Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], за цією адресою споживає комунальні послуги, однак оплачує їх лише частково, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 2756,94 грн., яка утворилась за період з 1 квітня 2012 року по 1 березня 2015 р., та 84,25 грн. як 3% річних, а разом 2841,19 грн.. яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України Зазначив, що відповідач не уклав з позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг, однак фактично споживає такі послуги, а тому в силу вимог ст. 67 ЖК України зобов'язаний оплачувати їх за затвердженими в установленому порядку тарифами та сплачувати встановлену квартирну плату. Посилався на те, що правильність застосування тарифів була встановлена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року, постановленим у справі за позовом ЖБК «Верстат-2» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 1 січня 2007 року по 1 квітня 2012 року. Зважаючи на те, що відповідач не погашає заборгованість в добровільному порядку, вимушені звернутись до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 2756,94 грн., яка утворилась за період з 1 квітня 2012 року по 1 березня 2015 р., 84,25 грн. як 3% річних, 243,60 грн. судового збору та 1461,60 грн. витрат на правову допомогу, що надаються на підставі договору від 20 січня 2015 року, укладеного між ЖБК «Верстат-2» та адвокатом Поштар Т.П. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день , час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надано заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від нього не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 42). Як мешканець квартири відповідач є споживачем комунальних послуг, що надаються за вказаною адресою обслуговуючим кооперативом ЖБК «Верстат-2» (а.с.9,10). Як вбачається з довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] ([NUMBER]) впродовж періоду з 1 квітня 2012 року по 28 лютого 2015 року включно, відповідач здійснював оплату комунальних послуг, однак не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2756,94 грн. (а.с.19). Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З наданих суду позивачем розрахунків помісячного нарахування за житлово-комунальні послуги (а.с. 20-41) вбачається, що позивачем оплата за житлово-комунальні послуги нараховувалася відповідачу відповідно до розпоряджень КМДА та норм діючого законодавства, в той же час, відповідач лише частково сплачує за житлово-комунальні послуги. Відсутність укладеного між сторонами договору про надання комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від обов'язку оплатити отримані послуги. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення, підтверджені розрахунками та квитанціями на оплату комунальних послуг, а тому підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2756,94 грн. заборгованості, що утворилась за період з 1 квітня 2012 року по 28 лютого 2015 року включно. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов'язання , які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних. Такі висновки містять у постановах Верховного Суду України, які є обов'язковими для всіх судів відповідно до ст. 360-7 ЦПК України (справа 6-68цс12). Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3% х кількість днів прострочення платежу : 365 : 100. За даною формулою в період з 1 квітня 2012 року по 1 квітня 2013 року строк прострочки становив 366 днів, а тому 3% річних складає 35,91 грн., за період з 1 квітня 2013 року по 1 квітня 2014 року строк прострочки становив 366 днів, а тому 3% річних складає 22,67 грн., за період з 1 квітня 2014 року по 28 лютого 2015 року строк прострочки становить 335 днів, а тому 3% річних складає 25,67 грн., що разом дорівнює 84,25 грн. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 84,25 грн. як 3% річних. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 1461,60 грн. витрат на правову допомогу, оскільки як вбачається з Акту наданих послуг (а.с. 14), позивачу були надані консультативні послуги та послуги з написання позову, що в розумінні ст.ст. 79, 84 ЦПК України не є власне судовими витратами. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідності часткового задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України також на його користь з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial