Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У жовтні 2013 року Орган опіки та піклування Святошинської в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, стягнення аліментів, передачу дітей органові опіки та піклування, накладення заборони на відчуження майна та житла дітей Свої вимоги орган опіки та піклування мотивує тим, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться на обліку у службі у справах дітей Святошинської в м. Києві державної адміністрації, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах з причині ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. Посилаючись на те, що відповідачі самоусунулися від виховання малолітніх, не дбають про їх фізичних та розумовий розвиток, не приділяються увага дітям в частині лікування та медичного обстеження, повноцінного харчування, проведення дозвілля, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягувати з [PERSON] та [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], та накласти заборону на відчуження майна і житла дітей та стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітніх, не приділяють увагу стану їх здоров'я та вихованню. Крім того, відповідачі зловживають алкоголем, gполишали дітей на догляд хворої бабусі; коли бабуся перебувала у лікарні - діти залишились без догляду. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечували. Зазначали, що на даний час проходять курси реабілітації, по причині зайнятості [PERSON] не може досить часу приглядати за дітьми. Прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва О.Корбут позовні вимоги підтримала. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, відповідачі мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації, у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON] та його малолітні діти.(а.с. 9) Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, який був проведений за клопотанням позивача, батьки доглядом за дітьми не займаються, батько зловживає алкоголем а мати часто уходить з дому на тривалий час. (а.с. 4, 5) Згідно із довідкою дільничного інспектора Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON], відповідно до бази електронної інформаційної системи «Армор» у період терміну останнього календарного року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насильства у сім'ї (а.с. 16). Згідно довідки дільничного інспектора Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON], відповідно до бази електронної інформаційної системи «Армор» у період терміну останнього календарного року притягувалася до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв у громадському місці та надання інтимних послуг за грошову винагороду (а.с. 17). Відповідно до довідки-характеристики з Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області [PERSON] зарекомендувала себе з незадовільної сторони (а.с. 22). Крім того із наявних у матеріалах справи копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, довідки молодіжної громадської організації вбачається, що [PERSON] проходив лікування у реабілітаційному центрі для нарко- та алкозалежних. [PERSON] за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.10.2008 року була позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] У межах судового засідання [PERSON] вказала на те, що вона офіційно не працевлаштована; доказів щодо розміру свого заробітку і місця роботи суду не надала. Водночас і [PERSON] не було надано суду належних і допустимих доказів свого постійного працевлаштування. Водночас, надані нім матеріали щодо працевлаштування у ТОВ «Дітрейд» належним чином не оформлені і не можуть свідчить про його трудові відносини із даним товариством. У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку від 05 вересня 2013 року орган опіки та піклування Святошинської РДА в місті Києві вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей (а.с. 25). Відтак, наведені факти свідчать про те, що відповідачі не приймають належної участі у вихованні та утриманні дітей, свої батьківські обов'язки відносно дітей з виховання і належного їх утримання не виконують. Відтак, враховуючи те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не мають бажання зустрічатися із ними, не намагаються забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбуються про їх стан здоров'я, не надають матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення їх батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 1 статті 182 СК України встановлено що, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до положень Сімейного кодексу України, право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої (малолітньої) дитини мають відповідні особи, на утриманні яких знаходиться дитина (один з батьків, опікун, піклувальник, заклад охорони здоров'я, де перебуває дитина). Разом з тим, стягнення аліментів здійснюється шляхом їх присудження на користь відповідної фізичної особи (або закладу), на утриманні якої знаходиться дитина (діти). Однак, звертаючись до суду із даним позовом щодо позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів, позивачем не було зазначено, у кого на утриманні будуть знаходитися діти, та відповідно на чию користь має бути присуджена до стягнення з відповідача аліменти, що відповідно унеможливлює не даний час вирішення судом даного питання. В свою чергу після вирішення питання про влаштування малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до відповідного закладу охорони здоров'я (навчального закладу) або встановлення над ними опіки відповідною фізичною особою, відповідна установа, чи фізична особа зможе звернутись до суду із позовом до відповідачів у даній справі про стягнення аліментів на утримання їх дітей. Таким чином, суд вважає, що на даний час позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання їх малолітніх дітей є передчасними і не підлягають задоволенню. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1997 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки форма № 3 філії № 802 КП ДУОЖФ Святошинського району міста Києва від 03.03.2014 року №193 малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині накладення заборони на відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS] також підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір по 121,08 грн. з кожного, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial