Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Заявник 17.02.2014 р. звернувся до суду з заявою в якій вказав, що [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у туберкульозному кабінеті Комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня. За час обліку заінтересована особа неодноразово ухилялася від лікування, порушуючи лікарняний режим. На зауваження лікуючого лікаря стосовно порушення лікарняного режиму [PERSON] не реагує, окрім того останній в період лікування відмовився від обстеження, був попереджений про можливу його примусову госпіталізацію у разі порушення лікарняного режиму. На час додачі заяви до суду, [PERSON] продовжує ухилятися від лікування, хвороба прогресує, він є епідеміологічно небезпечним до навколишнього населення. Заінтересована особа становить загрозу для населення та потребує госпіталізації до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська на термін 3 місяці. Оскільки [PERSON] не дає своєї згоди на госпіталізацію у стаціонар, виникла необхідність звернення до суду з заявою про примусову госпіталізацію заінтересованої особи до протитуберкульозного закладу. Просить суд примусово госпіталізувати [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS] на стаціонарне лікування до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська на термін 3 місяці. На [PERSON], [INFO] оголосити розшук через Селидівський міський відділ Управління міністерства внутрішніх справ у Донецькій області.Доручити Селидівському міському відділу Управління міністерства внутрішніх справ у Донецькій області провести привід [PERSON], до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська. Представник заявника у судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених вимог, щодо примусової госпіталізації [PERSON] до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська на термін 3 місяці, в іншій частині вимог просив винести рішення на розсуд суду. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст. 285 ЦПК України особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Суд вважає можливим розглядати справу без участі [PERSON], оскільки за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Суд, заслухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що вимоги заявника не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно довідки ВКК при Селидівській поліклініці від 14.02.2014 р. виданої Комунальною лікувально-профілактичною установою Селидівська центральна міська лікарня, [PERSON], є епідеміологічно небезпечним до навколишніх, потребує примусової госпіталізації до спеціалізованого відділення КЛПУ м.Дніпродзержинськ. Згідно ст.11 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» - особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ст. 283 ЦПК України заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування, подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ст. 286 ЦПК України рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потребує надання медичної допомоги в вигляді обов'язкової госпіталізації до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська строком на термін 3 місяці. Тому заява в частині примусової госпіталізації [PERSON] до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська підлягає задоволенню. Заява в частині оголошення розшуку відносно [PERSON] та здійснення його приводу до спеціалізованого відділення ГПТД м. Дзержинська з метою обов»язкової примусової госпіталізації не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу є достатньою і необхідною підставою для розшуку особи, її приводу до лікувального закладу та здійснення лікування. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. На підставі викладеного, суд вважає заявлені вимоги Комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівської центральної міської лікарні підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial