Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі\~\~267948,12 дол. США та 325714,53 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.02.2008 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 78/П/76/2008-840, за умовами якого банк надав останньому кредит на придбання цінних паперів на загальну суму 170884,65 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути кредит до 01.03.2033р. та сплачувати проценти за користування коштами за процентною ставкою 12,69% річних. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 29.02.2008р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед банком за належне виконання позичальником зобов»язань, що випливають з кредитного договору. Однак, відповідачі свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконують, в результаті чого станом на 28.03.2014р. утворилась заборгованість в сумі 297967,34 доларів США, що за курсом НБУ складає 3233005,19грн., в т.ч. борг за кредитом 167907,58 доларів США, що еквівалентно 1821830,82грн.; борг по відкотках 100040,54 доларів США, що еквівалентно 1085459,83грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 12930,75 доларів США, що еквівалентно 140301,27грн.; штраф за порушення умов кредитного договору 17088,47 доларів США, що еквівалентно 185413,26грн. На звернення банку до відповідачів щодо необхідності погасити заборгованість, останні не реагують. Таким чином, позивач просить суд стягнути із відповідачів солідарно на свою користь вказану заборгованість, а також судовий збір. В судове засідання представник позивача ПАТ «КБ «Надра» не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомили, не скористалися правом надання заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 29.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (в подальшому ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 78/П/76/2008-840, за умовами якого останній отримав на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кошти у сумі 170884,65 дол. США за програмою «Нове життя» на придбання цінних паперів і зобов'язувався повернути кредит до 01.03.2033р. та сплачувати відсотки, виходячи із відсоткової ставки 12,69 % річних. Щомісячна сума платежу складає 1899 доларів США (п.3.3.1 договору). Згідно із п.4.2.4. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення редиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімально необхідний платіж у термін, визначений п.3.3.3. цього договору. За п.5.2. цього ж договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісії та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяли на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.5 договору, у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3 кредитного договору, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1 кредитного договору, за кожен випадок. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 29.02.2008 р. між банком та [PERSON]. О.Р. був укладений договір поруки, відповідно до умов якого остання поручилась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON]. за кредитним договором №78/П/76/2008-840. Як вбачається з п. 1.2. договору поруки, сторони встановили, що поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1. цих договорів повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо. Банк належним чином виконав взяте на себе зобов'язання та надав [PERSON] кредит на загальну суму 170884,65 дол. США, про що свідчать меморіальні ордери №378 від 29.02.08р. та №146 від 29.02.08р. За даними НБУ станом на 28.03.2014р. курс 1 долара США становить 10,8502грн. Між тим, відповідач [PERSON] не виконав взяте на себе зобов'язання, передбачене кредитним договором перед банком, внаслідок чого, за наданим позивачем розрахунком, утворилась заборгованість, яка станом на 28.03.2014р. становить\~\~297967,34 дол. США, що на день розрахунку за курсом НБУ становить 3233005,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 167907,58 дол. США (еквівалент до курсу НБУ становить 1821830,82 грн.), заборгованість по сплаті відсотків - 100040,54 дол. США (еквівалент до курсу НБУ становить 1085459,83 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту - 12930,75 дол. США (еквівалент до курсу НБУ становить 140301,27 грн.), штраф за порушення умов кредитного договору - 17088,47 дол. США (еквівалент до курсу НБУ становить 185413,26 грн.). Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 267948,12 дол. США- основного боргу та 325714,53 грн. - штрафних санкцій. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Крім того, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України Про Національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Згідно із Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 29.02.2008 року, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відсутні відомості про те, що даний договір не визнано недійсним, не розірвано і не припинено. Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 192 ЦК, законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземною валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст. 533ЦК). Судом встановлено, що зобов»язання сторін у спірному кредитному договорі виражені в іноземній валюті доларах США. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Стаття 2 Закону визначає терміни «кошти» - як гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно із ч.1 ст. 49 ч.1 цього Закону, як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у п.3 ч.1 та у п.п.3-7 ч.2 ст. 47 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"\~від 19.02.1993 № 15-93\~валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. боргу по кредиту, відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93. Що стосується вимог щодо стягнення з відповідачів пені та штрафу, то вони підлягають до стягнення у національній валюті гривні, оскільки вищезазначені положення Декрету КМУ не підлягають до застосування при вирішенні цього питання. Крім того, згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Як передбачено ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, в разі невиконання позичальником своїх зобовязань по договору кредиту, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК, ЗУ Про судовий збір необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк Надра судовий збір в розмірі 3654 грн. 00коп., що підтверджується меморіальним ордером від 25.07.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial