Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати договір про надання послуг з працевлаштування №07/12-16 від 08.12.2016 р., укладений між ним та ТОВ "Югмортранс Сервис", стягнути на його користь з відповідача грошові кошти в сумі 13010,05 грн., пеню в сумі 81182,71грн., а всього 94192,76 грн. В обгрунтування позову зазначив, що 08.12.2016 р. між ним та ТОВ «Югмортранс Сервис» був укладений Договір про надання послуг по працевлаштуванню № 07/12-16. За умовами вказаного договору виконавець взяв на себе зобов'язання надати послуги «пошук та підбір вакансій по спеціальності замовника», а замовник оплатити виконавцю дані послуги (п. 1.1. та 1.2. даного Договору). За умовами даного договору він сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 13010,05 грн., що еквівалентно 500 доларам США по курсу НБУ станом на 08.12.2016 р. Відповідний запис виконавця міститься на його екземплярі договору. Пунктом 1.3. договору сторони погодили, що строк виконання робіт від 2 до 4 місяців з дня підписання договору. На теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти відмовляється повертати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2017р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2018 р. у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встанолено, що 08.12.2016 року за №07/12-16 між [PERSON] та ТОВ «Югмортранс Сервис» було укладено Договір про надання послуг по працевлаштуванню, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов'язання надати послуги «пошук та підбір вакансій по спеціальності замовника», а замовник оплатити виконавцю дані послуги (п. 1.1. та 1.2. даного Договору). [PERSON] було сплачено грошові кошти в розмірі 500 доларів США на виконання умов договору. Строк виконання робіт, передбачений п. 1.3 вказаного договору та становить від 2 до 4 місяців з дня підписання договору. Згідно з пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно приписів ст.227 ЦК України, правочин вчинений без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Однак, як встановлено та не спростовано відповідачем, позивачем було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 500 Доларів США, що в перерахунку на грошову одиницю України гривню, станом на 14.06.2018 рік, становить 13062,10 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч.5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Враховуючи зазначене, а також те, що як встановлено, сторони домовились про місце працевлаштування та умови праці, відповідачем не спростовано факту отримання від позивача, за послуги з працевлаштування, грошових коштів у розмірі 500 Доларів США, що в перерахунку на грошову одиницю України гривню, станом на 14.06.2018 рік, становить розмір у 13062,10 грн., позивачем доведено факт невиконання відповідачем своїх зобовязань з працевлаштування позивача за місцем та умовами праці про які сторони дійшли домовленості, отже вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь сплачених грошових коштів підлягають задоволенню у звязку з невиконанням стороною відповідача своїх зобовязань. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 пеня стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. В судовому засідангні встановлено, що відповідач у встановлений в договорі про надання послуг термін -2-4 місяці роботу позивачу не знайшов, грошові кошти не повернув. Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних. Розрахунок: строк виконання обов'язку 08.04.2016 року, тому кількість днів прострочення зобов'язання 456 дні (з 08.12.2016 р. по 08.04.2016 р.), сума боргу 13062,10 грн., відповідно 3% річних 489,56 грн. (13062,10 * 3%/100%/365 *456), що дорівнює 489,56 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial