Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 грудня 2013 року у задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та у задоволені позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання дій незаконними відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ«ДТЕК Донецькобленерго» просить скасувати рішення в частині відмови в задоволені позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» посилаючись на порушення судом норм діючого матеріального та процесуального права. ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду першої інстанції з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, зазначило, що 07.06.2010 року при перевірці виконання відповідачем вимог Закону України «Про електроенергетику» за адресою: [ADDRESS] в нежитловому приміщені магазину одягу було виявлено порушення п.п. 6.40, п.п. 1.3, 3.1, 3.2, 3.13, 3.16, 3.19, 5.1 правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні електроприймачів до електричної мережі організації, споживач самовільно без договору та приладу обліку, підключив приміщення магазину одягу, виявлене порушення було зафіксовано в акті про порушення № 033319 від 07.06.2010 року. Відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 р. споживачу було визначено обсяг та вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення на загальну суму 12 813 грн. 95 коп. Борг, який виник у відповідача був пред'явлений до сплати, однак до теперішнього часу зазначена сума не оплачена, тому просив стягнути з відповідача вартість недооблікованої електроенергії у розмірі 12 813, 95 грн., а також понесені судові витрати. 02.09.2013 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «ДТЕК Донецькоблєнерго» з позовом про визнання нарахування обсягів спожитої електричної енергії та її вартості незаконними та визнання акту № 033319 від 06.10.2010 р. таким, що не підлягає оплаті. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим що він є власником нежилого приміщення яке розташоване за адресою, [ADDRESS]. 7 червня 2010 року комісія ВАТ «Донецькобленерго» провела обстеження вказаного приміщення та встановила факт його самовільного підключення до електричної мережі. Рішенням комісії позивача було накладено штраф 12 813 грн.95 коп., вважає, що в акті складеному працівниками відповідача № 033319 від 07.06.2010 зазначені неправдиві відомості щодо неможливості визначити потужність струмоприймачів, на час обстеження в нежитловому приміщені було дві лампочки потужність на яких зазначена, вважає, що працівники позивача могли визначити потужність за допомогою струмовімірювальніх кліщів і на думку відповідача під час розрахунку не облікованої електроенергії була безпідставно взята за основу теоретична потужність використаної електроенергії. Також відповідач зазначає, що під час розрахунку заборгованості до нього був безпідставно застосований тариф як для суб'єкта господарювання тоді як він не зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності, під час прийняття рішення від 06 жовтня 2010 року комісія позивача керувалась Постановою НКРЕ від 05.12.2010 р. № 1197 яка є скасованою, тому просив визнати дії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо нарахування обсягів та вартості не облікованої електричної енергії в сумі 12 813 грн. 95 коп. на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» незаконними, визнати рахунок № 033319 від 06.10.2010 року вартості не облікованої електричної енергії в сумі 12 813 грн.95 коп. таким, що не підлягає оплаті та відшкодувати судові витрати. [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з»явивися, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши доповідача, представника позивача, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 03.12.2003 року [PERSON] на праві власності належить вбудоване в жилий будинок нежиле приміщення загальною площею 12, 3 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] /а.с. 52, 53/. 07.06.2010 р. в ході проведення перевірки дотримання Правил користування електроенергією робітниками ПАТ «Донецькобленерго» у вказаному приміщенні були виявлені порушення, зокрема самовільне, без дозволу енергопостачальної організації та без договору та приладів обліку, підключення приміщення магазину одягу електроприймачів до мережі електропостачальника, про що було складено акт № 033319 від 07.06.2010 /а.с. 4/. На підставі вказаного акту, 06.10.2010 комісією відповідача прийняте рішення про нарахування [PERSON] як підприємцю збитків за не обліковане споживання електроенергії за період з 07.06.2009 по 07.06.2010 року в розмірі 12 813 грн. 95 коп. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що складений працівниками позивача акт грунтується на припущеннях, без облікового споживання електричної відповідачем позивач не довів в судовому засіданні того. Однак такі висновки суду першої інстанції є помилковими. Як вбачається з матеріалів справи та складеного акту № 033319 від 7 червня 2010 року, відповідач є фізичною особою підприємцем, власником нежилого приміщення, в якому розміщений магазин, відповідач у вказаному приміщенні підключився до мережі позивача без договору та приладів обліку. Статтею 27 Закону України "Про електроенергетику" встановлена відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема є : крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладі обліку; порушення правил користування енергією. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики, затвердженої НКРЕ. Таким чином акт № 033319 від 7 червня 2010 року складений відповідно до вимог вказаного вище законодавства, підписаний відповідачем без зауважень. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно із правилами статей 256, 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встано влюється тривалістю три роки та застосовується за заявою сторони. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З матеріалів справи вбачається, що акт про порушення правил користування електричною енергією для населення складений 7 червня 2010 року, саме з цього моменту позивачу стало відомо про виявлене правопорушення, до суду за захистом своїх прав позивач звернувся 10 липня 2013 року, тоб-то поза межами встановленого трирічного строку, згідно заяви /а.с.31/ відповідач просить застосувати строк позовної давності. Таким чином апеляційний суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пропуску строку для звернення до суду, а не з підстав складання акту на припущеннях.

Outcome: partial