Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою №41 в будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власницею 1/3 частини у спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська №199/1499/16-ц від 08.06.2016 року, в порядку спадкування за заповітом після померлої 02.04.2015 року [PERSON], що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності. Іншими співвласниками у праві спільної часткової власності на спірну квартиру [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/3 частині. Відповідно до технічного паспорту спірна квартира [ADDRESS] складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. Позивачка зазначила, що у спірній квартирі відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають, мають окреме житло за адресою: вул. [PERSON], б. 106 кв. 120 у місті Дніпрі, де мешкають однією сімєю. При цьому, ключі від квартири [ADDRESS] позивачці не віддають, що спричиняє перешкоди у вільному доступі до спірного житла, а також в користуванні та володінні належною їй на праві спільної часткової власності 1/3 частиною квартири. Приймаючи до уваги, що спірна квартира, як обєкт власності розподілу в натурі не підлягає, відповідачі відмовляються добровільно вирішити спірне питання, що призвело до виникнення суперечок та конфліктів між сторонами, а також враховуючи розмір ідеальних часток співвласників у спільній частковій власності, позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом її вселення до спірної квартири, а також визначити порядок користування квартирою №41 в будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі, виділивши їй ізольовану житлову кімнату 2 площею 14,0 кв.м. та кладову 8 площею 0,5 кв.м., а відповідачкам дві суміжні житлові кімнати 3 площею 13,4 кв.м. та 4 площею 15,8 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню 5 площею 7,3 кв.м., туалет 6 площею 1,4 кв.м., ванну кімнату 7 площею 2,9 кв.м., коридор 9 площею 2,0 кв.м.. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що за весь час існування спірного питання між сторонами виникли неприязні стосунки, вони не є однією сімєю, спільне користування спірною квартирою призведе до поглиблення конфлікту, мета позивачки вселитися до спірної квартири не буде досягнута, тому вважав шляхом вирішення спірного питання - відшкодування вартості належної позивачці частки, що є предметом іншого судового провадження, у звязку із чим просив у позові відмовити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, день та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська № 199/1499/16-ц від 08.06.2016 року, у порядку спадкування за заповітом після померлої 02.04.2015 року [PERSON], що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності (а.с. 6, 7, 8). Іншими співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/3 частині, відповідно до даних листа КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» ДМР від 15.10.2015 року №12312 (а.с. 17). Відповідно до технічного паспорту спірна трикімнатна квартира [ADDRESS] складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. (а.с. 9-11). Через особисті неприязні стосунки між сторонами позивачка позбавлена можливості вільно користуватись належною їй власністю 1/3 частиною квартири [ADDRESS]. Факт створення відповідачами [PERSON] та [PERSON] позивачці [PERSON] перешкод у користуванні квартирою шляхом позбавлення ключів від квартири, підтверджується актом, складеним КП «Жилсервіс-9» від 26.09.2016 року, що затвердив пояснення сусідів [PERSON], [PERSON], мешканців будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі (а.с. 19), висновком СПП АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 22.09.2016 року (а.с. 27), відповіддю про результати розгляду звернення [PERSON] до АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 23.09.2016 року № 37-1/24433лк (а.с. 28). У зв'язку з цим, суд вважає усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю 1/3 частиною квартири [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири та вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Статтею 41 Конституції України\~гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з ч. 3\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В силу\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). В силу ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст.\~358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У пункті 14\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності»\~розяснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до\~Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК. Дослідивши спірні правовідносини у ході судового розгляду та застосовуючи діючі норми права, суд виявив наявність самовільного позбавлення права користування та володіння належною позивачці 1/3 частини у праві спільної часткової власності в спірній квартирі з боку відповідачів, а тому відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, порушене право власника [PERSON] підлягає судовому захисту. Приймаючи до уваги технічну можливість при визначенні порядку користування спірною квартирою №41 в будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі, що складається з трьох житлових кімнат рівноцінних за площею, одна з яких ізольована, та допоміжних приміщень, загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., з метою усунення суперечностей між сторонами, виходячи з інтересів власників спірного обєкту, що мають право володіння, користування та розпорядження своїм майном, додержуючись моральних засад суспільства при здійсненні сторонами своїх прав та виконанні обовязків, суд вважає усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю - 1/3 частиною квартири [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири та вселення [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий 08.11.2000 року Амур-Нижньодніровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у квартиру [ADDRESS], а також визначити порядок користування квартирою №41 будинку №9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділити в користування [PERSON] [PERSON] житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділити в користування [PERSON] та [PERSON] суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м. разом та кімнату 15,8 кв.м., у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м., санвузол площею 1,4 кв.м., кухню площею 7,3 кв.м., комору площею 0,5 кв.м.. зважаючи на те, що спірна квартира має три житлові кімнати, одна з яких площею 14,0 м.кв. відокремлена, а дві інші площею 15,8 м.кв. та 13,4 м.кв. суміжні, приймаючи до уваги те, що відповідачі є матір'ю та донькою, тому суд вважає визначити порядок користування квартирою №41 будинку №9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділити в користування [PERSON] та [PERSON] суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м. та кімнату 15,8 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м., санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м.. В частині позовних вимог про виділ позивачці у користування комори площею 0,5 кв.м., суд вважає відмовити, оскільки сторони по справі є співвласниками квартири в рівних частках, а комора є приміщенням загального користування. На думку суду, посилання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] на те, що відповідачка [PERSON] у майбутньому може одружитись і не зможе користуватися суміжними кімнатами разом з матір'ю, є недоречним та передчасними. До того ж, всі три кімнати у квартирі є рівноцінними за площею, конфліктні ситуації виникають саме між позивачкою [PERSON] з одного боку та [PERSON] і [PERSON] з іншого, тому визначений судом варіант визначення порядку користування житловими кімнатами є найоптимальнішім та таким, що враховує інтереси та потреби усіх співвласників помешкання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 102,40 грн. підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 551,20 гривень з кожної.

Outcome: partial