Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який був зареєстрований відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №174. Змінити її прізвище з „[PERSON]" на дошлюбне „[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності , позовні вимоги визнає повністю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Позивачка додала до позову заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] видане 16 жовтня 2014 року серії [NUMBER]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 жовтня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №174. Позивачка просить розірвати шлюб. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу слід задовольнити. Суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про зміну її прізвища на дошлюбне не підлягають задоволенню, оскільки даний спосіб зміни прізвища не передбачений законодавством. Так, відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Дане рішення суду ухвалюється відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, якою передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя. Тобто, це категорія справ, яка розглядається на підставі ст.109 Сімейного кодексу України. На підставі ст.110 Сімейного кодексу України суди приймають рішення в порядку позовного провадження,

Outcome: partial