Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У березні 2020 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з синами: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , та визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з ними: - кожну суботу з 9:00 до неділі 21:00 наживо або через відеоконференцію без присутності матері; - літні канікули: з 9:00 1-го липня до 21:00 31-го серпня; - зимові канікули: від 9:00 понеділка першого тижня канікул до 21:00 неділі другого тижня канікул. Ухвалою від 06.04.2020 р. позовна заяву залишено без руху (т. 1, а. с. 43). Ухвалою від 11.05.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, а також зобов`язано Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надати висновок щодо розв`язання спору (т. 1, а. с. 86). Листом від 10.06.2020 р. Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області повідомив, що не може надати висновок, оскільки [PERSON] разом з дітьми проживають у Республіці Польщі, а [PERSON] є мешканцем м. Калуш Івано-Франківської області, що унеможливлює вивчення питання у їхній присутності (т. 1, а. с. 108). У зв`язку з цим ухвалою від 25.06.2020 р., постановленою у судовому засіданні, зобов`язано Виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області (за місцем проживання та реєстрації [PERSON] , т. 1, а. с. 7 - 8) надати висновок щодо розв`язання спору (т. 1, а. с. 139 - 140, 141.). Листом від 10.08.2020 р. Виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області повідомив, що Комісією з питань захисту прав дитини відмовлено у наданні висновку у зв`язку з тим, що [PERSON] разом з дітьми не проживають на території м. Калуша (т. 1, а. с. 196). Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином при розгляді Судом даної справи є обов`язковою участь органу опіки та піклування, така участь відбувається шляхом подання цим органом письмового висновку щодо розв`язання спору. Як вбачається з наведеного вище, органи опіки та піклування не можуть подати таких висновків. Законодавство України не регулює питання розгляду судом справи про щодо участі одного з батьків у вихованні дитини у разі неможливості подання органом опіки та піклування письмового висновку щодо розв`язання спору. Разом з тим, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частинами першою та третьою статті 7 Закону України"Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України. Частинами першою та п`ятою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Приймаючи до уваги наведені норми законодавства України, Суд, з метою забезпечення реалізації [PERSON] права на доступ до правосуддя, вважає за можливе та необхідне розглянути дану справу за відсутності письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Позов обґрунтованим тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 18.12.2019 р. розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилися троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] почала перешкоджати [PERSON] бачити дітей, ізолювала їх від нього та від спілкування з ним, на контакт не виходить. Врегулювати питання спілкування [PERSON] з дітьми мирним шляхом [PERSON] відмовляється. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що неможливо забезпечити, що б [PERSON] до відеоконференції спілкувався з дітьми без її присутності, [PERSON] останніх два роки з дітьми фактично не бачиться, а тому необхідно щоб він спочатку бачився з ними у її присутності, тим більше, що одній дитини три роки, та налагодив з ними відносини. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами України та батьками дітей: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] (стаття 147 Сімейного кодексу України), який народився [INFO] , діти є громадянами України, що підтверджується паспортами громадянин України, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про реєстрацію особи громадянином України (т. 1, а. с. 50 - 51, 52, 53, 54, 55, 56) та іншими матеріалами справи. Зареєстрованою та фактичною адресою місця проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті (т. 1, а. с. 50) та іншими матеріалами справи. Зареєстрованою адресою місця проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті та листом від 27.04.2020 р. Відділу з питань держаної реєстрації Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (т. 1, а. с. 52, 85). [PERSON] разом з дітьми проживають у Республіці Польщі у [ADDRESS] , що визнається нею та [PERSON] , а також випливає з листа від 10.06.2020 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, листа від 10.08.2020 р. Виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області (т. 1, а. с. 108, 196) та інших матеріалів справи. Звернення [PERSON] позовом, який розглядається, свідчить про те, що [PERSON] чинить йому перешкоди в участі у вихованні та спілкування з дітьми, на що також вказують відповідні звернення [PERSON] до державних органів як України, так і Республіки Польщі (т. 1, а. с. 60, 61, 63). [PERSON] будь-яких доказів на спростування того, що вона чинить перешкоди [PERSON] в участі у вихованні та спілкування з дітьми, не подала. Частинами першою та третьою статті 151 Сімейного кодексу України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами першою - третьою статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином за [PERSON] зобов`язаний брати участь у вихованні дітей та має право на безперешкодне особисте спілкування з дітьми, але за умови, що його форми та методи виховання дітей не суперечать закону, моральним засадам суспільства, при цьому [PERSON] не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їхньому вихованні. У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що форми та методи виховання [PERSON] суперечать закону, моральним засадам суспільства. [PERSON] перешкоджає [PERSON] спілкуватися з дітьми та брати участь у їхньому вихованні, а тому визначити способи участі [PERSON] у виховані та спілкуванні з дітьми має Суд. Визначаючи такі способи, Суд виходить з такого. [PERSON] просить визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з ними: - кожну суботу з 9:00 до неділі 21:00 наживо або через відеоконференцію без присутності матері; - літні канікули: з 9:00 1-го липня до 21:00 31-го серпня; - зимові канікули: від 9:00 понеділка першого тижня канікул до 21:00 неділі другого тижня канікул. Суд зазначає, що ці позовні вимоги носять загальний характер, що робить їх не повністю зрозумілими, а їх задоволення може призвести до неможливості виконання рішення суду. Зокрема, не зрозумілим є, яким саме чином має проводитись відеоконференція між [PERSON] та дітьми, з застосуванням яких технічних та програмних засобів, чи мають діти у власності або володінні такі засоби та чи мають вони навички для користування ними самостійно, зважаючи, що їхній вік становить вісім, шість та три роки, коли існують літні та зимові канікули у Республіці Польщі, де проживають діти, чи відвідують/навчаються діти у закладах, а відтак - чи мають діти канікули, де саме [PERSON] хоче примати участь у вихованні та спілкування з ними у періоди канікул тощо. У судовому засіданні 27.08.2021 р. Суд звернув увагу представника [PERSON] на це та запропонував конкретизувати позовні вимоги. Між тим, будь-яких заяв з приводу уточнень позовних вимог від [PERSON] не надходило. З урахуванням наведеного Суд вважає, що позовні вимоги у сформульованому [PERSON] вигляді не можуть бути задоволені. Разом з тим, поза розумним сумнівом, як [PERSON] , так і [PERSON] мають у власності або можуть придбати у власність технічні пристрої (смартфон, планшет, ноутбук, комп`ютер тощо) та встановити на них самостійно або з залученням спеціалістів програмне забезпечення (додатки/програми Вайбер, Телеграм, Скайп, Інстаграм тощо), необхідне для проведення відеодзвінків (відеоконференцій), так само як і мають можливість користуватись мережею Інтернет (сплачувати послуги за отримання доступу до неї). Тому Суд вважає за можливе визначити одним із способів участі [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з ними - побачення шляхом здійснення відеодзвінків (відеоконференцій) з застосуванням належних йому та [PERSON] технічних засобів та необхідного для цього програмного забезпечення: кожну суботу та неділю у час, за домовленістю між ними, а у разі недосягнення такої домовленості - у час з 10:00 до 11:00 та з 19:00 до 20:00 (у разі нездійснення у ці дні побачень очних побачень [PERSON] з дітьми). Враховуючи вік дітей, а також те, що, як випливає з матеріалів справи, [PERSON] з дітьми більше двох останніх років належним чином не спілкувався (у зв`язку з перешкоджанням [PERSON] ), Суд приходить до висновків, що діти, якім три та шість років, не мають навичок, а дитина, якій вісім років - не має достатніх навичок користування під час відеодзвінків (відеоконференцій) необхідними для цього технічними засобами та програмним забезпеченням, та усі діти на даний час не мають належного емоційного зв`язку з батьком, а тому їхнє спілкування з ним за відсутності матері є неможливим, а відтак має відбуватись у присутності [PERSON] , а за згодою [PERSON] , зокрема, у разі налагодження емоційного зв`язку [PERSON] з дітьми, - без її присутності. Також Суд вважає за можливе визначити іншим способом участі [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з ними - очні побачення з визначенням місця та часу спілкування: за місцем проживання [PERSON] ( [ADDRESS] , або іншим у разі його зміни) та у громадських місцях, розташованих у населеному пункті, у якому проживає [PERSON] : - кожну суботу та неділю у час, за домовленістю між ними, а у разі недосягнення такої домовленості - у час з 10:00 до 13:00 та з 18:00 до 20:00; - у зимовий (грудень, січень, лютий) та літній (червень, липень, серпень) періоди року - у час та дні за домовленістю між ними, а у разі недосягнення такої домовленості - з 9:00 1-го грудня до 20:00 10-го грудня, з 9:00 10-го січня до 20:00 20-го січня, з 9:00 20-го лютого до 20:00 28-го лютого, за умови, що діти не будуть відірвані від навчання. Суд так само враховує вік дітей, а також те, що, [PERSON] з дітьми більше двох останніх років належним чином не спілкувався (у зв`язку з перешкоджанням [PERSON] ), а тому до висновків, що діти на даний час не мають належного емоційного зв`язку з батьком, а відтак приходить до висновку, що такі побачення мають відбуватись у присутності [PERSON] , а за згодою [PERSON] , зокрема, у разі налагодження емоційного зв`язку [PERSON] з дітьми, - без її присутності. В силу віку дітей та відсутності між ними на даний час належного емоційного зв`язку з батьком, Суд не визначає періодичні побачення між дітьми та [PERSON] на території України. При цьому Суд роз`яснює, що наведені вище способи участі [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з ними не є незмінними, у разі зміни істотних обставин, зокрема, у разі налагодження емоційного зв`язку [PERSON] з дітьми, ці способи можуть бути змінені (переглянуті) у майбутньому, для цього [PERSON] має звернутись з відповідним позовом до суду. Таким чином позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 420,40 грн.

Outcome: partial