Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 23.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 на суму 7000 грн., з оплатою процентів за користування кредитом. Зазначений кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті позивача. Згідно п.1.1 кредитного договору від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 кредитодавець передає позичальнику грошові кошти в сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього Кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін. Строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. Позивач повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, що підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» про проведення успішної видачі займу на карту [PERSON] за договором від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 в сумі 7000,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначені кредитним договором строки, а саме станом на 03.07.2020 року заборгованість не погасив, не сплачує нараховані у відповідності до п. 1.4.1-1.4.2 кредитного договору проценти за користування ним, таким чином ухиляючись від виконання прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, грубо порушуючи його умови та вимоги ст.ст. 525, 526, 611 Цивільного кодексу України, згідно яких зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості. Заборгованість за кредитним договором відповідачем до теперішнього часу не погашена. Загальний розмір боргу за кредитним договором № ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року та за сукупною вартістю кредиту станом на 03.07.2020 року становить 30 588,20 грн., який розрахований наступним чином. Згідно детального розпису сукупної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору № ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року відповідач повинен був сплатити до 03.01.2020 року 23 240 грн., з яких 7000 грн. - платіж по кредиту; 2 240 грн. - платіж по відсоткам, нарахованим відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору; 14 000 грн. - платіж по відсоткам, нарахованим відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору. Відповідачем 15.10.2019 року було сплачено 2 240 грн., які перераховано на погашення процентів, нарахованих відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору. Оскільки, [PERSON] 15.10.2019 року було сплачено проценти, нараховані станом на зазначену дату в повному розмірі, відповідно до детального розпису сукупної вартості кредиту, строк користування кредитом продовжився на 16 днів, а саме до 19.01.2020 року. Оскільки, боржником з 15.10.2019 року не було сплачено жодної суми, [PERSON] за період з 20.01.2020 року по 29.02.2020 року нараховано 7 175 грн. пені відповідно до п. 5.6 Кредитного договору № ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року. За період з 01.03.2020 року по 03.07.2020 року пеню не нараховано відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Таким чином, заборгованість за кредитним договором від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 складає: заборгованість по сумі кредиту - 7000 грн.;заборгованість по процентам - 16 240 грн., з яких 2 240 нараховано відповідно до п.1.4.1 кредитного договору, а 14 000 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810; пеня за період з 20.01.2020 року по 29.02.2020 року відповідно до п. 5.6 кредитного договору складає 7 175 грн.;три проценти річних від простроченої суми - 173,20 грн., зарахованих відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 липня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 26.08.2020 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про визнання кредитного договору нікчемним вмотивована тим, що будь-якого договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та [PERSON] він не узгоджував та не підписував. Посилання у первісному позові на правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту при укладанні договору в електронній формі не є забезпечувальним фактором, так як ці правила до [PERSON] в редакції станом на 30.09.2019 року не доводилися. Вважає, що кредитний договір ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 рок у є нікчемним. Зазначає, що він дійсно звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» з проханням надати гроші в позику використовуючи при цьому сервісний електронний онлайн режим. Надав свою інформацію про себе, як позичальника, але стосовно позикодавця інформація була тільки на інтернет-сайті. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», позичальник надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку персональних даних. Будь-яких гарантійних листів або документі про статус Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» він не отримував. Оператором від ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» було роз`яснено, що у разі надання позики в сумі 7000 грн., через 16 днів позичальник зобов`язаний сплатити 2240 грн., як умова договірних відносин на 365 календарних днів. Відтак, позика надана в сумі 7000 грн., через 16 днів він сплатив 2240 грн., тому строк дії договору може бути закінчений 29.09.2020 року. Будь-якого договору не узгоджувалось і не укладалось. Позика отримувалась на споживчі цілі, а саме придбання нового мобільного телефону, що носить характер споживчого кредитування. Будь-які кредитні договори він з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» не підписував, а перші документи у паперовому виді надійшли до нього з суду. Він вважає, що фактично при укладанні кредитного договору не було роз`яснено про істотні умови, а саме підстави та умови застосування відсоткової ставки по кредиту та дійсної відсоткової ставки, яка становить 730 % річних та 882, 08 % річних, а також порядок нарахування штрафних санкцій та черговості погашення боргового зобов`язання. Крім того, на його думку, вказаний договір містить умови, які є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що при укладанні вказаного договору порушені його права, як споживача. Правила надання коштів у позику він не підписував, ним вони не визнаються, при погодженні позики примірник правил він не отримував. Вважає, що сторонами не було дотримано письмової форми укладання договору. Також за умови, що позика оформлялася на електронних умовах відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», укладений договір, тобто його примірник повинен бути наданий позичальнику в його особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», але такого особистого кабінету він не використовував. Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін, яку [PERSON] не проявив і не погодив за умови відсутності кредитного договору та правил. Він вважає, що матеріали цивільної справи не містять даних про те, що він був належним чином ідентифікований при реєстрації в інформаційній - телекомунікаційній системі відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, а докази, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» на його думку є неналежними. Також зазначив, що ним електронний підпис не створювався та не використовувався. Оскільки, з наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» документів встановлено недотримання порядку укладання електронного договору, встановленого ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», то договір є таким, що не прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а тому відповідно до ч. ч. 2, 2 ст. 1055 ЦК України цей договір є нікчемним. Пароль, який було введено Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» нібито за [PERSON] для підписання договору аналогом власноручного чи електронного підпису не являється в розумінні ст. 208 ЦК України. Таким чином, на думку [PERSON] , надані докази Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» не містять підтверджень, що договір був акцептований сторонами, в порядку, передбаченому законом, що вказаний договір підписаний саме [PERSON] , що з даним договором він був ознайомлений та погодився на отримання грошових коштів саме за вказаним договором, а також, що вказаний договір взагалі містив умови щодо кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки у зазначеному в договорі розмірах і порядку нарахування. У зв`язку з наведеним просить задовольнити зустрічний позов та визнати нікчемним договір ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року, оформлений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», як позикодавцем, та фізичною особою [PERSON] , як позичальником, на суму тіла кредиту 7000 грн. з додатковими умовами та зобов`язаннями. Відмовити у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 22.10.2020 року ( а. с. 84). 22.10.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» надійшов відзив на зустрічний позов, в якому вказує, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки кредитний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства. Так, [PERSON] у своєму позові зазначає, що під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства він надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Разом з тим [PERSON] стверджує, що особистого кабінету на сайті товариства він не використовував. Зазначене ствердження не відповідає дійсності, оскільки на підставі заповненої реєстраційної форми інформаційна система товариства здійснює реєстрацію даних на сайті товариства та створює особистий кабінет заявника, де він має змогу ознайомитися з договором, поточним станом заборгованості, оплатити заборгованість тощо. Кредитний договір укладається в електронному вигляді в особистому кабінеті, при цьому заявник має технічну можливість прийняти умови кредитного договору, або відмовитися від них. У своїй зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає, що йому дійсно була надана позика в сумі 7000 грн., а через 16 днів він сплатив 2240 грн. за умовами п. 1.4.1 кредитного договору саме з використанням особистого кабінету та перерахував грошові кошти з особистої банківської карти, яку зазначив при отриманні грошових коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ». Враховуючи, що отримання кредиту неможливе без підписання кредитного договору в особистому кабінеті шляхом внесення одноразового ідентифікатора, відповідач вважає, що позивач за зустрічним позовом навмисно вводить суд в оману. Також не відповідають дійсності твердження відповідача по первісному позову щодо не роз`яснення відсоткової ставки по кредиту. Відповідно п. 1.9 кредитного договору від 30.09.2019 року №ЛЛ-00074810, детальний розпис сукупної вартості кредиту за цим кредитним договором наведений в додатку №1 до цього кредитного договору, який є невід`ємною його частиною. Саме в додатку №1 зазначена реальна річна ставка та інше. Тобто, ознайомлюючись з текстом кредитного договору та погоджуючись з його умовами [PERSON] мав можливість ознайомитись з реальною річною процентною ставкою договору, типом процентної ставки, строком дії кредитного договору, строком користування кредитом та іншими умовами кредитного договору. У своїй зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує, що позивачем не доведено факт ознайомлення відповідача з Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», які є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641 та 644 ЦК України. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору від 30.09.2019 року №ЛЛ-00074810 невід`ємною частиною вказаного договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця. Тобто, підписавши електронним підписом зазначений кредитний договір, позичальник підтвердив своє ознайомлення та погодження з вказаними правилами. У своїй позовній заяві [PERSON] акцентує увагу суду на те, що позика отримувалась ним на споживчі цілі,а саме на придбання нового мобільного телефону, що носить характер споживчого кредитування. Однак, таке твердження відповідача за первісним позовом також не відповідає дійсності, оскільки заповнюючи перед укладанням кредитного договору анкету-заяву позичальника (копія якої надана як додаток до первісного позову), [PERSON] метою отримання позики було зазначено «Бізнес». У зв`язку з наведеним, договір №ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року був укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» згідно вимог діючого законодавства, а тому ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» вважає, що відсутні підстави визнання договору нікчемним. На підставі викладеного просить відмовити [PERSON] в задоволенні його позову. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання по вказаній справи, призначено справу до судового розгляду на 08 грудня 2020 року ( а. с. 112). 07 грудня 2002 року представником [PERSON] - адвокатом Цурканом В. І. надано заяву по суті справи, в якій зазначено, що оскільки, на його думку, під час підписання електронного кредитного договору ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року не дотримано порядку його укладання встановленого ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір є таким, що не прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а тому, він вважає, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1055 ЦК України вказаний договір є нікчемним (а. с. 118-125). Представник позивача він - же представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а. с. 117). Відповідач він же позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник [PERSON] - адвокат Цуркан В. І. надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» не визнають, зустрічний позов підтримують. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 на суму 7000 грн., з оплатою процентів за користування кредитом. Згідно п.1.1 Кредитного договору від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 7000 грн., з оплатою процентів за користування кредитом, строк дії кредитного договору становить 365 календарних днів, строк користування кредитом складає 16 днів, може бути продовжено до 96 днів включно. Відповідно до пункту 1.2 вказаного кредитного договору строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Кредитний договір набирає чинності у день надання кредиту (безготівкового перерахування суми кредиту на банківський (картковий) рахунок, вказаний позичальником або надання готівкових коштів позичальникові). Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконано належним чином однією зі сторін. Згідно пункту 1.3 кредитного договору строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. Пунктами 1.4, 1.4.1 та 1.4.2 договору передбачено, що зазначені процентні ставки є їх двосторонньою взаємною домовленістю, узгодженою умовами даного пункту кредитного договору. Проценти за користування кредитом нараховуються протягом 96 календарних днів з дня надання кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом у розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 днів з дня надання кредиту. У разі своєчасного та належного виконання зобов`язань за цим кредитним договором, кредитний договір достроково припиняється в день повного та належного виконання таких зобов`язань. У розмірі 2,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня, наступного за днем закінчення строку, передбаченого пунктом 1.4.1 договору, якщо зобов`язання не виконанні позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту. Пунктом 1.5 договору з урахуванням положень п. 1.4 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку: за строк, зазначений у п.1.4.1 кредитного договору - 730 процентів річних; за строк, зазначений у п.1.4.2 кредитного договору 882, 08 процентів річних (а. с. 15-19). Також сторонами підписано додаток № 1 до кредитного договору № ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року "Детальний розпис сукупної вартості кредиту" - де дійсно детально розписано і сукупна вартість кредиту складає 332 % від суми кредиту або 23240 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом 232 % від суми кредиту або 16 240 грн., і розмір відсоткової ставки, і строк користування кредитом (а. с. 20). Вказаний кредитний договір та детальний розпис сукупної вартості кредиту підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» так і [PERSON] у своїй позовній заяві кредитний договір ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства:https://vashagotivochka.ua/. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, позичальник надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає Закону України «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», примірник кредитного договору був наданий позичальнику в його особистому кабінеті на сайті Товариства. Так, на сайті: www.vashagotivochka.uа. розміщено Правила надання коштів, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (при укладанні договору в електронній формі), які є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641 та - ЦК України, укласти договір на умовах, що запропоновані Товариством. Ці Правила є невід`ємною частиною договору, так званою його «публічною» частиною (п. 7.3. кредитного договору). Клієнт здійснює заповнення заявки на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в якості обов`язкових для заповнення. Заповнюючи заявку, позичальник у відповідності до пункту 3.6. Правил, надає згоду на обробку Товариством своїх персональних даних, а також на те, що Товариство має право звернутись за інформацією про фінансовий стан позичальника або іншою інформацією, яка необхідна для прийняття рішення про надання кредиту. Оформлення вищезазначеної згоди відповідає вимогам ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних». У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. На основі зазначених клієнтом даних інформаційна система Товариства генерує «індивідуальну» частину договору (у разі прийняття рішення про надання кредиту). Відповідно до 3.8 Правил додатково Товариство залишає за собою право зателефонувати клієнту за телефонним номером, зазначеним в заявці, як для підтвердження повноти, точності, достовірності зазначеної в заявці інформації, так і для отримання інших відомостей від клієнта, які Товариство визнає вхідними для прийняття рішення про надання кредиту. Згідно п. 3.7 вказаних правил на підставі заповненої реєстраційної форми інформаційна система Товариства здійснює реєстрацію даних заявника на сайті Товариства та створює особистий кабінет заявника/позичальника, де він має змогу ознайомитися з договором(ами), поточним станом заборгованості, оплатити заборгованість тощо. Пункт 3.12 правил передбачає, що рішення про надання кредиту приймається Товариством на підставі автоматизованої обробки персональних даних клієнта і інформації отриманої про нього із законних джерел, зокрема інформації бюро кредитних історій. Пункт 3.17 передбачає, що товариство інформує клієнта про прийняте рішення щодо видачі або відмову у наданні кредиту через SMS-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, та/або листом, надісланим на електронну пошту, вказану заявником, та/або шляхом розміщення інформації в особовому кабінеті заявника на сайті Товариства. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, заявнику надсилається «оферта» пропозиція укласти договір) та текст майбутнього кредитного договору на умовах та в порядку, передбаченому цими Правилами. Кредитний договір укладається в електронному вигляді в особистому кабінеті. При цьому заявник має технічну можливість прийняти умови кредитного договору, або відмовитись від них (пункт 3.19). Пунктом 3.20 правил передбачено, що після ознайомлення з умовами кредитного договору, у випадку підтвердження заявником із зазначеними умовами, йому на телефон надсилається одноразовий ідентифікатор, який в подальшому вноситься у відповідне поле для підпису на сайті Товариства. Таким чином заявник акцептує оферту електронним підписом одноразового ідентифікатора, після чого кредитний договір вважається укладеним. Відповідно до пункту 3.22 Правил після укладання сторонами кредитного договору та переведення коштів на вказану позичальником банківську карту, другий примірник кредитного договору направляється на електронну адресу позичальника, а на його номер телефону (вказаний ним у анкеті) направляється відповідне СМС-повідомлення. Відповідно до п. 3.26 правил Товариство не пізніше трьох робочих днів з дати підписання кредитного договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський картковий рахунок позичальника, вказаний позичальником у заявці (а. с. 7-13). Згідно з пунктом 7.3 кредитного договору, невід`ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений , повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця в мережі Інтернет. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, що підтверджуються повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн», як оператор послуг платіжної інформації повідомляє, що на сайті VASHAGOTIVOCHKA.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція типу «виплата» об 11:12 30.09.2019 року на суму 7000 грн. [PERSON] за договором від 30.09.2019 року № ЛЛ-00074810 (а. с. 21). В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Так, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною. Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Отже, кредитор має право на стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верхового Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Станом на 03.07.2020 року заборгованість по кредиту [PERSON] перед ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» складає 30 588, 20 грн. з яких : кредит прострочений 7000 грн.; проценти в тому числі прострочені - 16 240 грн.; пеня - 7175 грн.; 3% річних 173, 20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. В розрахунку заборгованості вказано, що позивачем сплачено відсотки в сумі 2240 грн. (а. с. 15-16). У детальному розписі сукупної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору №ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року вказано, що сума кредиту по вказаному договору становить 7000 грн.4 строк дії кредитного договору 365 днів. Сукупна вартість кредиту складає 332 % від суми кредиту ( у процентному виразі) або 23 240 грн. ( у грошовому виразі) та включає в себе: проценти за користування кредитом 232 % від суми кредиту або 16 240 грн. Суд вважає, що оскільки [PERSON] , як вказує позивач у позові та підтверджується розрахунком заборгованості, який додано до позовної заяви, а також підтверджує сам [PERSON] сплачено 2240 грн. у рахунок погашення боргу за відсотками, а тому з [PERSON] необхідно стягнути 14 000 грн. у рахунок відшкодування боргу за відсотками, тобто за мінусом 2240 грн. сплачених ним коштів ( 16 240 грн. - 2240 грн.), суму кредиту - 7000 грн., пеню 7175 грн. та 173, 20 грн., а всього 28 348, 20 грн. У відповідності до приписів ст. ст. 12-13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства та даючи оцінку доводам позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальні «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», викладеним у позові, суд вважає, що його доводи заслуговують на увагу, а позов підлягає частковому задоволенню з вищевикладених підстав, а тому з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» підлягає стягненню 28 348, 20 грн., відмовивши в решіт вимог. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] суд виходить з наступного. Так, позивач за зустрічним позовом на підтвердження своїх доводів посилається на те, що він оспорюваний договір не підписував, між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» не обумовлено у письмовому вигляді предмет договору, ціну договору, яка встановлена у формі сплаті процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також вказує, що відсутні підстави вважати, що даний кредитний договір укладений з дотриманням письмової форми. Однак, такі твердження позивача за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В даному випадку є недоречним посилання [PERSON] на ст. 1055 УК України. З наданої Товариством з обмеженою відповідальності «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» анкети - заяви позичальника від 30.09.2019 року, вбачається, що при оформленні заявки на видачу кредиту позивачу, були заповнені усі розділи, що містять інформацію з персональними даними [PERSON] (а.с.14). Зокрема, у заявці мається прізвище, ім`я, по-батькові позивача за зустрічним позовом, серія та номер його паспорту, адреса реєстрації та проживання, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце роботи та посада, номер мобільного телефону, номери мобільних телефонів родичів, а також вказано мету позики «бізнес». Також Товариством з обмеженою відповідальності «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» надано й кредитний договір ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року та детальний розпис сукупної вартості кредиту, який є додатком до вказаного кредитного договору, які підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором LAYSNupM, тобто введенням цієї комбінації букв, які були надіслані йому на мобільний номер (а.с.15-20). Вказаний кредитний договір та детальний розпис сукупної вартості кредиту включає всі істотні умови для відповідного виду договору. Як вбачається із довідки ТОВ «Платежі онлайн», грошові кошти в сумі 7000 грн. по кредитному договору ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року перераховані [PERSON] 30.09.2019 року, про що не заперечує [PERSON] у своїй позовній заяві (а.с.15). Тобто, без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» не був би укладений. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; 2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду по справі №732/670/19 провадження 61-7203 св 20 від 09 вересня 2020 року та у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18 провадження №61-8449св19. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання правочину нікчемним, проте зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України, нікчемним правочином є правочин, недійсність якого встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. [PERSON] підписав кредитний договір від 30.09.2019 року ЛЛ-00074810, який за своїм змістом містить всю інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору,а тому суд вважає, що між сторонами узгоджено всі істотні умови оспорюваного договору. Крім того, [PERSON] сплачено відсотки за користування кредитними коштами в сумі 2240 грн., що він підтвердив у своїй позовній заяві, а також підтверджується матеріалами справи (а. с.15-16). Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Укладаючи кредитний договір, позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, справедливі та відповідають його інтересам, додаткових вимог щодо його умов не заявляв та в подальшому виконував ці умови, тобто погодився на їх укладання саме на тих умовах, що передбачені вказаним договором. Виконання сторонами договору істотних умов, часткове повернення боргу свідчить про те, що [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, інформацією щодо сукупної вартості кредиту, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №752/19560/15-ц провадження №61-15536 св18. Посилання [PERSON] у своїй позовній заяві на судову практику Верховного Суду є безпідставними, оскільки фактичні обставини,у наведеній [PERSON] справі, та у справі, яка розглядається, є різними, що виключає подібність спірних правовідносин. При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням наведеного, суд на підставі оцінених доказів дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» надано належні та допустимі докази укладання між сторонами 30 вересня 2019 року кредитного договору № ЛЛ-00074810 та отриманням позивачем кредитних коштів у розмірі 7 000 грн. Підписавши 30 вересня 2019 року кредитний договір [PERSON] погодився з його умовами у тому числі щодо стягнення відсотків у вказаному розмірі та пені. Доказів протилежного матеріали справи не містять, [PERSON] таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19). Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з викладеного, суд вважає, що [PERSON] в обґрунтування свого зустрічного позову не надав суду належних допустимих переконливих доказів, порушень його прав судом не встановлено, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню. Висновки суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Наведені вище обставини дають суду підстави дійти висновку про доцільність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» у повному обсязі, тобто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №ЛЛ-00074810 від 30.09.2019 року в сумі 28 348, 20 грн., відмовивши в іншій частині вимог. Натомість, суд приходить до висновку про недоведеність вимог [PERSON] за зустрічним позовом, вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Стосовно судових витрат. У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 1948, 13 грн. (92, 68 % від 2102,00 грн. судових витрат). У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] у відповідності до ст. 141 ЦПК України з нього необхідно стягнути 840, 80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial