Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 грудня 2015 року звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 5.03.2005 року, від сумісного життя має доньку [PERSON], [INFO]. За рішенням суду шлюб розірваний 17 листопада 2015 року. Відповідач проживає окремо від неї та доньки, не надає коштів на утримання доньки. Відповідач не отримує регулярного офіційного доходу. Суму у розмірі 2000 грн. вважає мінімально необхідною для утримання та виховання доньки. Просить стягнути з відповідача на свою користь по 2000 грн. щомісячно на утримання доньки до її повноліття. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені в позовній заяві обставини, вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просила задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що має тимчасові заробітки, кошти на дитину позивачці надає, проживає зі своїми тітками, утримує їх, оскільки вони є інваліди, згідний сплачувати аліменти, але не в тому розмірі, що зазначила позивачка. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі з5.03.2005 року, шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від сумісного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно до пояснень осіб вбачається, що їх донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач не підтримує стосунки з родиною, допомогу на її утримання не надає. Між тим, позивач, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно 2000грн. на утримання доньки, на підставу своїх вимог не надала суду відомостей про розмір доходу відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Виходячи з того, що за правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід , частину доходу одержує в натурі, а суд фактично не має таких відомостей про відповідача, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частки від заробітку на підставі ст..183 СК України.

Outcome: partial