Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва», в якому просить суд стягнути з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» на свою користь вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 73130,08грн., витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1400,00грн. та вартість робіт за надання метеорологічної інформації у розмірі 152,11грн. (а.с.1-6, 58-59) Під час розгляду справи, на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 27.03.2017 р. внаслідок падіння сухого дерева на прибудинковій території по [ADDRESS] було пошкоджено транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності позивачу, ці обставини підтверджуються відомостями, які містяться у Висновку, затвердженому 10.04.2017р. Начальником Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві, фотознімками місця події та відеосюжетом, який транслювався за наслідками цієї події. Як з'ясовано згодом, земельна ділянка разом з зеленими насадження перебуває в оперативному управлінні Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка», тому у позивача виникло право пред'явити вимоги до відповідача щодо відшкодування заподіяних збитків, внаслідок пошкодження транспортного засобу, який потребує відновлювального ремонту, розмір заподіяної шкоди позивач визначив на підставі Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №243/4-17 експертного дослідження, складеного 10.04.2017р., спеціалістом оцінювачем, на замовлення позивача, при цьому огляд транспортного засобу проводився у присутності представника відповідача, який не висував жодних заперечень щодо визначеного оцінювачем розміру матеріальної шкоди та виявлених і зафіксованих оцінювачем пошкоджень транспортного засобу, відображені в протоколі огляду транспортного засобу, за наявності наведених обставин просить задовольнити позов в позовному обсязі. Представники відповідача - Ващенко Ю.Ю. та Рясіна І.С. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях на позов, в яких зазначили, що балансоутримувачем території за адресою: [ADDRESS] є відповідач, але частина території, на якій відбулось падіння дерева, захоплена без дозволу житловим кооперативом та мешканцями будинку облаштовано несанкціоновану стоянку автомобілів. Намагання відповідача завадити використанню їх території для потреб мешканців будинку ні до чого не призвели, встановлені знаки заборони в'їзду та паркування на території закладу охорони здоров'я неодноразово пошкоджувалися, шлагбаум був зламаний. Проведення відповідачем робіт по благоустрою території постійно стикається з перешкодами власників приватних автомобілів. Автомобіль позивача було припарковано на місці падіння дерева, свідками чого були співробітники закладу відповідача. При цьому, паркування автомобілів в таких місцях заборонено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, поруч із закладом за адресою Ентузіастів, 24/1 знаходиться офіційна автостоянка. Тому, на думку відповідача подія, пов'язана з пошкодженням автомобіля позивача, сталася за необачності останнього, тому він не має права на відшкодування. Додатково представники відповідача пояснили, що Представник третьої особи - Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, в судове засідання не зявивсяҐ, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки представника суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору не скористались. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ч.1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасників правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника. У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10). 27.03.2017р. внаслідок падіння сухого дерева на прибудинковій території по [ADDRESS] було пошкоджено вищевказаний транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується відомостями, які містяться у Висновку, затвердженому 10.04.2017р. Начальником Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві (а.с.13), фотознімками (а.с.12-17), показаннями свідка [PERSON], очевидця подій, яким докладено повідомлені фактичні обставини пригоди, внаслідок якої транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, та їх наслідки, наведені обставини визнано сторонами в судовому засіданні, тому в силу положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України не потребують доказуванню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом цієї статті обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України. Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серії [NUMBER], виданий на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №297/5109, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,6834га, розташованої по [ADDRESS]. (а.с.131) Крім того, як убачається з матеріалів справи (а.с.14) та не заперечується сторонами у справі, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» належить на праві оперативного управління земельна ділянка, яка розташована в межах прибудинкової території по [ADDRESS], зелені насадження на прибудинковій території за вищевказаною адресою знаходяться на балансі відповідача. Обслуговування прибудинкової території по [ADDRESS] проводиться балансоутримувачем - КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка», зокрема обстеження та обрізка зелених насаджень здійснюється відповідними організаціями, на замовленням відповідача та згідно укладеного договору, де виконавцем виступає Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва. В статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно п.6 ч.2 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Відповідно до п.п. г), е) ч.1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон), до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; інші території загального користування. На об'єктах благоустрою забороняється: виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов'язковість його отримання передбачена законом; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо (п.п.1, 2 ч.2 ст.16 Закону). При цьому, у відповідності до частин 1, 2 ст. 24 Закону, підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть передавати об'єкти благоустрою на баланс підприємствам, установам, організаціям відповідно до частини першої статті 15 цього Закону. Балансоутримувач об'єкта благоустрою з метою належного його утримання та здійснення своєчасного ремонту може залучати для цього на умовах договору інші підприємства, установи, організації. Згідно п.п.2.3.2. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі сніго-, шумозахисні та протиерозійні) вздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, підприємства, установи, організації та громадяни забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм відповідно до вимог чинного законодавства у власність, користування. Крім того, у відповідності до п.п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів. Підпунктом 3.1.3. