Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача Каланчацької районної державної адміністрації на його користь моральну шкоду в сумі 12000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що розпорядженням голови Каланчацької районної державної адміністрації № 78 - ос від 07 травня 2013 року його було звільнено з посади начальника містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні йому не було виплачено державну вихідну допомогу. Протиправні дії відповідача було оскаржено та постановою Херсонського окружного адміністративного суд від 05 грудня 2013 року його позов було задоволено, а судом встановлено, що відповідачем було порушено його право на отримання одноразової вихідної допомоги та зобов»язано відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову вихідну допомогу. Зазначена постанова набула законної сили за ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року. Неправомірними діями відповідача йому було завдано душевних страждань, оскільки він усвідомлював неправомірність дій державного органу відносно нього і не міг самостійно домогтися відновлення порушеного права з отримання допомоги необхідної йому для відновлення нормальних життєвих зв»язків, оскільки був позбавлений можливості працювати та отримувати заробітну плату для забезпечення сім»ї та дитини, яка перебуває на його утриманні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові. Представник відповідача Каланчацької районної державної адміністрації Шерник Петро Остапович, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та надав суду заперечення в якому вказує, що позивач не надав до суду будь-яких доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Крім того, підстав для задоволення позову та стягнення моральної шкоди не має, оскільки відсутній причинний зв»язок між діями роботодавця та наслідками. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалі справи, сторони перебували у трудових правовідносинах. 07 травня 2013 року на підставі розпорядження голови Каланчацької районної державної адміністрації № 78-ос позивача було звільнення з посади начальника відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, при звільненні позивачу не було виплачено вихідну допомогу, що є порушення його права на отримання даної допомоги. Дана обставина була встановлена постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року, яка набула чинності 01 липня 2014 року, та у відповідності до ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не потребує доказуванню. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушуючи право позивача на отримання вихідної допомоги при звільненні, завдав останньому душевних страждань, які суд оцінює у 3000 грн., з огляду на те, що дана обставина змусила позивача докладати додаткових зусиль на організацію свого життя. Крім того, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial