрало законної сили [PERSON] позбавлено батьківських прав, відносно малолітнього сина [PERSON]. Вказує, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальна допомога надавалась, але її розмір дуже маленький для нормального утримання та розвитку дитини, а власних коштів у позивача на утримання дитини не вистачає. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Під час проведення підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду позивач вимоги підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву вх. №2502/18 від 23 лютого 2018 року, в якій позовні вимоги визнав частково, погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 гривень, у звязку з тим, що на його утриманні зараз знаходиться ще одна дитина [PERSON], [INFO] та її мати [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці. Зазначив, що на даний час не працює. Просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що мати [PERSON]- [PERSON]померла 16 липня 2017 року (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №034652 від 14 грудня 2006 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON](а.с.4). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2017 року, яке набрало законної сили [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначено опікунами над малолітнім онуком [PERSON], [INFO] (а.с.19-20). Згідно довідки №383 від 21 листопада 2017 року, виданою ОСББ «Перспективне» онук [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON] (а.с.8). Також, судом встановлено, що [PERSON] від спільного життя з [PERSON] має малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої згідно з копією свідоцтва про народження є відповідач (а.с.43). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому та отримує допомогу при народженні дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 860 грн. 00 коп, згідно довідки №175 від 23 лютого 20178 року (а.с.47). Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.265 СК України баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні положення щодо обставин, які суд враховує при визначенні аліментів передбачені пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум з 1 січня 2018 року на дітей віком до 6 років становить - 1492 гривень, а на дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, якімають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень ст 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на та той факт, що відповідач має на утриманні ще одну дитину [PERSON] та її матір [PERSON], яка знаходиться у декретній відпустці, не працює, можливість надавати своєму малолітньому сину [PERSON] матеріальну допомогу, суд визначає як сплату аліментів у розмірі 1000 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 320 грн. 00 коп.

Outcome: partial