Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із ПрАТ «СК «Статус» страхове відшкодування в сумі 2355,00грн. та з [PERSON] 3000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що належний позивачу транспортний засіб був пошкоджений у дорожньо-транспортній пригоді під час зіткнення з автомобілем під керуванням відповідача, тому вважає, що відповідачі зобов'язані відшкодувати заподіяні збитки та моральну шкоду. Позивач надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність. Відповідачі до суду не з'явились, повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 02.12.2013 року близько 22.30 год., керуючи автомобілем «Мазда 323» д.н. [NUMBER] та рухаючись по вулиці Кооперативній м. Суми, в районі будинку №1, [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху та вчинив зіткнення з нерухомим автомобілем «ВАЗ 21104» д.н. [NUMBER], який належить позивачу. Внаслідок даної ДТП, автомобілі зазнали механічні пошкодження. Вина [PERSON] полягає у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України від 10 жовтня р. №1306. Так, згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми, від 26.12.2013 року, при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 591/1076/13-п, судом встановлено, що водієм [PERSON] в даній дорожній ситуації, вчинене адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Цивільна відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «СК «Статус», відповідно до страхового полісу від 19.09.2013р.№АС/7305676. ПрАТ «СК «Статус» відмовлено позивачу у відшкодуванні матеріальних збитків в зв'язку з неповідомленням [PERSON] про настання страхового випадку, що встановлено з листа №410 від 05.03.2014р. (а.с.12). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'я третьої особи. Розмір завданої майнової шкоди позивачем обґрунтовано рахунком - фактурою від 25.03.2014р. ДП «Автоінвестстрой-Суми». Відповідачами жодними доказами не спростовано вартість завданих збитків, не надано альтернативних висновків спеціалістів, не заявлено клопотання про призначення експертизи. Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана зелом підвищеної небезпеки, яким є транспортний засіб відповідно до ч. 1 цієї ж статті, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом. За правилами 188 ЦК, шкода заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування (даної йому майнової та. моральної шкоди. При спричиненні шкоди потерпілий має право отримати відшкодування від її заподіювача, а також обирати, до кого цю вимогу пред'являти - до заподіювача чи до страховика (Лист Верховного Суду України від 19.07.2011р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування»). Положеннями ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, зокрема, у випадку невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. На підставі ст.511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Тому, суд критично оцінює відмову страховика у виплаті, оскільки обов'язок страхувальника повідомити про настання страхового випадку не може створювати жодних зобов'язань або обмежень для потерпілого, який своєчасно в межах річного строку з моменту ДТП, звернувся до ПрАТ «СК «Статус» з відповідною заявою. Відсутність звернення [PERSON] не позбавило ПрАТ «СК «Статус» можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди на підставі звернення позивача. З позиції Верховного суду України, яка висловлена у Постанові від 12 лютого 2014 року у справі №6-1цс14, неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року N 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Тому, в частині стягнення майнової шкоди пред'явлений до ПрАТ «СК «Статус» позов підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають необхідно з'ясувати, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може бути визначено залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд зобов'язаний виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак, в підтвердження доводів цивільного позову потерпілий, окрім власних пояснень, не надав жодних доказів, не просив допитати свідків, які могли б підтвердити порушення соціальних зв'язків, погіршення емоційного стану. З наявної в матеріалах справи документації не вбачається, що окрім лікування по факту отримання ушкоджень, потерпілий продовжує приймати ліки або отримувати допомогу лікарів. Тому, суд не має змоги оцінити глибину та ступінь страждань потерпілого, визначити наслідки завданої шкоди. Також, потерпілим не обґрунтовано з яких показників та матеріальних втрат або суджень, він виходив, оцінюючи моральну шкоду в 3000,00грн. Не надано жодних доказів, які могли підтвердити неможливість використання позивачем транспортного засобу за цільовим призначенням внаслідок деформації заднього бамперу його автомобіля. Відшкодування моральної шкоди, завданої майну потерпілого не входить до обсягу відповідальності страховика. Зволікання ПрАТ «СК «Статус» з виплатою страхового відшкодування не може свідчити про завдання [PERSON] позивачу моральної шкоди. Тілесних ушкоджень в результаті ДТП позивачу не завдано. Вимоги про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «СК «Статус» не пред'явлено. Також, не надано доказів того, що позивач не може використовувати транспортний засіб за цільовим призначенням. Тому, не доведено наявність прямого причинно - наслідкового зв'язку між діями відповідача та фактом завдання моральної шкоди в частині зволікання з відшкодуванням завданих матеріальних збитків. Водночас, суд враховує, що в результаті неправомірних дій [PERSON] пошкоджено майно позивача, чим поставлено загрозу щодо його використання в належному стані, тому враховуючи необережну форму вини відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 100,00грн. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов до ПрАТ «СК «Статус» пред'явлено на суму 2355,00грн, задоволено в повному обсязі, то з ПрАТ «СК «Статус» відшкодуванню підлягає 243,60грн. Оскільки, позов до [PERSON] пред'явлено на суму 3000,00грн, задоволено в сумі 100,00грн., що становить 3,33%, то стягненню з [PERSON] підлягає 8,11грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial