Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 17 квітня 2013 року о 13 годині на перехресті вул. Шевченко та вул. Жуковського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок порушень правил дорожнього руху громадянином [PERSON], який керував транспортним засобом БМВ, державний номер [NUMBER], який здійснив зіткнення з автомобілем КІА Серато, державний номер [NUMBER], спричинивши пошкодження даному автомобілю. На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Винна [PERSON] підтверджується постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року. В результаті ДТП автомобіль КІА Серато державний номер [NUMBER] спричинено матеріальні збитки власнику автомобіля, розмір яких становить 24 987 грн. 56 коп. 10 вересня 2013 року позивач звернувся до МТСБУ з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі документи, однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Тому позивач просить суд стягнути з МТСБУ на його користь 22 971 грн. 28 коп. страхового відшкодування, 2 045 грн. 44 коп. стягнути з [PERSON] збитки за втрату товарної вартості пошкодженого автомобіля та 5 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник МТСБУ заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив суду, що на момент звернення позивача до МТСБУ його автомобіль був вже відремонтований. Відповідач [PERSON] та його представник просили відмовити в задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року о 13 годині на перехресті вул. Шевченко та вул. Жуковського в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок порушень правил дорожнього руху громадянином [PERSON], який керував транспортним засобом БМВ, державний номер [NUMBER] та здійснив зіткнення з автомобілем КІА Серато, державний номер [NUMBER], спричинивши пошкодження даному автомобілю. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року, яка залишена в силі постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. /а.с. 9, 69-72/. Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної вили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, як мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль КІА Серато державний номер [NUMBER], спричинено матеріальні збитки власнику автомобіля [PERSON], розмір яких становить 24 987 грн. з урахуванням втрати товарного виду /а.с. 11-21/. 10 вересня 2013 року позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою, якою просив здійснити виплату страхового відшкодування. 11 жовтня 2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування та повернуло надані документи у зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх обов'язків визначених п. 33.3 ст. 33, ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки було встановлено, що на момент звернення до МТСБУ, транспортний засіб КІА Серато державний номер [NUMBER], був відремонтований, що призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди /а.с. 28/. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди № 1269 від 07 травня 2013 року складеного судовим експертом Крутінь В.І., вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, завданої власнику автомобіля [PERSON], на момент проведення дослідження складає 24 987 грн. 56 грн. з яких 2 045 грн. 44 коп. збитки у вигляді втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля /а.с.11-21/. Згідно п. 32.7 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобів. Завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі, з огляду на п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі… відшкодовується особою, яка її завдала… Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п. 4 позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п. 5 ч. 2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п. 9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із нього на користь позивача моральної шкоди законні обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля, тобто власного транспортного засобу, позивач відчував переживання та душевні страждання пов'язані із позбавленням можливості деякий час повною мірою користуватися власною річчю, через відновлювальний ремонт. Однак, суд вважає, що зазначена позивачем сума в розмірі 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди є завищеною, а грошові кошти в розмірі 500 грн., на думку суду, повною мірою компенсують його моральні страждання та переживання у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Пунктом 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Відповідно до п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Наданими представником позивача копіями рахунків-фактури підтверджується, що позивач сплатив грошові кошти в розмірі 19 570 грн. в рахунок сплати за послуги з ремонту транспортного засобу КІА Серато державний номер [NUMBER], та запасні частини для ремонту вказаного автомобіля. Згідно із статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень статті 34.1 Закону страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків. Згідно статті 34.2 Закону якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явилися, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Отже, аналізуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що Моторне (транспортне) страхове бюро України правомірно відмовило [PERSON] у здійсненні страхового відшкодування, оскільки як було доведено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем на момент звернення до МТСБУ автомобіль позивача після дорожньо-транспортної пригоди було відремонтовано та він сплатив за його ремонт грошові кошти. У зв'язку із викладеним позовні вимоги [PERSON] до МТСБУ про відшкодування матеріального збитку в розмірі 22 971 грн. 28 коп. задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] збитків у вигляді товарної вартості пошкодженого автомобіля на користь [PERSON] суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial