Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 59807,74 грн., збитки за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2000 грн., збитків за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 5000 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а всього 71807,74 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.04.2019 року о 10.00 год. м. Кропивницький по вул. Велика Пермська, 66, водій [PERSON] керуючи власним транспортним засобом BMW 7301, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль Ford Kuga, державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками. 21.06.2019 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного провопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно висновку звіту № 64/19 від 14.05.2019 року про оцінку автотранспортного засобу вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Ford Kuga, станом на дату проведення експертизи 11.05.2019 року складає 188 779, 87 грн. За проведення оцінки та складання вищевказаного звіту позивачем було сплачено на користь суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] 2000, 00 грн. Вказує, що страхове відшкодування у розмірі 95 000,00 грн. він отримав 14.06.2019 року від ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Сума відновлювального ремонту автомобіля Ford Kuga, який був проведений сервісним центром «Автогруп Кропивницький» складає 154 807,74 грн. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати йому різницю вартості відновлювального ремонту, що становить 59 807,74 грн., та витрати в сумі 2000,00 грн. за оцінку завданої шкоди, тому позивач був змушений звернутися до суду. Зазначає, що окрім майнової шкоди внаслідок ДТП йому завдано маральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, в матеріальних проблемах та порушенні звичайного способу життя, яку він оцінює у 5000,00 грн. За таких обставин просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути на його користь судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 12.02.2020 року за вх. № 3792 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначив, що Акт виконаних робіт № ФО-00001268 на суму 154 807,74 грн. не відповідає дійсності, і використовуватися його як доказ по справі не може, оскільки він сфальсифікований. Вважає, що суми страхового відшкодування в розмірі 95 000,00 грн., яку було отримано позивачем, повністю достатньо для відновлення пошкодженого транспортного засобу Ford Kuga. Ухвалою суду від 13.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 17.03.2020 року за вх. № 6784 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти доводів викладених відповідачем у відзиві на позов, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 17.03.2020 року за вх. № 6838 до суду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив зменшити розмір відшкодування майнової шкоди з 59 807,74 грн. на 56 807,74 грн., за мінусом 3000,00 грн. відповідно до угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, укладеної 31.05.2019 року між позивачем та страховою компанією. 20.03.2020 року за вх. № 7239 від відповідача до суду надійшли заперечення в яких він заперечив проти доводів позову, наданих позивачем доказів по справі та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладене в ньому, просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 08.07.2020 року позов не визнав, підтримав викладене у відзиві на позов та своїх запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання 27.08.2020 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання в якому просив перенести розгляд справи на іншу дату, однак доказів поважності причин неявки до суду не повідомив та не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, пояснень по суті справи до суду не надходило. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, доказів поважних причин неявки до суду не надав, суд на місці ухвалив продовжити розгляд справи при даній явці. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки Ford Kuga, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23.12.2014 року (а.с. 10). 25.04.2019 року о 10:00 в м. Кропивницький, вул. В. Пермська, 66, водій [PERSON] , керуючи т/з BMW 7301, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобілі Ford Kuga, д.н.з. [NUMBER] , та Geely JL 7162, д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.06.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а. с. 11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АМ/541816 (а.с. 121), внаслідок чого позивачу [PERSON] у відшкодування шкоди заподіяної відповідачем виплачено страхову суму в розмірі 95 000,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату коштів від 24.07.2019 року (а.с. 12) та не заперечується позивачем. Згідно звіту № 64/19 про оцінку автомобіля Ford Kuga, державний номер [NUMBER] , складеного 14.05.2019 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford Kuga станом на 11.05.2019 року складає 188 779,87 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Kuga станом на 11.05.2019 року складає 177 091,63 грн.(а.с.34- 38). Відповідно копії розрахункової квитанції серії ААКЄ № 007450 від 14.05.2019 року за визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford Kuga д.н. [NUMBER] , [PERSON] сплачено вартість наданих послуг в сумі 2000,00 грн. (а.с. 32). Згідно акту виконаних робіт № ФО-00001268 від 24.06.2019 року та квитанції до прибутково касового ордеру № 1 333/5 від 24.06.2019 року загальна вартість робіт по ремонту автомобіля Ford Kuga, д.н. [NUMBER] складає 154 807,74 грн. (а. с.13-14). Згідно частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу в рахунок страхового відшкодування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплачено 95000,00 гр., що є недостатнім для покриття затрат на відновлення автомобіля Ford Kuga, д.н. [NUMBER] . Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що основною метою цього закону є «забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників» та що саме для здійснення цієї мети і розроблений певний механізм відшкодування шкоди, завданої ДТП потерпілим, шляхом виплати страхового відшкодування, якій закріплений вказаним Законом. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) заподіювачем шкоди у добровільному порядку не відшкодована, позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] . У п. 14 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. За таких обставин, враховуючи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування), яка складає 56 807,74 грн. (154807,74 грн. - 95 000,00 грн. - 3 000, 00 грн.), суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] - 56 807,74 грн., а також понесені позивачем витрати за надані послуги з проведення експертної оцінки визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford Kuga д.н. [NUMBER] в сумі 2000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - ... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ... у порушенні інших цивільних прав, ...у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Науменко проти України»). За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, викликаних внаслідок ДТП, яка завдана з вини [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Однак, враховуючи тривалість вимушених змін у звичайному способі життя позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір компенсації в сумі 2500,00 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача у відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1, п. 3, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу судом відзначається, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. Згідно договору про надання правової допомоги № 93674 від 22.07.2019 року, укладеного між [PERSON] (клієнт) та [PERSON] (адвокат), клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати замовнику правову допомогу на умовах, передбачених цим договором, а саме здійснювати представництво інтересів клієнта та направлення необхідних запитів при вирішенні питання щодо відшкодування шкоди після ДТП, за що клієнт зобов`язується сплатити гонорар у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 110-112). Розрахунковою квитанцією серії ЛЛКД № 101928 від 21.08.2019 року, актом про виконання зобов`язань від 21.08.20196 року, актом про прийняття-передачі виконаних робіт від 21.08.2019 року підтверджено оплату суми наданих послуг в розмірі 5000,00 грн. адвокату Сьора О.М. (а.с. 113, 114, 115). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у відшкодування судового збору понесеного позивачем з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,70 грн. за вимогу про відшкодування майнової шкоди та 840, 80 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, а всього судових витрат на суму 6609, 50 грн.

Outcome: partial