Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкування з сином [PERSON] , [INFO] , та визначити способи участі у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення часу спілкування з дитиною: щотижня кожної середи , після закінчення шкільних занять до 20 год. 00 хв.; щотижня кожної суботи з 10-00 год. до 19-00 год., кожну третю суботу місяця з 10-00 год. до 20-00 год. неділі дитина може знаходитися з батьком без присутності матері дитини; щорічно 07 січня, [INFO], 01 червня, [INFO], та 31 грудня з 10-00 год. до 15-00 год. позивач матиме право брати сина для спільного відпочинку на половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з матір`ю дитини та можливості компенсування пропущеного часу спілкування з дитиною за рахунок іншого часу за домовленістю; позивач матиме право брати сина на відпочинок та оздоровлення як в межах України так і за її межами (з відповідним оформленням згоди матері) один раз на рік, строком не менше 14 днів, з умовою дотримання режиму харчування, відпочинку правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку та обов`язковим поверненням дитини матері за місцем проживання дитини після відпочинку; позивач матиме право у будні забирати та відводити сина в дитячі заклади (тренування, гуртки, школу та ін.) за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з можливістю компенсації пропущеного часу спілкування з дитиною за рахунок іншого часу за домовленістю. Просить гарантувати йому відсутність втручання третіх осіб (родичів) у спілкування з дитиною, особисто передавати та зустрічати дитину відповідачем ля спілкування сина з батьком. Місце спілкування та проведення часу з дитиною позивач обирає самостійно. Позивач зазначає, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . В 2017 р. відповідачка переїхала разом з дитиною до своїх батьків в с. Мархалівка. За зверненням позивача, розпорядженням Васильківської РДА було визначено спосіб участі батька у вихованні сина, однак відповідачка чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того зазначає, що 20.12.2017 р. в ТРЦ «Lavina» на очах дитини, між ним, відповідачкою та її батьком виник конфлікт, в ході якого йому були нанесені тілесні ушкодження, відбирались кошти. У зв`язку з зазначеним, зустрічі з дитиною за місцем проживання матері, яка живе у своїх батьків, позивач вважає недоцільними. Спроби спілкування з дитиною не дають результатів, відповідачка уникає виконання розпорядження Васильківської РДА, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про проведення розгляду даної справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в удове засідання не з`явились, представник відповідача направив на адресу суду клопотання, в якому просить суд розглянути справу у його відсутності. Представник служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності, при прийнятті рішення просить врахувати висновок органу опіки, затверджений рішенням виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 29.06.2021 р. та керуватися принципом забезпечення найкращих інтересів дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2010 р., який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2017 р. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач приймає участь в утриманні сина, регулярно перераховуючи кошти на рахунок [PERSON] , що стверджується платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до наданих відомостей, позивач у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, відповідно до наданого висновку психолога - характеризується позитивно; згідно акту обстеження житлових умов від 10.10.2017 р. проживає у гарних житлових умовах, дитяча кімната обладнана всім необхідним для комфортного проживання, навчання та дозвілля дітей. У зв`язку з недосягненням згоди щодо способу участі батька у вихованні дитини, розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації від 19.12.2017 р. встановлено порядок побачень та надано можливість [PERSON] брати участь у вихованні свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] у підтриманні з ним регулярних особистих стосунків і забезпеченні спілкування, а саме: щосуботи з 10-00 год. до 18-00 год., в інші вихідні та святкові дні - за домовленістю з матір`ю. Матері дитини [PERSON] не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька із сином. Надати батькам право змінювати порядок побачень батька з дитиною за їх взаємною згодою з метою всебічного розвитку та сімейного виховання дитини. Як вбачається з протоколу прийняття заяви по вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2019 р., [PERSON] звертався до поліції з повідомленням про те, що його дружина [PERSON] всупереч розпорядження РДА від 19.12.2021 р. не дозволила побачитися з сином. Відповідно до наданих скріншотів дзвінків та смс-листування з відповідачем, остання уникає спілкування та визначення можливості побачення позивача з сином. На думку суду, вказані обставини вказують на вчинення позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За таких обставин, суд вважає, що батько має рівні з матір`ю права щодо дитини, зокрема участі у її вихованні та спілкуванні з сином. Однак, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом достовірно встановлено, що 20.12.217 р. між позивачем, відповідачкою та її батьком в день святкування Дня народження [PERSON] в присутності дитини виник конфлікт, в результаті якого внаслідок протиправних дій [PERSON] (батька відповідача) [PERSON] отримав тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, що стверджується вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2019 р., зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 29.03.2019 р. Крім того, відповідно до витягу з ЄРДР № 1201710000011278 від 23.1.2017 р., зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією ст. 125 ч.1 КК України, за фабулою: 20.12.2017 р. колишній чоловік [PERSON] , перебуваючи в приміщенні ТРЦ «Лавина» умисно наніс тілесні ушкодження [PERSON] . Наявність тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості підтверджується висновком експерта №618/е від 19.03.2018 р. Як вбачається з консультативного заключення дитячого невролога від 19.0.2018 р., у [PERSON] наявні скарги на мимовільні рухи у вигляді миготіння, яке посилюється в ситуаціях, де дитина знаходиться в оточенні незнайомих дорослих. Також має місце значна тривожність, плаксивість. Такі симптоми спостерігаються на протязі останніх трьох тижнів. Зі слів мами, симптоми виникли після стресової ситуації, коли дитина стала свідком побиття мами. Висновок лікаря - транзиторні тіки, рекомендовано консультацію дитячого психіатра. Відповідно до консультативного заключення дитячого лікаря-невролога від 28.09.207 р., [PERSON] має скарги на замкнутість, напруженість, агресивність, плаксивість. Виставлено діагноз: F43.0, рекомендовано ноофен, психолого-психотерапевтична корекція, проведено тренінг батьківської компетенції. Зазначене дає підстави вважати, що складні відносини між батьками негативним чином впливають на психологічний стан дитини, у зв`язку з чим недоцільним на даний час є зміна звичного укладу життя дитини, тривалі побачення дитини з батьком та побачення з батьком у відсутності матері. Суд, дотримуючись принципу рівності прав обох батьків, звертає увагу на наступне. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, відповідно до висновку про доцільність визначення [PERSON] , [INFO] , способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішення виконкому Глевахівської селищної ради від 29.06.2021 р., визначено спосіб участі за наступним графіком: -один день на тиждень за попередньою домовленістю з [PERSON] ; -матір дитини [PERSON] самостійно визначає день, місце, час та тривалість зустрічі для спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] ; - рекомендовано [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати; - рекомендовано [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Звертаючи увагу на вищевказане, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними, не лише забезпечить виконання батьківських прав сторін, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Однак, зважаючи на зібрані у справі докази, приймаючи до уваги психологічний стан дитини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. При цьому суд враховує інтереси дитини та встановлює графік зустрічей, який не порушує режиму дня сина, не відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища та сприяє відновленню психологічного стану дитини. Суд вважає за можливе встановити побачення позивача з сином кожної суботи місяця з 10-00 год. до 17-00 год. за місцем проживання матері або за іншим, попередньо визначеним [PERSON] місцем; щорічно у зимовий та літній період загальною кількістю 14 календарних днів за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] ; у День народження дитини [INFO], [INFO], 01 червня, 31 грудня з 10:00 години до 15-00 години за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] . У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 р., заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст. 141 - 142 ЦПК України, з урахуванням принципу пропорційності позовних вимог. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З огляду на часткове задоволення позову, вказані витрати підлягають частковому стягненню із відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги 08-01/19 від 08.01.2019 р., укладеного між [PERSON] , та адвокатом Шаповаловим А.М., копії прибуткових касових ордерів на суму 20000 грн., акт виконаних робіт №1 від 26.04.2021 р., в якому зазначений перелік послуг, що надавалися адвокатом при розгляді справи, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на здійснення адвокатської діяльності. Вартість послуг за вищевказаним актом складає 20000 грн. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, кількість судових засідань, присутність на них адвоката позивача, а також тривалість судових засідань, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Вирішуючи спір, враховуючи вказані норми матеріального права, у повному обсязі, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial