Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності та розподіл майна. В позовних вимогах позивачка зазначила, що з 27.08.2011 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Рішенням Чернігівського районного суду від 26.03. 2014 року шлюб було розірвано. Після розлучення з нею залишилась проживати спільна неповнолітня дитина. Перебуваючи у шлюбі з 2011 року вона з колишнім чоловіком придбали автомобіль [NUMBER], значну частину коштів на купівлю автомобіля було надано матірю позивачки [PERSON] Вважає, що спільним майном подружжя, яке підлягає розподілу є автомобіль та оскільки після розлучення з колишнім чоловіком залишилась проживати спільна дитина, то автомобіль потрібен якраз для забезпечення її духовного та фізичного розвитку та в разі потреби лікування, вважає, що [PERSON] має право на компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі 22 500 грн. В травні 2014 року [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою, в якій просив поділити спільне майно подружжя, виділити йому автомобіль марки «Деу Ланос», вартістю 45 000 грн., люстру вартістю 1200 грн., дриль «Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу «Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл компютерний, вартістю 800 грн, насос водяний, вартістю 300 грн., люстру на кухню, вартістю 200 грн., соковижималку «Кенвуд», вартістю 200 грн., а всього майна загальною вартістю 50 490 грн. Просив виділити [PERSON] ноутбук, вартістю 2 329 грн., інгалятор, вартістю 800 грн., пральну машину, вартістю 1200 грн., мультиварку, вартістю 743 грн., рамки картин, вартістю 1000 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 1800 грн., телефон мобільний «Флай», вартістю 1000 грн., телефон мобільний «Нокіа», вартістю 350 грн., блендер, вартістю 450 грн., епілятор «Самсунг», вартістю 230 грн., плойку для волосся, вартістю 300 грн., обручку, вартістю 1000 грн., обручку, вартістю 1000 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат «Кєнон», вартістю 2 500 грн., а всього майна на загальну суму 15 502 грн. Вимоги обґрунтовув тим, що за період шлюбу з [PERSON] було придбано вищезазначене майно. Зазначив, що вартість компенсації на користь [PERSON] складає 17 494 грн. Під час розгляду справи [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив виділити йому майно: автомобіль марки «Деу Ланос», вартістю 45 000 грн., люстру вартістю 1200 грн., дриль «Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу «Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл компютерний, вартістю 800 грн., насос водяний, вартістю 300 грн., а всього майна загальною вартістю 50 090 грн. Виділити [PERSON] ноутбук, вартістю 2 329 грн., інгалятор, вартістю 800 грн., рамки для картин, вартістю 1000 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 1800 грн., телефон мобільний «Флай», вартістю 1000 грн., телефон мобільний «Нокіа», вартістю 350 грн., блендер, вартістю 450 грн., епілятор «Самсунг», вартістю 230 грн., плойку для волосся, вартістю 300 грн., обручку, вартістю 1000 грн., обручку, вартістю 1000 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат «Кєнон», вартістю 2 500 грн., а всього майна на загальну суму 13 559 грн. Рішенням Чернігівського районного суду від 25 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визнано автомобіль "Деу Ланос" легковий седан-В синього кольору, 2008 року випуску, днз СВ 5465 АХ, спільною сумісною власністю бувшого подружжя [PERSON] та [PERSON] В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Виділено [PERSON]: автомобіль [NUMBER], вартістю 45 000 грн., визнавши за ним право власності на зазначений автомобіль в цілому, люстру вартістю 1200 грн., дриль «Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу «Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл компютерний, вартістю 800 грн., насос водяний, вартістю 300 грн., а всього майна на загальну суму 50 090 грн. Виділено у власність [PERSON]: ноутбук, вартістю 2 329 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 1800 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат « Кєнон», вартістю 2 500 грн., рамки картин, вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 8 429 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22 500 грн. в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля автомобіль [NUMBER]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 669 грн. 50 коп. компенсації за перевищення вартості ідеальної частки у спільній власності подружжя. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог та визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER], визнати за [PERSON] право на компенсацію 1/2 вартості автомобіля [NUMBER] в сумі 22 500 грн. 00 коп., визнати рамки для картин речами індивідуального використання, решту рішення залишити без зміни. Стягнути з відповідача судові витрати повязані зі сплатою судового збору. Апелянт зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував встановлений факт, що гроші на купівлю автомобіля були взяті у матері в борг під розписку. Вважає, що суд першої інстанції порушив ст. 63 СК України, оскільки дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленості між ними. Проте з тексту рішення суду першої інстанції вбачається, що жодної рівності прав на володіння, користування і розпорядження майном не має. Крім того на думку апелянта, судом не враховані та грубо порушені положення ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав. Визнаючи автомобіль спільною сумісною власністю бувшого подружжя [PERSON] та [PERSON] та виділяючи [PERSON] автомобіль, суд першої інстанції виходив з того, що він користується автомобілем, на нього зареєстроване право власності, позивачка не довела вагомих доказів чому автомобіль повинен бути присуджений їй. Проте з таким висновком суду не може погодитись апеляційний суд з наступних підстав. По справі встановлено, що з 27.08.2011 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] Рішенням суду від 26 березня 2014 року шлюб було розірвано. Після розлучення з [PERSON] з позивачкою залишилась проживати спільна неповнолітня дитина. Перебуваючи у шлюбі з 2011 року сторони придбали автомобіль [NUMBER], значну частину коштів на купівлю автомобіля було надано матірю позивачки [PERSON] Згідно з п.п.23, 24 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до приписів ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному із подружжя, а іншому присуджується грошова компенсація замість його частки у праві спільної сумісною власності на майно. Апеляційним судом встановлено, що обсяг спільно нажитого майна подружжя складає загальну суму 57 519 грн., в тому числі автомобіль [NUMBER], вартістю 45 000 грн., люстра вартістю 1200 грн., дриль «Енергомаш», вартістю 190 грн., пила «Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл компютерний, вартістю 800 грн., насос водяний, вартістю 300 грн., ноутбук, вартістю 2 329 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 1800 грн., тюль біла, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат « Кєнон», вартістю 2 500 грн. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Статтею 69 СК України встановлено беззаперечне право дружини та чоловіка на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Апеляційний суд погоджується з доводами позивачки про необхідність виділення саме їй автомобіля та присудження компенсації за автомобіль відповідачу, яка посилалась на те, що вона згодна сплатити відповідачу 1/2 частину вартості автомобіля, оскільки після розлучення з нею залишилась проживати спільна неповнолітня дитина, сторони не заперечували, що значну частину коштів на купівлю автомобіля було надано матірю позивачки [PERSON], автомобіль потрібен позивачці для забезпечення духовного та фізичного розвитку дитини, позивачка проживає в селі і в разі потреби лікування дитини автомобіль необхідний для відвідування у місті поліклініки та лікарні, забезпечення дитини продуктами харчування. Спору з приводу поділу іншого рухомого майна, крім рамок для картин не має, при цоьму сторони не заперечували, що [PERSON] малює картини, для яких придбавались рамки, а тому вони як речі та їх приналежність повинні бути визнані речами індивідуального використання та повинні бути виключити з переліку майна, що є спільною сумісною власністю подружжя рамки. Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення шляхом часткового задоволення позовних вимог [PERSON], виділення їй автомобіля вартістю 45 000 грн., ноутбук, вартістю 2 329 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 1800 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат «Кєнон», вартістю 2 500 грн., а всього майна на загальну суму 52 429 грн., визнання за нею право власності на вказане майно. Позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, шляхом виділення йому люстри вартістю 1200 грн., дриль «Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу «Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл компютерний, вартістю 800 грн., насос водяний, вартістю 300 грн., а всього на суму 5090 грн. та визнання за ним право власності на вказане майно. Оскільки частка кожного у спільному майні становить 28759 грн., то з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] грошова компенсація за переотриману частину майна у сумі 23669 грн. 50 коп. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 675 грн. витрат, понесених на сплату судового збору, а з [PERSON] на користь [PERSON] 24 грн. витрат, понесених на сплату судового збору. В іншій частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. .

Outcome: partial