Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 грудня 2016 року відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21074», д/н [NUMBER] здійснив проїзд перехрестя вул. М.Кибальчича та бул. Перова в м. Києві на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Tiida 1/6» д/н [NUMBER], під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно дослідження № 440508МР-03.01/5 від 03 січня 2017 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Nissan Tiida 1/6» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить у розмірі 42 992,12 грн. 09 лютого 2017 року Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 43 672,12 грн. Після чого позивач здійснила відновлювальний ремонт загальна вартість, якого становить у розмірі 97 962,90 грн., що складається із вартості деталей у розмірі 64 448,10 грн., коштів внесених за усунення пошкоджень у розмірі 23 217,20 грн., вартості малярних та антикорозійних робіт у розмірі 10 297,60 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 54 290,78 грн. (97 962,90 грн. - 42 992,12 грн.). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 04 грудня 2017 року ухвалою суду у задоволенні клопотання про участь представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. 26 березня 2018 року ухвалою суду клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції повернуто заявнику без розгляду. 27 квітня 2018 року ухвалою суду у задоволенні клопотання про участь представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. 14 травня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року провадження у справі зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи. 09 листопада 2018 року відновлено провадження по справі. 13 грудня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником автомобіля марки «Nissan Tiida 1/6» д/н [NUMBER] (а.с. 17). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6). Згідно дослідження № АА0508МР-03.01/5 від 03 січня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Tiida 1/6» д/н [NUMBER] становить у розмірі 69 249,41 грн. (а.с. 140-142). Згідно товарного чеку № 05042017/18 від 05 квітня 2017 року позивач придбала запасні частини на загальну вартість 64 448,10 грн. (а.с.11). Крім того, 10 травня 2017 року позивач сплатила кошти за усунення пошкоджень у розмірі 23 217,20 грн., з яких 7 752,00 грн. - ремонт задньої частини автомобіля, не пов'язаний з дорожньо-транспоною пригодою, яка сталася з вини відповідача (а.с.12), а також кошти по оплаті малярних та антикорозійних робіт у розмірі 10 297,60 грн. (а.с.14-15). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 54 290,78 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог повністю, оскільки товарний чек, акт виконаних робіт та видаткова накладна, не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували понесені позивачем витрати на ремонт автомобіля та їй оплату в податковому та бухгалтерському розумінні. Крім того, дослідженням № АА0508МР-03.01/5 від 03 січня 2017 року визначено розмір матеріального збитку автомобіля «Nissan Tiida 1/6» д/н [NUMBER] у розмірі 42 992,12 грн. та 09 лютого 2017 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 43 672,12 грн. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, зі змісту яких вбачається, що позивач має право звернутися до винної особи з вимогами про відшкодування завданої шкоди, а саме різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України). Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу марки «ВАЗ 21074», д/н [NUMBER], застраховано в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», відповідно до полісу № АК/04112805 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 10 грудня 2016 року позивач звернулася до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.136). Згідно інформаційного листа Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 09 лютого 2017 року Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відповідно до поданої заяви [PERSON] здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 43 672,12 грн. (а.с. 7). Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При розрахунку різниці суми відшкодування позивач виходить із вартості відновлювального ремонту, визначеної у дослідженні № АА0508МР-03.01/5 від 03 січня 2017 року у розмірі 69 249,41 грн. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Отже, позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Тому предметом доказування є обставини, що підтверджують оплату вартості відновлювального ремонту. Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував, що товарний чек, акт виконаних робіт та видаткова накладна, не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували понесені позивачем витрати на ремонт автомобіля та їй оплату в податковому та бухгалтерському розумінні. Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження не оплати вартості відновлювального ремонту у загальному розмірі 97 962,90 грн., чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням викладеного та виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної у дослідженні № АА0508МР-03.01/5 від 03 січня 2017 року у розмірі 69 249,41 грн. та суми страхової виплати у розмірі 43 677,12 грн., вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 25572 грн. 29 коп. Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково: Стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: 17044, [ADDRESS], адреса для листування: 14000, [ADDRESS] на користь [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючого за адресою: 02225, [ADDRESS] вартість відновлювального ремонту у розмірі 25572 (двадцять п»ять тисяч п»ятсот сімдесят два) грн. 29 коп. В решті вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 25 572,29 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 300,00 грн. (25 572,29 грн. х 100% : 54 290,78 грн. = 47 % х 640,00 грн.). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 300,00 грн.

Outcome: partial