Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд: визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] та зобов`язати Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міськради та ОСББ «Шкільний 11» зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проживає за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яку отримала її баба по лінії батька - [PERSON] . Після смерті баби, квартиронаймачем став батько позивача - [PERSON] , який також помер у 2017 році. [PERSON] зазначила, що у квартирі також зареєстрований та проживає її брат - [PERSON] та відповідачі по справі - [PERSON] та її син - [PERSON] , однак відповідачі не проживають у вказаній квартирі більше п`яти років. [PERSON] була дружиною [PERSON] , який був братом позивачу по лінії мами та загинув у ДТП 26.12.2020 року. Однак, на похованні [PERSON] відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] не були присутні та не виходили на зв`язок, де саме вони проживають не відомо. Реєстрація відповідачів у квартирі не дає змоги позивачу переоформити особові рахунки на комунальні послуги, оформити субсидію. Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 13.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідачі відзив на позов до суду не надавали, копія ухвали про відкриття провадження від 05.05.2021 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідачів. У судові засідання призначені на 22.06.2021, 13.07.2021, 11.10.2021, 25.11.2021 відповідачі не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, повістки про виклик до суду повернулись з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представником третьої особи: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29). Представник третьої особи - ОСББ «Шкільний 11» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Квартиронаймачем вказаної квартири була [PERSON] , а після її смерті батько позивача - [PERSON] , що підтверджується ордером № 121 від 19.10.1972 року (а.с. 4) та договором найму від 15.05.1984 року (а.с. 5). З відповіді Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 18.06.2021 року за № 2458/13 вбачається, що рішенням міськвиконкому від 22.04.1993 року № 246 багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] надано нову адресу - [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 16/03 від 29.03.2021 року виданої ОСББ «Шкільний 11» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] окрім позивача зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] , зареєстровані однак не проживають: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до Актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 23.03.2021 року складеного комісією у складі мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] в особі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у присутності голови ОСББ «Шкільний - 11» [PERSON] та мешканців квартири [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживають за місцем реєстрації більше п`яти років (а.с. 10,11). Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч2,3ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спірні відносини, які виникли між сторонами по справі регулюються нормами Житлового Кодексу України, а саме ст.. 71-72 ЖК України. Відповідно до ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди). Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комінального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.» Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жили приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою. Слід зазначити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, ОСББ «Шкільний 11» в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Щодо вимоги про зняття [PERSON] , [PERSON] з реєстраційного обліку суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що суд не наділений повноваженнями щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача, враховуючи положення вказаної вище норми, згідно якої саме рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для подальшого зняття з обліку, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial