Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між банком та відповідачем [PERSON] 25 червня 2006 року було укладено кредитний договір №DNН4КР39700194, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1727 гривень 70 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, при цьому в період сплати відповідач повинен надавати позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам. У відповідності до умов договору позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов'язання не виконувала належним чином, внаслідок чого за заявою позикодавця 27 січня 2009 року Солонянським районним судом було винесено судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за даним кредитним договором в сумі 5892 гривні 94 копійки, які враховано при подачі даного позову при визначені розміру заборгованості за кредитним договором станом на 24 грудня 2013 року в сумі 16 719 гривень 90 копійок, яка складається з заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 3081 гривня 73 копійки, нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 12365 гривень 79 копійок та штрафу відповідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг штраф в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та в розмірі 772 гривні 38 копійок (процентна складова), в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, оскільки відповідач продовжує не виконувати зобов'язання за договором. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.18,21,26), в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.29), відповідно до якої прохала розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.28,29) в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не надала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст.629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " (а.с.15) та відповідачем [PERSON] 25 червня 2006 року був укладений кредитний договір №DNН4КР39700194, відповідно до якого остання отримала строковий кредит на суму 1727 гривень 70 копійок строком на 18 місяців до 25 грудня 2007 року зі сплатою 2,09% на місяць в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій в обумовлені в заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки шляхом сплати щомісячного платежу в період з 21 по 28 число кожного місяця в розмірі 116 гривень 45 копійок, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків на вимогу позивача достроково сплатити кредит, відсотки, пеню та інші платежі відповідно до умов договору, при цьому відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві(а.с.6-10). Сторони відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт») досягли взаємної домовленості щодо встановлення за даним договором строку позовної давності по всім видам платежів тривалістю у 5 років (а.с.10), що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), при цьому відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідач в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила в повному обсязі у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, нараховані за порушення умов договору пеню та штрафи, в зв'язку з чим за розрахунками позивача станом на 24 грудня 2013 року (а.с.5) утворилась заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 3081 гривня 73 копійки, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 12365 гривень 79 копійок, а також нараховані штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень та штраф в розмірі 772 гривні 38 копійок (процентна складова), при цьому в розрахунку заборгованості вже враховано, що заборгованість за кредитом в сумі 5892 гривні 94 копійки було стягнуто на користь позивача за судовим наказом Солонянського районного суду Дніпропетровської області 27 січня 2009 року у справі №2-н-16/09 (а.с.7), який відповідачем фактично не виконаний. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобов'язань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Враховуючи, що заборгованість по відсоткам складає 3081 гривня 73 копійки, а пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором становить 12365 гривень 79 копійок, а також нараховані штрафи відповідно до п.5.3 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»), і при цьому вказані санкції значно перевищують суму заборгованості за кредитним договором, стягнуту як за судовим наказом, так і визначений за даним позовом розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір нарахованої пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку до 3100 гривень 00 копійок. Також суд враховує те, що з дня видачі судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором в 2009 році позивач більш ніж на протязі чотирьох років не звертався з вимогами про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором ні до відповідача, про докази позивачем суду не надано, ні до суду. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та в розмірі 772 гривні 38 копійок (процентна складова), які передбачені пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 3081 гривня 73 копійки, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 3100 гривень 00 копійок, а також нарахований штраф в розмірі 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) та в розмірі 772 гривні 38 копійок (процентна складова), а в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості по пені необхідно відмовити з зазначених вище підстав. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку з частковим задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial