Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом , вказуючи, що у відповідача працював з 07 травня 2014 року по 28 лютого 2015 року. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату в розмірі 2544 гривні 34 копійки. Неодноразово звертався до відповідача з питанням належного оформлення трудової книжки та виплати заробітної плати, але відповідач на звернення не реагував, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Невиплата заробітної плати призвело його до тяжких моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя, погіршився стан здоровя. Після уточнення позовних вимог позивач просить суд зобовязати ТОВ «Фенікс Транс ЛТД» видати йому належним чином оформлену трудову книжку за період роботи з 07.05.2014 р. по 28.02.2015 року, стягнути з ТОВ «Фенікс Транс ЛТД» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2544,34 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, моральну шкоду в розмірі 3000 грн.. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та вказав, що відповідач не провів з ним повний розрахунок по виплаті належних сум на день звільнення, не виплатив заробітну плату за лютий 2015 року та належним чином не оформив трудову книжку. Представник відповідача в судове засідання не прибув, до суду направив заяву про слухання справи без участі представника відповідача ,позов не визнає посилаючись на відсутність заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, до суду направив копії відомостей про виплату позивачу заробітної плати за листопад-грудень 2014 року, січень 2015 року. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Стаття 117 ч. 1 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 ч. 1 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 1 ст.64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до частини 3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом доручалась Управлінню дежпраці у Житомирській області перевірка нарахування та виплати заробітної плати позивачу за період роботи у відповідача,одна провести перевірку на ТОВ - 2 - "Фенікс Транс ЛТД" не представилось можливим у зв'язку з відсутністю службових осіб за місцем юридичної адреси відповідача. Як встановлено в судовому засіданні позивач працював у відповідача на посаді водія та звільнений з даної посади 28.02.2015 року. При звільненні позивачу відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 2544,34 грн. та видавши трудову книжку належним чином не оформив її про період роботи позивача. На підтвердження своїх заперечень щодо відсутності заборгованості по заробітній платі представник відповідача не надав доказів відсутності заборгованості заробітної плати відповідача перед позивачем. Так, згідно індивідуальної відомості про застраховану особу [PERSON] слідує, що сума нарахованої заробітної плати за лютий 2015 року становить 2544 гривні 34 копійки. Відомості про виплату заробітної плати позивачу за лютий 2015 року представник відповідача не надав. Тому суд на підставі наданих доказів приходить до висновку про наявність заборгованості по заробітній платі в сумі 2544,34 грн. відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню. Позивач звільнений з роботи 28 січня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки. Виходячи з викладеного суд при обчисленні середньої заробітної плати позивачу враховує його заробітну плату за січень 2015 року в сумі 1618,15 грн. та лютий 2015 року в сумі 2544,34 грн., що підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу. Кількість робочих днів за цей період становить 40 днів. Середньоденна заробітна плата позивача становить 104,06 грн., із розрахунку: (1618,15+2544,44):40 З часу звільнення по день прийняття рішення судом згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України (01.03.2015 року 01.02.2016 року) було 230 робочих днів. Тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку по день прийняття рішення судом становить: 230 днів х 104,06 грн. = 23933,80 гривень. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує моральні страждання працівника у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, втрату нормальних життєвих зв'язків, розмір заборгованості по заробітній платі, термін часу протягом якого працівник не отримав винагороду за свою роботу, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди на суму 600 грн. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2544,34гривень заборгованості по заробітній платі, 23933,80 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку та 600 гривень моральної шкоди. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору за вимоги майнового характеру в сумі 487,20 грн. та за вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 1218 гривень.

Outcome: partial