Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що в 2013 році рішенням суду за ним було визнано право власності на нерухоме майно - [INFO], розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення суду набрало законної сили. При звернені до реєстраційної служби з питання реєстрації права власності на нерухоме майно позивач дізнався, що органами бюро технічної інвентаризації в 2009 році на підставі скасованого рішення суду право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON] Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд скасувати реєстрацію права власності на спірне майно за [PERSON] та зобов»язати реєстраційні органи зареєструвати право власності на нерухоме майно за позивачем. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій підтримав позов та просив розглядати справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов. Суду пояснила, що з 2009 року вони судяться за право на нерухоме майно з [PERSON] Остаточне рішення суду прийняте у 2013 році. За вказаним рішенням право власності на спірний [INFO] визнане за [PERSON], але він не може зареєструвати своє право власності на нерухоме майно у зв»язку з тим що відповідач шляхом обману та підробки документів оформив власність на майно на себе. Просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що дійсно приміщення складу є спірним; вказав, що за ним зареєстровано право власності на підставі рішення суду від 27.08.2009 року, яке потім було скасоване. Він знає про наявність рішення суду від 11.12.2013 року, за яким за [PERSON] визнано право власності на [INFO], він не згоден з вказаним рішенням, але його не оспорював. В судове засідання 15.03.2017 року відповідач не з»явився, хоча про дату розгляду справи повідомлявся належним чином; будь яких заяв або клопотань від нього не надходило; судові засідання неодноразово відкладались через неявку відповідача, тому, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, приймаючи до уваги те, що відповідач надав пояснення у справі, враховуючи думку представника позивача, яка наполягала на закінченні розгляду справи за відсутності відповідача, суд прийняв рішення про закінчення розгляду справи за відсутності відповідача. Представник Центру надання адміністративних послуг Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з»явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу за його відсутності; просив винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дослідивши матеріали цивільної справи за позовами [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, оцінивши досліджені докази в їх сукупності відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного. Судом із матеріалів цивільної справи № 2-591/2009 встановлено, що в 2009 році [PERSON] звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - [INFO], розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27.08.2009 року позов [PERSON] було задоволено, за ним визнано право власності на вказаний об»єкт нерухомого майна. 16.09.2009 року на підставі рішення суду за [PERSON] було зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкту нерухомого майна станом на 25.01.2017 року. Ухвалою Великомихайлівського районного суду від 2010 року, за заявою прокурора Великомихайлівського району Одеської області про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами, рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27.08.2009 року було скасоване з підстав підробки документів, на підставі яких було прийнято судове рішення; справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні. Під час розгляду позов [PERSON] був об»єднаний в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] Справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій; остаточне рішення у справі постановлено Великомихайлівським районним судом Одеської області від 11.12.2013 року. За наслідками розгляду справи в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено; позов [PERSON] - задоволений. За [PERSON] визнано право власності на будівлю складу запчастин під інвентарним номером [ADDRESS] Вказане рішення суду набрало законної сили 24.12.2013 року. 26.05.2014 року [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за [PERSON] права власності на нерухоме майно - будівлю складу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора №13326764 від 26.05.2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлю складу запчастин, розташовану за адресою: [ADDRESS], оскільки право власності на вказаний об»єкт зареєстровано за іншою особою. На підставі наведеного суд встановив, що між сторонами існував спір про право на об»єкт нерухомого майна - будівлю складу, розташованого за адресою: [ADDRESS]; спір розглядався в судовому порядку. Остаточним рішенням суду право власності на спірне майно визнано за [PERSON], але [PERSON] не може реалізувати свої права та зареєструвати право власності на підставі рішення суду, оскільки відповідач [PERSON] зареєстрував право власності на спірне майно на підставі рішення суду, яке було скасоване. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, при розгляді даної справи, враховує наявність рішення суду, яке ніким не оспорювалось та набрало законної сили, тому суд вважає доведеним право позивача на реєстрацію за ним права власності на спірне нерухоме майно на підставі рішення суду, яке вступило в законну силу. Також суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] здійснив реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно на підставі рішення суду, яке було скасовано в порядку, визначеному ЦПК України. [PERSON] знав про це, оскільки протягом тривалого часу особисто приймав участь в судових засіданнях. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що у даному випадку державну реєстрацію прав [PERSON] на спірне нерухоме майно проведено до 01 січня 2013 року, тому спірні відносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 5 вказаного Закону, У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно визначений розділом 4-м зазначеного Закону. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону, у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень може бути відмовлено в разі наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Таким чином, відмова державного реєстратора у реєстрації прав [PERSON] на нерухоме майно є правомірною, оскільки судом встановлена наявність реєстрації прав [PERSON] на вказане нерухоме майно. Тобто, з метою захисту прав позивача та для виконання рішення суду, яке вступило в законну силу, необхідно скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Судом встановлено, що право власності на нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі судового рішення від 27.08.2009 року, яке було скасовано в 2010 році у зв»язку з нововиявленими обставинами; за наслідками розгляду справи [PERSON] було відмовлено у визнанні за ним права власності на нерухоме майно. Враховуючи що підстави реєстрації за відповідачем права власності на нерухоме майно відпали, відповідачу в судовому порядку було відмовлено у визнанні за ним права власності на спірне нерухоме майно, право власності на спірне нерухоме майно визнано за позивачем, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], суд вважає необхідним задовольнити позов в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності, зареєстрованого на підставі рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27.08.2009 року за [PERSON], реєстраційний номер майна [NUMBER], на нерухоме майно: тип майна «[INFO]», адреса майна: [ADDRESS]. Розглянувши позов в частині зобов»язання компетентного органу провести реєстрацію права власності за позивачем на нерухоме майно, суд вважає ці вимоги необґрунтованими, оскільки реєстрація прав на нерухоме майно проводиться на підставі рішення державного реєстратора відповідно до діючого законодавства за умови подання заявником всіх належних документів. Тому суд не вважає можливим перебирати на себе функції державного реєстратора та зобов»язувати його провести конкретні дії, але, з метою захисту прав позивача, яка є особою похилого віку, суд вважає необхідним роз»яснити позивачу та представнику позивача порядок звернення із заявою про реєстрацію права власності. Відповідно до ст.. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); Відповідно до ч. 2 вказаної статті, Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при поданні позову судом на підставі ст.. 82 ЦПК України була відстрочена сплата судового збору, враховуючи наслідки судового розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial