Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, посилаючись на те, що відповідачі проживають по [ADDRESS] та є споживачами електричної енергії. Однак не в повному обсязі вносять плату за спожиту електричну енергію, внаслідок чого у них утворилася заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію в загальній сумі 2 130,89 грн., яку просить стягнути з відповідачів та судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності не з'явилася, надала заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та заперечувала проти застосування строку позовної давності на заяву відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Надали заяву, в якій просили розглядати справу в їх відсутність та відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31 липня 1996 року та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Згідно із ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.ч.5,6 п.42 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами на підставі фактичних показань приладів обліку. Періоди утворення заборгованості визначені відповідно до даних про контрольні огляди засобу обліку електричної енергії. За змістом п.1.2 Правил користування електричною енергією контрольний огляд засобу обліку електричної енергії - це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку та зняття його показників. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є споживачами електричної енергії, проживають в квартирі [ADDRESS] та мають відкритий особовий рахунок [NUMBER]. Як вбачається із розшифровки до особового рахунку [NUMBER] та розрахунку заборгованості, наданих представником позивача, заборгованість відповідачів утворилася за період з 29 серпня 2006 року по 17 лютого 2014 року в загальній сумі 2 130,89 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили суд застосувати строк позовної давності. Згідно ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час,що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином строк позовної давності переривається пред»явленням позивачем позову до суду, в тому числі і заяви про видачу судового наказу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач вперше звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту електричну енергію в травні 2013 року. Період за який була стягнута заборгованість склав з 07 червня 2011 року по 15 лютого 2013 року. Однак 31 травня 2013 року вищевказаний судовий наказ був скасований судом. В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів за період з 29 серпня 2006 року (показники лічильника склали 01980) по 17 лютого 2014 року (показники -38859) в розмірі 2 130,89 грн. При цьому, заборгованість, яка виникла за період з 07 червня 2011 року по 15 лютого 2013 року складає 182,47 грн., а саме: нараховано 4 844,11 грн., а сплачено 4 661,64 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що строк позовної давності переривався, і розмір заборгованості відповідачів в межах строку позовної давності перед позивачем складає 182,47 грн. Оскільки при розгляді справи судом встановлено наявність у відповідачів заборгованості за спожиту електроенергію за період з 07 червня 2011 року по 15 лютого 2013 року в межах строку позовної давності в сумі 182,47 грн., за наявності клопотання відповідачів про застосування строку пзовної давності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідачів на користь позивача вказаної суми заборгованості. Крім того, судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі п.п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України,

Outcome: partial