Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~В квітні 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом,в якому зазначив наступне. \~ \~ \~ \~Так, 11.02.2020 за адресою м. Київ, б-р. Лесі Українки, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода , внаслідок якої автомобіль «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , зіткнувся з автомобілями «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , «TOYOTA LAND CRUISER 150», д.н.з. [NUMBER] , «PEUGEOT 307», д.н.з. [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Внаслідок вищевказаної ДТП , зокрема, автомобілю «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу, завдано збитків на суму 370714,80 грн, що підтверджується висновком №01/02 експертизи по визначенню матеріального збитку від 30.03.2020. Вартість послуг судового експерта складає 6200,00 грн. Винним у скоєнні даної ДТП рішенням суду визнано водія автомобіля «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Власником автомобіля «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] Військова частина [NUMBER] . Позивач наголошує, що станом на час вищезазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відтак, за переконанням позивача, саме відповідач повинен відповідати за заподіяну за вищевикладених обставин позивачу шкоду. Позивач наголошує, що під час даної ДТП солдат [PERSON] проходив строкову військову службу у Військовій частині [NUMBER] . Загалом просить стягнути 370714,80 грн матеріальної шкоди і витрати в сумі 6200,00 грн на судового експерта. Крім того, позивач стверджує, що він зазнав і душевних страждань через хвилювання за стан здоров`я своєї доньки, яка перебувала в момент ДТП за кермом автомобіля«Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , а також він зазнав душевних страждань через пошкодження свого автомобіля, через що він змушений був змінити свої життєві плани, звертатися до експертів для оцінки заподіяного збитку, також звертатися за правовою допомогою. Наразі він позбавлений можливості використання свого автомобіля через ремонтні роботи у зв`язку з його пошкодженням під час вищезазначеної ДТП. Оцінює позивач заподіяну моральну шкоду в 10000,00 грн і просить також її стягнути з відповідача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що завдані позивачу збитки відповідачем відшкодовані не були, позивач просить суд позов задовольнити. 15.04.2020 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своїх заперечень зауважив, що в даному випадку слід керуватися загальними підставами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Тобто, відповідач вважає, що згідно з положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України шкода повинна бути відшкодована тим, хто на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. При цьому, безпосередньо хто, на думку відповідача, ця особа, представник у відзиві не зазначає. Просто просить відмовити у стягненні витрат на судового експерта, не зазначаючи взагалі чому. Також відповідач переконаний, що відсутні підстави і для стягнення моральної шкоди. Відповідач вважає, що доводи позивача в цій частині є необгрунтованими. В судове засідання сторони не прибули, представники відповідно позивача і відповідача [PERSON] і [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.105-106). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.11). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП передано до військової частини [NUMBER] для вирішення питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності. При цьому, суд встановив, що 11.02.2020 о 15.30 годин [PERSON] , керуючи автомобілем «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на бул. Лесі Українки, 3 не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортними засобами «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «TOYOTA LAND CRUISER 150», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «PEUGEOT 307», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п.2.3 (б), 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Під час розгляду справи [PERSON] свою вину у порушеннівимог п.2.3 (б), 13.1 ПДР України не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, його вину доведено повністю. В той же час, суд зазначив, що відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП при порушенні ПДР водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті органи, посадові особи, яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності (а.с.73). Відповідно до наказу командира віськової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №30 від 07.02.2019 (витяг) з 07.02.2019 зараховано до списків особового складу частини соладат [PERSON] - стрільця 1 групи охорони та патрульно постової служби 4 взводу охорони та патрульно-постової служби 1 роти Військової служби правопорядку (а.с.77). Наказом командира військової частини [NUMBER] №88 від 08.05.2020 звільнено з військової служби [PERSON] лише з 12.05.2020 (а.с.78). Отже, станом на час вищезазначеної ДТП водій [PERSON] проходив строкову військову службу в В/ч [NUMBER] . Як вбачається з військового квитка, він був водій-сантітар (а.с.74). Згідно із наказом командира в/ч [NUMBER] від 10.03.2020 №19 за результатами проведеного службового розслідування та покарання винних на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення сувора догана за порушення ПДР, а саме п.2.3 (б), п.13.1 та вимог ст.4 абз.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підставі ст.48 п. "в" Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.98). Згідно із реєстраційними даними транспортного засобу «УАЗ 3962», д.н.з. [NUMBER] , останній належить в/ч [NUMBER] (а.с.80). Так, за загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Проте, відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача, пред`явлені до відповідача є законними та обгрунтованими. Сам розмір матеріальних збитків позивач обгрунтовує висновком №01/02 експертизи по визначенню матеріального збитку від 30.03.2020, згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику траснпортного засобу «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 370714,80 грн (а.с.17-24). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передьачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України). Слід наголосити на тому, що відповідачем не спростований вищенаведений висновок, наданий позивачем в обгрунтування розміру спричиненого матеріального збитку. Своїм правом заявити клопотання про призначення відповідної експертизи відповідач також не скористався, ні подаючи відзив на позовну заяву, ні заявивши таке клопотання в судовому засіданні, оскільки представник відповідача був присутній під час розгляду справи 30.07.2020. Таким чином, суд будучи позбавлений процесуальним законом можливості збирати докази самостійно приймає вищенаведений висновок щодо вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП, та присуджує стягнення з відповідача на користь позивача 370714,80 грн в якості відшкодування матеріального збитку. Також задоволенню підлягають вимоги по стягненю вартості послуг судового есперта в сумі 6200,00 грн за проведення такого висновку, які сплачені позивачем відповідно до квитанції №718110 від 20.02.2020 (а.с.49). Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявлені до неналежного відповідача. Крім того, слід наголосити, що позивач, стверджуючи, що за кермом його автомобіля перебувала під час вищенаведеної ДТП його донька, відповідні докази родинних зв`язків не надає. Схожість прізвищ не може бути безумовним доказом таких відносин. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог (376914,80*3868,15/386914,80=3769,15). На підставі викладеного та

Outcome: partial