Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

позивач - Публічне акціонерне товариство « Державний ощадний банк » в особі філії Тернопільське обласне управління АТ « Ощадбанк» звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 23267 дол. США та 269\~877,17 грн. заборгованіності по пені, 1577,56 доларів США заборгованість за процентами, а також судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх договірних зобовязань. Відповідач позову не визнав, просить в задоволенні позову відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, а також вважає, що у разі задоволення позову відповідач нестиме подвійну цивільно правову відповідальність, так як рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 січня 2011 року з відповідача в користь позивача вже стягнуто вказану вище заборгованість. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступне: відповідно до укладеного договору № 23 від 19 березня 2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 29\~700 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних та з остаточним терміном повернення кредиту 19 березня 2012 року. Відповідач кредит отримав та зобовязався повертати рівними частинами щомісячно в сумі 495 доларів США. Для забезпечення належного виконання зобов'язань ,що випливає з кредитного договору № 23 від 19 березня 2008 року [PERSON] переданий в заставу транспортний засіб сідловий тягач Е,марки DAF 95 ХF380, 2000 року випуску ,колір синій, шасі(кузов, рама) № XLRTE47XS0T532483, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 23 від 19 березня 2008 року складається з наступного: 23\~267 дол. США заборгованість по тілу кредиту станом на 12 січня 2018 року; 269\~877,17 грн. пеня за несвоєчасну сплату основного боргу та нарахованих відсотків з 19.01.2015 року по 10.01.2018 року; 1577,56 дол. США заборгованість по процентам за період з 12.01.2008 по 12.01.2018 р. Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Дане клопотання є безпідставним з огляду на те, що відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач звертався до суду із заявою про розстрочку сплати боргу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року сплату заборгованості розстрочено до лютого 2016 р., тобто строк позовної давності розпочався у лютому 2016 року і позивачем його не пропущено. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року з [PERSON]. в користь ВАТ « Державний ощадний банк України» стягнуто 29829,05 доларів США, що становить 237239 грн. 38 коп. шляхом звернення стягнення на рухоме майно, а саме: транспортний засіб сідловий тягач Е,марки DAF 95 ХF380, 2000 року випуску ,колір синій, шасі(кузов, рама) № XLRTE47XS0T532483, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що заборгованість, станом на 02.12.2010 р. в сумі 29829,05 доларів США, складається з наступного: 23267 доларів США борг по кредиту; 4896,56 доларів США відсотки; 568,11 доларів США - відсотки та 1097,38 доларів США пені. Однак, вказане рішення суду не виконано боржниками, заставне майно знаходиться в розшуку органами ДВС. Суд не погоджується з думкою представника відповідача щодо того, що з відповідача вже стягнуто спірну заборгованість з огляду на наступне: з роз'яснень, викладених в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця) З цього приводу Верховний Суд України також висловив правову позицію у подібних правовідносинах у справі № 6-1080цс15: «Звернення стягнення на предмет іпотеки ( в даній справі рухоме заставне майно) не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня». Також у своїх рішеннях у справах № 6-1206цс15, № 6-157цс16: Верховний Суд України висловив таку позицію «Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу». Отже, позивач вправі вимагати сплати відповідачем заборгованості по основному боргу в сумі 23267 дол. США та 1577,56 доларів США заборгованість за процентами, що відповідає (23267 +1577,56)*25,92= 643971 грн. за офіційним курсом НБУ. Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а також враховуючи правову позицію ВСУ у справах №6-1289цс16, №6-1063цс, суму заборгованості слід стягнути у доларах США. Що стосується стягнення пені за несвоєчасну сплату основного боргу та нарахованих відсотків з 19.01.2015 року по 10.01.2018 року в сумі 269\~877,17 грн., суд приходить до таких висновків: пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Позивач направив даний позов до суду поштою 30.03.2018 р., що засвідчує штамп поштового відділення на конверті, отже до стягнення підлягає пеня за період з 01 квітня 2017 р. по 30 березня 2018 р. Позивачем надано розрахунок пені за період з 29 березня 2017 р. по 29 березня 2018 р., згідно якої заборгованість по пені за цей період складає 3577,61 доларів США, що при курсі 26.25 грн. за 1 долар становить 93912,26 грн. З даного розрахунку встановлено, що за період з 01 квітня 2017 р. по 30 березня 2018 р. сума заборгованість по пені складає 93130 грн., яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Враховуючи вказане вище, позов підлягає задоволенню частково. Крім цього з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог, тобто 643971 грн. + 93130 грн. = 737101 грн. і відповідно сума судового збору, що підлягає стягненню становить 7371 грн.

Outcome: partial