Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У липні 2012 року позивач - [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, в якому зазначив, що 17 грудня 2010 року, приблизно о 16 год. 45 хв. [PERSON] керував транспортним засобом марки Skoda Oktavia, реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись по вул. Університетській м. Донецька поблизу будинку № 75 вчинив наїзд на позивача під час, коли той перетинав проїжджу частину через пішохідний перехід. Внаслідок протиправних дій відповідача йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з ПАТ «Універсальної акціонерної страхової компанії «АСКА» на його користь суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 39 120 грн. 05 коп. та стягнути з [PERSON] на його користь суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 17 грудня 2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], ПАТ «УАСК «АСКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «УАСК «АСКА» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 15 048 грн. 65 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Із вказаним рішенням не погодився відповідач - [PERSON] та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Київського районного суду м. Донецька від 17 грудня 2013 року в частини стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., відмовивши у задоволенні цих вимог. У скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги факт отримання [PERSON] від відповідача грошової компенсації в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 24 000 грн. На підтвердження передачі ним та отримання [PERSON] вказаної суми свідчить письмові докази по справі, допитані в суді свідки, (квитанції та чеки про зняття грошових сум). В іншій частині рішення суду не оскаржується. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] підтримали доводи апеляційної скарги. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] проти апеляційної скарги заперечували просили рішення суду залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2013 року вироком Київського районного суду м. Донецька (а.с.15-20) [PERSON] визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання. Розглянуто заявлений у кримінальній справі цивільний позов, за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 15 048 грн. 65 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2013 року (а.с.51-54) апеляція [PERSON] задоволена частково, міра покарання за вироком Київського районного суду м. Донецька від 03 квітня 2013 року відносно засудженого пом'якшено. Вирок у частині цивільного позову скасовано і направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розглядаючи довід апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення моральної шкоду у розмірі 50 000 грн., апеляційний суд відзначає наступне. Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена, порушення ним Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв'язку зі спричиненням шкоди позивачу. Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, під час встановлення зазначених фактів судом не були порушені норми цивільного процесуального законодавства й правильно застосовані норми матеріального права. Проте, стягуючи з [PERSON] матеріальну шкоду в зазначеному розмірі, суд не врахував вимог п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 9 цього Закону передбачено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого (п. 9.3). Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована страховою компанією «АСКА» (а.с. 71). Однак, покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати моральну шкоду позивачу, суд не врахував вищезазначених вимог Закону, ст. 988 ЦК України та всупереч вимогам ст. ст. 212- 215 ЦПК України неповно з'ясував усі обставини справи; не дослідив договір страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу з страховою компанією «АСКА»; не взяв до уваги заяву [PERSON], відповідно до якої відповідачем йому відшкодовано матеріальну та моральну шкоду (а.с. 103); на страхову компанію «АСКА» як співвідповідача по справі не поклав обов'язку по відшкодуванню завданої позивачу моральної шкоди в межах визначеного ліміту. Крім того, вмотивовуючи рішення про стягнення на користь позивача завдану моральну шкоду, суд обґрунтував свій висновок в тому рахунку матеріальним станом позивача, що діючим законодавством непередбачено. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб`єктивних цивільних прав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на наведене та обставин справи, враховуючи доведеність вини відповідача у завдані моральної шкоди, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на викладене, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З урахуванням викладеного апеляційний суд ухвалює стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 2550 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 27 450 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивача та відповідача (а.с. 124) на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, мінімальний розмір судового збору у сумі 114 грн. 70 коп. слід стягнути на користь Держави з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». За таких обставин, коли судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, судове рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягають зміні.

Outcome: partial