Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Прокурор Херсонської місцевої прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що Територіальній громаді м.Херсона [PERSON] міської ради на праві комунальної власності належала будівля станції підвищеного тиску площею 182,4 км за адресою: м. Херсон, вул. Тираспільська, 60-б. Рішенням [PERSON] міської ради від 26.02.2013 року №996 зазначена будівля закріплена за МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона». Прокурор вказує, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11.03.2008 року визнано таким, що відбувся договір купівлі-продажу від 21.07.2001 року, укладеним між КП «Лиман» та [PERSON], предметом якого є нежилі приміщення з огорожею, загальною площею 311 кв.м., розташовані за адресою: м.Херсон, вул.Тираспільська, 60-б та визнано за [PERSON] право власності на даний обєкт. Не погоджуючись з вказаним рішенням [PERSON] міська рада звернулася до апеляційного суду зі скаргою. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19.07.2011 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. У травні 2008 року [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом до [PERSON] міськвиконкому, в якому він просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. «А» з господарською будівлею «літ. Б», огорожею, зазначеною під літ. №№1,2,3,4 які розташовані а адресою: м. Херсон, вул.Тираспільська, 60-б. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 24.06.2008 року позов [PERSON] задоволено, проте рішенням Апеляційного суду Херсонської області вказане рішення Суворовського суду м. Херсона від 21.07.2011 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено. Після отримання права власності на підставі рішення суду, яке наразі скасовано, [PERSON], не маючи права на відчуження вказаного майна, 21.09.2009 року уклав договір купівлі-продажу зазначеного обєкту нерухомості з [PERSON] 06.05.2011 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу з [PERSON] Пізніше 22.12.2014 року [PERSON] уклала договір купівлі продажу вказаного нерухомого майна з [PERSON] та [PERSON] Таким чином спірна будівля площею 306 кв.м. на даний час належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 кожному. Виходом представників Управління комунальної власності [PERSON] міської ради спільно з представником МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» за адресою: м.Херсон. вул.Тираспільська, 60-б встановлено, що за вказаною адресою розташований обєкт комунальної власності міської територіальної громади, а саме станція підвищеного тиску. У звязку з цим прокурор просив визнати за територіальною громадою м. Херсона в особі [PERSON] міської ради право власності на обєкт нерухомості будівлю (станція підвищеного тиску), що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.Тираспільська, 60-б на земельній ділянці площею 1638 кв.м. та витребувати з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] на користь Територіальної громади м.Херсона в особі [PERSON] міської ради обєкт нерухомості вартістю 148000 грн. будівлю (станція підвищеного тиску), що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.Тираспільска, 60-б на земельній ділянці площею 1638 кв.м. Прокурор Херсонської місцевої прокуратури в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В останнє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник [PERSON] міської ради, в інтересах якої заявлено позов, в судовому засіданні підтримав заявлені прокурором позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В останнє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечу про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2008 року позов [PERSON] А,Д. задоволено. Визнано таким, що відбувся договір купівлі-продажу від 21.07.2001 року між КВН «Лиман» та [PERSON] нежилих приміщень з огорожею загальною площею 311 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 1638 кв.м., літери по генеральному плану: А (будівля), Б (будівля), №№ 1,2,3,4 огорожа, розташовані за адресою: м. Херсон, вул.Тираспільська, 60-б (а.с.8-9). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19.07.2011 року апеляційну скаргу [PERSON] міської ради задоволено. Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11.03.2008 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету [PERSON] міської ради, комерційного виробничого підприємства «Лиман» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності (а.с.10). Рішенням [PERSON] міської ради № 508 від 15.11.2011 року вирішено оформити право власності та управлінню комунальної власності міської ради видати свідоцтво про право власності Територіальній громаді м. Херсона в особі [PERSON] міської ради, зокрема, на будівлю станції підвищеного тиску ( літ. «Б») за адресою: м. Херсон, вул. Тираспільська, 60-б, загальною площею 182,4 кв.м. (а.с.13). Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2011 року вбачається, що власником будівлі станції підвищеного тиску, загальною площею 182,4 кв.м є Територіальна громада м. Херсона в особі [PERSON] міської ради, що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав [PERSON] державного бюро технічної інвентаризації (а.с.15, 16). З листа КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» №343 від 02.04.2014 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року власником будівлі станції підвищеного тиску розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Тираспільська, 60-б є територіальна громада м. Херсона в особі [PERSON] міської ради (а.с.14). З договорів купівлі-продажу житлового будинку вбачається, що 21.03.2009 року [PERSON] продав [PERSON], 06.05.2011 року [PERSON] продав [PERSON], 22.12.2014 року [PERSON] продала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Херсоні по вулиці Тираспольській, 60-б (а.с.20, 21, 22). Право власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Херсоні по вулиці Тираспольській, 60-б, також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36841875 від 27.04.2015 року та Інформаційною довідкою х Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №53212906 від 15.02.2016 року (а.с.26, 27-29). Рішенням [PERSON] міської ради від 26.02.2013 року №996 закріплено за МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» на праві господарського віддання станції підвищення тиску, що розташовані на території м.Херсона і належать до комунальної власності територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, зокрема, за адресою: м.Херсон, вул.Тираспольська,60-б (а.с.31). Відповідно до ч.ч.1-4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Згідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Суд враховує, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Відповідно до правової позиції, викладеної судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 16 вересня 2015 року по справі №6-1203цс15, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Згідно п.26 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Крім того, втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Практика ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає доведеним той факт, що спірне нерухоме майно, а саме: будівля станції підвищеного тиску, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.Тираспольська, 60-б, вибуло з володіння власника без його волі. Одночасно у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV (1952-15 ) "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). З урахуванням вищевстановлених обставин, суд дійшов висновку, що власником спірного нерухомого майна є [PERSON] міська рада і майно вибуло з її володіння без її волі, станом на день укладення договору купівлі-продажу [PERSON] не був належним власником спірного нерухомого майна і не мав права його відчужувати. За таких обставин, будівля станції підвищеного тиску, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.Тираспольська, 60-б, має бути витребувано з володіння відповідачів [PERSON] та [PERSON], а тому заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині визнання права власності на спірне нерухоме майно за Територіальною громадою міста Херсона в особі [PERSON] міської ради позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації, а тому є похідним від задоволеної вимоги про витребування майна. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача [PERSON] міської ради підлягають стягненню з відповідачів пропорційно судові витрати, понесені на сплату судового збору у сумі 2909,00 гривень, а саме: по 1454,50 гривень з кожного.

Outcome: partial