Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить: - визнати протиправними дії Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» щодо ненадання відповіді [PERSON] на звернення від 01.03.2021 року відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про звернення громадян»; - визнати протиправними дії АТ «Укрзалізниця» щодо ненадання відповіді [PERSON] на звернення від 01.03.2021 року відповідно до ст.ст.19,20 Закону України «Про звернення громадян»; - зобов`язати Регіональну філію «Львівська залізниця» надати [PERSON] письмову відповідь на звернення від 01.03.2021 року; - зобов`язати АТ «Укрзалізниця» надати [PERSON] письмову відповідь на звернення від 01.03.2021 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 02/03/2021 року рекомендованим листом на адресу Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Урзалізниця» начальнику служби приміських пасажирських перевезень Перерві С.В. було надіслано звернення-скаргу від 01.03.2021 року про наведення порядку в службі приміських пасажирських перевезень щодо роботи провідників. Просив надати йому відповідь. Згідно із трекінгом «Укрпошти» звернення Регіональна філія «Львівська залізниця» отримала 03.03.2021 року. Однак станом на день звернення з даним позовом позивач не отримав жодної відповіді. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки на своє звернення-скаргу не отримав жодної відповіді. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 31.08.2021 року відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. 06.09.2021 року позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому просить відзив відповідача не брати до уваги при прийнятті рішення по справі. В судове засідання позивач не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення даного позову. Надав аналогічні пояснення викладені в письмових поясненнях. Просила відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представник відповідача Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» не з`явися. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 02.03.2021 року позивачем скеровано рекомендованим листом на адресу Регіональної філії «Львівська залізниця» начальнику служби приміських пасажирських перевезень Перерві С.В. звернення-скаргу від 01.03.2021 року про наведення порядку в службі приміських пасажирських перевезень щодо роботи провідників. Просив надати відповідь. 04.10.2021 року Регіональною філією «Львівська залізниця» Структурним підрозділом «Служба приміських пасажирських перевезень» на вказаний запит від 01.03.2021 року позивачу надано письмову відповідь. 05.10.2021 року відповідь скеровано поштовою кореспонденцією за адресою проживання позивача. Відповідно до ст.ст.\~5,\~7 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено\~Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI, відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі\~ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. За змістом\~ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право, розпорядниками інформації для цілей цього\~Закону\~визнаються, серед іншого, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Частинами 1 та 2\~ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»\~визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Згідно\~ЗУ «Про звернення громадян»\~цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм\~Конституцією України\~права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Зокрема,\~статтею 1 вказаного Закону\~передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Стаття 3 Закону вказує, що\~\~під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених\~Конституцією\~та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Тобто, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону), в той час як звернення громадян - це викладені в письмовій чи усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону України "Про звернення громадян". Статтею 20 Закону України «Про зверненян громадян» передбачено термін розгляду звернень громадян Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. Нормами ст.\~123\~та ч. 3 ст.\~124 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Як вбачається із наданої в судовому засіданні 21.10.2021 року відповіді Регіональної філії «Львівська залізниця» Структурного підрозділу «Служба приміських пасажирських перевезень» №НРП-15/1012 від 04.10.2021 року [PERSON] надано відповідь на його запис 04.10.2021 року та надіслано такий поштовим способом 05.10.2021 року. Відтак, беручи до уваги положення ст.20 Закону України «Про звернення громадян» в даний строк відповідачем не надано відповідної відповіді. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що ними надано відповідь на скаргу від 31.10.2020 суть та питання якої є ідентичними, що і у повторній скарзі від 01.03.2021, тому вважає, що дії Залізниці не відповідають нормі Закону України «Про звернення громадян». При цьому листом від 04.10.2021 року Регіональною філією «Львівська залізниця» Оліярнику Ю.І. надано відповідь на його повторну скаргу від 01.03.2021 року. Статтею 8 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, які звернення не підлягають розгляду та вирішенню, а саме: Письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Як вбачається з звернення [PERSON] від 01.03.2021 року, останній просить провести повторну перевірку за його скаргою від 31.10.2020 року. Таким чином, позивач не звертається до відповідача з ідентичним звернення, а просив здійснити повторність дій реагування на підставі попереднього його звернення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що відповідач порушив строки розгляду звернень громадян, відповідно до закону України «Про звернення громадян», оскільки надав відповідь на звернення [PERSON] через сім місяців після звернення останнього, а тому в частині позовних вимог [PERSON] щодо визнання протиправною бездіяльність Акціонерного товариства «Українська залізниця» слід задоволити. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати йому письмову відповідь на його звернення від 01.03.2021 року, суд зазначає наступне. В судовому засіданні 21.10.2021 року представником відповідача надано копію відповіді №НРП-15/1012 від 04.10.2021 року на звернення [PERSON] від 01.03.2021 року. Крім цього, як вбачається з списку №4 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, відправником яких є регіональна філія «Львівська залізниця», [PERSON] за адресою [ADDRESS] , 05.10.2021 року надіслано рекомендованим листом вищевказану відповідь. Дані документи прийнятті судом та долучено до матеріалів справи. Оскільки позивачу вже надано письмову відповідь на його звернення від 01.03.2021 року, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача [PERSON] щодо надання його письмової відповіді на його звернення від 01.03.2021 року. Тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Щодо вимог [PERSON] щодо визнання противних дій Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», суд зазначає наступне. Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем і відповідачем у суді. Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Регіональна філія «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» є філією акціонерного товариства «Українська залізниця». Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільнапроцесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України), Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає необхідним закрити провадження у справі в частині вимог [PERSON] до Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укразалізниця» про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчиненні дій.

Outcome: partial