Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 15 вересня 2012року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилася, 04 квітня 2013року, донька [PERSON]. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки, хоча має таку можливість, так як працює водієм маршрутного таксі у м.Дружківці. Інших стягнень по виконавчим листам з відповідача не провадиться . Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі 2000грн щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Ангеліни В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Додатково пояснила, що дитина за станом здоров"я на обліку у лікарів з хронічними захворюваннями не перебуває. Дитина хворіє на простудні захворювання. Донька відвідує танцювальну секцію, що потребує додаткових витрат. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки, але просить визначити їх розмір у частці від заробітку. Його заробітна плата складає мінімальний розмір, а тому сплата аліментів в сумі 2000грн поставить його в скрутне матеріальне становище. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], 04 квітня 2013року народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. (а.с.7, 19). Батько [PERSON] проживає окремо від дитини, що визнається сторонами у справі. В судовому засіданні встановлено, що домовленості між батьками по утриманню дитини не досягнуто. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Статтею 181 Сімейного Кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ст.184 Сімейного Кодексу України також передбачає, що суд за заявою одержувача аліментів визначає аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.5 ст.183 Сімейного Кодексу України той з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, діюче законодавство надає саме позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, крім випадку звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Позивач просить визначити аліменти на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі, що є його правом, тому така вимога є правомірною. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач працює, її середня заробітна плата на місяць складає близько 8900грн (а.с.18). Відповідач також працює, його заробітна плата складає мінімальний розмір заробітної плати , яким є 3723грн. (а.с.21). Наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує 10кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, в судовому засіданні не встановлена Оскільки відповідач працює, має постійний щомісячний дохід у розмірі 3723грн., інших утриманців не має, суд вважає, що з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, слід стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно. Визначений судом розмір аліментів, на думку суду, в даному випадку є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не перевищує встановленого ч. 3 ст. 70 Закону України від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» максимально можливого розміру відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як пояснила позивач в судовому засіданні, визначаючи розмір аліментів у 2000грн, вона керувалася тим, що вона спілкувалася з відповідачем перед зверненням до суду і він погодився сплачувати аліменти в розмірі 2000грн. Відповідач пояснив, що він погодився сплачувати таку суму аліментів при наявності в нього матеріальної можливості. На сьогодні він такої можливості не має. Відповідно до ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному у позові розмірі. Дійсно, відповідно до вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує як стан здоров'я дитини так і матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи, що середньомісячний доход відповідача складає 3723гривень, стягнення аліментів у розмірі 2000 гривень щомісячно призведе до порушення його прав в частині максимально можливого розміру відрахувань із заробітної плати, передбаченого ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Стаття 185 Сімейного Кодексу України, передбачає обов'язок того з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово,періодично або постійно. Такі позовні вимоги заявлені не були. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial