Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи вимоги тим, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась о 21.04.2014 року на пр.-т.40 річчя жовтня в м.Києві з вини водія [PERSON] вимог ПДР України під час керування автомобілем «Шевроле» /д.н.з. [NUMBER]/ завдано механічні пошкодження належному позивачу на праві власності автомобілю «Volksvagen» /д.н.з. [NUMBER]/. Цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», останніми проведено оцінку з визначення вартості матеріального збитку, але виплату здійснено не було. Просив стягнути суму фактичних витрат по проведеному ремонту у сумі 6 476 грн 76к., втрату товарної вартості автомобіля у сумі у сумі 4 767 грн 10к., пеню, витрати по проведенню оцінки у сумі 800грн 00к., моральну шкоду у сумі 1 000грн 00к., а також інфляційні витрати і 3% річних. Протокольною ухвалою суду від 10.11.2015 року за згодою позивача залучено до участі як співвідповідача [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердив викладені у позові обставини, ствердив про фактичні витрати по проведенню ремонту автомобіля у сумі 6476 грн 76к. Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не прибув в судове засідання, завчасно надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. З викладених у письмових запереченнях підстав, просив відмовити у задоволенні позову у частині вимог до «Українська транспортна страхова компанія». Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча в силу ч.5 ст.74 ЦПК України, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовою відміткою повернення за закінченням терміну зберігання. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте останні, відповідно до ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, скористались на власний розсуд своїми правами щодо предмету спору. Положенням ч.1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що 21.04.2014 року на пр.-т.40 річчя жовтня в м. Києві сталося дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Шевроле» /д.н.з. [NUMBER]/ і «Volksvagen» /д.н.з. [NUMBER]/. Постановою Голосіївського районного суду від 19.05.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності /а.с.34/. Вказане рішення набрало законної сили і згідно ст.61 ЦПК України є преюдиціальним при вирішенні даного спору. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /далі-Закону/ визначено, що при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди зокрема і майну третьої особи. Стаття 29 Закону передбачено відшкодування витрат у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, які пов'язані з його відновлювальним ремонтом, але з урахуванням відповідного зносу. Згідно заказу-наряду ТОВ «Автомир» від 07.05.2014 року і квитанції №0017 від 07.05.2014 року розмір фактично понесених витрат з ремонту транспортного засобу «Volksvagen» /д.н.з. [NUMBER]/ склав 6476 грн 76к. /а.с.62-64/. Факт не виплати страхової відшкодування не підлягає доказуванню, з огляду на ч.1 ст.61 ЦПК України. А відтак, вказані витрати підлягають стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Суд погоджується з доводами позивача щодо стягнення з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, з огляду на положення ст.36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виходячи з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, кількості днів прострочення з 02.09.2014 року по 12.11.2014 року на користь позивача підлягає стягненню з відповідача пеня у сумі 781 грн 93к. (а.с.107). Згідно 32.7. ст. 32Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, а відтак вказана шкода підлягає стягненню з винної особи у сумі 4 767 грн 10к., що було визначено за звітом №21/02/15 та витрати по проведенню вказаної оцінки у сумі 800грн 00к. Інші мотиви позивача щодо необхідності відшкодування страховиком моральної шкоди на думку суду є вільним тлумаченням законодавства та є особистою правовою позицією, що не може бути обмежено судом, незважаючи на очевидну суперечність з вимогами Закону. Проте, неправомірними діями відповідача [PERSON], що виразились у пошкодженні транспортного засобу завданопозивачу моральної шкоди, а саме: спричинили позивачу душевні страждання, порушили його нормальний образ життя, проте характер цих страждань не був виключним, не позбавив його можливості реалізувати і захищати своє право, тому суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, обставини справи і з урахуванням всіх обставин суд вважає, що сума повинна складати 1000 грн 00к. Суд погоджується із твердженнями представника відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з приводу не можливості застосування до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України, оскільки відшкодування шкоди - це відповідальність, а не грошове зобов'язання, а відтак в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат і 3% річних слід відмовити.(лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13). Незважаючи на виконання головуючим обов'язку, визначеного ч.4 ст.10 ЦПК України, та неодноразових роз'яснень наслідків невиконання процесуальних обов'язківпозивачемне надано у розпорядження суду належних та допустимих доказів, що стосуються предмету спору, а відтак, з огляду на наявні письмові докази в матеріалах справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено, то пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню з відповідачів судові витрати. На підставі п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, та

Outcome: partial