Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій вказала на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, спільне життя з відповідачем не слалось, через протиріччя поглядів на життя, несумісність характерів, втрату поваги один до одного, тому вона була вимішена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбних відносин в них народилась дитина - син [PERSON] [INFO] , який на даний час проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. 30 вересня 2021 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного провадження та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечив сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та просив призначити менший розмір аліментів, оскільки від попереднього шлюбу в нього є ще одна дитина, на утримання якої він також сплачує аліменти на підставі рішення суду. Вислухавши відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, з 13.05.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Разом з позовною заявою про стягнення аліментів, позивач також подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому, вимоги позивача підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 15.06.2021 року. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, посилаючись на те, що він нього від попередженого шлюбу також є неповнолітня дитина, на утримання якої він також сплачує аліменти, на підтвердження чого подав суду копію свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] та копію заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду сумської області від 10.03.2011 року з якого вбачається, що відповідач також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Задоволення позову у повному обсязі призведе до стягнення з відповідача аліментів на двох дітей у сукупному розмірі, що буде перевищувати 1/3 частину доходу, тому заперечення відповідача в частині розміру аліментів суд вважає обгрунтованими, а позовні вимоги в цій частині будь-яким чином не вмотивовані, не обґрунтовані та не доведені. Переконливих аргументів на підтвердження об`єктивної потреби у стягненні аліментів саме в ј частині доходу на утриманні однієї дитини з огляду на наявність аліментних зобов`язань щодо іншої дитини відповідача суду не представлено. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, неповністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial