Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.12.2011 року в розмірі 156 762,62 грн. Справа надійшла з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Свалявського районного суду на новий розгляд. В порядку, визначеному ЦПК України, справу передано для розгляду судді Тхір. В судовому засіданні встановлено, що позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що 12.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір згідно заяви № б/н, поданої з метою отримання банківських послуг, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Власним підписом відповідач засвідчив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Визнання такої угоди відповідачем також підтверджується фактом користування останнім картрахунком та використання кредитних коштів. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату відсотків, комісії та інших витрат. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, зі своєї сторони, свої зобов'язання за умовами укладеного договору належним чином не виконував, у зв'язку із чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 31.03.2016 року у останнього перед банком утворилась заборгованість в розмірі 15 762,62 грн., з яких: 644,34 грн. - заборгованість за кредитом; 6905,77 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 5000, 00 грн. штраф (фіксована складова) та 512, 51 грн. (процентна складова). Крім суми кредитної заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн. Одночасно з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якій останній також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заяв чи клопотань з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» немає та проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], кожен зокрема, в судове засідання не з'явилися, до суду надано заперечення проти нарахування банком подвійних санкцій, що вважають подвійною відповідальністю за одне й те ж діяння, просять не стягувати нараховану пеню та, вважають неправомірним нарахування 5000,00 грн. штрафних санкцій, оскільки договором такого розміру штрафу не передбачено. За таких обставин суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За викладених обставин, зі згоди представника позивача, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 550 ЦК України. Судом встановлено, що 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариство КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, оформлений анкетою-заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 12.12.2011 року, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік з розрахунку 360 днів в році. Цим же договором визначено порядок погашення заборгованості, а саме: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати додаткові нарахування за невиконання чи невчасне виконання договору, на умовах, передбачених договором. Згідно з зазначеної анкети-заяви, копія якої міститься в матеріалах справи судом встановлено, що позичальник при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова) + 5% (процентна складова) від суми позову. Матеріали справи та наявні в ній розрахунки та умови надання банківських послуг не містять відомостей про те, що сума штрафу - фіксована складова - за невиконання або порушення виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань становить 5000,00 грн. та позивачем такий розмір штрафу (фіксована складова) нічим не обґрунтовано та належним і допустимими доказами не підтверджено. [PERSON] своїм підписом (а саме написанням у відповідній графі свого прізвища ім'я та по батькові) у заяві підтвердив те, що він ознайомлений та згідний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, а також погодився, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір банківських послуг. Доказів того, що запис відносно [PERSON] здійснено не ним, матеріали справи не містять, почеркознавча експертиза не проводилась, та про проведення такої стороною клопотання не заявлялось. Крім того в матеріалах справи на аркуші наявна роздруківка з комп'ютерних систем ПАТ КБ «ПриватБанк», на якій міститься фотографія [PERSON] з кредитною карткою, з якої вбачається, що він отримав кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк», а факт використання даної картки підтверджується випискою руху коштів по рахунку, за якою останній неодноразово використовував дану картку для розрахунку за покупку товарів та для зняття готівки в банкоматах тощо. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання із вчасного здійснення платежів з погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом. Правовідносини, що виникли між сторонами, носять зобов'язальний характер. Укладеним між сторонами договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. За змістом ст.ст.509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства...., у строк, встановлений у зобов'язанні. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії договору відповідає строку дії карти, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі порушення боржником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, боржник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Крім цього, згідно п.2.1.1.3.5. вищевказаних Умов та Правил, клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті Банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів за іншими договорами Клієнта, в межах встановлених договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно Розрахунку, до заборгованості включено суму комісії та пені, які не передбачені поданими суду положеннями кредитного договору, оскільки єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань позичальником, встановленим п.2.1.1.7.6. Умов, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Однак, в той же час при вирішення позовних вимог банку про стягнення з відповідача пені та штрафу колегія суддів приймає до уваги наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме довідкою-пам'яткою про умови кредитування та пунктом 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Правил та умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, згідно з довідкою-пам'яткою про умови кредитування та пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Правил та умов передбачена сплата позичальником штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003 цс 15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норам права. Тож застосування окрім штрафу, визначеного Умовами, додатково пені, а також не передбаченої договором комісії, - є необґрунтованим. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині нарахування суми боргу за пенею та комісією, як такий, що не відповідає встановленим вимогам Конституції України та ЦК України, та в частині нарахування відповідачу 5000 грн. штрафу - фіксованої складової. На підставі вище викладеного, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом з [PERSON] в сумі 644,34 грн. та процентам за користування кредитом в сумі 6905,77 грн. ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім цього суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 512,51 грн. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного кредитного договору, заборгованість по платежах ним своєчасно не сплачувалась, тому з останнього слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», суму заборгованості в загальному розмірі 8062,62 грн. Крім цього, позивачем при зверненні до суду з зазначеним позовом понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн., які він просив стягнути з відповідача. Судові витрати у виді судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог, враховуючи що вимоги задоволено частково на 51,15 відсотків.

Outcome: partial