Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що починаючи з 2006 року по 2015 рік вона з відповідачем проживали разом, вели спільне господарство, побут, однак шлюбу не уклали. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з колишнім чоловіком не склалося, оскільки обоє втратили один до одного почуття любові та поваги. Після шлюбних відносин син залишився проживати з позивачкою, яка самостійно забезпечує його духовний, фізичний розвиток, забезпечує матеріально та проявляє до нього турботу. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає, участі у додаткових витратах та вихованні сина не приймає. Відповідач не має постійного джерела доходів, однак, за твердженням позивачки, заробляє періодичними заробітками 1000 ЄВРО на місяць, тому вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Ухвалою суду від 04.09.2020 вказана позовна заява прийнята до розгляду та призначено по справі судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання 04.09.2010, 06.10.2020, 12.11.2020 відкладалось у зв`язку з неявкою відповідача. У судових засіданнях 07.12.2020 оголошувалась перерва до 10.12.2020 та до 9.40год., 16.00год. 18.12.2020. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Позивачка у попередньому судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 18.12.2020 сторони не з`явились, у зв`язку з чим, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.06.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Судом установлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, а після їх припинення [PERSON] залишився проживати з позивачкою, про що свідчить витяг з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 30.07.2018 "Про встановлення порядку побачення", яким встановлено гр. [PERSON] порядок побачення з його малолітнім сином [PERSON] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позичка стверджує, що відповідач заробляє періодичними заробітками більше 1000 ЄВРО на місяць, має нерухоме майно, яке переоформив на свою доньку, їздить на автомобілі TOYOTA LAND CRUIZER, є власником розважального центру «Джин», магазину «Техномаркет», однак, доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала. Як установлено з копії паспорта [PERSON] , [INFO] , який міститься в матеріалах справи (а.с.5-10), у нього, крім [PERSON] , [INFO] , є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 30 липня 2020 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому судовий збір у розмірі 840грн. 80коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial