Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

До Тульчинського районного суду 14.04.2015 звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є співвласником автомобіля "Suzuki Grand Vitara" реєстраційний номер AB6260АХ, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ABC № 081959, виданого Тульчинським ВРЕР ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 19.06.2008 зареєстрований на ім`я його дружини [PERSON] і який належить їм обом на праві спільної власності. Автомобіль 27.07.2014 знаходився на стоянці в центрі міста Тульчина в районі центрального ринку та магазину «Інтер`єр». Відповідач перебуваючи біля автомобіля, в ході конфлікту, який виник між ним та позивачем, умисно наніс ногою кілька ударів по кузову автомобіля і пошкодив його. Внаслідок чого автомобіль пошкоджений і завданий матеріальний збиток у сумі 5342,40 грн., який складається з: шкоди завданої автомобілеві - 4892,40 грн. і витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 450,00 грн. Крім того [PERSON] була завдана моральна шкода, яка виразилась в переживаннях і стражданнях, які йому довелось відчути, оскільки пошкоджено автомобіль, що перебуває в його власності. До цього часу на автомобілі є пошкодження, які постійно нагадують позивачеві про неправомірну поведінку відповідача, що приводить його до стану хвилювання і душевного неспокою. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду 5342,40 грн. і моральну шкоду 10000,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію автомобіль «Suzuki Grand Vitara 2.7», державний номер [NUMBER], зареєстровано на [PERSON] (а.с.6). Позивач звернувся до субєкта оціночної діяльності [PERSON] з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Suzuki Grand Vitara 2.7», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 18), про що ними було укладено договір від 01.08.2014 на надання письмового висновку автотоварознавчого дослідження (а.с. 19). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 176 від 13.08.2014, автомобіль «Suzuki Grand Vitara 2.7», був пошкоджений, а саме праве переднє крило до 20 % , власнику завдано матеріальну шкоду у розмірі - 4892,40 грн. (а.с. 10 -16), вказані обставини підтверджуються додатком № 1 до висновку № 176 «Протоколом огляду транспортного засобу» (а.с. 21), вартість даного дослідження становить 450,00 грн., що підтверджується квитанцією № 176 від 13.08.2014 і актом здачі-прийому виконаних робіт (а.с. 17, 20). Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статей 440 і 450 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Разом з тим, [PERSON] не надано жодних доказів, які б спростовували факт заподіяння шкоди [PERSON] Крім того, позивач вважає, що йому завдано моральну шкоду, на підтвердження своїх вимог, він надав, відповідь Тульчинської ЦРЛ № 824-01-11 від 22.08.2014 на запит, у якій вказано, що 28.07.2014 [PERSON] звертався за медичною допомогою у Тульчинську ЦРЛ до лікаря-невропатолога з приводу мігрені (збільшення нападів) у зв'язку з чим, йому рекомендовано МРТ головного мозку і шийного відділу хребта та призначене амбулаторне лікування (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань. В ч. 4 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 10, 57, 60 ЦПК України\~, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачеві завдано моральну та матеріальну шкоду. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача належить стягнути на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 5342,40 грн. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховано роз'яснення наданні в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували заявлений ним розмір моральної шкоди 10000,00 грн. За таких обставин, суд вважає, можливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. В силу\~ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial