Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач 19.02.2020р. \~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 86477.49 грн. за кредитним договором No б/н від 25.11.2013 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.11.2013 року між ПАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір No б/н від 25.11.2013 року у вигляді заяви, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 15.12.2019 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 86477.49 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою суду від 06.03.2020 року було відкрите провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.03.2020 року. У судове засідання, призначене на 30.03.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, та у зв`язку з відсутністю належного пітвердження їх повідомлення засідання відкладено. У судове засідання, призначене на 08.05.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, у зв`язку з відсутністю належного пітвердження їх повідомлення засідання відкладено. У судове засідання, призначене на 03.07.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, проте від нього надійшло до суду разом з позовом клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні представник позивача зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду та відзиву не надано. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 08.07.2020 року. Суд, дослідивши\~ та проаналізувавши\~ матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", (далі Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 25.11.2013 року, згідно якої отримав(-ла) кредит у розмірі 25000.00\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав вимоги укладеної між ним та Відповідачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, що не спростовано стороною Відповідача. Із позову вбачається, що Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору № б/н від 25.11.2013 року у\~відповідача станом\~на 15.12.2019\~року,\~виникла прострочена\~заборгованість по\~поверненню кредиту,\~загальна сума\~якої,\~згідно розрахунку\~заборгованості становить\~86477.49\~ грн., з яких: 57811.04 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 57791,04 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 10245,87 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 13826.41 грн. - нарахована пеня; 0.00\~грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 4094.17 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Обгрунтовуючи даний розмір заборгованості банк посилався на те, Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі\~виникнення прострочених\~зобов`язань\~за кредитом\~згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн.,Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно інформації у вказаній анкеті-заяві від 25.11.2013 року [PERSON] висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, складають договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомлений та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.(а.с.21). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог с. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а ткож усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Між тим, встановлено, що в анкеті-заяві від 25.11.2013 року містяться лише персональні дані Відповідача, дата та його підпис. При цьому, в анкеті-заяві від 25.11.2013 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору , а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок, та строк його дії, цільовае призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідно до Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг , який долучено позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (виконання робіт) і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг. У той же час, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів оформлення та підписання сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг (саме в той редакції, витяг з якої долучено до позову), Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг з цими умовами з підписом відповідача. Відповідно до\~ч.1\~та ч.\~2\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року вказала, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячі із правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, долучені до анкети-заяви відповідача, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови та Правила не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували , що саме ці Умови та Правила розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25.11.2013\~ року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, додані позивачем, Тарифи, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у зв`язку з відсутністю на них підпису Відповідача, суд вважає, що останні не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року (справа № 2320цс16). Таким чином, за наданим позивачем витягом із умов та правил надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, штрафів, пені, оскільки зазначені складові договору не містять підпису позичальника. Отже, суду не підтверджено належним чином щодо існування за вказаним кредитним договором розміру заборгованості процентної ставки, визначеного позивачем розміру штрафних санкцій та пені, а тому суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог банку щодо стягнення з відповідача заборгованість за пенею та штрафами, тому в цій частині позову суд відмовляє. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задовленні позовних вимог про стягнення заборгованості: 13826.41 грн. - нарахована пеня; 0.00\~грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 4094.17 грн. - штраф (процентна складова); Проте, відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити вимоги Позивача в частині стягнення відсотків нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, відповідач суду не надав. Банком наданий розрахунок заборгованості за період 01.06.2015 року з 15.12.2019 року, відповідно до якого було погашено відповідно 82454,38 грн та 11856,23 рн. , та заборгованість за поточним тілом кредиту складає -47835,75 грн., простроченим тілом кредиту складає 11703.71 грн., (а.с.19). На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд вважає, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмрі 57791,04 грн. та відсотками нарахованими у відповідності до ст. 625 ЦК України у розмірі 10\~245,87 грн. обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України , а тому задовольняє позов в цій частині. Із приводу інших вимог банку щодо стягнення нарахованих банком пені та штрафів суд відмовляє. Отже, суду не підтверджено належним чином існування за вказаним кредитним договором визначених позивачем штрафних санкцій та пені, а отже суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача - 13826.41 грн. - пені ; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 4094.17 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, та з врахуванням вищевикладеного позов про стягнення заборгованості у розмірі 68056,91 грн. за кредитним договором No б/н від 25.11.2013 року підлягає задоволенню частково, а саме задоволенню в частині стягнення з [PERSON] тіла кредиту у розмірі 57811,04 грн. та відсотків нарахований відповідно до ст. 625 ЦК України 10245,87 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 07.02.2020 року на зазначену суму. Враховуючи те, що позовні вимоги банку були задоволені лише частково, то суд стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (78,7 %) в сумі 68056,91 грн. (2102*78,7% = 1654,27 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial