Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є обласним постачальним підприємством. До складу підприємства входить 18 виробничих одиниць, які діють на підставі Положень та довіреностей на директорів, самостійно здійснюють фінансово-економічну діяльність. Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа» є структурним підрозділом комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», основною діяльністю якого є виробництво теплової енергії та надання її споживачам. Здійснюючи свою діяльність , позивач в опалювальний період №2013-2016р , надав теплову енергію у квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дружківка, вул. Соборна, 15а/21 (особ .рах. № 3664). В цій квартирі зареєстровані та постійно мешкають : [PERSON], 1947року народження, та [PERSON], 1981року народження. В період 01.11.2013р по 01.03.2016р відповідачі не сплачували за теплову енергію, у звязку з чим на особовому рахунку № 3664 виникла заборгованість в розмірі 9806,29грн. Отже станом на 01.03.2016р грошове зобовязання відповідачів перед позивачем не виконується на порушення норм ст.ст. 506,525,526,625 ЦК України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться , причому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Станом на 01.03.2016року склалася заборгованість 9806,29грн., інфляційні збитки 9859,42грн, 3%річних 1078,15грн. У березні 2016року в порядку наказного провадження позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення боргу з відповідачів на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Ухвалою Дружківського суду від 31 березня 2016року по справі № 229/1105/16-ц заявнику було відмовлено у видачі судового наказу. Просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надану теплову енергію в за період 01.03.2012р по 01.03.2016р. в розмірі 9806,29грн, 3% річних в розмірі 1078,15грн, інфляційні в розмірі 9859,42грн, судові витрати. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] зменшила розмір позовних вимог і уточнила період, за який стягується заборгованість, про що надала заяву. (а.с.73) Просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.11.2013р до 01.03.2016р в сумі 9806,29грн, інфляційні збитки за цей період в розмірі 229,90грн та 3% річних в сумі 17,04грн. Пояснила, що відповідачі отримують в квартиру, де проживають, теплову енергію, але не сплачують її вартість. Відсутність письмового договору на постачання теплової енергії не звільняє відповідачів від її оплати. Відповідачі винні оплачувати фактично отримані послуги, а тому просить уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідачі позовні вимоги не визнали. Відповідачі пояснили, що проживають в [INFO] з 1985року. Квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності. Не заперечують, що отримують тепло в квартиру через центральне постачання, але вважають, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки між ними та позивачем відсутні будь-які договірні відносини; Дружківкатепломережа не має ліцензії та сертифікату, які дозволяють їй постачати тепло; абонентський рахунок було відкрито незаконно, без їхньої згоди; довідка про склад сімї отримана відповідачем незаконно, оскільки вони не надавали свою згоду на збирання інформації, яка стосується їхньої сімї. Просять застосувати строки позовної давності і відмовити в позові. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , яка є наймачем квартири, та її дочка [PERSON], проживають в квартирі , яка розташована в м. Дружківка, вул. Соборна, 15а/21. Будинок підключений до мереж ЦО і ГВП. Підприємством, яке надає послуги з теплопостачання до багатоквартирних житлових будинків у м. Дружківка, в тому числі і до будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів [PERSON], є ОКП "Донецьктеплокомуненерго", що визнається сторонами у справі. (а.с.33-34,18-20,75) . Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються\~Законами України «Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги»\~та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила). За правилами\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~\~ Згідно п.п.18,20,21,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року\~(з наступними змінами), споживач зобов'язаний проводити оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно установлених тарифів споживання до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 31.03.2016 року Ухвалою Дружківського суду ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] , [PERSON] через наявність спору про право. (а.с.26). Відповідно до ст. 118 ЦПК України, у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом. На ім'я відповідача\~\~[PERSON] відкрито особовий рахунок № 3664, згідно якого\~\~значиться заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.2013р. до 01.03.2016р. на суму 8510,55грн., в тому числі сума нарахувань за листопад 2013р - 237,71грн, грудень 2013р -335,21грн, січень 2014року 417,32грн, лютий 2014р- 340,62грн, березень 2014р- 269,94грн, квітень 2014р 34,88грн, жовтень 2014р 124,03грн, листопад 2014р- 442,59грн, грудень 2014р 593,78грн, січень 2015р- 597,37грн, лютий 2015р- 555,20грн, березень 2015р- 442,01грн, квітень 2015р 116,45грн, жовтень 2015р - 595,57-465,91=129,66грн, листопад 2015р 1086,04грн, грудень 2015р 1086,04-166,37=919,67грн, січень 2016р - 1086,04+18,58=1104,62грн, лютий 2016р- 1086,04-322,59=763,45грн (а.с. 5-6,82). Нарахування оплати за теплову енергію здійсненні відповідно до тарифів, які діяли у період, за який стягується заборгованість (а.с.81) У зв'язку із невиконанням відповідачами своїх зобов'язань з оплати послуг за теплопостачання, розмір заборгованості за послуги теплопостачання\~ складає 8510,55грн, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно відповідно до ст. 64,67 Житлового кодексу України. Доказів , що відповідачам було нарахована заборгованість у період з 01.11.2013року до 01.03.2016року в розмірі 9806,29грн, позивачем суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що в період серпень 2014р по січень 2016року відповідачами здійснювалась оплата боргу за попередній період за виконавчим листом, що визнається сторонами в судовому засіданні, а тому не може відноситись як оплата боргу за визначений у позові період з листопада 2013 року до березня 2016 року. Заборгованість нарахована позивачем в межах строку позовної давності, тому підстав для застосування строку позовної давності немає. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини 2\~ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 червня 2012 року № 6-68цс12, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та яка відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням Верховного Суду України. Виходячи із положень\~ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] суму інфляційних збитків в заявленому позивачем розмірі 229,90грн, та 3%річних в сумі 17,04грн. Не ґрунтуються на законі доводи відповідачів, щодо відсутності договірних відносин між ними та позивачем. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтями\~19,\~21,\~26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~дійсно передбачено укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Проте відповідно до\~ст. 218 ЦК України\~недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні\~ЦК України, ні\~ЖК України, ні\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», на\~Законом України «Про теплопостачання», ні «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово-комунальних послуг має наслідком його недійсність, не передбачені, а тому відсутність письмового договору між сторонами не свідчить про відсутність між ними договірних правовідносин щодо надання послуг з теплопостачання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові по справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року, зазначається, що хоч у частині першій\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Оскільки, в суді встановлена фактична поставка тепла відповідачам з боку позивача, то у перших виник обов'язок сплатити за спожиті послуги відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Доводи відповідачів, щодо відсутності у ВО «Дружківкатепломережа» ліцензії не заслуговують до уваги, оскільки ВО «Дружківкатепломережа» не є юридичною особою, а є виробничою одиницею обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненрго», яке і має відповідну ліцензію на здійснення транспортування теплової енергії. (а.с.7-8, 79 ) На підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378 грн по 689грн з кожного.

Outcome: partial