Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, де зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 вересня 2013 року. Від подружніх стосунків мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що вона не працює, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення донькою віку 3-х років. Позивач у судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що з відповідачем знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року. (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], якій не виповнилося три роки. (а.с.4). Донька мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. (а.с.5). Відповідач не надає дружині матеріальної допомоги, позивач просить стягнути з відповідача кошти на утримання дружини за рішенням суду. У відповідності до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавити матеріальну допомогу. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позову, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на її користь коштів на утримання в розмірі 1/6 частини доходу відповідача є обґрунтованими. Однак, що стосується вимог позивача про стягнення на її користь коштів на утримання в розмірі не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму, то вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки норми статті 182 СК України, яка регламентує мінімальний розмір аліментів на дитину не розповсюджується на відносини щодо прав та обов'язків подружжя по утриманню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини доходу відповідача щомісячно на утримання дружини до досягнення донькою віку 3-х років. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial