Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконуючого обовязки начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON], відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року та постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року визнано протиправною бездіяльність виконуючого обовязки начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] щодо ненадання відповіді на запит [PERSON] від 24 січня 2017 року, та постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року визнано протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо не проведення всебічної перевірки звернень [PERSON] від 30 листопада 2015 року, 25 квітня 2016 року, 10 серпня 2016 року. Також визнано протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо надання необґрунтованих відповідей від 23 грудня 2015 року, 10 травня 2016 року, 08 вересня 2016 року на звернення [PERSON] від 30 листопада 2015 року, 25 квітня 2016 року, 10 серпня 2016 року. Крім цього визнано протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на звернення від 19 серпня 2016 року. Внаслідок такої бездіяльності йому завдано моральної шкоди, яку з врахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, просив стягнути з відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації в сумі 30\~000,00 грн. та з начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації в сумі 10\~000,00 грн. Вказана маральна шкода виразилась у нервових стражданнях та напруженні викликаних стресом, що призвело до порушення сну, дратівливості ( а.с.1-3, 62, 76, 149). У січні 2018 року представник відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області - начальник відділу освіти [PERSON] подала відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що [PERSON] неодноразово звертався із заявами про працевлаштування його в один із шкільних закладів освіти Рогатинського району Івано-Франківської області. Оскільки позивача було звільнено з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України за вчинення аморального проступку, а тому йому відмовлено у працевлаштуванні на посаді вчителя незалежно від наявних вакансій. Також у відзиві зазначила, що інформаційний запит від 24 січня 2017 року за змістом був аналогічним його попереднім зверненням, а тому вона у відповідності до ст.8 Закону України «Про звернення громадян» письмово повідомила про те, що не підлягають розгляду заяви, по яких відповіді уже надавалися. У звязку із цим не вбачає своєї вини у заподіянні позивачу моральної шкоди. Крім цього, жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог, зокрема в чому саме виразилися заподіяні душевні страждання позивач не надав. Що стосується доводів про погіршення стану здоров'я та прийняття лікарських препаратів , то вони є голослівними, не підтвердженні лікарським призначенням ( а.с.88-90). Позивач [PERSON] в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовні вимоги задовольнити повністю. У відповіді на відзив вказав , що доводи наведені у відзиві на позовну заяву не спростовують обгрунтування позовної заяви, не відповідають фактичним обставинам справи , а надані докази не містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідач - начальник відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON], вона ж представник відділу освіти та адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, просили у задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів про заподіяння йому моральної шкоди. Ухвалою суду від 16 листопада 2017 року, враховуючи майновий стан, позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви. 08 грудня 2017 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача виконувача обовязків начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] на належного відповідача начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази , приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч.1 ст.15 ЦК України). Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Судом встановлено, що постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року частково задоволено адміністративний позов [PERSON] до виконуючого обов'язки начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність виконуючого обовязки начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] щодо ненадання відповіді на запит на інформацію [PERSON] від 24 січня 2017 року. Зобовязано начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON]надати відповідь на запит на інформацію [PERSON] від 24 січня 2017 року. Постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року змінено в частині мотивів часткового задоволення заявленого [PERSON] позову. В решті постанову суду залишено без змін. Також постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року визнано протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо не проведення всебічної перевірки звернень [PERSON] від 30 листопада 2015 року, 25 квітня 2016 року, 10 серпня 2016 року. Також визнано протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо надання необґрунтованих відповідей від 23 грудня 2015 року, 10 травня 2016 року, 08 вересня 2016 року на звернення [PERSON] від 30 листопада 2015 року, 25 квітня 2016 року, 10 серпня 2016 року. Крім цього визнано протиправною бездіяльність відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на звернення від 19 серпня 2016 року. Вказані постанови суду набрали законної сили. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 23 березня 2017 року [PERSON] призначено на посаду начальника відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, що підтверджується копією розпорядження від 22 березня 2017 року. Відповідно до ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні зокрема такого порушення як ненадання відповіді на запит. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Згідно розпорядження голови Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року за неналежне виконання посадових обовязків оголошено догану, як вид дисциплінарного впливу начальнику відділу освіти Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи ( ст.1174 ЦК України). В пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року ( із змінами і доповненнями) зазначено, що \~при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. У пп. 3, 9\~постанови Пленуму роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази про те, що через бездіяльність відповідачів щодо ненадання відповіді на запити її сина [PERSON] у нього порушився сон, він приймав заспокійливі препарати. На протязі останніх шести років він не може працевлаштуватися за спеціальністю, хоча здобув кваліфікацію магістра педагогічної освіти, викладача історії. На підставі викладеного, задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить з того, що стресовий стан в ситуації невирішеного для позивача питання працевлаштування, порушив його нормальні життєві звязки, завдав душевних страждань, а тому з врахуванням вимог справедливості та розумності, враховуючи характер правовідносин сторін, суд приходить до висновку про стягнення на користь [PERSON] 1000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В п.35 постанови Пренуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями) роз'яснено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до наданої позивачем довідки виданої начальником автомобільного вокзалу м. Рогатин, вартість проїзду в одну сторону становить 9,61 грн, а із журналів судового засідання вбачається, що позивач брав участь в пяти судових засідань, а тому сума, що підлягає відшкодуванню становить 96,10 грн.\~\~( (9,61 + 9,61) x 5 ). Щодо відшкодування 25, 84 грн. вартості паперу формату А-4, які використав [PERSON] для копіювання та роздрукування документів, суд відмовляє з огляду на те, що вказані витрати не відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи в розумінні ст. 133 ЦПК України. Інформація, що містилась на вказаному паперовому носії подавалась позивачем як докази на підтвердження своїх вимог. Таким чином позивач виконував вимоги Цивільного процесуального закону щодо обовязку доказування і подання доказів.

Outcome: partial