Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся з позовом до суду, в якому зазначив, що 25.02.2014 року між ним та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 14290,37 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила умови договору, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов вказаного договору. Так, станом на 16.05.2018 року її заборгованість перед позивачем становить 44282 грн. 18 коп. (заборгованість за кредитом 13411 грн. 18 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9722 грн. 73 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 19319 грн. 99 коп.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1828 грн. 28 коп.. Просив стягнути на його користь зазначену суму боргу та понесені позивачем судові витрати. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність за участі її представника. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, посилаючись на несправедливість умов договору, неправомірність нарахування штрафу і пені одночасно в порушення ст.. 61 Конституції України. Просила відмовити у задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією та застосувати спеціальну позовну давність щодо пені. У відповіді на відзив представник позивача вказує на те, що при укладенні договору з відповідачем були обумовлені усі істотні його умови, при цьому сторони керувалися ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Після отримання кредитних коштів, відповідач тривалий час виконувала зобов»язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд встановив : 25.02.2014 року між позивачем та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою створення умов для виконання зобов"язань за кредитним договором від 17.11.2008 року № SAMDN55000024609748 ( надалі - Договір 1). Згідно п.1.1.1 Генеральної угоди сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла з дати надання позичальнику кредиту, та визначити, що заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 16109,7 грн.. Дата остаточного погашення заборгованості - 29.02.2016 року. (а.с.7). \~ \~ \~ \~Пунктом 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 25 лютого 2014 року визначено, що банк надає позичальнику строковий кредит на строк 24 місяця з 25 лютого 2014 року по 29 лютого 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 14290 грн. 38 коп. в обмін на зобов»язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Оплата заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 до 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 715 грн. 09 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 29 лютого 2016 року (а.с.7). \~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов»язання перед [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 25 лютого 2014 року. \~ \~ \~ \~Однак відповідач порушила умови договору, а саме не сплачує кредит, відсотки за користування кредитними коштами. Так, станом на 16.05.2018 року її заборгованість перед позивачем становить 44282 грн. 18 коп. (заборгованість за кредитом 13411 грн. 18 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9722 грн. 73 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 19319 грн. 99 коп.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1828 грн. 28 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем (а.с.4-5). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна умов договору не допускається. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Таким чином матеріалами справи підтверджується неналежне виконання умов договору відповідачем та наявність заборгованості, зокрема щодо тіла кредиту та відсотків за користування. Що стосується розміру пені, то суд враховує наступне. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 258 ЦК України\~позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4\~ст.267 ЦК України). Представник відповідача в відзиві на позовну заяву окремим пунктом просила застосувати строк позовної давності. Як свідчить\~розрахунок позивача,\~пеня,\~яку він\~просить стягнути,\~ нарахована\~з 01.10.2014\~року.\~Суд вважає,\~що задоволенню\~підлягає лише\~сума пені\~за рік\~до часу\~звернення до\~суду.\~Виходячи з\~того,\~що позивач\~звернувся до\~суду 15.06.2018\~року,\~то \~стягненню підлягає\~ пеня\~ в\~розмірі 5900,84\~грн.\~(\~19319,99\~грн.\~ 13419.15грн.,\~що була\~нарахована до\~червня 2017\~року)\~. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по судових штрафах, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення\~ - несвоєчасне виконання зобов'язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 1828,28 грн. штрафу за таке ж саме порушення. \~ \~ \~ \~Згідно положеннями ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~ \~ \~ \~ Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафу\~в розмірі 1828,28 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином із матеріалів справи та доводів сторін вбачається, що відповідач у порушення положень кредитного договору взяті на себе зобов»язання за ним у встановлені строки не виконала, а тому суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з неї заборгованості частково, зменшивши розмір пені та не задовольняючи вимоги в частині стягнення штрафу, тому позов підлягає задоволенню частково, в тому числі : заборгованість за кредитом - 13411 грн. 18 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9722 грн. 73 коп.; заборгованість за\~пенею та\~комісією -\~5900\~грн.\~84\~коп., а всього 29034 грн. 75 коп.. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що при задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір в сумі 1762,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial