Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 30 липня 2011 року нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 38. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегги сім'ю немає. Подружні відносини припинилися з серпня 2012 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Дитина проживає з нею і знаходяться на її повному утриманні. За час проживання окремо чоловік припинив надавати матеріальну допомогу на виховання дитини, тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача. [PERSON] іншим особам аліментів не сплачує. Просила розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище «Стариніна», стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в заяві просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 30 липня 2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області під актовим записом № 38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 096436. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 183508 від 05.10.2011 р. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності зі ст.ст. 180\~і\~181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно довідки № 4490 від 10.07.2017 р., яка видана виконавчим комітетом Камянсько-Дніпровської міської ради Запорізької області, дитина проживає разом з позивачкою. \~ Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обовязок обох батьків утримувати дітей і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України о соба, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією, який підлягаєть стягненню на користь позивачки.

Outcome: partial