Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, яку в ході розгляду справи уточнив та просить стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату за період вересень-жовтень 2016 р. у розмірі 37 315,39 грн., та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1360,14 грн., які підлягали виплаті при звільненні позивача та у стягненні яких в порядку наказного провадження було відмовлено ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 22.02.2017 р. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у ТОВ «Аеровент» на посаді керівника проекту за сумісництвом з 12.05.2016 р. по 15.11.2016 р. Згідно наказу №40-к від 15.11.2016 р. його було звільнено з вказаної посади за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Однак в день його звільнення відповідачем не було здійснено розрахунку по заробітній платі перед позивачем за період роботи з вересня по листопад 2016 р. у розмірі 37 315,39 грн. та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1360,14 грн. Посилаючись на те, що відповідач не здійснив з ним повний розрахунок при звільненні, чим порушив норми трудового законодавства, позивач звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Через канцелярію суду подані письмові заперечення, в яких посилаються на те, що позивачем невірно зроблений розрахунок сум заборгованості, що підлягають виплаті, а тому просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах з 12.05.2016 р. по 15.11.2016 р. та займав посаду керівника проекту за сумісництвом. Наказом № 40-к від 15.11.2016 р. відповідач звільнив позивача з 15.11.2016 р. з посади керівника проекту за сумісництвом за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на те, що в день його звільнення з ним не було проведено повний розрахунок, а саме за період з вересня по листопад 2016 р. у розмірі 37 315,39 грн. та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1360,14 грн. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Крім того, як вбається зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України, частиною 2, передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається з довідки від 20.07.2017 року № 2007/01, наданої відповідачем на виконання ухвали 29.05.2017 р. про витребування доказів, позивачу була нарахована заробітна плата (до виплати): за вересень 2016 р. - у розмірі 20 000,0 грн., за жовтень 2016 р. - у розмірі 12 935, 74 грн., за листопад 2016 р. - у розмірі 4 379,65 грн., а загалом - 37 315,39 грн. Крім того, в даній довідці зазначено, що компенсація відпустки при звільненні включена в період за листопад 2016 р. у розмірі 1360,14 грн. за 3 календарних дні. Згідно виписки ПАТ «ПриватБанк» про деталі операції на 25.11.2016 р., останнє перерахування належної [PERSON] заробітної плати від ТОВ «Аеровент» відбулося 13.09.2016 р. Оскільки відповідач не виплатив позивачу належні останньому при звільненні суми у встановлений законом строк, заборгованість відповідача перед позивачем за період з вересня по листопад 2016 р. в розмірі 37 315,39 грн. на час розгляду справи підтверджена наданими документами, суд приходить до висновку про необхідність її стягнення судовим рішення відповідно до норм КЗпП України. Однак, слід вказати, що оскільки у довідці ТОВ «Аеровент» зазначено, що компенсація відпустки при звільненні включена в період за листопад 2016 р. у розмірі 1360,14 грн. за 3 календарних дні, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме сума саме в розмірі 37 315,39 грн., оскільки сума 1360,14 грн., яку просить сягнути окремо позивач вже включена у розмір невиплаченої заробітної плати за листопад 2016 р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до положень ст.367 ч.1 п.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 1600,0 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 47, 116, 233 КЗпП України,

Outcome: partial