Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню неповнолітноього сина, хоча зобов'язаний це робити. Зазначені обставини створюють певні труднощі для забезпечення належної підтримки для нормального розвитку та харчування дитини. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на утримання [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, оскільки його заробіток є незначним та у другому шлюбі в нього народилася дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. 25 листопада 2011 року сторони по справі зареєстрували свій шлюб, який розірвано рішенням Запліщицького районного суду № 597/435/15-ц від 30.04.2015 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.12.2012 року, актовий запис № 4. В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін [PERSON] проживає разом із матір'ю - позивачкою [PERSON]. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Заліщицькому відділенні Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області як фізична особа - підприємець з 26.01.2016 року. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, загальною площею 69,3 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] Заліщицького району Тернопільської області, та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, що знаходиться в [ADDRESS] Заліщицького району Тернопільської області. У судовому засіданні встановлено та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 липня 2016 року підтверджено, що у другому шлюбі з [PERSON] у відповідача [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відновідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Натомість, судом установлено, що позивачка [PERSON] у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітньому сину [PERSON], таким чином, фактично одноособово несе батьківські обов'язки обох сторін. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, у відповідності до вимог ст.182 Сімейного кодексу України, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON], стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], наявність у нього на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, його доходи і матеріальне становище, та вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial