Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Прокурор Герцаївського району Чернівецької області (далі - прокурор) з урахуванням збільшених позовних вимог, звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Держземагенства у Чернівецькій області, звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що за рішенням сесії Цуренської сільської ради Герцаївського району від 17 травня 2007 року № 7-8/07 відповідачу [PERSON] надано у власність земельну ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4248 га. На підставі означеного рішення Ради, [PERSON] було одержано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 331394. В подальшому, 19 листопада 2007 [PERSON] як власник спірної земельної ділянки уклав нотаріально посвідчений договір із [PERSON] якому подарував вказану земельну ділянку. З урахуванням отриманої за згаданим договором дарування від [PERSON] обдарованим [PERSON] також ще й земельної ділянки розміром 0,0866 га для ведення особистого селянського господарства, останнім було одержано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 335611. Рішенням Цуренської сільської ради Герцаївського району № 1-12/08 від 12 березня 2008 року було затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки належної [PERSON] на праві власності за державним актом серії ЯЕ № 33561 з «для ведення особистого селянського господарства» на «здійснення іншої комерційної діяльності». Така зміна земельної ділянки відбулася в частки, а саме щодо площі розміром 0,4115 га. на що [PERSON] було одержано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 073520, кадастровий номер 7320786200:02:002:0060. Оскільки Цуренська сільська рада Герцаївського району при прийнятті 17 травня 2007 року рішення № 7-8/07 про надання [PERSON] у власність земельної ділянку розмірами 0,4248 га вийшла за межі своїх повноважень, так як спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Маморниця Герцаївського району, а відтак, згідно із п. 12 Перехідних положень ЗК України право на розпорядження такими землями була наділена лише Герцаївська райдержадміністрація, прокурор просив скасувати дане рішення Цуренської сільської ради та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON] серії ЯД № 331394. З урахуванням того, що [PERSON] не маючи правових підстав на розпорядження спірною земельною ділянкою 19 листопада 2007 року незаконно подарував її за нотаріально посвідченим договором [PERSON], то в порядку передбаченому ст. 228 ЗК України просив суд визнати такій договір недійсними й визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,5113 га серії ЯЕ № 335611 отриманий [PERSON] на підставі даної угоди. Так як за рішенням сесії Цуренської сільської ради Герцаївського району № 1-12/08 року від 12 березня 2008 року відбулося незаконно зміна цільового призначення частини земельної ділянки площею 0,4115 га належної на праві власності [PERSON] то таке рішення також підлягає скасуванню, в т.ч. слід визнати недійсним і отриманий останнім державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 335611, саму земельну ділянку слід повернути у державну власність, а записи у Поземельних книгах по вищевказаним Державним актам на право власності на земельні ділянки підлягають скасуванню зобов'язавши на вчинення таких дій відділ Держземагенства у Герцаївському районі. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] діючий також в інтересах [PERSON] позов визнав та суду пояснив про те, що спірна земельна розташована за межами населеного пункту - с. Цурень Герцаївського району дізнався лише з пред'явленням до них даного позову. Усі документи які передували отриманню як [PERSON] так і ним спірної земельної ділянки у власність свідчили що остання розташована в межах населеного пункту, через що вони і зверталися до сільської ради як органу уповноваженому на розгляд такого роду питань. Головне управління Держземагенства в Чернівецькій області свого представника в судове засідання не направило, однак надали суду заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просили провести розгляд справи у їх відсутності, при цьому вважають, що вимога про повернення земельної ділянки площею 0,4115 га кадастровий номер № 7320786200:02:002:0060, державі в особі Головного управління Держземагентства у Чернівецькій області підлягає уточненню шляхом визнання права власності на вказану земельну ділянку за державою. Представники Цуренської сільської ради Герцаївського району та відділу Держземагенства у Герцаївському районі в судове засідання не з'явилися, однак, згідно поданих заяв просили суд розглянути справу у їх відсутності так яз проти задоволення позову прокурора не заперечують. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням VІІІ сесії 5 скликання Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області № 7-8/07 від 17 травня 2007 року, [PERSON] надано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4248 га. (а.с. 17). На підставі згаданого рішення, 27 серпня 2007 року відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку серії ЯД № 331394 який зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю за № 010781100045, кадастровий номер 7320786200:02:002:0039 (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 р. Х "Перехідні положення" ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 26 вересня 2012 року та від 6 лютого 2013 року в справах № 6-103цс12 та № 6-169цс12. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Судом встановлено та не заперечується сторонами що земельна ділянка площею 0,4248 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 331394 від 27 серпня 2007 року виданого відділом Держкомзему у Герцаївському районі та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю за № 010781100045 розташована за межами населеного пункту - с. Маморниця Герцаївського району, незважаючи на те, що згідно матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON], тобто відповідача, зокрема, висновку відділу земельних ресурсів (а.с. 18) та відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства від 21.06.2007 року Герцаївської райдержадміністрації (а.с. 19), кадастрового плану земельної ділянки (а.с. 20), спірна земельна ділянка зазначена як така що розташовано у с. Маморниця Цуренської сільської ради Герцаївського району, тобто в межах села. Таким чином, оскільки видача оспорюванного рішення Ради та державного акту мали місце з порушенням наведених норм Конституції України, Земельного кодексу України, то вимоги прокурора щодо скасування рішення Цуренської сільської ради Герцаївського району № 7-8/07 від 17 травня 2007 року про передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4248 га та визнання недійсним державного акту серії ЯД № 331394 на право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства від 27 серпня 2007 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що 19 листопада 2007 року за нотаріально посвідченим договором дарування земельних ділянок [PERSON] отримано в дар від [PERSON] земельну ділянку площею 0,4248 га та земельну ділянку площею 0,0866 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані в с. Маморниця Герцаївського району (а.