Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, визначення частки померлого у спільній сумісній власності. В обґрунтування позову зазначав, що він є рідним сином [PERSON], який помер [INFO]. За свого життя, починаючи з квітня 2005 року по день своєї смерті батько і [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] придбали майно, яке є предметом спадкового майна, а саме автомобіль марки ВАЗ - 211340, 2007 року випуску, сірого кольору, типу-легковий, хетчбек, шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] та квартиру [ADDRESS]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2013 року встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу у період з квітня 2005 року по [INFO], визнано ба [PERSON] право власності, як на частку у спільній сумісній власності щодо автомобілю. Проте, [PERSON] у позовні заяві не було зазначено майно, яке належало [PERSON], оскільки воно також було придбано ними разом із [PERSON] під час їх спільного проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу, а саме квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що зазначена квартира була придбана у період проживання [PERSON] та [PERSON] під час проживання однією сім'єю, за спільні кошти, але оформлена була на [PERSON], позивач просив суд визначити автомобіль марки ВАЗ - 211340, 2007 року випуску, сірого кольору, типу-легковий, хетчбек, шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] та квартиру [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], виділити частку померлого [PERSON] із майна, що є у спільній сумісній власності його та [PERSON] та встановити за [PERSON], який помер [INFO], ? частину у володінні майном у праві спільної сумісної власності з [PERSON], яким є зазначені вище автомобіль та квартира. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрито провадження справі в частині позовних вимог про визнання автомобіля марки ВАЗ - 211340, 2007 року випуску, сірого кольору, типу-легковий, хетчбек, шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] В судовому представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] була придбана за особисті кошти [PERSON], які вона отримала за продаж частини квартири отриманої у спадщину після смерті матері. Крім того, посилалися на те, що вона працювала приватним підприємцем та отримувала значно більший дохід, ніж померлий [PERSON] Вислухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом, позивач у справі - [PERSON] є сином [PERSON] [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС 17.04.1985 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 11.05.2013 року. 14.05.2013 року позивач у справі, як спадкоємець першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим в цей день у спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу № у спадковому реєстрі 54469967. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1226 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2013 року, яке набрало законної сили 21.10.2013 року, встановлено факт проживання відповідача [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 26 квітня 2005 року по час смерті [PERSON], Який помер [INFO]. Визнано автомобіль марки ВАЗ - 211340, 2007 року випуску, сірого кольору, типу-легковий, хетчбек, шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на ? частину зазначеного автомобілю та з відповідача стягнуто судові витрати на її користь. 02.09.2011 року, тобто в період, який визнано судом таким, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінки без реєстрації шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, відповідач придбала квартиру [ADDRESS], договірна вартість якої відповідно до умов договору становить 70 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (статт 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). За змістом ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Оскільки законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього. Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. В судовому засіданні позивач зазначала, що квартира [ADDRESS] була придбана нею за особисті кошти, отримані від продажу її частки квартири, яку вона отримала у спадщину після смерті матері, а також в неї були наявні свої заощадження. Проте, зазначені доводи не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Так, як вбачається з матеріалів справи [INFO] померла [PERSON] 27.04.2009 року [PERSON] державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 667 за 2008 рік, зареєстровано в реєстрі за № 2-1076. Спадкове майно на яке було видано свідоцтво складалося з ? частини квартири [ADDRESS]. Іншу ? частину зазначеної квартири успадкувала сестра відповідача по справі - [PERSON] 15.06.2009 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2626, відчужили квартиру [ADDRESS] [PERSON] Згідно умов договору купівлі-продажу, продаж квартири здійснено за 228 342 грн., що на момент оформлення договору купівлі-продажу в еквіваленті складає 30 000 доларів США. Враховуючи, що ? частину квартири, отриману у спадщину, і яка належала [PERSON] на праві особистої приватної власності вона продала 15.06.2009 року за 228 342 грн., відповідно її частка від продажу складала 114 171 грн., а право власності на спірну квартиру відповідач набула 02.09.2011 року, тобто більше через 2 роки після продажу належної їй на праві власності частки квартири, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на придбання спірної квартири за свої особисті кошти, виручені від продажу частини квартири, отриманої у спадщину, є безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірну квартиру було придбано нею саме за кошти виручені від продажу спадкового майна. Посилання відповідача, що на час коли вони проживали разом із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу вона заробляла значно більше ніж [PERSON] не підтверджені жодним належним доказом. Так, як вбачається з довідок про заробітну плату і інші доходи [PERSON] за період з січня 2011 року по грудень 2011 року, його заробітна плата складала 43 431 грн. 11, а за період з січня 2012 року по грудень 2012 року - 51577 грн. 79 коп. Проте, відповідачем не надано жодного доказу, окрім її пояснень та пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] в той час працювала приватним підприємцем і отримувала дохід, який значно перевищував дохід [PERSON] Крім того, з пояснень тих же свідків вбачається, що [PERSON] за свого життя, окрім своєї роботи, допомагав [PERSON] у її підприємницькій діяльності, а як зазначала [PERSON] грошові кошти, які заробляв [PERSON] вони витрачали в інтересах сім'ї. З урахуванням того, що суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заперечень відповідача щодо позовних вимог про визнання квартири спільною сумісною власністю, суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON], яка є сестрою відповідача, та її подруги [PERSON], які в судовому засіданні категорично зазначали, що квартира [ADDRESS] була придбана за особисті кошти [PERSON] і [PERSON] матеріальної участі у придбанні квартири не брав. До того ж, суд приймає до уваги той факт, що 20.06.2011 року, тобто за декілька місяців до придбання спірної квартири, [PERSON] на підставі заяви про видачу готівки по рахунку № 313355/003-А 11204, отримав у відділенні ПАТ "Промінвестбанк" в м. Запоріжжі грошові кошти в сумі 18 208 грн. 74 коп., які знаходилися у банку на підставі договору № 313355/003-А 11204 про відкриття фізичній особі поточного рахунку та його розрахунково-касове обслуговування у національній валюті від 01.06.2010 року. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання квартири [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді, у зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо іншої частини позовних вимог, суд виходить з наступного. Як вбачається зі змісту позову, заявляючи вимоги про виділення частки померлого [PERSON] із майна, що є у спільній сумісній власності його та [PERSON] та встановлення за [PERSON], який помер [INFO], ? частину у володінні майном у праві спільної сумісної власності з [PERSON], яким є автомобіль марки ВАЗ - 211340 та квартира [ADDRESS] позивач посилався на те, що у такий спосіб йому необхідно визначити коло спадкового майна для оформлення спадщини після смерті батька. Проте, враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 1 ст. 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, суд, з метою повного захисту інтересів позивача, вважає за необхідне визначити рішенням суду рівність часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], оскільки такий спосіб захисту як виділення частки у володінні майном у праві спільної сумісної власності не передбачено чинним законодавством. Що стосується автомобілю марки ВАЗ - 211340, то він був предметом розгляду іншої справи і рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2013 року, яке набрало законної сили, встановлено рівність часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, а тому підстав для вирішення позовних про виділення частки померлого в автомобілі, який є об'єктом права спільної сумісної власності, в цій справі суд не вбачає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial