Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить: звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-146 від 20.06.2008 року - двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності; надати ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки право задовольнити вимоги за кредитним договором № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.2008 року в розмірі 860212,35 грн. та всі витрати пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, за ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу; виселити із зазначеної двокімнатної квартири відповідачів; надати ПАТ «Укрсоцбанк» до моменту продажу предмету іпотеки, право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами та направлення отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за кредитними договорами; надати ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно Договору кредиту № 831/3/27/31/8-195 від 20.08.08 року, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON], їй були надані кредитні кошти у сумі 50000,00 доларів США зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення 04.06.2023 року. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань, між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № 831/4/27/31/8- 146 від 20.06.2008 року, згідно якого було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» квартиру [ADDRESS]. Однак позичальник свої зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів не виконує належним чином. Станом на 7.02.2015 року заборгованість відповідача [PERSON]за кредитним договором № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.2008 складає 32634,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.02.2015р. становить 860212,35 грн. Тому позивач був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушений прав. Представник позивача до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явили ся, про причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надали. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.08року , укладеного між позивачем були надані відповідачу [PERSON] у користування кредитні кошти в розмірі 50000,00 доларів США зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення 04.06.2023 року (а.с.10-17). В якості забезпечення виконання зобов'язань, щодо погашення Договору кредиту , в день укладення договорів кредиту, між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки № 831/4/27/31/8-146 від 20.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1865, згідно якого було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» двокімнатну квартиру № 94 , загальною площею 47,1 кв.м, в будинку № 60 по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, яка належить іпотекодавцям на праві приватної власності (а.с. 18-20, 22). Відповідно до умов кредитного договору, Позичальник взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Станом на 7.02.2015 року заборгованість відповідача [PERSON]за кредитним договором № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.2008 складає 32634,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.02.2015р. становить 860212,35 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 31666,52 доларів США, сума заборгованості за відсотками 89,81 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 557,36 доларів США, що еквівалентно 14691,24 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 321,15 доларів США, що еквівалентно 8465,18 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Іпотечним договором передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Стаття 7 Закону України „Про іпотеку" регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі. його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно правового висновку Верховного Суду України (постанова від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15), за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Судом встановлено, що квартира була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, в зв'язку з чим відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із квартири без надання їм іншого постійного житла. На підставі викладеного, суд вважає, що позов в частині виселення відповідачів не підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин виселення проводитися тільки з наданням іншого житлового приміщення, яке повинно бути зазначене у рішенні суду. Позивач таких позовних вимог з зазначенням іншого житлового приміщення не заявляв. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом відмовлено у виселенні відповідачів, відсутні підстав для зняття їх з реєстраційного обліку. В іншій частині суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial