Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.04.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 11368 грн., 19.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів за вказаним кредитним договором на суму 16020,31 грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором, але відповідач не виконала свого обов'язку та перестала сплачувати кредит, в зв'язку з цим відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором в сумі 16020,31 грн., з яких: 10314,41 грн. -заборгованість по тілу кредиту, 2982,36 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом, 2723,54 грн.-пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надіслано письмове клопотання позивача щодо розгляду справи без участі представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в якому вказано на те, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнала частково, не заперечувала тих обставин, що нею порушено умови кредитного договору, але просила суд зменшити розмір пені з врахуванням її матеріального та сімейного становища. Заслухавши пояснення відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 18.04.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника № 891/2915BCLC, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти /кредит/ у тимчасове платне користування з цільовим використанням: на поточні потреби, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строки та виконати свої зобов'язання за даним договором в повному обсязі, що стверджується копією цього кредитного договору. Згідно п.1.2 договору, сума кредиту становить 11368 грн., строк кредитування -36 місяців, фіксована процентна ставка за користування кредитом -20 % річних, комісія за обслуговування кредиту -364 грн., дата повернення кредиту -18.04.2015 року. Як передбачено в п.2 кредитного договору, перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 10 по 15 число кожного місяця включно. Погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 787 грн. Відповідно до п.4 договору, у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. В суді також було встановлено, що 19.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20130619-К, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей /Додаток № 1 до цього договору/, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами, а також права клієнта як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. Наведене стверджується копією договору факторингу. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За положеннями ст.1078 цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); За приписами ст.ст.514, 516 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно виписки з Реєстру боржників від 19.06.2013 року, який є невід'ємною частиною договору факторингу, в Реєстрі значиться боржник-[PERSON], кредитний договір № 891/2915BCLC від 18.04.2012 року, сума заборгованості за основною сумою боргу -10314,41 грн., сума заборгованості за відсотками -2982,36 грн., сума заборгованості за пенею -2723,54 грн., всього 16020,31 грн., кількість днів прострочення -982. Отже, наведене свідчить про те, що відповідачем порушено умови кредитного договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідач не оспорювала. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З врахуванням приписів вищенаведених правових норм вимоги позивача, до якого перейшло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Відповідач просила суд з врахуванням її матеріального та сімейного становища зменшити розмір нарахованої банком пені. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу /наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання/. Як вказано вище, позивачем нараховано до сплати позичальнику пеню в розмірі 2723,54 грн. за 982 дні прострочення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з жовтня 2010 року не працює, одержує пенсію за віком в розмірі 1141 грн.49 коп.; її син [PERSON] [INFO] є інвалідом, не працює за станом здоров'я; внук [INFO] хворіє, діагноз: гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС; зять [PERSON] з 01.05.2014 року приймає участь в АТО. Ці обставини підтверджуються наданими відповідачем документами. Як пояснила відповідач, кредитні кошти їй були потрібні для лікування дочки. Отже, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, до 400 грн. /це розмір пені за шість місяців/ з врахуванням даних про матеріальне та сімейне становище відповідача, які суд вважає істотними обставинами для зменшення пені. Таким чином, на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 696 грн.77 коп., а саме: заборгованість за кредитом -10314,41 грн., заборгованість за процентами -2982,36 грн., пеня -400 грн. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial