Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень, щомісяця, з усіх видів заробітку (доходу), на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути судові витрати по справі. На обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах в період з 2006 року до серпня 2012 року. В період знаходження в шлюбних відносинах у них з відповідачем 27 лютого 2007 року народився син [PERSON]. Прізвище дитини було записано за її заявою, як матері. В звязку з цим, [PERSON] звернувся із позовом до неї про визнання батьківства. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2015 року по справі № 209/6907/14-ц, було визнано [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO], із внесенням відповідних змін до актового запису про народження [PERSON], [INFO], за № 278 від 16 березня 2007 року, зробленого Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження 1-КИ № 601940, виданого 08.09.2016 р. Дніпровським районним у м. Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком [PERSON], який народився 27 лютого 2007 року у м. Дніпро, про що 16 березня 2007 року складено відповідний запис за № 278, записано [PERSON]. З серпня 2012 року по теперішній час вона разом із сином [PERSON] проживає разом у [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні. [PERSON] спілкується із сином, проте грошових коштів, на утримання сина не надає, продуктів, одягу і взуття для нього не купує. Таким чином, відповідач не виконує своїх батьківських обовязків по матеріальному утриманню дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між нею і відповідачем не досягнуто. Відповідач, з його слів, ніде не працює. Розмір його можливих доходів їй не відомий. Зазначає, що останні роки [PERSON] купив собі автомобіль «Опель», зробив ремонт в квартирі, в якій він проживає, купив меблевий гарнітур за 8000 гривень, щодня їздить на автомобілі, при цьому знаходить кошти для щоденних покупок пального. Проте, для утримання дитини грошей в нього не знаходиться, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Вважає, що розмір аліментів на дитину необхідно встановити у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має офіційних доходів, а доходи, отримувані ним неофіційно, мають прихований, нестабільний і мінливий характер, розмір яких він може штучно занижувати або приховувати частину доходу. Виходячи із постійного зростання цін на комунальні послуги, найнеобхідніші товари та продукти, вважає за необхідне визначити розмір аліментів на дитину в сумі 1 600 гривень, еквівалентній 0,5 розміру мінімальної заробітної плати на даний час. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позов підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що саме такий розмір аліментів дозволить належним чином забезпечити потреби дитини. Зазначила, що вона мешкає разом з дитиною, займається її вихованням та утриманням, не позбавлена батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні зазначив, що він вважає позивача такою, що не виконує своїх материнських обовязків відносно їхньої дитини, з цього приводу він неодноразово звертався до відповідних державних установ. Також зазначив, що матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу він не надає, оскільки вважає, що позивач витрачає кошти не за цільовим призначенням, він самостійно за необхідністю купує речі та продукти харчування для дитини [PERSON], який буває у батька вдома майже через день. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступним. Зі змісту позову та пояснень сторін, судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах в період з 2006 року до серпня 2012 року. 27 лютого 2007 року у них народився син [PERSON], прізвище дитини було записано за заявою матері. Згідно матеріалів справи, Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2015 року по справі № 209/6907/14-ц, було визнано [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO], із внесенням відповідних змін до актового запису про народження [PERSON], [INFO], за № 278 від 16 березня 2007 року, зробленого Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 жовтня 2015 року (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 601940, виданого 08.09.2016 р. Дніпровським районним у м. Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком [PERSON], який народився 27 лютого 2007 року у м. Дніпро, про що 16 березня 2007 року складено відповідний запис за № 278, записано відповідача [PERSON] (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що з серпня 2012 року по теперішній час позивач разом із сином [PERSON] проживає разом у [INFO], що підтверджується копією довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/6198 від 23.05.2017 року (а.с.6а). Позивач в судовому засіданні пояснила, що дитина знаходиться на її утриманні позивача, відповідач не надає достатньо коштів на утримання дитини, а тих речей, що купує відповідач також не достатньо для належного матеріального забезпечення дитини. Відповідач в судовому засіданні підтвердив той факт, що матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу він не надає, оскільки вважає, що позивач витрачає кошти не за цільовим призначенням, він самостійно за необхідністю купує речі та продукти харчування для дитини [PERSON], який буває у батька вдома майже через день. На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання їх неповнолітньої дитини, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України") батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі\~ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного місця роботи, отримує не регулярний, мінливий дохід, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших осіб, тобто відповідач, являючись батьком дитини, має всі можливості матеріально її утримувати, що є його обовязком відповідно до статті 180 СК України. Із пояснень сторін судом також встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], має задовільний стан здоровя. Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial