Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON], 30.04.2015 року, звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 06.01.2015 року, між нею та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 182 «Полтавського регіонального управління», було укладено Договір заява строкового банківського вкладу (депозиту) «Стандарт», у національній валюті , № 331832/281255/3-15 на суму 30000,00 грн. на строк з 06.01.2015 року по 06.04.2015 року. Згідно з п.6 даного Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 Договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених, положеннями п.5.2 Основних умов. 06.04.2015 року, після закінчення строку дії договору депозитного вкладу і не бажаючи його продовжувати на новий термін, вона, у встановленому порядку, звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення їй свого депозитного вкладу шляхом видачі готівки через касу банку. Однак, відповідач відмовився повернути належні їй грошові кошти. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь вклад в сумі 30000,00 грн., а також моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, повторно, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.13, 18-19). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивачку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається із матеріалів справи, 06.01.2015 року, між позивачкою [PERSON] та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 182 «Полтавського регіонального управління», було укладено Договір-заяву строкового банківського вкладу (депозиту) «Стандарт», у національній валюті, № 331832/281255/3-15 на суму 30000,00 грн. на строк з 06.01.2015 року по 06.04.2015 року (а.с.4). Відповідно до п.1 даного Договору визначено, що Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2630.8.070498.005 у сумі 3000,00 грн. на строк : з 06 січня 2015 року по 06 квітня 2015 року. Пунктом 2 даного Договору передбачено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 22,50% річних. Згідно п.6 даного Договору, зазначено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених, положеннями п.5.2 Основних умов. Відповідно до п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. 06 квітня 2015 року, позивачка [PERSON] подала начальнику відділення № 182 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», заяву про повернення їй вкладу в сумі 30000,00 грн. (а.с.7). Однак, вклад їй не було повернуто. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року, викладена правова позиція, згідно з якою банк зобов»язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми депозитного вкладу, підлягають задоволенню. Разом з тим, її вимоги про відшкодування моральної шкоди, в розмірі 3000 грн., задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами існують договірні правовідносини, які не передбачають стягнення моральної шкоди. Закон України «Про захист прав споживачів», також не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі неповернення депозитного вкладу. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не грунтуються на законі, а тому не можуть бути задоволеними. Оскільки позивачка при подачі позову до суду, за законом, була звільнена від сплати судового збору, рішення по справі про стягнення суми депозитного вкладу в сумі 30000 грн., прийнято на її користь, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, сплату судового збору у визначеному законом розмірі, необхідно віднести на користь відповідача.

Outcome: partial