Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 04 квітня 2008 року уклали кредитний договір №DNQ0AK206520377. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 17899,46 доларів США на термін до 03 квітня 2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №DNQ0AK206520377. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 09 вересня 2015 року має заборгованість в розмірі 1492,43 долара США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1084,22 долара США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 23,52 долара США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 5,11 доларів США, заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 297,89 доларів США, а також штрафи відповідно до договору фіксована частина в розмірі 11,16 доларів США, процентна складова в розмірі 70,54 доларів США. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 1492,43 долара США за кредитним договором №DNQ0AK206520377 від 04 квітня 2008 року та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1218,00 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 04 квітня 2008 року уклали кредитний договір №DNQ0AK206520377. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 17899,46 доларів США терміном до 03 квітня 2015 року. Так в договорі, а саме в п.17.1.3 зазначено, що кошти надаються: частина кредиту в розмірі 17371,49 долар США надається з метою придбання позичальником автомобіля, частина кредиту в розмірі 6,83 доларів США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в державному реєстрі, частина кредиту в розмірі 347,43 доларів США надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. Також у пункті 17.4 зазначено, що банк перераховує кошти на рахунок автосалону. Після чого відповідач отримав авто. [PERSON] не виконав би свої зобовязання за договором, а саме не перерахував кошти, то відповідач не користувався б авто та не погашав заборгованість по кредиту. [PERSON] свідчать виписки по рахунку, з них вбачається, що відповідач не одноразово погашав заборгованість по кредиту, що свідчить про те, що позичальник визнав свої зобовязання за договором та був згоден з умовами кредитування. При укладенні кредитного договору між банком і клієнтом - позичальником дотримується принцип свободи договору. А саме, позичальник є вільним у заключенні даного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, підписуючи кредитний договір він погоджується з усіма умовами, передбаченими кредитним договором. Враховуючи викладене, принцип свободи договору, дає право банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання - у вигляді пені. Застосування банком в кредитному договорі та штрафу, та пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Підсумовуючи вищевикладене, передбачивши зазначені види неустойки в кредитному договорі, банк не допускає порушення норми статті 61 Конституції України. Просить суд не приймати до уваги заперечення відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, надав суду заперечення, в яких зазначив, що згідно з умовами п.3.3. договору передбачений механізм видачі кредиту, в тому числі шляхом перерахування на рахунок автосалону за придбаний автомобіль, або готівкою через касу банку, або перерахування коштів на рахунок позичальника. За змістом п.17.1.3 цього кредитно-заставного договору кредит було надано для певної мети: для придбання позичальником автомобілю, для оплати перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту, для оплати коштів за реєстрацію предмета застави в державному реєстрі, для оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується на момент кредиту, для оплати вартості поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що сплачується на момент видачі кредиту. [PERSON] вбачається з умов п.17.4.3. договору кредит було перераховано в національній валюті: в сумі 86510,00 гривень на рахунок автосалону, в сумі 865,10 гривень на рахунок страхової компанії, 34,00 гривні на рахунок ДП Інформцентр. Тобто розрахунки проводилися у національній валюті - гривні, а позивач вимагає сплати боргу у доларах США, не надаючи жодного доказу отримання відповідачем саме іноземної валюти. Також у п.17.6. договору відсутній номер рахунку позичальника, на який начебто були зараховані кредитні кошти. Окремо зазначив щодо стягнення неустойки: так позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова). Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за, одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Щодо нарахування пені: п.14.2. та п.14.3. договору передбачена пеня у розмірі 0,15% за кожен день прострочки, але позивач у розрахунку заборгованості не надає щоденний курс долара США за весь час нарахування пені. Згідно з статтею 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Просить суд з задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити частково. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитно-заставний договір №DNQ0AK206520377 04 квітня 2008 року. Розрахунком заборгованості за договором №DNQ0AK206520377 від 04 квітня 2008 року підтверджується, що станом на 09 вересня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 1492,43 долара США. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Курс долара на 22 лютого 2016 року, відповідно до повідомлення НБУ, становить 26,85 гривень за 1 долар США. Борг в сумі 1107,74 доларів США та 8135,55 гривень слід стягти з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення штрафів, суд виходить з правової позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, а саме Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1218,00 гривень.

Outcome: partial