Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ До Барського районного суду Вінницької області надійшла скарга [PERSON] на дії старшого державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої Служби Барського РВ ДВС Головного териториторіального управління юстиції у Вінницькій області. Скарга мотивована тим, що згідно виконавчого листа Барського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року, який видано на підставі заочного рішення Барського районного суду від 01 жовтня 2015 року старшим виконавцем Барського районного відділу ДВС було відкрите виконавче провадження.У виконавчому листі від 01.10.2015 року вказано, що рішення про стягнення з [PERSON] боргу за позовом [PERSON] набрало законної сили 13 жовтня 2016 року.По пошті він отримав заочне рішення від 01 жовтня 2015 року в якому вказано, що рішення не набрало законної сили, супровідний лист, вихідний № 5158115 від 23листопада 2015 року.У виконавчому листі вказано, що виконавчий лист виданий 31 грудня 2015 року. Про відкриття виконавчого провадження державний виконавець скаржника не повідомляв, чим була порушена ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», в якій вказано, що постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.Постанову про відкриття виконавчого провадження від 30 січня 2016 року він отримав від державного виконавця 19 липня 2016 року. Також 19 липня 2016 року він отримав в державного виконавця Лапчука І.І. постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 19 липня 2016 року він також отримав акт опису й арешту майна, складеного 14 липня 2016 року в якому вказано, що арешт накладено на 1 /4 частини житлового будинку по вулиці Стельмаха, 28 в м. Бар. Державний виконавець Лапчук І.І. посилається на реєстрацію за скаржником житлового будинку №28 по вулиці Стельмаха в місті Бар Вінницької області, проведену в КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2008 року.[PERSON] вважає це неправильним, оскільки останнє рішення Барського районного суду , а це і є його правовстановлюючий документ, було у листопаді 2015 року. При складанні акту опису й арешту майна 14 липня 2016 року в якості понятих були: [PERSON] і [PERSON] [PERSON] не міг бути понятим згідно ст. 15ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження», адже «як поняті можуть бути запрошені будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у провадженні виконавчих дій і не пов»язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними звязками. [PERSON] заінтересована особа [PERSON] Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.І ст. 11).[PERSON] вважає, що дії старшого державного виконавця по вищевказаному виконавчому провадженню є неправомірними, такими що порушують чинне законодавство. У судовому засіданні [PERSON], та його представник - адвокат [PERSON]Й просили задовольнити заявлені в скарзі вимоги. Старший державний виконавець Барського районного відділу державної виконавчої Служби Барського РВ ДВС Головного териториторіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] заперечував проти заявлених в скарзі вимог. Він вказав, що постанова про вікриття виконавчого провадження на початку лютого 2016 року, в зв,язку з фінансовими складнощами, простою корисподенцію напралялась [PERSON] Ним вживались заходи по виконанню рішенню суду, і була накладено арешт на майно боржника. 19 липня 2016 року [PERSON]Л звернувся по питанню отримання виконавчих документів і йому вони були йому наданні. Одночасно у відповідності до вимог ст.35 ЗУ ,,Про виконавче провадження,, було запропоновано відкладення виконавчого провадження і надання терміну для добровільного виконання рішення суду, натомість на дану пропозицію [PERSON] не погодився. Також він пояснив, що [PERSON], який був залученим в якості понятого, під час опису майна, будь якої вигоди або зацікавленності під час опису не мав. [PERSON]А пред,явленні вимоги [PERSON]Л не визнала. Вона вказала, що справа про стягнення коштів на її користь не знаходить свого вирішенння. [PERSON]Л не бажає повертати їй кошти, його посилення на те, що [PERSON]М зацікавлений у вирішенні справи не відповідає дійсності, в обгрунтування своєї позиції надала суду письмові заперечння. Допитанні в судовому засіданні свідки [PERSON]І та [PERSON]В суду пояснили, що 1 квітня 2014 року, під час перебування в будинку [PERSON], чули як якась жінка та чоловік вимагали від [PERSON]Л написання розписки про повернення коштів. Чоловіка вони особисто не бачили, але їм здається, що то був [PERSON] Суд, заслухавши пояснення скаржника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що скарга підлягає до задоволенню частково. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідно до\~ст. 383 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно ч.1\~ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод. Згідно\~ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"\~державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом\~\~заходів\~\~примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, але у відповідності до вимог ст. 6 Закону Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В судовому засіданні судом було встановлено, що згідно виконавчого листа Барського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року, який видано на підставі заочного рішення Барського районного суду від 01 жовтня 2015 року, старшим виконавцем Барського районного відділу ДВС було відкрите виконавче провадження. Вказане підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 30 січня 2016 року. Про відкриття виконавчого провадження державний виконавець, у відповідності до вимог ст.31 ЗУ ,,Про виконаче провадження,, мав повідомити скаржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але як пояснив Старший державний виконавець Лапчук І.І ., зазначену постанову він разом з листом, внаслідок фінансових складнощів, направив [PERSON]Л простим листом 1 лютого 2016 року за № 507. З огляду на викладене суд вважає, що в даному випадку не були дотриманні вимоги ст.31 ЗУ ,,Про виконавче провадження,, Оціючи інши вимоги скаржника, то суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як свідчить постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 липня 2016 року було накладено арешт на 1/4 частки житлового будинку в м.Бар по вул.Стельмаха 28, що належить боржнику [PERSON] Належність даного майна доводиться відповіддю КП ,,Барське БТІ,, від 10.03.2016 року № 42. Як пояснив сам [PERSON]Л рішення суду від 13.11.2015 року він ніде не реєстрував і на даний час частка майна не пройшла Державну рєестрацію, що є порушенням вимог ст.182 ЦК України. Судом також було встановлено, що про існування даного рішення суду Державний виконавець навіть не був обізнаний. [PERSON]Л посилається, що Державним виконавцем були порушенні вимоги ст.15 ч.3 ЗУ ,,Про виконавче провадження, оскільки понятим під час складання акту опису й арешту майна 14 липня 2016 року [PERSON]М не міг бути понятим, так як він є заінтересованою особою, разом з тим скаржник так і не довів суду в чому саме виказалась заінтересованість даного понятого, оскільки навіть з зазначеного документа слідує, що описане мано було передано на зберігання [PERSON], [PERSON]М аж ніяком чинном не може впливати на майно, а сам факт перебування під час складання розписки про отримання коштів, суд не вважає заінтересованість даної особи до вирішення спору між сторонами. З огляду на викладене суд вважає, що дані вимоги є необгрунтованими і направленими тільки на затягування виконання рішення суду. Враховуючи викладене,

Outcome: partial