Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня народження дитини до її повноліття, стягнути з відповідача аліменти на свою користь на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня народження дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що фактично припинила з відповідачем шлюбні відносини, проживають окремо, однак останній ухиляється від утримання її та дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, не погоджуючись з моментом початку присудження аліментів, заперечували щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на позивача у повному обсязі, посилаючись на відсутність матеріальної можливості надавати таке утримання. Прокурор виходячи з інтересів дитини в судовому засіданні позов в частині стягнення з відповідача аліментів на дитину просила задовольнити, при вирішенні вимог про стягнення аліментів на утримання позивача покладалась на розсуд суду. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина сторін проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Судом встановлено, що [PERSON] з 18.05.2011 працює в ТОВ «Адвентіс» на посаді адміністратора залу, загальна сума його доходу за період з квітня 2013 по вересень 2013 року становить 8402,87 грн. (а.с.64). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів на сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо вимог позивача про присудження стягнення з відповідача аліментів на дитину з моменту народження дитини, слід зазначити наступне. Згідно частини 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Натомість в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження ухиляння відповідача від утримання дитини з моменту її народження, тобто з квітня 2013 року, оскільки з пояснень наданих сторонами в засіданні слідує, що подружжя почало проживати окремо з липня 2013 року та до цього часу відповідач утримував сім'ю, при цьому позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача з моменту народження дитини, а тому суд дійшов висновку про необхідність присудження аліментів на дитину від дня пред'явлення позову на підставі частини 1 статті 191 СК України. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на позивача до досягнення дитиною трирічного віку, слід зазначити наступне. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальну допомогу та інших джерел доходу не має, тобто потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток близько 1400 грн щомісячно, з якого має сплачувати аліменти на утримання дитини, інших відрахувань по виконавчим документам не здійснює, суд дійшов висновку про можливість позивача здійснювати утримання позивача у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на позивача з моменту народження дитину, слід зазначити наступне. Згідно частини 2 статті 79 СК України якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів на своє утримання від відповідача з моменту народження дитини, тобто з квітня 2013 року, а тому суд дійшов висновку про безпідставність вказаних позовних вимог та необхідності стягнення таких аліментів з моменту подання позову на підставі частини 1 статті 79 СК України. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial