Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.03.2007 року у розмірі 14866,44 грн., яка утворилась станом на 14.06.2021 та судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 23.03.2007 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду, на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі Договору надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. 00 коп.. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № б/н від 23.03.2007 року утворилась заборгованість у розмірі 14866,44 грн., яка складається з наступного: - 11953,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -11953,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 2913,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. В свою чергу, відповідач надала відзив на позов, згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на наступні обставини. Відповідач вважає, що позивачем надані як суду, так і відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, вірність яких, як оригіналу, засвідчена печаткою банку, проте вони не містять підпису відповідача, а заява, яка підписана Позичальником про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить посилання про те, що відповідач був ознайомлений та йому були надані саме вказані вище умови. Відповідач заперечує, що саме з цими Умовами і саме в цій редакції позивач його ознайомив при виникненні відносин між ними. Також, заява, яка підписана відповідачем, як позивальником, містить посилання на базову ставку за кредитним лімітом, яка становить 3% на місяць на залишок заборгованості, а тому розрахунок заборгованості, який наданий позивачем і ґрунтується на інших тарифах банку та на «умовах та правилах надання банківських послуг». Згідно з довідкою про зміну умов кредитування картки, яку позивачем додано до позовної заяви, відповідачу було встановлено кредитний ліміту сумі 00,00 грн.. Однак цей факт не співпадає з розрахунком заборгованості, де «нульовий» баланс досягнутий позичальником 31.07.2017 та банком це не заперечується. Як вбачається з Виписки за договором №б/н на ім`я [PERSON] , станом на 01.08.2017 року заборгованість за наданим кредитом ставила 0 грн.. Відповідач не спростовує того факту, що у період з 01.08.2017 року по 01.06.2021 року ним здійснено витрати по картковому рахунку на загальну суму 16217,75 грн., погашення на загальну суму 37033,59 грн.. Окрім того відповідач вважає, що у зазначений період, банком без достатніх правових підстав самостійно було стягнуто шляхом списання з карткового рахунку нарахованих банком відсотків у розмірі 32958,70 грн., пені та штрафів - 2823,16 грн.. Відповідач зробив свій конррозрахунок згідно якого, з 01.10.2018 р., він виплатив кредитні кошти банку в повному обсязі, більш того у період з 01.10.2018р. по 30.06.2021р. утворилась переплата ,яка становить 52014,19 грн.. Представник позивача в свою чергу надав відповідь на відзив та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на наступне. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 23.03.2007 року, з якої чітко вбачаються персональні дані та інша додаткова інформація надана відповідачем особисто, яка необхідна для отримання кредитної картки. Також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згодна(ен) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг….». Також з анкети-заяви чітко вбачається відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00 % (36,00% на рік), тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки відповідача проти заочного розгляду та винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує та викладені у відзиві обставини підтримує у повному обсязі. Суд, з`ясувавши та дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. 23.03.2007 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку №б/н (а.с.49). Згідно вказаної анкети - заяви відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмову вигляді. Своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також його місцезнаходження та виразив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.49). На підтвердження позовних вимог банком надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.50-55). Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав наступні кредитні картки:- 23.03.2007 кредитну карту № [NUMBER] , терміном дії до 01/09 року; -23.11.2010 кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 08/14; -12.09.2014 кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 08/18; -08.09.2018 кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 08/22. (а.с.48). Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] встановлено наступне: 23.03.2007 р. відбувся старт карткового рахунку та встановлено кредитний ліміт - 500,00 грн.; в наступному кредитний ліміт неодноразово збільшувався до 15000,00 грн.; 18.07.2018 р. відбулось зниження кредитного ліміту до 0,00 грн. (а.с. 47). Згідно виписки за договором б/н станом на 16.06.2021 р. простежується рух коштів як шляхом поповнення картки, так і зняття відповідачем коштів з картки (а.с. 29-46). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.03.2015 р., укладеного між Приватбанком та [PERSON] , станом на 14.06.2021 року, останньою погашено заборгованість за поточним тілом кредиту - 4842,88 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5080,04 грн.; погашено заборгованість по простроченим відсоткам - 1936,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту становить - 11953,27 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 2913,17 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом - 14866,44 грн. (а.с.27-28). Оцінивши подані до суду докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Здійснюючи оцінку обставин (фактів), якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи, та поданими доказами, суд звертає увагу на наступне. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з вищевказаними Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили відповідальність при порушенні договірних зобов`язань, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобов`язання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме Умовами був ознайомлений такий учасник справи; позивачем не надано доказів на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником. Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, не можна вважати складовими частинами укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Крім того, суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, в якій Судом зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відтак, суд вважає, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати процентів за невиконання договору, то вимоги банку в частині стягнення 2913,17 грн. прострочених відсотків задоволенню не підлягають. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18). Таким чином, оскільки у [PERSON] виникло зобов`язання повернути кредитні кошти («тіло» кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредита), то позов в частині стягнення фактично отриманих і не повернутих відповідачем кредитних коштів ґрунтується на законі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь банку заборгованість в розмірі 11953,27 грн. (14866,44 - 2913,17). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1825,17 грн. (11953,27 грн. х 2270,00 грн. / 14866,44 грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial