Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач Старосинявська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог вказує, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України. Однак, відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, веде аморальний та асоціальний спосіб життя, не створює належних умов для проживання, виховання та повноцінного розвитку малолітньої дитини, протягом 2018 року неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, схильна до бродяжницького способу життя, часто змінює місце проживання. Згідно з розпорядженням Старосинявської райдержадміністрації від 04.12.2018 року за поданням служби у справах дітей у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини негайно відібрано дитину у матері [PERSON] та влаштовано малолітню [PERSON] в Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини «Берізка».Посилаючись на наведене позивач просить позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, перераховуючи їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечила та пояснила, що не згідна із вимогами про позбавлення її батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON], [INFO], вона усвідомлює, що неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки та наведені у позовній заяві факти мали місце, однак на даний час має намір змінитись, отримати паспорт та покращити умови свого проживання. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01 січня 2017 року Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00017532441 сформований 12 січня 2017 року про реєстрацію актового запису про народження [PERSON], [INFO], в графі батько зазначено [PERSON], в графі мати зазначено [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Згідно розпорядження Старосинявської РДА № 203/2018-р від 04.12.2018 року, розглянувши подання служби у справах дітей, враховуючи акт обстеження умов проживання дитини від 30 листопада 2018 року, у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини негайно відібрано малолітню дитину [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], як іпроживають по [ADDRESS] та влаштовано малолітню до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка». Як вбачається з акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 30.11.2018 року, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], будинок складається з двох житлових кімнат, коридора, веранди, санітарний стан житла незадовільний, в будинку брудно, дитячі речі, постільна білизна перебувають у неналежному стані, жодних умов для проживання малолітньої дитини не створено, мати зловживає алкоголем, притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, веде бродяжницький спосіб життя, не виховує та не утримує малолітню доньку на належному рівні. Згідно із сповіщеннями райпедіатра Нікітіної А.М. № 1025 від 06.12.2018 року малолітня дитина [PERSON] 30 листопада 2018 року поступила у дитяче відділення ЦРЛ у зв'язку з неналежним доглядом та умовами проживання, дитині проведена санобробка, знаходилась на стаціонарному лікуванні, встановлено діагноз: залізодефіцитна анемія, гострий риніт. Відповідно до інформації Старосинявського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Старосинявської селищної ради, сім'я відповідача [PERSON] перебуває на обліку в ЦСССДМ, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї фахівцем із соціальної роботи, виявлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, веде аморальний та асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вона не створила відповідних умов для проживання та розвитку малолітньої дитини. З [PERSON] було неодноразово проведено виховні бесіди про належне виховання дитини, проте зауваження та рекомендації матір'ю до уваги не приймаються. 26.07.2018 року та 12.12.2018 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.184 КУпАП України з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 20.07.2017 року, 24.10.2017 року, 14.11.2018 року встановлено, що відповідач [PERSON] періодично проживала із малолітньою дитиною в сторонніх осіб [PERSON], [PERSON] У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 25.07.2018 року встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], та знаходитися у декретній відпустці. Будинок складається з трьох житлових кімнат, коридор, веранда, однак санітарний стан житла незадовільний, в будинку брудно, не створено місць для занять, сну та відпочинку малолітньої дитини, мати зловживає спиртними напоями. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 09.01.2019 року встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], на момент обстеження житла малолітня донька [PERSON] перебувала в будинку дитини «Берізка» у зв'язку з негайним відібранням, санітарний стан житла - не придатний для проживання та не створено умов для проживання малолітньої дитини. У відповідності до інформації адміністрації Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» № 19 від 10.01.2019 року [PERSON], за час перебування дитини [PERSON], [INFO], її мати [PERSON] не провідала дитину жодного разу, в телефонному режимі не цікавилася, матеріальної допомоги не надавала, листівок та посилок на адресу закладу не надходило. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов'язків щодо доньки [PERSON]. Згідно довідок-характеристик № 1872 від 03 грудня 2018 року та № 75 від 25 січня 2017 року, виданих Старосинявською селищною радою, про те, що [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, притягувалась до кримінальної відповідальності, після звільнення з місць позбавлення волі проживає з донькою у батьківському будинку, який потребує капітального ремонту. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Старосинявської районної державної адміністрації Хмельницької області за №41/29-32-4723/2018-р від 11 грудня 2018 року, орган опіки і піклування вважає можливим позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що буде відповідати інтересам дитини. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] пояснила, що протягом двох місяців відповідач [PERSON] проживає у неї, алкоголем не зловживає, не спілкується із особами антисоціальної поведінки, на даний час виготовляється паспорт, відповідач допомагає їй у господарстві, а вона взамін надає їй харчування, одяг, а також вони разом чотири рази відвідували дитину [PERSON] у будинку дитини, дитині передали памперси та печиво, два рази бачились із дитиною через вікно, оскільки [PERSON] ще не має паспорта, вона бажає допомогти [PERSON] покращити умови проживання, відремонтувати будинок, тощо. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Абзацом 2 п. 18 вказаної постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, проаналізувавши матеріали справи, а також враховуючи позицію відповідача, яка бажає змінити своє відношення до виховання дітей, докласти зусиль та створити належні умови для проживання дитини, суд приходить до висновку, що вина відповідача [PERSON] в ухиленні та неналежному виконанні своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини є, однак вважає, що позбавлення батьківських прав є передчасним та вважає за можливе не позбавляти відповідача батьківських прав та попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на Старосинявську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ними батьківських обов'язків. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Таким чином, взявши до уваги те, що на даний час [PERSON] не створено належних умов для проживання та виховання дитини та з метою захисту інтересів дитини, суд приходить до переконання про необхідність відібрання малолітньої дитини у відповідача та передачу Старосинявській районній державній адміністрації, як органу опіки та піклування. В силу вимог ч.4 ст.170 СК України при відібранні дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ч.ч.2,3 ст.193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню малолітньої доньки, хоча за віком та станом здоров'я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, оскільки інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.12.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи їх на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд, приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704, 80 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial