Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області, на підставі ст. 16 ч. 2 абз. 2, ст. 387, ст. 388 ч. 1 п. 1 ЦК України, з віндікаційним позовом (лат. vim dicere) в інтересах пані [PERSON] звернувся ії представник - пан [PERSON] до пані [PERSON] та пана [PERSON], який в подальшому збільшив позовні вимоги і в остаточній редакції просив суд: «Визнати недійсними договори купівлі - продажу від 09.07.2013 р., посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області - паном [PERSON] (реєстрові номери 1359 та 1363) про відчуження паном [PERSON] пані [PERSON] 9/10 (дев'ять десятих) та 1/10 (однієї десятої) частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] Витребувати від пані [PERSON] (62458, [ADDRESS]) на користь пані [PERSON] (62458, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) частину будинку [NUMBER] літер «А-1», по [ADDRESS] яка складається з житлової кімнати № 2-5 площею 8,70 кв.м., житлової кімнати № 2-6 площею 16,9 кв.м., веранди № ІІІ площею 9,10 кв.м. Припинити право власності пані [PERSON] (62458, [ADDRESS]) на частину будинку [NUMBER] літер «А-1», по [ADDRESS] яка складається з житлової кімнати № 2-5 площею 8,70 кв.м., житлової кімнати № 2-6 площею 16,9 кв.м., веранди № ІІІ площею 9,10 кв.м. Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні частиною будинку [NUMBER] літер «А-1», по [ADDRESS] яка складається з житлової кімнати № 2-5 площею 8,70 кв.м., житлової кімнати № 2-6 площею 16,9 кв.м., веранди № ІІІ площею 9,10 кв.м., та виселити пані [PERSON] і пана [PERSON] з частини будинку [NUMBER] літер «А-1», по [ADDRESS] яка складається з житлової кімнати № 2-5 площею 8,70 кв.м., житлової кімнати № 2-6 площею 16,9 кв.м., веранди № ІІІ площею 9,10 кв.м. Стягнути з пані [PERSON] (62458 [ADDRESS]) та пана [PERSON] (62458, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) на користь пані [PERSON], [INFO] (62458, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) солідарно компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. (п'ять тисяч гривень нуль копійок) та судовий збір». В заявленому збільшеному позові свої вимоги представник позивача - пан [PERSON] обґрунтував тим, що, згідно з договором купівлі - продажу від 30.06.1970 р., посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області - паном [PERSON], [INFO] (зареєстрований у реєстрі за № 1967) продавець - пан [PERSON], продав, а покупці - пані [PERSON] та пан [PERSON], купили, в рівних частинах кожний, будинок та надвірні будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], житловою площею на той час - 40,18 кв.м., службові, надвірні будівлі якого були розташовані на земельній ділянці площею 2000 кв.м. Попередньому власнику цей будинок та надвірні будівлі належали на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.07.1949 р. виконкомом Покотилівської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області та зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 25.06.1970 р. під № 1р.266. Рішенням Харківського районного народного суду Харківської області від 27.12.1973 р. по справі № 2-2 за позовом пана [PERSON] до пані [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, яке у встановленому порядку набуло законної сили, було встановлено, що 07.09.1971 р. пан [PERSON] та пані [PERSON] в органах РАЦС зареєстрували шлюб, а до цього на протязі 10 років вони проживали однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах. Під час укладення шлюбу пані [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - «[PERSON]». При розірванні шлюбу пані [PERSON] повернула собі дошлюбне прізвище - «[PERSON]», окрім цього, вказаним рішенням суду було проведено розподіл майна подружжя та визнано за паном [PERSON] право особистої власності на ? частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], яке вони набули з пані [PERSON] під час шлюбу. Рішенням Харківського районного народного суду Харківської області від 11.10.1974 р. по справі № 2-1703 за позовом пана [PERSON] до пані [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, яке у встановленому порядку набуло законної сили, було вирішено визначити наступний порядок користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою, розміщеними в [ADDRESS] між співвласниками, які мають ідеальні частки, по якому: - в користування пану [PERSON] передати приміщення 1-4 площею 11,11 кв.м., 1-3 площею 10,52 кв.м. і частину веранди, яка складається з приміщень 1-1 площею 5,39 кв.м. та 1-2 площею 5,06 кв.м., а також сараї літер «Б», «В», «Г», погріб (льох) літер «Д», туалет літер «Ж», ? частину огорожі, зобов'язавши його за свій рахунок провести повну ізоляцію своєї частини будинку з облаштуванням окремого виходу, відповідно до висновку Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації та передано в його користування земельну ділянку № ІІ площею 971 кв.м. із загальним користуванням проїздом у двір під № ІІ площею 58 кв.м.; - в користування пані [PERSON] передати приміщення 1-5 площею 8,69 кв.м., 1-6 площею 17,06 кв.м., частину веранди 1-7 площею 9,10 кв.м. передано в її користування земельну ділянку № ІІІ площею 813,7 кв.м., залишивши в загальному користуванні сторін частину садиби для проїзду у двір під № ІІ площею 58 кв.м. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В подальшому пан [PERSON] подарував виділену цим рішенням суду належну йому ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташованими за адресою: Харківська областиь Харківський район [ADDRESS], пану [PERSON], уклавши договір дарування від 20.12.1979 р., посвідчений Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 20.12.1979 р. за реєстровим № І-5245 та зареєстрованим в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 15.01.1980 р. в реєстровій книзі № І за реєстровим № 266, а рішенням Харківського районного народного суду Харківської області від 16.11.1984 р. по справі № 2/2231 за позовом пана [PERSON] до пані [PERSON] про виділення частини житлового будинку, яке у встановленому порядку набрало законної сили, було виділено пану [PERSON] ? частину житлового будинку в [ADDRESS] Після цього, пан [PERSON], належну йому ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розміщеними за адресою: [ADDRESS], продав пану [PERSON] за договором купівлі - продажу від 03.02.1987 р., посвідченим 03.02.1987 р. старшим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області - пані [PERSON] за реєстровим № 1-225 та зареєстрованим в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації у встановленому порядку. Таким чином, на думку представника позивача - пана [PERSON], після 1987 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстроване в ? частині за паном [PERSON] (на підставі договору купівлі - продажу від 03.02.1987 р., посвідченого 03.02.1987 р. старшим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області - пані [PERSON] за реєстровим № 1-225 та в ? частині - за пані [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 30.06.1970 р., посвідченого 30.06.1970 р. нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області - паном [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 1967, що додатково підтверджується довідками Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 09.11.2007 р. № 835 та від 20.08.2012 р. № 249. 19.12.2012 р. до Харківського районного суду Харківської області паном [PERSON] було подано позов до пані [PERSON], в якому він просив суд припинити право власності пані [PERSON] на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та визнати за паном [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] в цілому. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 (провадження № 2/635/415/2013) позовні вимоги пана [PERSON] задоволено: припинено право власності пані [PERSON] на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнано за паном [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок в цілому; судові витрати, понесені паном [PERSON] віднесено за його рахунок. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.05.2013 р. по справі № 635/2863/13-ц (провадження № 2-п/635/70/2013) заяву пані [PERSON] від 27.03.2013 р. про перегляд вищезгаданого заочного рішення суду залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. по справі № 2-14468/2012 (провадження № 22ц/790/4141/13р.) апеляційну скаргу представника пані [PERSON] за довіреністю - пана [PERSON] - задоволено; заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 (провадження № 2/635/415/2013) скасоване; в задоволенні позову пана [PERSON] до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області та пані [PERSON] про припинення права власності та визнання права власності на житловий будинок в цілому відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.07.2013 р. по справі № 6-32218ск13 пану [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. у справі за позовом пана [PERSON] до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області та пані [PERSON] про припинення права власності. Згідно із ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В подальшому пан [PERSON], на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012, яке, відповідно до ст. 223 ч. 1, ст. 233 ЦПК України, не набрало законної сили та було скасоване рішенням апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. по справі № 2-14468/2012, неправомірно зареєстрував за собою право власності на належну пані [PERSON] ? частину будинку, тобто на будинок в цілому, після чого вказаний будинок за договорами купівлі - продажу від 09.07.2013 р., посвідченими приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області паном [PERSON] № 1359 та № 1363, в цілому був відчужений пані [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.04.2015 р. № 36305702. При цьому, зазначені незаконні дії були вчинені, навіть незважаючи на те, що пану [PERSON] із змісту заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги представника пані [PERSON] на заочне рішення по справі № 2034/14468/2012, було достеменно відомо, що пані [PERSON] належить до осіб, яким стаціонарно надається психіатрична допомога, а, відповідно до ст. 25 ч. 3 абз. 14 закону України "Про психіатричну допомогу", особи, яким надається психіатрична допомога, мають право, зокрема, на збереження права на житлове приміщення за місцем їх постійного проживання протягом часу надання їм стаціонарної психіатричної допомоги. Таким чином, на думку представника позивача - пана [PERSON], суд під час розгляду справи має прийти до висновку, що належна пані [PERSON] на праві власності ? частина будинку вибула з її володіння поза її волею з порушенням діючого законодавства, а у пана [PERSON] були відсутні будь-які законні підстави для оформлення за собою права власності на належну пані [PERSON] ? частину будинку та подальшого відчуження пані [PERSON] будинку в цілому, до складу якого входила також належна пані [PERSON] ? частина будинку, яка складається з житлової кімнати № 2-5 площею 8,70 кв.м., житлової кімнати № 2-6 площею 16,9 кв.м., веранди № ІІІ площею 9,10 кв.м. Між сторонами не існує договірних відносин і майно перебувало у володінні та користуванні пана [PERSON] до 09.07.2013 р., та, перебуває з 09.07.2013 р. по теперішній час, у володінні та користуванні пані [PERSON], не на підставі укладених з пані [PERSON] договорів, яка ніколи не виявляла свою волю до розпорядження своєю частиною будинку шляхом укладання будь-якої із цивільно-правових угод з паном [PERSON] та пані [PERSON], чи з третіми особами, що, на думку представника позивача пана [PERSON], суперечить положенням ст. 13 ч. 4, ст. 41 ч. 1 Конституції України, ст. 15 ч. 1; ст. 16 ч. 1 п.п. 3, 4, 7, 9, ч. 2 абз. 2; ст. 316 ч. 1, ст. 317, ст. 319, ст. 387, ст. 388 ч. 1 п. 3 ЦК України. Про вказані неправомірні дії пана [PERSON] по визнанню за ним права власності на належну пані [PERSON] ? частину будинку та подальше відчуження пані [PERSON] вказаного житлового будинку в цілому, представник позивачки - пані [PERSON] за довіреністю - пан [PERSON], який є чоловіком онуки своєї доверительниці - пані [PERSON], дізнався весною 2015 року, коли приїхав навести порядок та прибрати на належному пані [PERSON] подвір'ї і вирішити питання, пов'язані з користуванням електроенергією, тепло-, водопостачанням, газопостачанням, тощо в належній, як віін вважає, пані [PERSON] - ? частині будинку, але, як він вказує в позові, йому в цьому почали чинити, і, постійно чинять перешкоди пан [PERSON]О та члени його сім'ї, які викликали та постійно викликають поліцію і пред'являють їм при цьому правовстановлюючі документи про право власності пана [PERSON] на вказаний будинок в цілому та документи про продаж ним в подальшому всього цього будинку пані [PERSON] Окрім цього, представник позивача - пан [PERSON] вказує, що по цій же причині не допускалися та не допускаються до належної пані [PERSON] ? частини будинку та до подвір'я, ні сама пані [PERSON], ні її онука - пані [PERSON], тобто паном [PERSON] та членами його сім'ї, а також пані [PERSON] законному власнику та його родичам постійно чиняться перешкоди у здійсненні його права щодо користування та розпорядження цим майном. На думку представника позивача - пана [PERSON], відповідно до ст. 234 ч. 1 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином та за обставинами справи, вищезгадані договори купівлі - продажу від 09.07.2013 р., укладені між паном [PERSON] і пані [PERSON] про відчуження будинку в цілому та посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області - паном [PERSON] № 1359 та № 1363 є фіктивними, так як фактично у спірному будинку до цього часу продовжує проживати пан [PERSON] із своєю сім'єю, що свідчить про те, що в порушення ст. 655 ЦК України, яка визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона - продавець, передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні -покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, але вказаний будинок, на виконання оспорюваних правочинів так і не був фактично переданий покупцеві, а дані правочини були вчинені сторонами без наміру створити будь-які юридичні наслідки, знаючи заздалегідь, що вони не будуть виконані, тобто лише для вигляду. На думку представника позивача - пана [PERSON], сім'я пана [PERSON], яка постійно проживає в спірному будинку, вчиняє дії, які призводять до руйнування будинку, зокрема, кимось із членів сім'ї пана [PERSON] була зруйнована частина веранди № ІІІ, що призвело до зниження цінності належної пані [PERSON] частини будинку. В свою чергу, на думку представника позивача - пана [PERSON], внаслідок таких неправомірних дій відповідачів по визнанню за ними права власності на будинок в цілому, укладанню фіктивного правочину по відчуженню будинку в цілому, до якого входить належна позивачці частина будинку, чим порушено право власності пані [PERSON] на належне їй майно, їй також було завдано моральну шкоду, зокрема, внаслідок постійного вчинення з боку відповідачів перешкод у здійсненні її права щодо користування та розпорядження своїм майном, руйнування відповідачами частини веранди № ІІІ, пані [PERSON] зазнала достатньо і чимало душевних переживань та страждань з приводу того, що вона не має змоги проживати у своєму будинку, вимушена проживати у своїх родичів в перерві між відповідними періодами лікування. На думку представника позивача - пана [PERSON] відповідачі, які два роки тому незаконно оформили право власності на належну пані [PERSON] частину будинку та уклали між собою фіктивний правочин про відчуження будинку в цілому, в тому числі і його частини, належної пані [PERSON], незважаючи на неодноразові звернення самої позивачки, її онуки, представника, так і не повернули добровільно належну пані [PERSON] частину будинку. Хвилювання та думки про те, як відновити позивачці своє право власності на належну їй частину будинку, тримали її у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на її життя, створило для позивачки дискомфорт та нервове напруження, внаслідок чого стан її здоров'я погіршився і вона постійно змушена залишатися на лікуванні в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» (адреса: 62411, Харківська область Харківський район с. Стрілеча, вул. Бєлгородська, 1). Крім цього, внаслідок вищезгаданих неправомірних дій, в тому числі по руйнуванню частини веранди, в належній пані [PERSON] частині будинку постійно відчувається сирість, волога та запах плісені, що призвело до того, що пані [PERSON] не можуть відвідувати її правнуки та інші члени її родини, вона не може вільно користуватись своїм майном, що створює дискомфорт та порушує спокій пані [PERSON] та членів сім'ї, погіршує її настрій, що призводить до психічного розладу, нервових переживань та душевних переживань, яких позивач зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Наведені вище обставини тим більше погіршують психологічне становище пані [PERSON] тим, що вона, являючись особою похилого віку, знаходиться у поганому фізичному та майновому стані, у зв'язку із чим не може самостійно захистити свої порушені та оспорювані права, витратила чимало часу на мирне врегулювання даного питання з відповідачами, що спричинило ряд незручностей та проблем, призвело до марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на лікування та відпочинок, і, відповідно спричинило ряд негативних наслідків та моральні втрати і душевні страждання для пані [PERSON] яких вона зазнала у зв'язку із незаконним позбавленням права власності на належну їй частину будинку та часткового руйнування її майна. При таких обставинах, у відповідності до ст. 16 ч. 2 п. 9, ст. 23 ЦК України позивачка, на думку ії представника - пана [PERSON], має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і в спірних правовідносинах моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою відповідачів відносно неї у вигляді незаконного позбавлення права власності на належну їй частину будинку та часткового руйнування її майна, при цьому згідно ст. 386 ч. 3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, а відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи те, що на думку представника позивача - пана [PERSON], суб'єктами відповідальності згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України є відповідачі, відповідно останні зобов'язані відшкодувати позивачці моральну шкоду, яку остання з урахуванням вимог розумності і справедливості оцінює в розмірі 5000 грн. 00 коп., відповідно до ст. 109 ч. 1, ст. 110 ч. 9, ст. 114 ч. 1 ЦК України. Згідно наданої представником позивача - паном [PERSON] довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 20.08.2012 № 249 р. інвентаризаційна вартість всіх будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], станом на 25.07.2012 р. в цінах на 01.01.2012 р. становить 194665 грн. 00 коп., в тому числі вартість самочинно збудованого - 109145 грн. 90 коп. Представник позивача - пан [PERSON] вважає, що за обставинами справи, саме [PERSON] були самочинно прибудовані до житлового будинку літер «А-1» прибудови літер «А1-1» житловою площею 34,0 кв.м. та «А2-1» загальною площею 14,20 кв.м. з ганком літер «а2», а також самочинно побудовані сарай (літер «Б») з льохом (літер «би»), літній душ (літер «Г»), вбиральня (літер «В») вартістю 109145 грн. 90 коп. На думку представника позивача - пана [PERSON] вартість спірного майна, а саме: належної пані [PERSON] ? частини спірного будинку (без вартості самочинно збудованих паном [PERSON] прибудов та споруд, які не стосуються предмету спору), яка включає житлову кімнату № 2-5 площею 8,70 кв.м., житлову кімнату № 2-6 площею 16,9 кв.м., веранду № ІІІ площею 9,10 кв.м., тобто ціна позову, складає: 42760 грн. 00 коп. = (194665 грн. 00 коп. - 109145 грн. 90 коп.) На виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області № 635/4998/15-ц приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області - паном [PERSON] до суду були надані копії двох договорів купівлі-продажу від 09.07.2013 р., посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу - паном [PERSON] ( № 1369 та № 1363) про відчудження паном [PERSON] пані [PERSON] 9/10 та 1/10 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] Вказані договори купівлі-продажду вказаного будинку, на думку представника позивача, підлягають визнанню недійсними, оскільки були укладені на підставі рішення Харківскього районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 (провадження № 2/635/415/2013), яке по причині йогог апеляційного оскарження було таким, що не набрало законної сили і в подальшому було скасоване рішенням апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. по справі № 2-14468/2012 (провадження № 22ц/790/4141/13р), яке набрало законної сили у встановленому законом порядку, у зв'язку із чим предмет позову підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник позивача - пан [PERSON] підтримав свій уточнений позов та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Представники відповідача- пані [PERSON] та пан [PERSON], подали до суду свої заперечення, у яких просять суд у задоволенні позову відмовити, так як вважають, що в позовній заяві представника - пана [PERSON] вказані неправдиві обставини справи. Пані [PERSON] з 2012 р. не проживає в ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Вказаний будинок, на думку представників відповідача, не являється спірним, так як ? частина цього будинку була придбана паном [PERSON] на законних підставах у попереднього власника - пана [PERSON] за договором купівлі-продажу від 03.02.1987 р. за реєстровим № 1-225 зареєстрованим в Харківському міжміському БТІ. Правочин недійсним не визнавався, тобто набуття права власності пана [PERSON] є правомірним. ? частина будинку, яка належала раніше пані [PERSON] знаходиться в аварійному стані ще з 2000 р., декілька разів поетрпала пожежі та непридатна для проживання, тому посилання представника позивача на проживання пані [PERSON] за цією адресою являється неправдивою. На момент відчудження 09.07.2013 р. на користь пані [PERSON] 9/10 та 1/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями розташованими за адресою: Харківська область Харківський район смт. Покотилівка вул. Червонміліцейська, 19 право власності було зареєстроване за паном [PERSON] в державному реєстрі прав на нерухоме майно, про що приватним нотаріусом -паном [PERSON] було проведено перевірку та надано витяг. Реєстрація вказаного житлового будинку була проведена 04.06.2013 р. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 було скасоване рішенням Апеляційного суду Харківської області лише 20.06.2013 р. Відповідачем -пані [PERSON] не було прийнято жодних дій для скасуваннядержавної реєстрації ? частини будинку. Відповідно до ст. 334 ч. 4 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пані [PERSON], на думку ії представників, є добросовісним набувачем та не могла знати про існування рішення Апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. по справі № 2-4468/2012. У відповідності до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчуджене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. На думку представникіа відповідача таких підстав не існує та пані [PERSON] може звернутися з позовом до пана [PERSON] за грошовою компенсацією своєї частини будинку, а жодних вимог до пані [PERSON] пред'являти не має права, не підтвердженими жодними документами також є твердження представника позивача про самовільні побудови, зроблені ніби-то пан [PERSON], не надано жодних документів з відповідних державних органів (актів, довідок, звітів, висновків). Крім того, на їх думку, позивач та його представник голословно звинувачують відповідачів пані [PERSON] та пана [PERSON] в тому, що вони зруйнували веранду, яка ніби-то належала позивачці, знову ж не надаючи жодних доказів. В позовній заяві міститься вказівка на фіктівність договорів купівлі-продажу будинку від 09.07.2013 р., уколадених між паном [PERSON] та пані [PERSON], розташованого за адресою: Харківська область Харківський район смт. Покотилівка вул. Червноміліцейська, 19 з посиланням на непроживання [PERSON] у своїй власності. Водночас не має жодних доказів таким твердженням. В уточненій позовній заяві представник позивачки не надає обгрунтування збільшення своїх позовних вимог та визнання договорів купівлі-продажу будинку від 09.07.2013 р. недійсним. Стаття 203 ЦК України надає вичерпний перелік підстав для визнання правочину (договору) недійсним. Позивач не посилається на жодну з них. (а.с. 153-154) Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. На підставі нотаріально посвідченого договору від 30.06.1970 р. купівлі-продажу та рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.10.1974 р. по справі № 2-1703 у пані [PERSON] виникло право власності на ? частину жилого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 11, 15,16) 19.12.2012 р. до Харківського районного суду Харківської області пан [PERSON] подав позов до пані [PERSON], в якому він просив суд припинити право власності пані [PERSON] на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та визнати за ним право власності на належну пані [PERSON] частину житлового будинку. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 (провадження № 2/635/415/2013) позовні вимоги пана [PERSON] задоволено та було припинено право власності пані [PERSON] на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнано за паном [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в цілому. (а.с. 143-144) Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.05.2013 р. по справі № 635/2863/13-ц (провадження № 2-п/635/70/2013) заяву пані [PERSON] від 27.03.2013 р. про перегляд вищезгаданого заочного рішення суду залишено без задоволення. 20.06.2013 р. Апеляційним судом Харківської облоасті було скасоване заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 (провадження № 2/635/415/2013) та було винесено нове рішення: «в задоволенні позову пана [PERSON] до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області та пані [PERSON] про припинення права власності та визнання права власності на житловий будинок в цілому відмовити». Згідно з вказанним рішенням суду апеляційної інстанції, яке є преюдиційним, встановлено, що: «квартира № 2 є в наявності, однак, ії технічний стан незадовільний, [PERSON] в даній частині будинку зареєстрована, постійно там мешкає, за винятком знаходження на стаціонарному лікуванні, другого помешкання не має. [PERSON] ніяких дій щодо припинення права власності на належну їй частину будинку не здійснювала». (а.с. 23-26) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.07.2013 р. пану [PERSON] у відкритті касаційного провадження на рішення Апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. у справі за позовом пана [PERSON] до - Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області та пані [PERSON] про припинення права власності - відмовлено. (а.с. 28) Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012, яке, відповідно до ст. 223 ч. 1, ст. 233 ЦПК України, не набрало законної сили та було скасоване рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. по справі № 2034/14468/2012, пан [PERSON], неправомірно зареєстрував за собою право власності на належну пані [PERSON] ? частину будинку, тобто на будинок в цілому, після чого вказаний будинок, за договорами купівлі - продажу від 09.07.2013 р., посвідченими приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області -паном [PERSON] № 1359 та № 1363, в цілому був відчужений пані [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.04.2015 р. № 36305702 (далі - Довідка № 36305702). (а.с. 29-30) 05.07.2015 р. в інтересах пані [PERSON] до суду звернувся ії представник за довіреністю - пан [PERSON], який в подальшому збільшив позовні вимоги так, як вказано в цьому рішенні. (1-8, 35-37, 134-136) Суд вважає, що позов в інтересах пані [PERSON] підлягає частковому задоволенню, та приймає рішення скасувати договори купівлі-продажу від 09.07.2013 р., посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу - паном [PERSON] № 1369 та № 1363, про відчудження паном [PERSON] пані [PERSON] 9/10 та 1/10 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель розташованих за адресою: [ADDRESS], так як заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.02.2013 р. по справі № 2034/14468/2012 (провадження № 2/635/415/2013), на підставі якого він набув право власності на належну [PERSON] ? частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], було скасоване рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20.06.2013 р. по справі № 2034/14468/2012. (провадження № 22ц/790/4141/13р.), тобто ії право власності підтверджене вказаним рішенням суду, яке, в цій частині, являється преюдиціальним. (а.с. 23-26). Суд вважає, що так як до перебудови пані [PERSON] належала ? частина вказаного будинку, то продаж паном [PERSON] пані [PERSON] як 1/10 так і 9/10 частин цього будинку порушує право власності пані [PERSON] на належні їй житлові приміщення, а укладення ними договорів купівлі продажу вказаного будинку в один день - 09.07.2013 р. за різними договорами № 1363 та № 1359 частинами будинку також свідчить про фіктивність обох цих договорів. (а.с. 29-30) Обираючи спосіб захисту прав своєї доверітельниці, представник позивача - пан [PERSON], враховуючи що відповідачем паном [PERSON] до житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] зроблено прибудову, вказав в своєму позові, що при вирішенні судом питання про захист порушеного права власності своєї доверітельниці він просить витребувати із чужого незаконного володіння саме ті приміщення, які, згідно із технічним паспортом на будинок, належали саме пані [PERSON], а не ? частину будинку, яка їй належала, так як внаслідок зробленої паном [PERSON] добудови розмір часток у співвласників будинку змінився. Однак, як встановлено в судовому засіданні із пояснень обох сторін, до житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], паном [PERSON] зроблено прибудову, у зв'язку із чим належна пані [PERSON] частина в цьому будинку зменшилась. Таким чином, проаналізувавши правовідносини сторін, суд вважає, що в такій ситуації можливе застосувати такого способу захисту порушеного пані [PERSON] права, який просить застосувати представник позивача - пана [PERSON] у своєму збільшеному позові, пов'язуючи захист права власноті пані [PERSON] із вказівкою на належні їй приміщення згідно техпаспорту на будинок, так як розмір добудови ніяк не вплинув на розмір приміщень, які знаходились у власності пані [PERSON] Приміщення які їй належать, чітко перелічені у технічному паспорті будинку, а розмір добудови вплинув лише на розмір часток співвласників будівлі, який зараз сторонами невизначений. Частиною п'ятою статті 12 ЦК України встановлено, що: «Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом». Судом встановлено, що набувач - пані [PERSON] повинна була знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець - пан [PERSON] не мав права відчуджувати