Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

В провадженні Святошинського районного суду м.Києва судді П`ятничук І.В. перебуває цивільна спрва за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційна організація-10», третя особа без самостійних вимог: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби м.Києва Головне територіальне управління юстиції у м.Києві про стягнення 3% річних, індексу інфляції та відшкодування моральної шкоди в зв`язку з невиконанням рішення суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду від 22 травня 2015 року на його користь з комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація - 10» стягнуто шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 18 645,60 грн. З боку відповідача до теперішнього часу так і не виконано вищезазначене судове рішення, не здійснено жодної оплати в рахунок відшкодування завданої ними майнової шкоди. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18 листопада 2019 року було залучено до участі у справі Комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційна організація-10» ( Код ЄДРПОУ 36114088, юридична адреса - 03062, м.Київ, вул.Кулібіна, буд.14) в якості співвідповідача. Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», Комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційна організація-10», третя особа без самостійних вимог: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби м.Києва Головне територіальне управління юстиції у м.Києві про стягнення 3% річних, індексу інфляції та відшкодування моральної шкоди в зв`язку з невиконанням рішення суду; справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Представник відповідача Комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційна організація-10» в судове засіданні не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа без самостійних вимог: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби м.Києва Головне територіальне управління юстиції у м.Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечили. Дослідивши матеріали справи, суд виходить із такого. Рішенням Святошинського районного суду від 22 травня 2015 року на користь [PERSON] з комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація - 10» стягнуто шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 18 645,60 грн. На підставі вищезазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, у КП «РЕО-10» виникло грошове зобов`язання перед позивачем щодо сплати грошових коштів у сумі 18 645,60 грн. Як вбачається із листа-повідомлення начальника Святошинського РВ ДВС міста Київ від 24.07.2019 № 48584282, на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист про стягнення з КП «РЕО-10» на користь [PERSON] боргу в розмірі 18 645,60 грн; також вказано про часткове погашення боргу на суму 2 910,79 грн. Судом також встановлено, що відповідно до пункту 1 рішення Київської міської ради від 23.05.2018 № 838/4902 «Про реорганізацію комунальних підприємств шляхом приєднання» комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційна організація - 10» реорганізовано шляхом приєднання до комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Пунктом 2 зазначеного рішення встановлено, що комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є правонаступником усіх прав та обов`язків комунальних підприємств, зазначених у пункті 1 цього рішення. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати, проте не моральну шкоду (правова позиція ВСУ від 30 березня 2016 р. у справі № 6-2168цс15 ) Враховуючи викладене, з комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», як правонаступника комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація - 10», підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 8 068,97 грн та 3 % річних в розмірі 2 054,00 грн. Що стосується вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають виходячи з огляду на їх недоведеність. Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вирішучи позовні вимоги в цій частині, суд також керується наступними правовими позиціями. Так, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49 цс 12 зроблено висновок: «разом з тим суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в частині моральної шкоди, оскільки ні договором страхування, ні законом таке відшкодування непередбачено. Зазначений висновок ґрунтується на вимогах статті 611 ЦК України, відповідно до якої відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором». У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1790 цс 15 зроблено висновок: «поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених ЦК та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64 цс 19) вказано: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Також, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial