Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.08.2016 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20031,11 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з Умовами та правилами, а також Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.09.2018 має заборгованість у загальній сумі 37250,98 грн, яка складається з наступного: 18363,22 грн - заборгованість за кредитом; 7920,76 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9780,40 грн - заборгованість за пенею та комісією; 1186,60 грн - штраф. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 37250,98 грн та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1762 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, у позовній заяві зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надійшло, відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки нею не повідомлялися, відзиву на позову вона не подала, а представник позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 15.03.2012 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та висловила згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають між нею та банком кредитний договір (а.с. 11, 13-36). Також для погашення кредиту за договором б/н від 30.10.2008 між позивачем та відповідачем 20.08.2016 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до якої відповідач отримала 20031,11 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий строк погашення заборгованості за генеральною угодою 31.08.2019 (а.с. 12). Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Судом також встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно із розрахунком заборгованості за договором без номера від 20.08.2016, відповідач станом на 06.09.2018 має заборгованість у загальній сумі 37250,98 грн, яка складається з наступного: 18363,22 грн - заборгованість за кредитом; 7920,76 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9780,40 грн - заборгованість за пенею та комісією; 1186,60 грн - штраф (а.с. 10). Із встановлених обставин вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов'язанні отримати виданий йому кредит, сплату процентів за його користування та комісійних винагород, а також неустойку за порушення грошових зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилась зазначена заборгованість. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з п. 2 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. 30 квітня 2018 року Президентом підписано наказ Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». Згідно з цим наказом 30.04.2018 з 14.00 розпочато операцію Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об'єднаних сил. Отже 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Таким чином, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період з 14.04.2014 по 30.10.2018. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46). Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015, м. Кремінна Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач є суб'єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого на підставі ст. 2 зазначеного Закону встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Судом встановлено, що позивач застосував штрафні санкції у період після 14 квітня 2014 року, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті пені та комісії 9780,40 грн, а також штрафу в розмірі 1186,60, всього 10967 грн. При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у розмірі 9780,40 грн складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремо від пені та перевірити правильність її нарахування. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором без номера від 20.08.2016 у розмірі 26283,98 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 18363,22 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7920,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн підтверджується платіжним дорученням від 01.11.2018, а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 2, 3). Враховуючи те, що задоволено 70,56% позовних вимог (26283,98 грн х 100% / 37250,98 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1243,27 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762 грн х 70,56% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial