Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг посилаючись на те, що 17 серпня 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 00005643 фінансового лізингу. Відповідно договору, позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб Audi A7 Sportback 3/0 TFSI 220 KW, 2012 року випуску, шасі № [NUMBER], двигун [NUMBER], а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу та сплатити суму коштів на загальну суму 88655 доларів США, не враховуючи авансового платежу у розмірі 26596,50 доларів США. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 508966 грн. 97 коп. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 508966 грн. 97 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.00 коп. В подальшому, позивачем було збільшено позовні вимоги відповідно до яких, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 658586 грн. 43 коп. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" та [PERSON] був укладений договір № 00005643 про фінансовий лізинг (а.с.18-28). Відповідно до умов договору, Позивач зобов'язався передати у розпорядження Відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб Audi A7 Sportback 3/0 TFSI 220 KW, 2012 року випуску, шасі № [NUMBER], двигун [NUMBER], а Відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів у еквіваленті 88655 доларів США, шляхом здійснення лізингових платежів у еквіваленті 1796,90 доларів США ( адміністративний платіж - еквівалент 1329,83 доларів США), кількість лізингових платежів - 60 (строк лізингу - 60 місяців). Авансовий платіж склав 26596,50 доларів США. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу). Частиною 1 статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з доданих позивачем доказів, [PERSON] з квітня 2013 року почав порушувати строки сплати лізингових платежів, а з листопада 2013 року по березень 2014 року їх не сплачував взагалі. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів на загальну суму 79346 грн. 63 коп. Зазначена сума підлягає безумовному стягненню. Пунктом 12.9 Умов лізингу передбачено, що Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати Договір та на повернення об'єкту лізингу у разі, якщо лізингоодержувач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. Пунктом 12.9 Умов лізингу передбачено, що в разі дострокового припинення договору з боку лізингодавця, лізингоодержувач зобов'язується повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження лізингодавця, якщо інша адреса не вказана лізингодавцем, впродовж 10 робочих днів з дати одержання відповідного запиту. Позивачем були направлені вимоги про сплату обов'язкових платежів від 05.11.2013 року, 18.11.2013 року, 04.12.2013 року, 16.12.2013 року, 03.01.2014 року, 16.01.2014 року, 05.02.2014 року, 17.02.2014 року, 04.03.2014 року (а.с.38-46). 04 березня 2014 року відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Зазначена вимога була отримана відповідачем 11 березня 2014 року, що підтверджується копією зворотнього повідомлення (а.с.49). Відповідно до п.8.3.2. Умов лізингу, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, лізингодавець має право розірвати договір і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку з виконавчим написом нотаріуса. Таким чином, оскільки вимоги була отримана відповідачем 11.03.2014 року, то датою припинення договору слід вважати 25.03.2014 року. Згідно п. 12.10 Умов лізингу, у будь-якому випадку дострокового припинення дії договору , Порше Лізинг Україна прямо зберігає право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут, штрафи, витрати на правову допомогу. Згідно з п. 13.1. Умов лізингу, якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкту лізингу, лізингодавець має право вилучити об'єкт без попередньої згоди лізингоодержувача. Пунктом 13.6 Умов лізингу передбачено, що лізингоодержувач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені Порше Лізинг Україна у зв'язку з вилученням (поверненням) об'єкту лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги пов'язані з вилученням об'єкта лізингу. Враховуючи той факт, що відповідач в добровільному порядку не повернув об'єкт лізингу, позивач звернувся до третьої особи - ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» для сприяння поверненню вказаного майна ( договір від 03.02.2014 року). 30 квітня 2014 року ПНКМНО Хижняк А.М. був вчинений виконавчий напис № 778 щодо примусового повернення об'єкта лізингу (а.с.50). 12 травня 2014 року ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було відкрите відповідне виконавче провадження та оголошено транспортний засіб у розшук (а.с.51-53). 17 червня 2014 року транспортний засіб Audi A7 Sportback 3/0 TFSI 220 KW, 2012 року випуску, шасі № [NUMBER], двигун [NUMBER] був повернутий позивачу, що підтверджується відповідним актом (а.с.68). В подальшому, позивач звертався за юридичною допомогою до ТОВ «ЮФ «Вернер» з метою отримання кваліфікованої допомоги. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач поніс збитки у розмірі 55850 грн. 57 коп., що підтверджується відповідними документами (а.с.57-91). Зазначені кошти підлягають стягненню з підстав передбачених договором про фінансовий лізинг № 00005643 від 17.08.2012 року. Пунктом 13.6 Умов лізингу передбачено, що у випадку прострочення платежів за договором, до лізингоодержувача застосовуються наступні санкції: -Пеня у розмірі 10 % річних від вчасно не сплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу; -Штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надісланні Порше Лізинг Україна: еквівалент 15 Євро за першу вимогу, еквівалент 20 Євро за другу вимогу, еквівалент 25 Євро за третю вимогу; -Компенсація будь яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та поасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем відповідно до Договору. Позивач просить стягнути суму штрафу за вимоги про сплату заборгованості у розмірі 2951 грн. 85 коп. з посиланням на п. 8.2.2. Договору. Однак зазначений пункт Договору містить перелік штрафних санкцій за надіслання трьох вимог, в той час, як позивач просить стягнути суму, за фактично надіслані 9( дев`ять) вимог: від 05.11.2013 року, 18.11.2013 року, 04.12.2013 року, 16.12.2013 року, 03.01.2014 року, 16.01.2014 року, 05.02.2014 року, 17.02.2014 року, 04.03.2014 року. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що суму штрафних санкцій слід стягнути за перші три вимоги (від 05.11.2013 року, 18.11.2013 року, 04.12.2013 року), що в сукупності становить 632 грн. 44 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 785 ЦК України регламентовано , що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі: 19797 грн. 76 коп. пені, 5939 грн. 33 коп. - 3% річних, 147793 грн. 81 коп. інфляційних втрат, 784 грн. 10 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 115211 грн. 13 коп. неустойки. Вимога про стягнення з відповідача збитків у зв'язку з втраченою вигодою у розмірі 230911 грн. 25 коп., задоволенню не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставни, які мають значення для вирішення справи. Статтею 61 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав звільнення від доказування. Представником позивача не надано суду належних доказів на підтвердження своїх вимог про стягнення грошових коштів у зв'язку з упущеною вигодою, а тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial