Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2017 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить: визнати недійсним пункт 4 договору про врегулювання страхового випадку №2300131908 за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.10.2016 р.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на його користь залишок страхового відшкодування в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, у розмірі 14100 грн.; стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму у розмірі 117079,60 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму у розмірі 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 10.08.2016 р. о 10 год. 40 хв. в м. Києві по Одеському шосе в напрямку Одеської площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та автомобіля марки «Опель Вектра», д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. Автомобіль «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], належить відповідачу [PERSON] Як зазначає позивач, відповідач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з власником автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER]. Отже, правовий зв'язок [PERSON] з його працівником [PERSON] пов'язаний трудовими відносинами. Тому позивач вважає, що покладення обов'язку відшкодувати шкоду [PERSON] пояснюється тим, що працівник у даному випадку, юридично втілює його волю. Позивач посилається на те, 11.08.2016 р. [PERSON] нотаріальною заявою гарантував йому до 10.11.2016 р. повну оплату в розмірі 213000,00 грн., як компенсацію за збитки, спричинені пошкодженням належного йому автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано відповідача [PERSON], який 05.09.2016 р. постановою Голосіївського районного суду м. Києва був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль позивача «Опель Вектра», д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку № 280-1/16 від 12.08.2016 р., вартість матеріального збитку становить 202979,60 грн. Як вказує позивач, 28.03.2016 р. відповідач [PERSON] уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», строк дії якого з 29.03.2016 р. до 28.03.2017 р. Отже, його цивільно-правова відповідальність на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». З цих підстав, позивач звернувся з письмовою заявою до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про виплату страхового відшкодування, де йому було запропоновано укласти договір , який було підписано 06.10.2016 р. та за яким він отримав суму страхового відшкодування у розмірі 85900 грн. Позивач зазначає, що він неправильно сприйняв фактичні обставини правочину, помилився та підписав договір про врегулювання страхового випадку від 06.10.2016 р. на суму 85900 грн., так як вважав, що це договір на часткову виплату страхового відшкодування, оскільки загальна сума страхового відшкодування складала 100000 грн. При підписанні даного договору, працівники ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» впевнили його в тому, що даний договір прискорить виплату страхового відшкодування. Оскільки він був впевнений в тому, що ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» не доплатила йому з загальної суми страхового відшкодування залишок в розмірі 14100 грн., то він звернувся до страхової компанії в другий раз, але йому було відмовлено на підставі того, що згідно п. 2 договору врегулювання страхового випадку від 06.10.2016 р. йому було виплачено розмір відшкодування в сумі 85900 грн., а згідно п. 4 зазначеного договору він зобов'язався не пред'являти фінансових, матеріальних та іншого роду претензій до страхової компанії. Таким чином, враховуючи те, що при підписанні зазначеного договору, позивач фактично помилився, тому вважає, що п. 4 договору врегулювання страхового випадку від 06.10.2016 р. має бути визнаний недійсним. Вважає, що ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» порушило його законне право на отримання страхової компенсації, яке передбачено Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 100000 грн. Отже, як вважає позивач, страховою компанією відшкодовано не всю спричинену шкоду, і навіть не в межах розміру страхового відшкодування. А розмір страхового відшкодування є меншим від розміру спричиненої шкоди. До цього часу завдана шкода відповідачами добровільно не відшкодована. ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» відмовляється виплачувати позивачу залишок страхового відшкодування, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, як зазначає позивач, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, у психічних переживаннях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням свого транспортного засобу та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв'язків. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив в сумі 10000 грн. Ухвалою суду від 21.03.2018 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», [PERSON], [PERSON], про визнання договору недійсним та відшкодування шкоди, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.10.2018 р., закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином. 26.06.2018 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а справу розглядати за відсутності представника відповідача. У поданому відзиві представник ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» посилається на те, що між [PERSON] (Страхувальник) та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (Страховик) був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7304238, строком дії з 29.03.2016 р. по 28.03.2017 р., відповідно до якого ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» застрахувало майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих, внаслідок експлуатації на законних підставах автомобіля «MERCEDES Benz», держ. номер [NUMBER]. 11.08.2016 р. до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся позивач стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.08.2016 р. за участю забезпеченого транспортного засобу, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб «Opel Vectra», держ. номер [NUMBER]. У заяві позивач зазначив спосіб перерахування страхового відшкодування: «через систему «Приват МАНІ «ЗАТ КБ «ПриватБанк». 06.10.2016 р. позивач [PERSON] та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» досягли згоди про розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті позивачу та визначили його у розмірі 85900 грн., про що підписали договір про врегулювання страхового випадку 2300131908. Пунктом 4 даного Договору передбачено, що потерпілий погоджується із розміром страхового відшкодування, визначеним у п. 3 цього Договору та зобов'язується у майбутньому не пред'являти фінансових, матеріальних та іншого роду претензій до страховика з питань виплати на його користь або на користь інших осіб страхового відшкодування та компенсації інших матеріальних або моральних збитків. На виконання умов даного договору, 19.10.2016 р. ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» перерахувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 85900 грн., відповідно до платіжного доручення № 44946 від 19.10.2016 р. та не заперечується самим позивачем. Таким чином, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виконало свої зобов'язання за Договором про врегулювання страхового випадку належним чином та в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що нез'явлення відповідачів не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній даних чи доказів, проти чого не заперечувала представник позивача в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши її доводи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 10.08.2016 р. о 10 год. 40 хв., в м. Києві по Одеському шосе в напрямку Одеської площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], та «Опель», д.н.з. [NUMBER]. Так, вбачається, що [PERSON], 10.08.2016 р. о 10 год. 40 хв., в м. Києві по Одеському шосе в напрямку Одеської площі, керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, при розвороті не надав перевагу в русі автомобілю «Опель», д.н.з. [NUMBER], що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого сталося зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 б), 12.1, 10.3 ПДР України. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.09.2016 р., вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], [PERSON], який вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою суду від 05.09.2016 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., в дохід держави. Постанова набрала законної сили. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «OPEL VECTRA», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Відповідно до заяви від 11.08.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіною О.С., зареєстрованої в реєстрі за № 765, [PERSON] цією заявою гарантував [PERSON] повну оплату до 10.11.2016 р. в розмірі 213000 грн. 00 коп., як компенсацію за збитки, спричинені пошкодженням належного йому автомобіля марки «OPEL VECTRA», д.н.з. [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 10 серпня 2016 р. на проспекті Глушкова Академіка в м. Києві. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що завдана матеріальна шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.08.2016 р. о 10 год. 40 хв., в м. Києві по Одеському шосе в напрямку Одеської площі, йому не відшкодована. Судом встановлено, що 28.03.2016 р. між [PERSON] (Страхувальник) та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (Страховик) був укладений поліс обов'язкового страхування страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7304238, строком дії з 29.03.2016 р. до 28.03.2017 р., відповідно до умов якого ПрАТ «СК Провідна» застрахувало майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих, внаслідок експлуатації на законних підставах автомобіля «MERCEDES Benz», держ. номер [NUMBER]. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 9.1 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до Полісу № АЕ/7304238, страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100000 грн. на одного потерпілого. При цьому, відповідно до ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до умов Полісу № АЕ/7304238, розмір франшизи становить 500 грн. Таким чином, максимальна сума страхового відшкодування, в межах якої страховик несе відповідальність за шкоду заподіяну майну за Полісом № АЕ/7304238 (за вирахуванням 500 грн. франшизи) становить 99500 грн.). Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial