Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» (позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 172578,38 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між АБ «Укргазбанк» та відповідачем укладений кредитний договір №572/10/2013/0312 від 28.10.2013 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 153000 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 18,8% річних зі строком повернення до 27.10.2023 року. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,8% річних. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений строк. Станом на 11.09.2019 року відповідачем не сплачено: нараховані проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в сумі 23449,79 грн. та заборгованість за кредитом в сумі 149128,59 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та відшкодувати витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2019 року позов задоволено в повному обсязі. 09 вересня 2020 року ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області вказане заочне рішення скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів у зв`язку із спливом строку позовної давності. Відповідач вважає, що оскільки строк позовної давності щодо вимог про сплату процентів сплив, то й підстав вважати, що відповідач прострочив їх сплату немає, отже банк не має права на дострокове стягнення суми кредиту. Крім того, на думку відповідача, вимоги позивача про стягнення заборгованості зі сплати тіла кредиту заявлені передчасно, оскільки кредит наданий з 28.10.2013 року по 27.10.2023 рік. Також відповідач зазначає, що банком не направлялась вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Банк не проаналізував фінансовий стан відповідача, який змінився у зв`язку із внутрішнім переміщенням. Відповідачем до суду подано заяву, в якій він просить застосувати позовну давність до вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати процентів у сумі 23449,79 грн. за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 рік. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №572/10/2013/0312 (далі Договір), за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 153000 грн. (пункт 1.1. Договору). Відповідно до п. 1.3.1. Договору кредит надається з 28.10.2013 року по 27.10.2023 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27.10.2023 року та у порядку передбаченому цим договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений за домовленістю сторін на підставі додаткової угоди до цього договору (пункт 1.3.2. Договору). Згідно пунктів 1.4.1., 1.4.2. Договору за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 18,8% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 23,8% річних. Відповідно до пункту 3.1. Договору, сторони узгодили, що позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку 2 до цього договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 2849 грн., щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий у АБ «Укргазбанк» МФО 320478, через касу банку або шляхом безготівкового перерахування. Детальний графік платежів та сукупна вартість отриманого відповідачем кредиту наведена у Додатку № 1 до Договору (а.с. 18-19). Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналогічні твердження містяться в п. 4.2.4 Договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу суму кредиту в розмірі 153000 грн., що підтверджується банківською Випискою з особового рахунку відповідача з 28.10.2013 по 11.09.2019 (далі - банківська Виписка). Відповідач в рахунок погашення кредиту в період з 08.11.2013 по 23.07.2014 сплатив позивачу 23090 грн., що підтверджується квитанціями № 8010_11 від 08.11.2013, № 8010_16 від 10.12.2013, № 8010_47 від 10.01.2014, № 8010_1 від 07.02.2014, № 8010_15 від 07.03.2014, № 8010_3 від 08.04.2014, № 8304_19 від 07.05.2014, № 9103_9 від 10.06.2014, а також банківською Випискою. Як слідує, з тієї ж банківської Виписки сплачені відповідачем кошти зараховані відповідачем в сумі 3871,41 грн. в рахунок погашення тіла кредиту, а в сумі 19218,59 грн. в рахунок сплати процентів, що відповідає умовам погодженим сторонами в Додатку № 1 до Договору. З серпня 2014 року відповідач коштів позивачу не сплачував у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість по сплаті тіла кредиту в сумі 149128,59 коп. За таких обставин вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 149128,59 грн. підлягають задоволенню. При вирішенні позову в частині вимог позивача про стягнення процентів суд виходить з наступного. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 в сумі 23449,79 грн. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що відповідач проценти, нараховані починаючи з липня 2014 року, не сплачував, позивач правомірно на підставі п.п. 1.4.1., 1.4.2. та Додатку № 1 Договору нарахував відповідачу 23449,79 грн. процентів за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015. Частиною 1 ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною першою ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Останній строк позовної давності за вимогами про стягнення процентів нарахованих за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 сплив 30.04.2018 року. З даним позовом до суду ПАТ АБ "Укргазабанк" звернулось 30.09.2019 року, що підтверджується конвертом, у якому позовна заява надійшла до суду, тобто після спливу строку позовної давності. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності та відповідною заявою відповідача про його застосування позов в частині стягнення процентів задоволенню не підлягає. Заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що оскільки строк позовної давності щодо вимог про сплату процентів сплив, то й підстав вважати, що відповідач прострочив їх сплату немає, а тому банк не має права на дострокове стягнення суми кредиту, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки сплив строку позовної давності не змінює тієї обставини, що відповідач прострочив повернення частини кредиту, а отже на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася. Твердження відповідача про передчасність заявлення вимог про стягнення кредиту, у зв`язку з тим, що кредит наданий з 28.10.2013 року по 27.10.2023 рік, є також необґрунтованими та не приймаються судом до уваги, оскільки повернення кредиту та сплата процентів за умовами Договору здійснюється частинами, а тому незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Посилання відповідача на те, що банком не направлялась вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, а також на те, що банк не проаналізував фінансовий стан відповідача також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані обставини не позбавляють кредитодавця права на звернення до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2236,93 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial