Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про визнання особи такою, що втратила право користування житлом». Позивачка прохає: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Позивач посилається, на те, що Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає в квартирі. Ухвалою Суду від 06 квітня 2020 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до підготовчого провадження (а.с.18). Позивач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача. Причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, Суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом установлено, що Позивачу відповідно до договору кіпвлі - проджу посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. від 17.10.2003 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). Свідки, письмові пояснення яких надійшли до суду ( [PERSON] /а.с. 12/, [PERSON] , /а.с.13/ [PERSON] /а.с.14/), підтверджують факт не проживання Відповідача у спірній квартирі довгий час. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що реєстрація Відповідача порушує її права, створює для неї матеріальні складнощі, бо змушений переплачувати вартість комунальних послуг, факт реєстрації Відповідача у квартирі позбавляє можливості належного володіння і користування квартирою, у зв`язку з чим просить суд визнати Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. За наслідками судового розгляду встановлено, що Відповідач постійно та безперервно не проживає в спірній квартирі більше року, власних речей в ній не має, житловим приміщенням не цікавиться, участі у витратах по його утриманню не приймає. Судом не було встановлено поважність причин не використання Відповідачем права на проживання за місцем реєстрації. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідач не позбавлений можливості користуватися житлом за призначенням, проте, без поважних причин на протязі більш одного року - в житловому приміщенні відсутній, що надає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, за наслідками розгляду справи суду надані докази на підтвердження того, що Відповідач, в квартирі [ADDRESS] , без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік, а тому виходячи з ч.2 ст.405 ЦК України він втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню в частині визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні позовної вимоги про зняття [PERSON] , [INFO] з реєстрації у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , слід відмовити виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Outcome: partial