Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1500 грн., щомісячно з моменту подання позову до досягнення повноліття та стягнути 8961,55 грн. додаткових витрат на утримання малолітнього сина. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність . В обґрунтування позову зазначено, що з 09.08.2008 року з відповідачем перебували у шлюбі, під час шлюбу, [INFO] року народився син - [PERSON]. Рішенням Кіровського районного суду по справі №2-4665/11 від 28.11.2011 р., яке набрало законної сили 06.12.2011 р. шлюб розірвано. Стверджує, що після розірвання шлюбу, відповідач жодного разу не надавав кошти на утримання дитини, не цікавився життям сина та не дзвонив. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Додатково дитина займається в розвиваючих гуртках, тренувально-оздоровчих секціях. [PERSON], має певні вади зі здоров'ям, у зв'язку з чим часто хворіє, кожен місяць витрачає близько 3000 (трьох тисяч) гривень лише на імунопідвищуючі ліки, вітаміни та фрукти , на харчування, одяг, навчання, розвиток, відпочинок тощо. У зв'язку з цим, вважає, що щомісячна сплата [PERSON] аліментів у розмірі 1500 гривень забезпечить сина належною матеріальною підтримкою. За наявною усною інформацією, [PERSON] має достатній рівень доходів від зайняття діяльністю із купівлі-продажу вживаних автомобілів для встановлення аліментів на рівні 1500,00 грн., тому така вимога є виправданою та обґрунтованою. Особливою обставиною є те, що син у 2016 році піде до школи. У зв'язку з цим потребує додаткового навчання та підготовки до школи. З вересня 2015 року по травень 2016 року дитина відвідувала «Студію раннього розвитку «Невгамовні»», яка організовує розвиваючі заняття для дітей з метою підготовки до школи. Між нею та«Студією раннього розвитку «Невгамовні»» укладений Договір № 77 про надання послуг від 27 серпня 2015 року, згідно з яким [PERSON] є споживачем послуг, сплачено 5140 гривень за період з 01 вересня 2015 р. по 31 травня 2016 р. за відвідування сином занять з підготовки до школи у студії раннього розвитку «Невгамовні». Протягом вказаного періоду було сплачено: Вересень 2015 року - 545 грн. 00 коп., жовтень 2015 року - 545 грн. 00 коп., листопад 2015 року - 545 грн. 00 коп., грудень 2015 року - 610 грн. 00 коп., січень 2016 року-455 грн. 00 коп., лютий 2016 року - 610 грн. 00 коп., березень 2016 року - 610 грн. 00 коп., квітень 2016 року - 610 грн. 00 коп. та травень 2016 року - 610 грн. 00 коп. В цей період відповідач жодного разу не надав кошти на утримання дитини. Також, син в період з 01.01.13 по 16.09.16 відвідував дитячий садок комунального закладу «Навчально-виховне об'єднання ліцей-школа-дошкільний навчальний заклад «Вікторія-П» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області». Даний заклад надавав дитині додаткові освітні послуги. За цей час нею сплачено за харчування та за надання освітніх послуг наступні суми коштів: За 2013 рік: 3867грн., за 2014 рік: 3106 грн., за 2015 рік: 1359 грн. Всього за вказаний період було сплачено 8332 грн. Для своєчасного виявлення захворювань та лікування [PERSON] періодично проходить лабораторне обстеження у медичній лабораторії «СІНЕВО».Так, протягом 2015-2016 років в лабораторії проведено ряд досліджень стану здоров'я сина. Рахунки за ці дослідження сплачувала самостійно, без допомоги [PERSON] За період з 19.03.2016 по 05.04.2016 сплачено 4450, 50 грн., а тому просить стягнути половину додаткових понесених витрат, котрі викликані особливими обставинами, у розмірі 8961 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом , поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а. с. 9) . [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10). Рішенням Кіровського районного суду по справі №2-4665/11 від 28.11.2011 р., шлюб було розірвано (а. с. 11) . У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою стягувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Зазначена позиція висловлена у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У разі відсутності домовленості кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року Ж789-ХП і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності , суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки відповідач не виконує належним чином свої обов»язки по утриманню дитини, з нього на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення до суду 01.07.16 року до повноліття [INFO] При цьому , суд враховує той факт, що жодного доказу , що відповідач офіційно працює та отримує сталий дохід суду не надано, з позову вбачається , що відповідач знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим, тому відсутні підстави для стягнення аліментів у частині від доходу відповідача. В частині позову щодо стягнення додаткових витрат в сумі 8961,55 грн., суд дійшов висновку щодо відмови , оскільки , ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Виходячи із вимог ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком обох батьків дитини незалежно від сплати одним з них аліментів. І закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Суд вважає, що позивачем у справі не надано суду достатніх доказів наявності у дитини особливих здібностей і необхідності їх розвитку , наявності у дитини хвороб, що потребують стягненню з відповідача вказаних додаткових витрат, окрім аліментів, тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, у зв»язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Суд виносить рішення згідно ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі ст. ст.. 141,150, 157, 180-182, 184, 187, 194 СК України,

Outcome: partial