Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати поважною причину пропуску ним строку для прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його рідна мати - [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993 року, що було видане виконкомом Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності на її ім`я була здійснена 28.05.1993 року КП «МБТІ» м. Нікополь. Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. На день її смерті він знаходився в м. Дніпро, а також не був зареєстрованим разом з нею за однією адресою. Мати була зареєстрована на постійне місце проживання в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] , а він - за адресою: [ADDRESS] . Протягом встановленого законом строку він не звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Він пропустив цей строк на 13 днів. 26.11.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Кулика О.П. щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Однак приватний нотаріус Кулик О.П. постановою від 26.11.2020 року відмовив йому у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що він не був зареєстрований спільно з нею за однією адресою, строк прийняття спадщини ним був пропущений. Він пропустив цей строк з причини, яку він вважає поважною - пов`язана зі станом його здоров`я, а також із ситуацією, яка склалася в Дніпропетровської області в зв`язку з численними випадками захворювання на Соvid - 19 та рекомендаціями МОЗ щодо обмеження пересування особам похилого віку. Протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини він декілька разів хворів. Однак нотаріус повідомив йому про те, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини та роз`яснив його право на звернення до суду з вказаним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який він пропустив з поважної причини. Тому він змушений звернутися з вказаною заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач та його представник адвокат Шаврова Н.М. в судове засідання не з`явились, але надали заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №311, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе згідно з розпорядженням (наказом) від 12.05.1993 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Державна реєстрація права власності на її ім`я була здійснена 28.05.1993 року КП «МБТІ» м. Нікополь (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис в книзі реєстрації актів про народження №502, [PERSON] народився [INFO] , батьками є: мати - [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.8). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] від 05.09.2020р., він знаходився на амбулаторному лікуванні в медичному центрі «Геліос» з 20.08.2020 року по 05.09.2020 року з діагнозом гострий бронхіт, затяжний перебіг (а.с.14). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] від 25.11.2020р., він знаходився на лікуванні в умовах денного стаціонару, в медичному центрі «Геліос» з 10.11.2020 року по 25.11.2020 року з діагнозом лівобічна пневмонія (а.с.15). 26 листопада 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулика О.П. щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулика О.П. від 26.11.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в зв`язку з тим, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з нею зареєстрованим за однією адресою не був та ним пропущений строк прийняття спадщини (а.с.12-13). Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦКУкраїни\~- спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі №6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272\~ЦК України\~слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. [PERSON] просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що через неодноразові хвороби, складну загальновідому ситуацію, яка склалась в Дніпропетровській області в зв`язку з поширенням в м. Дніпро та в м. Покров кількості захворювань на Covid-19, те, що він проживає в іншому населеному пункті, що також утруднювало здійснення ним дій, необхідним для прийняття спадщини, а тому не міг вчасно в шестимісячний термін по смерті [PERSON] звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими та підлягають поновленню. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30\~травня 2008\~року №7"\~про судову\~практику у\~справах про\~спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначені обставини у їх сукупності свідчать про наявність об`єктивних перешкод для позивача для звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, а тому вважає за необхідно встановити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, протягом один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial