Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У березні 2016 року Казімі [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачки борг за договором позики від 14.12.2014 у розмірі 65\~256,22 грн. та 28174,52 грн. пені, 3% відсотків річних та інфляційної складової боргу за період з 16.06.2015 по 25.03.2016. В обґрунтування позову [PERSON] [PERSON] вказав, що 14 грудня 2014 року він позичив [PERSON] 2200 доларів США, які та зобовязалася повернути через півроку. У строк, встановлений договором борг не повернуто, тому за прострочення сплати грошових коштів ним нараховано пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати за прострочений період у розмірі 28174,52 грн. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, з підстав заявлених у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не зявилася. Про дату час та місце судового засідання повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Крім того, про судове засідання було повідомлено її представника відповідно до договору про надання правової допомоги від 02.06.2016, адвоката [PERSON] Зі згоди представника позивача судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 16.12.2014 між сторонами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала у позику в Казімі [PERSON] грошові кошти у розмірі 2200 доларів США, які зобовязалася повернути на протязі півроку ( а.с. 32). Відповідно до статей \~1046,\~1047\~ ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)\~\~зобов'язана\~\~вчинити\~\~на\~\~користь\~\~другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей \~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не\~\~встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до\~\~звичаїв\~\~ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказ ати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (стаття 545 ЦК України). Той факт, що борг за договором позики [PERSON] не повернутий, свідчить наявний у позивача оригінал розписки, наданий представником позивача для приєднання до матеріалів справи. Доказів на підтвердження іншого відповідачкою не надано. Згідно з частинами першою та другою статті 533 ЦКгрошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на день зверення з позовом до суду - 25 березня 2016 року офіційний курс гривні до долара США складав 2625,2159 гривень за 100 долар США. А отже, стягненню підлягає борг за довгором позики в розмірі 2200 доларів США, у гривневому еквіваленті до долара США - 57 754,75 грн. ( 2200 *2625,2159). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Оскільки [PERSON] у строк встановлений договором не повернула грошові кошти, за період 16.06.2015 по 25.03.2016 підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми, що складає 51,35 долари США (2200*3%*284:365:100), що у гривневому еквіваленті складає 1348,04 грн. Всього з відповідачки слід стягнути 59102,79 грн. боргу за договором позики та 3% річних. Суд відмовляє у стягненні інфляційної складової боргу у розмірі 1805,61 грн., виходячи з такого. Відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 р. N 1282-XII, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Оскільки норми ч. 2 ст. 625 ЦКщодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, а між сторонами укладено договір позики у іноземній валюті, інфляційна складова на суму бору не нараховується. Суд також відмовляє у стягненні нарахованих позивачем 24850,91 грн. пені, оскільки сплату пені за несвоєчасне повернення боргу за договором позики, без письмового договору між сторонами, чинним законодавством не передбачено. Так, відповідно до положень статей 546 та 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання неустойкою має бути вчинено у письмовій формі. Договором позики, укладеним між сторонами не передбачено сплати пені за несвоєчасне повернення грошових коштів. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 591 гривня 02 копійки (934,31*59102,79:93430,74).

Outcome: partial