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051 визначено, що посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров'ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об'єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт. При цьому, згідно з п.7 ч. 1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. Згідно Акту загального огляду зеленого господарства у зв'язку з виявленням недоліків при виконанні робіт від 04.04.2017р., об'єкт огляду - дерево акація, розташоване на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], а саме на об'єкті благоустрою зеленого господарства, розташованого на подвір'ї навпроти виїзду з території КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка», яке є користувачем зелених насаджень на цій території. Зазначене дерево є сухим, з наявністю значної суховершинності. (а.с.153) Підпунктом 9.1.12. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 дано визначення аварійного дерева - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що пошкодження транспортного засобу позивача сталося внаслідок падіння сухого дерева, яке за визначенням було аварійним, та розташовувалося на території, що належала до балансу відповідача. При цьому, згідно вимог діючого законодавства України, забезпечення благоустрою земельних ділянок, утримання зелених насаджень, у тому числі й дерев, у належному стані, догляд за ними та вжиття заходів задля убезпечення від завдання шкоди здоров'ю та майну громадян внаслідок перебування зелених насаджень в аварійному стані, є обов'язком балансоутримувача. В пункті 9.1.12. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 вказано, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Разом з тим, стороною відповідача суду не надано належних та допустимих доказів того, що до часу настання події з пошкодження автомобіля позивача - 27.03.2017р. проводилися будь-які обстеження зелених насаджень, в тому числі й дерев, розташованих на виділеній відповідачеві в користування земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. Наявний в матеріалах справи Акт №163-А обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, датований 04.04.2017р. (а.с.154) Посилання сторони відповідача на те, що мешканці будинку, розташованого поблизу КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка», неодноразово пошкоджували встановлені відповідачем знаки заборони в'їзду та шлагбаум на самовільно влаштовану автолюбителями стоянку, також є голослівними та не підтверджені жодним доказом. Матеріали справи не містять відомостей про те, що адміністрація відповідача зверталася до правоохоронний чи інших органів з повідомленнями про пошкодження належного відповідачеві майна. Більше того, гідно п.п.4.1.3. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, відповідальність за утримання будівель, споруд інженерного захисту територій несуть власники, орендарі, керівники підприємств, установ, організацій та фізичні особи (далі - балансоутримувачі) згідно із законодавством України. Таким чином, суд приходить до висновку, що пошкодження автомобіля позивача сталось внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Пунктом 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.11.2003. № 142/52092, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу. З урахуванням викладеного, проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №243/4-17 експертного дослідження, складеного 10.04.2017р., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER], складає 182393,97грн.; матеріальних збиток, завданий власникові цього автомобіля в результаті його пошкодження складає 49902,29грн.; вартість відновлюваного ремонту ТЗ, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 73130,08грн. (а.с.16-37). За проведення даного експертного дослідження позивачем сплачено 1400,00грн. (а.с.38). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За встановлених обставин суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди майну позивача з боку відповідача, як особи відповідальної за спричинену шкоду, в силу вимог чинного законодавства та меж відповідальності відповідача, з урахуванням правового статусу даної юридичної особи, при вирішенні спору щодо визначення розміру заподіяних збитків, які мають бути компенсовані відповідачем, суд враховує, що на час звернення з цим позовом до суду позивачем не проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу з використанням нових вузлів, деталей та комплектуючих, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди в розмірі, визначеному позивачем, та присуджує до стягнення за рахунок відповідача матеріальної шкоди, яка складає вартість матеріального збитку в розмірі 49902,29грн., визначений за Висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №243/4-17 експертного дослідження, складеного 10.04.2017р., тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, як про це зазначено у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України. Також, суд задовольняє вимоги позивача в частині відшкодування понесених збитків в розмірі 1400,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження, та 152,11 грн. - витрати за отримання інформації з Центральної геофізичної обсерваторії щодо погодних умов, які мали місце в день пригоди. (а.с.12) У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57, 59 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України) При вирішення даного спору щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, який належить позивачу, суд враховує, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди та розмір матеріального збитку, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом подати докази, які мали спростувати визначений позивачем розмір заподіяного збитку, та довести підстави для звільнення відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду. В порядку ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, сторонам цивільного процесу роз'яснено право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення реальних збитків, пов'язаних з втраченими якостями пошкодженого транспортного засобу, однак представник відповідача в судовому засіданні відмовився від доведення обставин, які потребують доказуванню в межах даного спору, шляхом призначення судової експертизи. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законами України. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва», третя особа Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва про відшкодування матеріальної шкоди, є обґрунтованим та таким, що підлягає частково, ухвалюючи рішення сул присуджує стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» на користь [PERSON] матеріальну шкоди в розмірі 51454 грн. 40 коп., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому суд присуджує стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00грн., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105,

Outcome: partial