Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 14207 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн., витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. Крім того стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], в якій він проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] 30.10.2015 р. квартиру позивача було залито водою з квартири [ADDRESS] та розташована поверхом вище над квартирою позивача. 02 листопада 2015 року комісією в складі головного інженера, начальника відділу РЕЖФ та майстра дільниці було проведено обстеження в результаті якого був складений Акт в якому встановлено, що затоплення квартири № 95 сталося через недбалість мешканців квартири № 99. Позивач [PERSON] та представник позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. В подальшому представник позивачів надав заяву, в якій просить розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просив проводити розгляд справи без участі позивачів. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, вважали розмір зазначеною позивачами матеріальної шкоди завищеною та просили відмовити в стягненні моральної шкоди. Представник надав заяву, в якій просить розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. В подальшому в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1991 року є власником квартири [ADDRESS]. Як вбачається з акту огляду квартири, [ADDRESS], складеного комісією КП "Дніпровський" від 02.11.2015 року затоплення квартири № 95 сталося через недбалість мешканців квартири № 99, яка розташована поверхом вище, а саме через те, що при підготовці до опалювального сезону не закрили кран на батареї. Згідно даного акту в результаті затоплення виявлено: - в ванній кімнаті стеля в мікротріщинах, чорних плямах; - в І-й кімнаті вздовж плити перекриття наявні мокрі жовті плями діаметром 0,2 м. * 3,0 м.; шпалери за батареєю відклеїлись від стіни; ламінат на підлозі місцями деформувався; - в ІІ-й кімнаті на стелі мокрі плями вздовж плити перекриття розміром 0,3 м. * 2,0 м.; - в ІІІ-й кімнаті зафіксовано мокрі жовті плями, ламінат на підлозі піднявся та деформувався. Відповідно до висновків судового експерта № 01 від 22.03.2016 р. вартість відновлювального ремонту, необхідного для відновлення стану квартири [ADDRESS] в якому вона знаходилась до затоплення - становить 14207 грн. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2016р., у зв'язку із чим його було замінено на відповідача, як правонаступника по справі після смерті [PERSON] та його постійне місце проживання зареєстроване за вказаною адресою, що підтверджується даними паспорту. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає,що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов'язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов'язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з матеріалів справи на момент залиття квартири [ADDRESS], воно відбулося з вини мешканців квартири № 99, тобто [PERSON] в результаті недбайливого ставлення до опалювального обладнання, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на оплату послуг щодо проведення судової експертизи в сумі 2000 грн., та витрати по оплаті судового збору 487,20 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенняїї прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння душевних страждань, погіршення стану здоров'я позивача [PERSON] та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди для позивача [PERSON] буде сума в розмірі 2000,00 грн., а для позивача [PERSON] - 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial