Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору побутового підряду від 12.06.2017 року, укладеного між нею та відповідачем на виготовлення та придбання метало пластикових виробів, стягнення грошових коштів в сумі 8000 гривень, внесених нею в якості попередньої оплати за договором від 12.06.2017 року, стягнення моральної шкоди в сумі 8000 гривень, а також понесених нею судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що 12 червня 2017 року між нею та відповідачем був укладений договір на виготовлення та придбання металопластикових конструкцій. Згідно до п.1.1 даного договору виконавець зобовязувався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкції за власними розцінками. Замовник був зобовязаний сплатити та прийняти готові вироби згідно вимог договору. Вказаним договором також були передбачені вимоги до виробів: загальна площа складає 6,6 кв.м, колір профілю білий, профіль ПВХ Olimpia. Виконавець мав здійснити обшивку зовнішнім сайдингом та внутрішнім пластиком лоджію квартири. Вартість робіт, згідно договору, складала 11364 грн. В якості попередньої оплати позивачкою були внесені грошові кошти в сумі 8000 гривень. У відповідності до умов укладеного договору після сплати вартості робіт виконавець повинен передати у власність замовнику вироби впродовж 60 робочих днів. Позивачка зазначає, що через деякий час після укладення договору та внесення нею попередньої оплати виконавець здійснив постачання товару. Однак під час доставки замоленої продукції було зясовано, що виріб не відповідає зазначеній у п.1.7 договору назві та має маркування «IMPERIAL». На прохання позивачки надати відповідний сертифікат якості на зазначений виріб відповідач відмовився. Таким чином, на думку позивачки, був порушений п.1.7 укладеного між ними договору щодо постачання товару відповідного маркування та якості. У звязку з претензіями позивачки щодо встановлення їй металопластикових виробів неналежного маркування та якості, відповідач взагалі припинив будь-які роботи щодо встановлення їй пластикового вікна та облаштування лоджії. Без пояснення причини відповідач зник, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідає. В якості досудового врегулювання спору позивачкою була направлена претензія на адресу відповідача, зазначену у договорі, але даний лист ним отриманий не був. Таким чином, позивачка вважає, що відповідачем не виконані умови договору, допущені порушення договору і тому він повинен відшкодувати понесені нею витрати та повернути отримані грошові кошти. Крім того, позивачка вказує, що крім майнової шкоди їй була також завдана моральна шкода, оскільки вона є людиною похилого віку, мешкає одна, через постачання їй товару неналежної якості та перенесених у звязку з цим хвилювань у неї погіршився стан здоровя, підвищився тиск. Вона повинна була звертатись за допомогою до сторонніх людей та вчиняти дії щодо усунення наслідків демонтажу вікна, у звязку з чим не могла тривалий час займатись домашнім господарством, не мала належним умов для відпочинку. Погіршився її повсякденний спосіб життя, оскільки вона повинна була вчиняти дії щодо пошуку виконавця та намаганні в досудовому порядку врегулювати даний спір. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 8000 гривень, що дорівнює сумі, яку вона сплатила в якості попередньої плати. У судове засідання позивачка не зявилася, але від її представника адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, порти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання, призначене на 11.12.2017 року, не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом з повідомленням. Судова повістка надсилалась йому за зареєстрованим місцем знаходження. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент здійснення виклику) вважається, що судовий виклик вручений належним чином. У судове засідання, призначене на 10.01.2018 року, відповідач повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом з повідомленням. До суду знову повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року, яка діяла на момент здійснення виклику) вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзиву відповідач не надіслав, тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України (в ред. від 15.12.2017 року) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У відповідності до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобовязаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). 12 червня 2017 року між сторонами був укладений договір б/н на придбання металопластикових конструкцій, у відповідності до п.1.1 якого замовник доручив, а виконавець зобовязувався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкції за розцінками виконавця. Замовник був зобовязаний сплатити та прийняти готові вироби згідно вимог договору. Вартість замовлення складала 11364 гривні (а.с.3). Відповідно до п.2.2 договору [PERSON] було внесено попередню плату за замовлення у сумі 8000 грн. Пунктами 1.4-1.7 вказаного договору були передбачені вимоги щодо предмета договору: загальна площа виробів складає 6,6 кв.м, колір профілю білий, профіль ПВХ Olimpia. Виконавець мав здійснити обшивку лоджію квартири: зовнішню сайдингом та внутрішню пластиком (а.с.3). У відповідності до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що після одержання передоплати виконавець за укладеним договором приступив до виконання робіт, передбачених договором, однак виріб не відповідає зазначеній у п.1.7 договору назві та має маркування «IMPERIAL», що також підтверджується доданими до матеріалів справи фотознімками (а.с.25-27). Відповідно до ч.2.3 ст. 865 ЦК України договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з ч.2 ст. 849 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконане роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботі (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (надано послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що з урахуванням вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», є всі підстави для розірвання договору побутового підряду б/н від 12.06.2017 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] та повернення сторін у попередній стан. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки грошову суму сплачену в якості попередньої плати за договором побутового підряду від 12.06.2017 року в сумі 8\~000 гривень. Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь заподіяної моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У відповідності до ч.2 ст. 22 вказаного закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо права споживачів на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. У справі не встановлено обставин, з якими закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині відсутні правові підстави в задоволенні позовних вимог. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат суд виходить з наступного. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Однак, всупереч вищезазначеному, позивачкою не додано до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених нею судових витрат, а відтак вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. Оскільки при подачі позовної заяви позивачка була звільнена від судового збору, тому стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 грн. за розгляд позовної вимоги немайнового характеру, на підставі вимог встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial