Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. В обґрунтування позову вказав, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2011 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу у спільну власність придбали наступні речі: холодильник Самсунг, 2011 року випуску, вартістю 3500 грн.; диван розкладний, вартістю 2000 грн.; стіл розкладний, вартістю 500 грн.; кухонну плиту комбіновану Hansa, вартістю 3800 грн.; пральну машину Самсунг, вартістю 3000 грн.; бойлер Gorenie, вартістю 1500 грн., загалом на суму 14 300 грн. Вважає за доцільне розподілити речі наступним чином: холодильник Самсунг, 2011 року випуску, вартістю 3500 грн.; диван розкладний, вартістю 2000 грн.; стіл розкладний, вартістю 500 грн. надати у власність позивачу, кухонну плиту комбіновану Hansa, вартістю 3800 грн.; пральну машину Самсунг, вартістю 3000 грн.; бойлер Gorenie, вартістю 1500 грн. та все інше спільно нажите майно залишити у власності відповідача. За таких обставин вважає, що майно подружжя підлягає поділу між ними в рівних частках та просить визнати вказане майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя, виділити йому холодильник Самсунг, 2011 року випуску, вартістю 3500 грн.; диван розкладний, вартістю 2000 грн.; стіл розкладний, вартістю 500 грн., а відповідачу кухонну плиту комбіновану Hansa, вартістю 3800 грн.; пральну машину Самсунг, вартістю 3000 грн.; бойлер Gorenie, вартістю 1500 грн., стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості майна у розмірі 1150,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір та витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2019 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.05.2019 року за вх. № 11743 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнана, заперечила проти вимог позивача, просила відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначила, що позивачем до позову не надано жодного доказу придбання позивачем одноособово, або у період шлюбу дивану розкладного та столу розкладного. Вказує, що посилання позивача на участь у придбанні вказаного майна є безпідставними, так як на момент початку спільного проживання як подружжя вона вже мала власну мебльовану квартиру. Також зазначає, що посилання позивача на придбання під час шлюбу пральної машини Самсунг не відповідає дійсності, оскільки пральна машина була придбана нею за 4 дні до укладення шлюбу - 25.10.2011 року на гроші позичені їй батьками. Бойлер та газову плиту позивач вивіз з помешкання відповідача, холодильник під час шлюбу не придбавався, а був придбаний нею (відповідачем) до шлюбу. Ухвалою суду від 18.06.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, посилаючись на викладене в ньому, просили його задовольнити. Позивач вказав, що вартість майна визначав згідно середньої вартості на день звернення до суду за допомогою Інтернету. На пропозицію відповідача замість холодильника виділити позивачу бойлер, останній заперечив і не погодився. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, вказала, що в частині виділення позивачу дивану та столу погоджується, проте, в частині виділення позивачу холодильника не погоджується, зазначаючи, що він потрібний їй для зберігання продуктів харчування для дитини, пропонує позивачу замість холодильника виділити бойлер. З оцінкою майна не погоджується. Визнає, що все майно придбане у шлюбі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 892, який згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2019 року було розірвано (а.с. 8, 58-59). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 60), яка проживає разом з матір`ю, що не заперечується сторонами. Перебуваючи у шлюбі сторони придбали наступне майно: холодильник Самсунг, 2011 року випуску; диван розкладний; стіл розкладний; кухонну плиту комбіновану Hansa; пральну машину Самсунг; бойлер Gorenie. Вартість вказаного майна, яка зазначена позивачем суд не бере до уваги, оскільки, як зазначено позивачем вартість всього майна визначав згідно середньої вартості на день звернення до суду за допомогою Інтернету, і вказана вартість майна матеріалами справи не підтверджена. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане ними у шлюбі за спільні кошти, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Частиною другою статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічне за змістом законодавче положення закріплено у частині першій статті 70 СК України. Згоди щодо поділу майна сторонами не досягнуто. Частинами 2, 3 статті 70 ЦК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги вимоги, пропозиції та заперечення сторін щодо поділу майна подружжя, суд приходить до висновку, що варто відступити від засад рівності часток і збільшити частку дружини, оскільки з нею проживає неповнолітня дочка сторін - [PERSON] , [INFO] . Таким чином позивачу підлягає виділення у власність диван розкладний, стіл розкладний, відповідачу холодильник Самсунг, кухонна плита комбінована Hansa, пральна машина Самсунг, бойлер Gorenie, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1, п. 3, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу судом відзначається, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. Згідно договору про надання правової допомоги від 28.12.2018 року, укладеного між [PERSON] (замовник) та адвокатом адвокатського об`єднанням «Адвокатська фірма «Ромаданова і партнери» Данилюк Н.В. (адвокат), виконавець зобов`язується надати правову допомогу та представляти інтереси замовника у Ленінському районному суді м. Кіровограда за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна, а замовник зобов`язується оплачувати виконану роботу. Вартість робіт згідно договору та на підставі розрахунку складає 3000,00 грн. (а.с. 15). Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу адвокатом Данилюк Н.В. надано правничу допомогу наступного характеру: попередня консультація - 500,00 грн.; вивчення та правовий аналіз матеріла справи - 500,00 грн.; підготовка процесуальних документів, подання позовної заяви - 1000,00 грн.; участь у судових засіданнях - 1000,00 грн.(а.с. 56,72). Квитанцією до прибуткового касового ордеру від 28.12.2018 року підтверджено оплату суми наданих послуг в розмірі 3000,00 грн. [PERSON] перед адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Ромаданова і партнери» (а.с. 57,73). При визначенні суми відшкодування суд виходить з пропорційності розміру задоволених позовних вимог, а також критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що дійсно адвокатом Данилюк Н.В. здійснювалось представництво інтересів замовника у суді першої інстанції, відбулось чотири судових засідання за участю адвоката. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, а також складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1500, 00 грн. А також, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК країни з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 384,20 грн. у відшкодування судового збору.

Outcome: partial