с. 28, 29). Згідно п.2 вказаного договору, земельна ділянка площею 0,4248 га належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 331394 від 27 серпня 2007 року, тобто того самого Державного акту про який вказано вище та визнано недійсним (а.с. 28). На підставі вказаного договору дарування земельних ділянок, 06 грудня 2007 року відділом земельних ресурсів у Герцаївському районі видано Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку на ім'я [PERSON] серії ЯЕ № 335613 та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю за № 010781100068 (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України, правочин який був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, вважається таким, що порушує публічний порядок. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у п. 18 своєї постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України є правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України ; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Відтак, зважаючи на те, що вищевказаний договір дарування земельних ділянок був спрямований на відчуження земельної ділянки яка незаконно була одержана у власність дарувальником [PERSON], то такий договір є нікчемним. За змістом п. 5 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. З урахуванням зазначеного, то договір дарування земельних ділянок, укладений між [PERSON] і [PERSON] 19 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Герцаївського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 260 слід визнати недійсним. Оскільки державний акт серії ЯЕ № 335613 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5113 га від 06 грудня 2007 року, [PERSON] було видано на підставі недійсного правочину то останній також слід визнати недійсним. Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Як вбачається з рішення ХІІ сесії 5 скликання Цуренської сільської ради Герцаївського району № 1-12/08 року від 12 березня 2008 року [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею з «для ведення особистого селянського господарства» на «здійснення іншої комерційної діяльності» в частині земельної ділянки площею 0,4115 га. (а.с. 80). Відповідно до проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки на ім'я [PERSON], а саме, акту вибору земельної ділянки (а.с. 75), висновку відділу земельних ресурсів (а.с. 82), відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства від (а.с. 81), висновку щодо вибору земельної ділянки (а.с. 83), остання розташована в с. Маморниця Герцаївського району, тобто в межах села. 31 березня 2008 року [PERSON] було одержано державний акт на право власності на згадану земельну ділянку серії ЯД № 073520 кадастровий номер 7320786200:02:002:0060 (а.с. 69). З урахуванням встановлених судом обставин, а саме, що земельну ділянка щодо якої мало місце зміна цільового призначення, кадастровий номер 7320786200:02:002:0060 є ніщо інше ніж земельну ділянка кадастровий номер 7320786200:02:002:0039 яка належала на праві власності [PERSON] згідно державного акту серії ЯД № 331394, на розпорядження якої на мало повноважень Цуренська сільська рада Герцаївського району через розташування такої земельної ділянки за межами села, то рішення Цуренської сільської ради Герцаївського району № 1-12/08 року від 12 березня 2008 року про зміну цільового призначення земельної ділянки розміром 0,4115 га належної на праві власності [PERSON] підлягає скасуванню, а державний акт серії ЯД № 073520 виданий на ім'я [PERSON] визнанню недійсним. Нормою ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, оскільки спірна земельна ділянка вибула з державної власності всупереч вимогам земельного законодавства і незаконно була передана у власність [PERSON] то є підстави для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, тобто спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави. Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Нормами статей 27, 31 ЦПК України якою визначено права та обв'язки осіб, які берет участь у справі, зокрема сторін не передбачено таке право сторони як «уточнення позову». Через вказане, суд не приймає до уваги клопотання головного управління Держземагенства в Чернівецькій області в частині уточнення позовних вимог. Щодо вимоги прокурора про зобов'язання відділ Держземагенства у Герцаївському районі вчинити дії по скасуванню записів у Поземельних книгах по вищевказаним Державним актам на право власності на земельні ділянки, то слід зазначити про таке. Так, законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки. За положеннями ст. 26 зазначеного закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, (по тесту Порядок) ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи. До складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком (пункт 5 Порядку). Пунктом 9 частиною 2 Порядку передбачено, що до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. Згідно п. 60 Порядку, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Отже, вищевказані норми законодавства у своїй сукупності зводяться то того, що реєстратор зобов'язаний здійснити державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні чи то скасування такої реєстрації на підставі рішення суду за яким вирішеного такого роду питання. Зобов'язання реєстратора в особі відділу Держземагенства у Герцаївському районі вчинити дії по скасуванню записів у Поземельних книгах за Державним актам на право власності не земельні ділянки які визнані недійсними за вказаним судовим рішенням можливо, лише за умов попередньої відмови реєстратора у скасуванні такого запису після набрання вказаного рішення суду законної сили і пред'явлення його до виконання реєстратору. Відтак, така вимог наразі є поспішною. З урахуванням задоволення вимог прокурора за вказаним позовом, в порядку ст. 88 ЦПК України з Цуренської сільської ради Герцаївського району підлягає стягненню на користь держави судовий збір як за вимогу немайнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. Ураховуючи вартість земельної ділянки яка підлягає поверненню у державну власність - 301529 грн., то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пропорційно підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 3015 грн. 29 коп. На підставі ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 116, ч.6 ст. 118 ЗК України, абз. 1 п.12 Х перехідних положень ЗК України, ст. 387 ЦК України,

Outcome: partial