Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У березні 2018 року позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору від 09.06.2015 року № б/н в сумі 59790 грн. 22 коп. та понесені судові витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 09.06.2015 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 06.03.2018 року заборгованість становить всього 59790 грн. 22 коп., в тому числі: тіло кредиту 22747 грн. 86 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 8137 грн. 07 коп., заборгованість за пенею 25581 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 2823 грн. 34 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, до загальної канцелярії суду подав відзив на позов, та відповідно до фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 20.04.2018 року направив указаний відзив на позов до ПАТ КБ «ПриватБанк». У відзиві зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не погодився з позовними вимогами щодо збільшення тіла кредиту та в частині нарахування пені. Наголосив, що розрахунок заборгованості щодо штрафних санкцій позивачем проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки до нього застосовано потрійну цивільно-правову відповідальніть за невиконання умов кредитного договору, а саме: стягнення пені, штрафу в фіксованій частині та штрафу в процентній складовій. Вказав на те, що банк зобовязаний проводити моніторинг погашення кредиту у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, однак незважаючи на це, кредитор на підставі вигідних для нього умов протягом наступних майже трьох років продовжував збільшення заборгованості, що належно розцінювати як недобросовісність поведінки позивача. Посилався на тяжке матеріальне становище, оскільки не має постійної роботи, хворіє на на інфекційне захворювання (гепатит В), має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Просив зменшити розмір штрафних санкцій неустойки до 1000 грн. Відповідь на відзив позивачем не подавалася. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.06.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши вказану Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, сторони узгодили, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг. Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, враховуючи, що відповідач особисто підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, використовувала кредитні кошти, а також здійснював періодичне погашення заборгованості, суд вважає підставними доводи позивача про те, що вказаний кредитний договір між сторонами є фактично укладеним. В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах кредитного договору б/н від 09 червня 2015 року, підписали його, а тому такі умови кредитного договору є обов'язковими для виконання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. У відповідності до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позивач умови договору виконав, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання та допустив виникнення заборгованості. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 06.03.2018 року заборгованість відповідача за договором № б/н від 09.06.2015 року становить всього всього 59790 грн. 22 коп., в тому числі: тіло кредиту 22747 грн. 86 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 8137 грн. 07 коп., заборгованість за пенею 25581 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 2823 грн. 34 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15,від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17, зважаючи на які з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. Визначаючи суму неустойки, яку необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з наступного. Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. З наданого банком розрахунку заборгованості по пені вбачається, що заборгованість по пені нараховувалась банком у розмірі 25581 грн. 95 коп. Разом з тим, банк зобовязаний проводити моніторинг погашення кредиту у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору. Незважаючи на цей обов'язок, кредитор на підставі вигідних для нього умовах протягом наступних майже трьох років продовжив нараховувати відповідачу неустойку, що призвело до її значного зростання. Таку поведінку кредитора, який, на переконання суду, не вжив заходів щодо зменшення збитків, суд розцінює як недобросовісну. Зважаючи на такі доводи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені з 25581 грн. 95 коп. до 1000 грн. Приходячи до такого переконання, суд ураховує, що справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту на загальну суму 31884 грн. 93 коп., з яких: 22747 грн. 86 коп. тіло кредиту; 8137 грн. 07 коп. проценти за користування кредитом; 1000 грн. неустойка у формі пені. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 939 грн. 63 коп. (31884,93грн. х 1762 грн. /59790,22 грн.).

Outcome: partial