Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 77287грн. 69коп., посилаючись на те, що 18.07.2012 року між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка УА», який діяв на підставі довіреності №11080801 від 08.08.2011 року та відповідачкою [PERSON] укладено договір № 120386799, згідно якого відповідачці [PERSON] надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільний телефон Nokia Lumia 710 White вартістю 3519 грн. 69 коп. Проте відповідачка на виконання умов договору сплатила лише 1461грн. 97 коп., з яких 34,59грн. зараховано на погашення плати за прострочення щомісячних платежів, 1427,38грн. - на погашення місячних орендних платежів, а тому позивач просить стягнути з відповідачів компенсацію вартості обладнання в розмірі 2057,72грн., плату за прострочення щомісячних платежів в розмірі 73342,02грн., компенсацію понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання в розмірі 34,59грн., суму сукупного індексу інфляції в розмірі 1687,83грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 165,53грн. 19.07.2012р. був укладений Договір поруки № 120386799, згідно якого відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями відповідачки [PERSON] по договору № 120386799 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільного телефону Nokia Lumia 710 White вартістю 3519 грн. 69 коп. Представник відповідачки [PERSON] проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами строку позовної давності та заявила клопотання про застосування позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у його відсутність. Згідно письмових пояснень проти позову заперечує, посилаючись на те, що протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання до нього як до поручителя не було пред'явлено вимоги, а тому порука припинилась. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18.07.2012 року між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка УА», який діяв на підставі довіреності №11080801 від 08.08.2011 року та відповідачкою [PERSON] укладено договір № 120386799 /ас 15/. Згідно договору відповідачці надано в оренду на умовах фінансового лізингу мобільний телефон Nokia Lumia 710 White вартістю 3519 грн. 69 коп. Згідно п. 1.1. Договору клієнт бере участь в системі LeaselIT. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначаються Правилами отримання обладнання та інших товарів та послуг в системі LeaselIT, які є невід'ємною частиною цього Договору. В п. 8.7. Договору сторони погодили, що з правилами відповідач ознайомлений, зміст правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. Згідно Договору відповідачка мала сплатити перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів, п'ять платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця, тобто 9 платежів по 351,97грн. ( а.с. 15). Пунктом 14.2. Правил визначено, що у разі неналежного виконання зобов'язання клієнт сплачує на користь оператора плату за прострочення платежу: в розмірі 5-ти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення платежу здійснюється у розрахунковий період, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі 10-ти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду. Згідно п. 6.8, п. 6.9. Правил, кошти які надійшли від клієнта в першу чергу зараховуються на погашення штрафних санкцій, в другу чергу - на погашення процентів, в третю чергу - на вартість отриманого обладнання. 19.07.2012р. між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 120386799, згідно якого відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями відповідачки [PERSON] по договору № 120386799 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільний телефон Nokia Lumia 710 White вартістю 3519 грн. 69 коп. /ас 16/. Як вбачається з матеріалів справи відповідачкою [PERSON] загалом було сплачено на виконання укладеного договору грошові кошти в сумі 1461,97 грн., з яких 34,59грн.зараховано на погашення плати за прострочення щомісячних платежів, 1427,38грн. - на погашення місячних орендних платежів. Згідно свідоцтва про шлюб відповідачка [PERSON] 10.06.2015р. уклала шлюб та взяла прізвище «[PERSON]». Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 553 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Відповідно до п. 16.1. договору поруки, який укладено між позивачем та [PERSON], порука припиняється у разі закінчення строку, на який було укладено договір - з дня закінчення такого строку та проведення взаємних розрахунків; в інших випадках, встановлених цими Правилами або Договором; у випадках, встановлених законодавством України. Враховуючи вищевикладені норми матеріального права, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, [PERSON] /[PERSON]/, а відтак і [PERSON], первинно взяла на себе зобов'язання сплатити вартість обладнання до 22 квітня 2013р., сплачуючи його частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З наданої суду структури грошових нарахувань вбачається, що боржником останній платіж внесено 20 листопада 2012р., проте, і до даної дати боржником щомісячні платежі вносилися не у відповідності до графіку погашення заборгованості /ас 25/. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Оскільки вимога до поручителя [PERSON] протягом шести місяців після настання строку виконання основного зобов'язання - дати сплати останнього платежу пред'явлена не була, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась, а тому законних підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з поручителя немає. Враховуючи вищевикладені норми матеріального права та правову позицію Верховного Суду України щодо обчислення строку позовної давності з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, яка є обов'язковою для суду відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, позовна давність підлягає застосуванню до щомісячних зобов'язань, які відповідачка [PERSON] повинна була сплатити до 20 березня 2013р., так як даний позов пред'явлено 7 квітня 2016р. Проте зобов?язання у вигляді щомісячного платежу, строк виконання якого встановлений до 22 квітня 2013р., позовна давність застосуванню не підлягає і позовні вимоги в частині стягнення компенсації вартості обладнання в розмірі 351грн. 96коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] порушила грошове зобов'язання щодо повернення боргу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України є обґрунтованими. Індекс інфляції за період з травня 2013р. по березень 2016р. становить 1,8058 (ас 3), а тому інфляційні втрати за час прострочення в цей період складають: 351,96 х 1,8058 - 351,96 = 283,62грн. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за даний період складає: 351,96грн. х 3%: 365 днів х 1067днів = 30грн. 87коп. Також відповідно до п. 14.2. Правил з відповідачки підлягає стягненню плата за прострочення платежу в розмірі 10-ти відсотків від суми простроченого платежу, що складає 35,20 грн. (351,96х10% = 35,20грн.). Не підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання в розмірі 34,59грн., оскільки доказів її понесення суду не представлено. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню компенсація вартості наданого обладнання в розмірі 351грн. 96коп., плата за прострочення щомісячного платежу в розмірі 35,20 грн., інфляційні витрати в розмірі 283,62грн., 3% річних в розмірі 30,87грн., а всього підлягає стягненню 701грн. 65коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial