Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач ЛМКП "Львівтеплоенерго" звернулось до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень позовних вимог від 01.06.2016 р., стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 9 722 грн. 53 коп., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові та відповідачам, як мешканцям квартири [ADDRESS] надаються послуги з централізованого опалення, за які вони зобов'язані сплачувати кошти на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак такі неналежно здійснюють оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок чого, станом на 30.04.2016 р. утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 9 722 грн. 53 коп. У зв'язку з наведеним, просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов та подані до нього уточнення позовних вимог підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просить позов задовольнити. Просить поновити строк позовної давності в частині стягнення заборгованості, яка утворилась до вересня 2009 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила позовні вимоги з тої підстави, що договір між ними, як споживачами, та ЛМКП «Львівтеплоенерго» про надання послуг з центрального опалення не укладався, а тому між сторонами відсутні договірні відносини та зобов'язання. Також заявила про застосування строків позовної давності, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за період, починаючи з 2008 року. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], в такій вони зареєстровані, проживають (а.с.7), та відповідно споживають теплову енергію, яка надається їм ЛКП «Львівтеплоенерго». 13.03.2015р. Сихівським районним судом м.Львова було видано судовий наказ про солідарне стягнення із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 6102 грн 20 коп. заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, інфляційні суми 1348 грн 58 коп, 3 % річник в сумі 178 грн 20 коп. та 121 грн. 80 коп. судового збору, однак після подання [PERSON] заяви про скасування такого, 10.04.2015 р. судовий наказ було скасовано. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являються послуги з централізованого опалення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Крім цього, положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов'язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Однак, як встановлено судом, відповідачі отримавши послуги з централізованого опалення до їхньої квартири, від виконання обов'язку по їх оплаті ухилялися та допустили утворення заборгованості. Згідно довідки про стан розрахунків за послугу з централізованого опалення по квартирі [ADDRESS] за період з 1 березня 2008 року по 30 квітня 2016 року, заборгованість по оплаті за вказані послуги станом на 01.05.2016 р. становить 9 722,53 грн. Покликання відповідача [PERSON] на те, що між сторонами не існувало договірних відносин, на підставі яких здійснювались нарахування за послуги з централізованого опалення, суд не приймає до уваги, враховуючи наступне. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов'язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення боргу є правомірними, однак підлягають до часткового задоволення у зв'язку із спливом позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Будь-яких поважних причин пропуску терміну позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з березня 2008 року по вересень 2009 року представником позивача не наведено та судом не встановлено. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення частково, в межах позовної давності за період з 01.10.2009 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 8 177,90 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідачів слід стягнути по 386 грн. 36 коп. судового збору з кожного в користь позивача.

Outcome: partial