Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування позову вказавши, що шлюб перший, зареєстрований 27 серпня 1996 року Лучанською сільською Радою Лохвицького району, Полтавської області, актовий запис № 06. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO] та малолітня дочка [PERSON], [INFO], діти перебувають на утриманні позивача. Спору про місце проживання дітей та майнового спору між подружжям не має. Під час попереднього судового засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі, оскільки шлюбні стосунки фактично припинені з лютого 2015 року, з зазначеного часу подружжя живуть окремо, ведуть окреме господарство, у відповідача є інша жінка, з якою є намір утворити нову сімю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Волгай) [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 27 серпня 1996 року Лучанською сільською Радою Лохвицького району, Полтавської області, актовий запис № 06 (а.с. 4). Відповідно до копій свідоцтв про народження у подружжя є діти: малолітня [PERSON], [INFO], неповнолітній [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з лютого 2015 року, з вказаного часу подружжя живуть окремо, ведуть окремо господарство, у відповідача є інша жінка, з якою є намір утворити нову сімю, враховуючи той факт, що подружжя тривалий час живуть окремо, строк для примирення сторонам давати недоцільно. За таких обставин збереження сімї неможливо. Майнового спору та спору про місце проживання дітей між подружжям не має. Доводи позивача вважаються доведеними. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно п. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про державну реєстрацію розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням сторін прізвища після розірвання шлюбу залишити позивачу «Захарченко», відповідачу «Захарченко». Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу сторони не подали до суду письмовий договір про те, з ким із них будуть проживати їх діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Також суд звертає увагу на те, що відповідач не звертався до суду з зустрічними позовними вимогами до позивача про встановлення місця проживання їх дітей. За таких обставин, позовні вимоги в частині встановлення місця проживання дитини не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст. 58 Конституції України, постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 24, 105 ч. 3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial