Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») Гребенюк О.В. подав в суд позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що відповідно до заяви без номера від 16.05.2014 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг. Відповідач шляхом підписання анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту. Відповідач не виконав умови договору належним чином, станом на 28.03.2021 року у нього виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 56763,02 грн., з яких: 37745,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2769,85 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 16247,30 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн.- нарахована комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "Приватбанк". Тому представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь банку вказану у розрахунку суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати у справі. На підтвердження викладених у позові обставин позивачем надано розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, копію заяви позичальника, витяги з «Тарифів банку», «Умов та правил надання банківських послуг», довідки про зміну умов кредитування та надання кредитної картки, копію документу, що посвідчує особу відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду подав письмову заяву, у якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із зазначених у заяві підстав, просив позов задовольнити повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причину неявки суд не повідомив, пояснень та відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 16.05.2014 року [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», що складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Сума встановленого кредитного ліміту та номер карткового рахунку в анкеті-заяві не вказані. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 28.03.2021 року у нього виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 56763,02 грн., з яких: 37745,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2769,85 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 16247,30 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн.- нарахована комісії. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, посилався на витяг з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua і є частиною спірного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять ані особистого підпису позичальника, ані дати їх складання. Представником позивача, всупереч вимог суду, не надано доказів ознайомлення позичальника саме із такою редакцією Умов та правил надання банківських послуг, а також відомостей щодо того, коли, та на підставі яких документів (Рішення уповноваженого органу) банком затверджена саме така редакція Умов та правил надання банківських послуг. Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише в Правилах і Умовах, Тарифах Банку, і з якими, як вважав би банк, позичальник був ознайомлений. В позовній заяві представник банку зазначає, що сторони керувались при укладенні договору нормами ч. 1 ст. 634 ЦК України. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки у анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсотків за користування кредитними коштами, то відповідно до частини першої, другої статті 551 ЦК України сторони не домовились про такі умови договору, а тому у цій частині він є неукладеним, а як наслідок позовні вимоги про стягнення відсотків є безпідставними. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16.05.2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 37745,87 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 66,50 % позову (37745,87 грн. : 56763,02 грн. х 100%), а сплачено 2270 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1509,55 грн. судових витрат (66,50% х 2270 грн. : 100%). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На підставі статей 526, 530, 551, 610, 615, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial