Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач у жовтні 2013 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів в сумі 21667,80 грн., витрати на правову допомогу в сумі 200,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.07.2011 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. до його повноліття, а також на її утримання в розмірі 200 грн. до досягнення сином трьох років. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 17.12.2012 року розмір аліментів був зменшений до 300 грн. на утримання сина та до 100 грн. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відділом ДВС Бердянського МРУЮ було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-3222/11, виданого 18.08.2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Починаючи з червня 2011 року, відповідач аліменти сплачує не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам за період з 01.06.2011 року по 01.09.2013 року в сумі 5434,90 грн. Тому на підставі ст.196 СК України просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2011 року по 28.10.2013 року, розрахованих на підставі розрахунку державного виконавця, в розмірі 21667,80 грн. У судовому засідання позивач підтримала позов повністю, просила задовольнити, пояснивши, що розрахунок пені зроблений адвокатом на підставі виданого державним виконавцем розрахунку заборгованості боржника по аліментам в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення по 28.10.2013 року. Відповідач зобов'язаний був за рішенням суду сплачувати аліменти, розмір яких менше за прожитковий мінімум, проте за весь 2013 рік сплатив лише частково у січні 250 грн., а за 2011 та 2012 роки сплачував нерегулярно, через що вона змушена була використовувати кредитну картку. Дитина хворіла, а потім пішла в дитячий садок, за який потрібно сплачувати кошти, в тому числі і на ремонт. За складання позовної заяви нею оплачено адвокату 200 грн., про що видано відповідну квитанцію. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що він має іншу сім'ю, де народилася дочка. Працював раніше на тимчасовому місці на час перебування працівника у відпустці, проте після звільнення до теперішнього часу не може знайти постійну роботу з офіційним працевлаштуванням. Згодний, що має провину за несвоєчасну сплату аліментів, проте вважає, що може сплатити лише невелику штрафну санкцію через скрутне матеріальне становище. Представник третьої особи головний державний виконавець Кулікова І.І. пояснила, що у неї на виконанні з грудня 2013 року перебуває виконавчий лист №2-3233/11, виданий Бердянським міськрайонним судом 18.08.2011 року, провадження за яким було відкрито 02.09.2011 року. У січні 2014 року боржник до неї з'явився, попросив зробити розрахунок заборгованості. А коли у січні 2014 року перерахував [PERSON] 6000,00 грн. заборгованості, вона зробила новий розрахунок станом на 13.01.2014 року, де вказала, що боргу по аліментам немає. Вирішення спору залишила на розсуд суду. Заслухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду від 19.07.2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20.06.2011 року, а також на її утримання в розмірі 200 грн. до досягнення сином трирічного віку. За рішенням Бердянського міськрайонного суду від 17 грудня 2012 року розмір стягуваних з відповідача аліментів було зменшено: на утримання дитини до 300 грн. до повноліття, та на утримання [PERSON] - до 100 грн. до досягнення сином трирічного віку, що підтверджується копіями судових рішень. Згідно розрахунку державного виконавця Геращенко Ю.Г. відділу ДВС Бердянського міськрайоного управління юстиції від 15.10.2013 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 01.10.2013 року складає 5434,90 грн. Втім під час знаходження справи в суді відповідач згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08.01.2014 року перерахував [PERSON] 6000,00 грн. заборгованості по аліментам. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так, згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування, як зазначено у частині четвертій статті 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з розрахунку державного виконавця, відповідач не в повному розмірі сплачував аліменти чи в деякі місяці не оплачував їх зовсім та мав борг з виплати аліментів станом на 01.10.2013 року в розмірі 5434,90 грн., проте станом на 13.01.2014 року погасив борг повністю, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам головного державного виконавця Кулікової І.І. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, пов'язано з ухваленням рішення про стягнення аліментів і саме з цієї події платник аліментів є зобов'язаною особою. В підтвердження неспроможності сплачувати аліменти відповідач посилається на відсутність постійного місця роботи. Однак ця обставина сама по собі не звільняє платника аліментів від відповідальності, передбаченої ст.196 СК України. Будь-яких доказів наявності об'єктивних причин неможливості виконувати обов'язок по утриманню дитини в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач не надавав. Визначений судовим рішенням щомісячний розмір аліментів спочатку в розмірі 400 грн., а потім 300 грн. навіть порівняно із встановленою державою мінімальною заробітною платою є незначним, і ця сума не перевищувала можливостей відповідача надавати допомогу дитині. Відповідач є працездатною особою. Маючи невиконані аліментні зобов'язання, не працює до теперішнього часу, не вжив жодних заходів щодо покращення свого матеріального становища. Посилання на його сімейний стан і наявність у нього другої дитини суд не може прийняти до уваги, оскільки саме ця обставина була врахована судом при винесенні рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів. Отже, відповідач не навів суду доводів та не надав належних та допустимих доказів про те, що заборгованість виникла не з його вини, а тому він має відповідати за прострочення сплати аліментів відповідно до ч.1 ст.196 СК України. Перевіривши розрахунок, зроблений позивачем, суд вважає, що він зроблений у відповідності до положень СК України, проте підлягає коригуванню стосовно періоду, оскільки за рішенням суду аліменти стягнуті з 20.06.2011 року, а не з 01.06.2011 року, як вказує в розрахунку позивач, зазначаючи повний місяць, крім цього в розрахунку пені за період з 01.05.2012 року по 28.10.2013 року допущено арифметичну помилку. За період з 20 червня 2011 року по 28.10.2013 року розмір пені нараховується наступним чином: З 20 червня 2011 року нараховані аліменти 133,30 грн., заборгованість у розмірі 133,30 грн. станом на 01.07.2011 року відповідачем не сплачена, тобто прострочка до 28.10.2013 року складає 850 днів, сума пені становить 1133,05 грн. (133,30 грн./100% х 850 дн.). За липень 2011 року нараховані аліменти 400,00 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. станом на 01.08.2011 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 820 днів., сума пені становить 3280,00 грн. (400/100х820). За серпень 2011 року нараховані аліменти 400,00 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. сплачена у вересні, прострочка складає 31 день, сума пені становить 124 грн. (400/100х31). За жовтень 2011 року нараховані аліменти 400,00 грн., заборгованість у розмірі 150 грн. станом на 01.11.2011 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 759 днів., сума пені становить 1138,50,00 грн. (150/100 х 759). За листопад 2011 року нараховані аліменти 400,00 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. станом на 01.12.2011 року не сплачена, прострочка складає 30 днів., сума пені становить 120,00 грн. (400/100 х 30). За січень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 25 грн. станом на 01.02.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 667 днів, сума пені становить 166,75 грн. (25/100 х 667). За лютий 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 100 грн. станом на 01.03.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 636 днів, сума пені становить 636 грн. (100/100 х 636). За березень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. станом на 01.04.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 607 днів, сума пені становить 2428 грн. (400/100 х 607). За травень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 100 грн. станом на 01.06.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 546 днів, сума пені становить 546 грн. (100/100 х 546). За червень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. станом на 01.07.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 516 днів, сума пені становить 2064 грн. (400/100 х 516). За липень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. станом на 01.08.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 486 днів, сума пені становить 1944 грн. (400/100 х 486). За серпень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 400 грн. станом на 01.09.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 455 днів, сума пені становить 1820 грн. (400/100 х 455). За вересень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 200 грн. станом на 01.10.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 424 днів, сума пені становить 848 грн. (200/100 х 424). За жовтень 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 50 грн. станом на 01.11.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 394 днів, сума пені становить 197 грн. (50/100 х 394). За листопад 2012 року нараховані аліменти 400 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.12.2012 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 363 днів, сума пені становить 1089 грн. (300/100 х 363). За січень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 50 грн. станом на 01.02.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 301 днів, сума пені становить 150,50 грн. (50/100 х 301). За лютий 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.03.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 270 днів, сума пені становить 810 грн. (300/100 х 270). За березень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.04.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 242 днів, сума пені становить 726 грн. (300/100 х 242). За квітень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.04.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 211 днів, сума пені становить 633 грн. (300/100 х 211). За травень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.06.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 181 днів, сума пені становить 543 грн. (300/100 х 181). За червень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.07.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 150 днів, сума пені становить 450 грн. (300/100 х 150). За липень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.08.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 120 днів, сума пені становить 360 грн. (300/100 х 120). За серпень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.09.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 89 днів, сума пені становить 267 грн. (300/100 х 89). За вересень 2013 року нараховані аліменти 300 грн., заборгованість у розмірі 300 грн. станом на 01.10.2013 року не сплачена, прострочка до 28.10.2013 року складає 58 днів, сума пені становить 174 грн. (300/100 х 58). Таким чином, всього неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в межах періоду, зазначеного в позові, складає 21657,80 грн. Проте суд при визначенні розміру неустойки, яка має бути стягнута з відповідача виходить з наступного. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. За змістом частини 2 статті 196 СК України суду надано право зменшити неустойку з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд вважає, що неустойка в розмірі 21657,80 грн., є неспіврозмірною з розміром заборгованості по аліментам, яка існувала станом на 01.10.2013 року, проте відповідач прийняв заходи до її повного погашення у січні 2014 року, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню: на її користь слід стягнути з відповідача неустойку (пеню) в сумі 3000,00 грн. та судовий збір, який оплачений позивачем при зверненні до суду. Як вбачається з квитанції від 28.10.2013 року, позивач за підготовку позовної заяви сплатила адвокату [PERSON] гонорар в сумі 200,00 грн., який надавав їй правову допомогу у вигляді складання позовної заяви. З огляду на положення ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і розмір середньої заробітної плати, який на лютий 2014 року становить 1218 грн., то розмір відшкодування за годину роботи адвоката складає 487,20 грн. (40% від мінімальної заробітної плати). Враховуючи наявність проведених адвокатом розрахунків неустойки та друкування самого позову, суд вважає, що ним затрачено не менше однієї години робочого часу і розмір правової допомоги, оплачений позивачем, не перевищує максимального розміру відшкодування за одну годину, тому на її користь з відповідача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 грн. згідно ст.ст.84,88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial