Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 04 квітня 2013 року о 07-45 годині в м. Донецьку по бул. Шевченка навпроти будинку № 16 скоєна дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], який належить [PERSON] та був під його керуванням і автомобіля [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] під керуванням позивача [PERSON]. Співробітниками державтоінспекції було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно постанови Ворошиловського районного суду м. Донецька [PERSON] визнаний винним в скоєнні ДТП. Внаслідок зазначеної аварії власнику автомобіля була спричинена матеріальна шкода в розмірі 43278,92 грн., за виклик судового експерта позивачем [PERSON] було сплачено 700 грн., сплата поштових послуг по направленню телеграм відповідачам для проведення огляду транспортного засобу склала 77,04 грн. Внаслідок ДТП водію [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, він тривалий час знаходився на лікуванні, ці обставини потягли у перенесені [PERSON] моральних страждань, постійні хвилювання за стан здоровя сина та подальші наслідки перенесених травм, змінили уклад життя, погіршили взаємовідносини в родині. Відсутність коштів на ремонт автомобіля змусило її додавати додаткові зусилля для пошуку грошей на ремонт, позичання їх у знайомих та рідних, що спричиняло йому додаткові фізичні страждання та приниження гідності. Спричинену їй моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Щодо позивача [PERSON], останній отримав внаслідок ДТП тілесні ушкодження середньої тяжкості, тривале лікування потребувало придбання лікарських препаратів, вартість яких склала згідно товарних чеків 1640,08 грн. Отримані ним тілесні ушкодженні середньої тяжкості, потягли фізичний біль та страждання, погіршення здоровя, тривале перебування на лікуванні, неможливість продовжувати повноцінне життя та активну трудову діяльність, в умовах його економічної нестабільності погіршились взаємовідносини з роботодавцем, що також потягло психологічні та фізичні страждання, створили психологічний дискомфорт, порушили устояний уклад сімейного та громадського життя. Так, оскільки він працював в м. Донецьку, а проживав в м. Красногоровці, то виникли проблеми з питанні прибуття на місце роботи та особистим потребам, що украй ускладнило його життя та спричинила моральні страждання. Пошкодження автомобіля та травмування, а внаслідок і небажання винуватця пригоди відшкодовувати шкоду, спричинило психологічний стрес, погіршило сімейний моральний клімат та взаємовідносини з членами родини, постійно виникали душевні переживання, змінився укладений образ життя. Спричинену йому шкоду оцінює в 10000 грн. В позовні заяві позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 6500 грн. + інфляційні втрати 6543,83 грн. всього 13943,83 грн., за виклик автотехексперта для проведення експертизи 700 грн. + інфляційні втрати 704,72 грн. всього 1404,72 грн., суму витрат за поштові послуги по виклику відповідачів для участі в експертизі в розмірі 77,04 грн. + інфляційні втрати 79,57 грн. всього 156,61 грн, суму судового збору 505,56 грн. + інфляційні втрати 522,18 грн., всього 1027,74 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суму витрат на лікарські препарати в розмірі 1640,08 грн. + інфляційні втрати 1694 грн. всього 3334,08 грн.; з Моторно-транспортного бюро України матеріальну шкоду в розмірі 43278,92 грн. + інфляційні втрати 44701,71 грн. всього 87980,63 грн.; Позивач [PERSON]в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду шляхом розміщення обяви на сайті суду у звязку із проживанням в м. Донецьку Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування зазначив, що позивачами до матеріалів справи не додано жодного доказу отримання матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3264887, що діяв до 12.07.2013 p., виданим ПАТ Страхова компанія Лафорт. Згідно вищевказаного полісу відповідач застрахував свою відповідальність за шкоду, завдану здоровю на суму 100000 грн., а шкоду, завдану майну на 50000 грн. з нульовою франшизою. Згідно статті 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Також підтвердженням наявності полісу цивільної відповідальності є факт відсутності покладення на [PERSON] адміністративної відповідальності при оформленні дорожньо- транспортної пригоди за ст. 126 КУпАП. Відповідач МТСБУ в судове засідання представників не направив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно письмових заперечень вважає вимоги до МТСБУ необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно витягу із централізованої бази даних МТСБУ поліс за номером АВ 3264887 невикористаним, а до МТСБУ позивач з письмовою заявою в порядку ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звертався, тому не має права на тримання відповідного відшкодування. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею\~625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.\~5 ст.\~11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.\~625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Таким чином, дія ч.\~2 ст.\~625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди, тому в частині інфляційних нарахувань щодо всіх позовних вимог суд вважає позовні вимоги необгрунтованими. Судом встановлено, що згідно із Постановою Апеляційного суду Донецької області від 22 жовтня 2013 року (а.с. 8990) у вчиненні дорожньо-транспортної угоди, що відбулась 04 квітня 2013 року, [PERSON] визнаний винним у звязку із порушенням правил дорожнього руху, що покладає на [PERSON] відповідальність за нанесену шкоду, як майнову так і моральну, а також шкоду завдану здоровю. За таких обставин суд вважає доведеним факт моральних страждань позивачів, з огляду на обставини справи та письмові пояснення позивачів із позовної заяви, тому позовні вимоги позивачів до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню без врахування інфляційної індексації, тобто в розмірі 5000 грн. на користь [PERSON] та 10000 грн. на користь [PERSON] В той же час суд зауважує, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували моральні страждання позивачів. Позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат на лікування з [PERSON] суд вважає за можливим задовольнити частково в сумі 1240,05 грн. без врахування інфляційних витрат на підставі вищевикладеного таз урахуванням наступного. Відповідно до квитанції № 768 від 04.04.2014 року [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі 400 грн. з призначенням платежу «добровільна пожертва», тому дані кошти не можна розглядати як витрати на лікування. Відповідно до копій квитанцій та фіскальних чеків (а.с. 107111) витрати лікування підтверджуються на загальну суму в розмірі 1240,05 грн. Позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат на проведення автотоваровідчого дослідження в сумі 700 грн. та витрати на поштові послуги з виклику відповідачів для участі у проведенні автотоваровідчого дослідження в сумі 77,04 грн. не підлягають задоволенню, оскільки ці витрати не є шкодою в розумінні глави 82 ЦК України та не є судовими витратами в розумінні Глави 8 ЦПК України, тому правові підстави для стягнення вказаних грошових коштів відсутні. З приводу позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 43278,92 грн. та 44701,71 грн. інфляційних втрат з Моторно-транспортного бюро України суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» субєктами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одним з основних завдань МТСБУ, зокрема, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 3264887 (арк. справи 68) строком дії з 13.07.2012 року до 12.07.2013 року, тобто на момент вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної угоди. Відповідно до вказаного полісу розмір франшизи встановлений на рівні 0 (нуль) гривень, а максимальна сума відшкодування за заподіяння майнової шкоди в розмірі 50\~000 (пятдесят тисяч гривень). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «СК «Лафорт» припинено 22.02.2016 року, номер запису 10741170036029485. Відповідно до Акту товаровідчого дослідження № 141-191113-УФ від 29.11.2013 року власнику автомобіля ВАЗ 11183-110-203 НГ, державний номер [NUMBER], що згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу належить [PERSON], у звязку із пошкодженням транспортного засобу нанесену матеріальну шкоду в розмірі 43278,92 (сорок три тисячі двісті сімдесят вісім) грн. За таких обставин, з урахуванням вище викладених норм чинного законодавства позовні вимоги [PERSON] до МТСБУ підлягають задоволенню без врахування інфляційних витрат, тобто в розмірі 43278,92 (сорок три тисячі двісті сімдесят вісім) грн.. Суд не приймає доводи представника МТСБУ про не укладення відповідачем [PERSON] з ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» договору про страхування його цивільно-правової відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявна копія відповідного полісу АВ № 3264887, а відомості з централізованої бази МТСБУ не доводять беззаперечно факт не укладення такого полісу за наявності його копії, в такому випадку належним доказом не використання полісу є наявність невикористаного полісу, оскільки поліс має індивідуальний номер. Також судом не приймаються до уваги доводи представника МТСБУ з приводу відсутності заяви позивача [PERSON] про виплату страхового відшкодування, оскільки в матеріалах справи наявна копія такого звернення [PERSON] до ПАТ «СК «Лафорт» з квитанцією поштового відправлення від 15.11.2013 року, таким чином власник пошкодженого транспортного засобу виконав покладений на нього обовязок звернутись із вимогою про виплату відшкодування. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним та обґрунтованим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та МТСБУ частково. У звязку з викладеним відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] задоволені на 46% від загального розміру, тому пропорційний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів, складає 46% від розміру сплаченого, тобто 232,56 грн, або 116,28 грн. з кожного відповідача. Позивач [PERSON] звільнений від оплати судового збору, отже відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з [PERSON], з урахуванням обсягу задоволених позовних вимог, підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 112,40 грн.

Outcome: partial