Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради та згідно уточненої позовної заяви просив: -визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти на депозитному рахунку №26301038285604 за договором №138285604 від 30.01.2014 року у розмірі 70 тис.грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 24.09.2014 року. -визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти на депозитному рахунку № 26303028417004 за договором №128417004 від 18.11.2013 року у розмірі 100 тис. грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 24.09.2014 року. -визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти на рахунку з коштами пенсійного забезпечення батька в розмірі 12 тис. грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 24.09.2014 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] при житті був власником грошових коштів на депозитному рахунку № 26301038285604 за договором №138285604 від 30.01.2014 року та депозитному рахунку № 26303028417004 за договором №128417004 від 18.11.2013 року. Депозитні рахунки знаходяться у АТ «Ощадбанк». Згідно квитанції від 30.01.2014 року на депозитний рахунок №26301038285604 за договором №138285604 батьком був внесений депозит у розмірі 70 тис.грн. Згідно квитанції від 18.11.2013 року на депозитний рахунок №26303028417004 за договором №128417004 батьком був внесений депозит у розмірі 100 тис.грн. Крім того, у АТ «Ощадбанк» знаходиться рахунок на який поступали кошти пенсійного забезпечення батька на якому зараз знаходиться 12 тис. грн. 24.09.2014 року [PERSON] помер. У звязку з тим, що його батько проживав та помер у місті Донецьк він був змушений звернутися до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини.У звязку з неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину на окупованій території 09.02.2018 року він звернувся до [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори з заявою про переведення моєї спадкової справи до [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину у м. Одесі. Проте, наказом Головного територіального управління юстиції у Донецької області від 10.11.201 року за №282/2 припинено діяльність приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] Пунктом 6 зазначеного наказу [PERSON] зобовязано передати справи нотаріальних документів на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення АТО. Таким чином, Третя Одеська державна нотаріальна контора не має можливості витребувати спадкову справу до майна [PERSON], померлого 24.09.2014 року , та він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. Вказані обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого 15 травня 1975 року, копія якого наявна в матеріалах справи. [PERSON] при житті був власником грошових коштів на депозитному рахунку № 26301038285604 за договором № 138285604 від 30.01.2014 року та депозитному рахунку № 26303028417004 за договором № 128417004 від 18.11.2013 року. Депозитні рахунки знаходяться в АТ «Ощадбанк». Згідно квитанції від 30.01.2014 року на депозитний рахунок №26301038285604 за договором №138285604 батьком позивача був внесений депозит у розмірі 70 тис. грн. Згідно з квитанцією від 18.11.2013 року на депозитний рахунок №26303028417004 за договором №128417004 був внесений депозит у розмірі 100 тис. грн. 24.09.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО № 793451, виданого 27 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.09.2014 року. У звязку з неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину на окупованій території 09.02.2018 року позивач звернувся до [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори із заявою про переведення спадкової справи до [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину в м. Одесі. [PERSON] Одеської державної нотаріальної контори від 20.02.2018 року [PERSON] повідомили, що наказом Головного територіального управління юстиції у Донецької області від 10.11.2011 року за №282/2 припинено діяльність приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] Пунктом 6 зазначеного наказу [PERSON] зобовязано передати справи нотаріальних документів на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення АТО. Таким чином, Третя Одеська державна нотаріальна контора не має можливості витребувати спадкову справу до майна [PERSON], померлого 24.09.2014 року та він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст.1268\~ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. [PERSON] у своїй позовній заяві просить суд визнати за ним право власності на грошові кошти на рахунку з коштами пенсійного забезпечення батька в розмірі 12 тис. грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 24.09.2014 року, проте жодного доказу щодо наявності зазначених коштів на рахунку, позивачем не надано. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного та

Outcome: partial