Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Представник\~ позивача\~ [PERSON] звернувся до суду з даним позовом\~та просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 у розмірі 12636,83 грн станом на 26.10.2020, що складається з наступного: 9830 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита - 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредита - 9830 грн 00 коп, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 2806,83 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит: пеня в розмірі 0,00 грн, нарахована комісія 0,00 грн. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2102 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.03.2011 відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до позивача, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву. При підписанні заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом в заяві. Відповідач ознайомлена із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві, яка містить запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також відомості про особисті персональні дані відповідача. Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 26.10.2020 становить 12636,83 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9830 грн 00 коп, в тому числі заборгованості за поточним тілом кредита - 0,00 грн, заборгованості за простроченим тілом кредита - 9830 грн 00 коп, заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками 2806,83 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит: пеня в розмірі 0,00 грн, нарахована комісія 0,00 грн. Представником позивача разом із позовною заявою подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 02.02.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття\~провадження у\~справі подати\~відзив на\~позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову\~та роз`яснено,\~що розгляд\~справи у\~судовому засіданні\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін проводиться\~за її\~клопотанням,\~яке вона\~може подати\~в строк\~для подання\~відзиву на\~позов. Ухвалою від 17.02.2021 розгляд справи ухвалено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 02.03.2021. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до приписів статей\~128,\~130,\~131\~ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила та не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно положень ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явилась, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, з якої вбачається, що 15.03.2011 відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву. Встановлено, що у анкеті-заяві містяться персональні дані відповідача: паспортні дані, контактна інформація, сімейний і соціальний статус, трудова зайнятість, майновий стан, дата та її підпис, однак відсутня інформація про процентну ставку, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, бажаний розмір кредитного ліміту за платіжною карткою обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.11). Відповідно до довідки про надання [PERSON] кредитних карток вбачається, що останній надано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття якої 07.09.2015, термін дії 01/19 та № [NUMBER] , дата відкриття якої 22.08.2019, термін дії 02/23 (а.с.9). До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD», де зазначено,\~що з 01.09.2014 та з 01.04.2015 по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» змінено процентну ставку та тарифи обслуговування. Будь-яких доказів на підтвердження ознайомлення та згоди відповідача на зміну процентної ставки та тарифів обслуговування до матеріалів справи не подано (а.с.12). Також, додано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , на картковому рахунку № [NUMBER] , з якої вбачається що 07.09.2015 відповідачу був встановлений кредитний ліміт 0,00 грн, який 22.08.2019 - збільшений до 10 000,00 грн, 19.03.2020 та 31.03.2020 - знижено до 10 000,00 грн, 07.04.2020 та 08.04.2020 - знижено до 0,00 грн. Будь-яких доказів на підтвердження згоди відповідача на зміну кредитного ліміту не надано (а.с.10). Відповідно до наданого банком розрахунку загальна заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 26.10.2020 становить 12636,83 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9830 грн 00 коп, в тому числі заборгованості за поточним тілом кредита - 0,00 грн, заборгованості за простроченим тілом кредита - 9830 грн 00 коп, заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками 2806,83 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит: пеня в розмірі 0,00 грн, нарахована комісія 0,00 грн. (а.с.6-8). Відповідно до наданої банком виписки за картковими рахунками № [NUMBER] та № [NUMBER] , за договором № б/н від 15.03.2011 станом на 27.10.2020, за період з 07.09.2015-01.08.2020, вбачається що [PERSON] здійснювала часткове погашення кредиту, останній платіж внесено 26.01.2020 на суму 40,29 грн (а.с.46-48). Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з такого. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у\~зобов`язанні\~встановлений\~строк\~(термін)\~його\~виконання,\~то\~воно\~підлягає виконанню\~у\~цей\~строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони\~домовилися\~укласти\~договір у\~певній\~формі,\~він\~вважається\~укладеним з\~моменту\~надання\~йому цієї\~форми,\~навіть\~якщо\~законом ця\~форма\~для\~даного виду\~договорів\~не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~ст.\~1046\~ЦК\~України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Між сторонами дійсно виникли правовідносини починаючи з 15 березня 2011 року, що підтверджується укладеним кредитним договором № б/н від 15.03.2011, шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. При підписанні якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.03.2011, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , а також випискою за картковими рахунками № [NUMBER] та № [NUMBER] , вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, а також частково здійснювала повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин. Останній платіж внесено відповідачем 26.01.2020 на суму 40,29 грн. Факт укладення кредитного договору та здійснення платежів по рахунку відповідача підтверджується підписаною 15.03.2011 анкетою-заявою, розрахунком заборгованості за договором № б/н від 15.03.2011, за період з 07.09.2015 по 26.10.2020 та випискою за картковими рахунками № [NUMBER] та № [NUMBER] станом на 27.10.2020, за період з 07.09.2015-01.08.2020, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору)\~\~є належним доказом щодо заборгованості\~\~по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового\~\~висновку дійшов Верховний Суд у постанові від\~16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від\~\~28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за "тілом" кредиту в розмірі 9830 грн 00 коп. підлягають задоволенню. В стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2806 грн 83 коп., слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 \~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В обґрунтування вказаних вимог, позивач посилався на те, що умовами кредитного договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору, тому із 01.03.2019 були провадженні зміни до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а саме: відповідно до пункту 2.1.1.2.12 Умов та правил у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої\~статті 625 ЦК України\~встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна» та 84,0 % - для картки «Універсальна Голд». У зв`язку з цим банк має підтвердити, що на час укладення кредитного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві позичальника від\~15.03.2011 процентна ставка не зазначена, тобто між сторонами відсутня згода щодо істотних умов договору, зокрема розміру відсотків у якості плати за користування грошовими коштами, а також розміру відсотків, що нараховуються на прострочений кредит згідно статті 625\~ЦК України. Також, додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD», де зазначено,\~що з 01.09.2014 та з 01.04.2015 по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» змінено процентну ставку та тарифи обслуговування не містить підпису відповідача. Отже, не свідчить про її згоду на зміну процентної ставки та тарифів обслуговування. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів банку та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) (п.1.1.7.12), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. Умови та Правила надання банківських послуг не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Також, додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача саме із цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Крім того, у анкеті-заяві не ідентифіковано, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем анкети-заяви і що саме з ними вона була ознайомлена. Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові прийшла до висновку, що такий порядок укладення кредитного договору не є прийнятним, а самого клієнта потрібно в письмовому вигляді повідомляти про усі істотні умови кредитування (строк кредитування, процентну ставку, розмір пені та штрафів і так далі). Це обумовлено тим, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Як наслідок, Велика Палата вказала, що банк не має права нараховувати та стягувати зі своїх клієнтів проценти та пеню за виданими кредитними картками. Також, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також, до позову додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.12). Разом з тим, цей витяг має чотири різних види тарифів та не має будь-яких позначок, які б вказували, який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі відповідач ознайомилася саме із цими тарифами. Витяг не містить підпису відповідача та відповідної дати, тому не може бути належним доказом по справі. Таким чином, суд не приймає як належний та допустимий доказ доданий до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Суд вважає, що правові підстави для стягнення з відповідача суми непогашеного «тіла» кредиту в розмірі 9830 грн 00 коп. наявні, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. У стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2806 грн 83 коп слід відмовити. Щодо стягнення суми сплаченого судового збору. Як вбачається з платіжного доручення № PROM6B79LW від 06.11.2020 позивачем сплачено 2102,00 грн судового збору за подання позову до [PERSON] . Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги заявлені щодо стягнення з відповідача заборгованості 12 636,83 грн. Задовольняючи вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9830,00 грн, вимоги задовольняються на 78 %. Відтак стягненню з відповідачки підлягає пропорційна цьому сума судового збору в розмір 1639 грн 56 коп. (2102х78:100).

Outcome: partial