Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачка 16.02.2015р. звернулася до суду з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька та стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду в розмірі 4000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.07.2004р. помер її батько [PERSON] Її батькові [PERSON] та його дружині [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на спірну квартиру. Вона прийняла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Проте, відповідачка [PERSON], яка є донькою [PERSON], не визнала її право на спадщину, не надала до нотаріальної контори оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру, а відтак вона позбавлена можливості оформити право власності на зазначену квартиру в нотаріальному порядку. 17.01.2018р. судом постановлено ухвалу без виходу в нарадчу кімнату про заміну відповідачки [PERSON], яка померла 30.07.2016р., на її правонаступника [PERSON] В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, проте подали суду заяву, в якій позов підтримують в повному обсязі та просять справу розглядати без їх участі, що суд вважає за можливе. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача [PERSON], який в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судових засідань повістками, котрі направлялися рекомендованими листами та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення. Представник третьої особи - [PERSON] львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте надіслав на адресу суду листа, в якому просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи № 89/2005, заведеної [PERSON] львівською нотаріальною конторою після смерті [PERSON], спадкової справи № 670/2010 заведеної [PERSON] львівською нотаріальною конторою після смерті [PERSON] та спадкової справи № 309/2016, заведеної [PERSON] львівською нотаріальною конторою після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] /Т.1 а.с.7/, який помер 22.07.2004р. /Т.1 а.с.8/ та що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на яку претендує позивачка. Також встановлено, що з 04.11.1989 р. [PERSON] перебував у зареєстровану шлюбі з [PERSON] /Т.1 а.с.69 зворот/, та, що відповідачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) С.О. являлася донькою [PERSON] від першого шлюбу з [PERSON] /Т. 1 а.с.89 зворот. 90/. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являлися його донька [PERSON] та дружина [PERSON] [PERSON] з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] / Т.1 а.с.91/, в якій вони постійно проживали разом, що підтверджується довідкою ЛКП «Нове» від 09.02.2005 року № 399 /Т.1 а.с.69 зворот/. Таким чином, частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становила 1/2. [PERSON] з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 04.02.2005р. [PERSON] подала до [PERSON] львівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] /Т. 1 а.с.67/. 07.10.2010р. [PERSON] подала до [PERSON] львівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] / Т.1 а.с.72 зворот/. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2011р., яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.08.2011р. залишено без змін, [PERSON] був визначений додатковий строк тривалістю три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], а в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування відмовлено /Т 1 а.с. 9-16/. За таких обставин, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. 24.10.2010р. [PERSON] померла /Т. 1 а.с. 82 зворот/, не встигши за життя отримати свідоцтво про право на спадщину. 09.09.2011р. [PERSON] подала до [PERSON] львівської державної нотаріальної контори заяву, в якій просила не видавати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру. [PERSON] львівської державної нотаріальної контори від 05.12.2012 р. № 2699/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з мотивів того, що інша спадкоємиця [PERSON], яка володіє оригіналами правовстановлюючих документів, на листи нотаріальної контори з проханням надати їх не зреагувала, а написала заяву з проханням не видавати свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона оспорює право позивача на спадкування /Т. 1 а.с.78/. Також судом встановлено, що відповідачка [PERSON] померла 30.07.2016р. /Т.2 а.с.73/. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] свідоцтва про народження, [PERSON] народився 13.01.1985 р. і матір"ю якого є [PERSON], а батьком [PERSON] /Т.2 а.с. 76 зворот./. Після смерті матері, відповідач [PERSON] 09.08.2016р. звернувся в [PERSON] львівську державну нотарільну контору із заявою про прийняття спадщини, в якій зазначив, що приймає спадщину за законом після смерті матері [PERSON], спадкове майно складається з квартири [ADDRESS], при цьому вказав, що інших спадкоємців передбачених ст. 1261 України не має / Т.2 а.с. 72/. Як вбачається зі спадкової справи № 89/2005, заведеної [PERSON] львівською нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 22 липня 2004р., спадкової справи № 670/2010 заведеної [PERSON] львівською нотаріальною конторою після смерті [PERSON], яка померла 24.03.2010р., та спадкової справи № 309/2016, заведеної [PERSON] львівською нотаріальною конторою після смерті [PERSON], яка померла 30.07.2016р., спірна квартира у трьох справах зазначена як спадкове майно, однак свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру нотаріусом не видавалися / Т.1 а.с. 66-110, Т.2 а.с.70-80 /. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) /аналогічна правова позиція викладена в п.3.1 [PERSON] Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування/. Беручи до уваги, що відповідач не визнає право власності на частку в спірній квартирі за позивачкою, а також, той факт, що позивачка позбавлена можливості оформити свої речові права на спадкове майно в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що право власності останньої, як спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку. Суд критично оцінює лист державного нотаріуса [PERSON] львівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.03.2018р. за № 346/02-14, в якому державним нотаріусом зазначено, що [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, так як після винесеного Залізничним районним судом м. Львова 22.02.2011р. рішення про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, вона не подала заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті її батька [PERSON], який помер 22.07.2004р., оскільки таке спростовується матеріалами спадкової справи № 89,/2005 заведеної після смерті [PERSON], зокрема заявами [PERSON] від 07.10.2010р., 30.11.2012р. та 13.02.2013р. про видачу свідоцтва про право на спадщину та свідчить про те, що позивачка здійснювала всі дії для прийняття спадщини. Також, суд критично оцінює покликання позивачки на те, що за нею слід визнати право власності на 1/2 частини спірної квартири, оскільки вона, беручи до уваги вищевказані докази, успадкувала після смерті свого батька [PERSON] лише 1/4 частину спірної квартири. Враховуючи наведене, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання права власності слід задовольнити частково та визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 22.07.2004 р. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 4000 грн., то у задоволені такої слід відмовити, оскільки позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що їй була завдана моральна шкода, та не доведено її розмір. Враховуючи те, що позовні вимоги позивачки були задоволенні частково, то на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 365 грн. 40 коп. судового збору, тобто половину сплаченого нею судового збору при поданні позовної заяви до суду. На підставі та

Outcome: partial