майно, це свідчить про недобросовісність набувача - пані [PERSON] і є підставою для задоволення позову в інтересах пані [PERSON] про витребування належних їй приміщень у житловому будинку розташованого за адресою:[ADDRESS]. Це вбачається із різного стану приміщень, які належали різним власникам- пані [PERSON] та пана [PERSON], а також така обізнаність становиться очевидною в процессі підготовки документів щодо перебудови і добудови, а також оформлення купівлі-продажу будинку. Суд визнає правочин укладений між паном [PERSON] та пані [PERSON] фіктивним, так як вважає, що наявним являється умисел обох сторін цього правочину на укладення фіктивного правочину. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що пані [PERSON] не мешкала і не мешкає у будинку розташованому за адресою:[ADDRESS], а в цьому будинку продовжує мешкати пан [PERSON] разом із своєю родиною. Сторонами правочину купівлі-продажу будинку не вчинено будь-яких дій на виконання укладеного між ними правочину, у зв'язку із чим суд ухвалює рішення про визнання недійсними договорів купівлі - продажу від 09.07.2013 р., посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області паном [PERSON] (реєстрові номери 1359 та 1363) про відчуження паном [PERSON] пані [PERSON] 9/10 та 1/10 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] Відповідно до частини першої та п'ятої статті 203 ЦК України: «Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним». Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу». Відповідно до частини п'ятої статті 216 ЦК України: «Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою». Згідно із статті 234 ЦК України, на яку посилається представник позивача -[PERSON] у своєму позові: «Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним». Частиною першою статті 236 ЦК України встановлено, що: «Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення». Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9: «Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний». Під час судового розгляду справи встановлено, наявність умислу в укладення фіктивних правочинів між паном [PERSON] та пані [PERSON], тобтодоговорів купівлі - продажу від 09.07.2013 р., посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] (реєстрові номери 1359 та 1363) про відчуження паном [PERSON] пані [PERSON] 9/10 та 1/10 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] Суд встановив, що паном [PERSON] не було передано майно: 9/10 та 1/10 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: [ADDRESS], на виконання укладених правочинів і в цьому будинку продовжує мешкати сім'я пана [PERSON] У зв'язку із тим, що сторонами вказаних договорів: паном [PERSON] та пані [PERSON] не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про визнання цих правочинів недійсними. Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України: «Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним». Згідно із пунктом третім частини першої статті 388 ЦК України: «Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом». Відповідно до абзацу третього пункту десятого Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9: «майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндікаційного позову». Таким чином, (vindicatio: «ubi rem meam invenio, ibi vindico» лат. віндикація: «де мою річ знаходжу, там її віндіцірую). Відповідно до частини першої статті 109 ЖК України: «Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку». Згідно із частиною третьою статті 116 ЖК України: «Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги представника позивача пана [PERSON] та виселити пана [PERSON] із житлових приміщень належних пані [PERSON] Вирішуючи питання щодо стягнення з пані [PERSON] та пана [PERSON] моральної шкоди, яку просить в своєму позові відшкодувати пані [PERSON] ії представник, суд враховує, що відповідно до частин першої, другої та третьої ст. 10 ЦПК України: «Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень». Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що: «суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін». Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір». Представник позивача - пан [PERSON] не надав суду, з урахуванням психічної хвороби його довірительниці - пані [PERSON], доказів заподіяння їй моральних страждань і моральної шкоди., у зв'язку з чим у задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: partial