Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В квітні 2016 року представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд до [PERSON] та [PERSON] із зазначеним позовом. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 08 квітня 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва було визначено підсудність вказаного позову Соломянському районному суду м. Києва. Вимоги мотивовані тим, що відповідно до Кредитного договору №8807С43 від 06 грудня 2007 року із змінами та доповненнями, який був укладений між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], останній було надано кредит в розмірі 55\~000,00 доларів США терміном до 06 грудня 2032 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №8807Р8 від 06 грудня 2007 року. Позивач вказує, що [PERSON] своїх зобов'язань, передбачених договором кредиту не виконує, у звязку з чим станом на 20 листопада 2015 року її заборгованість складає 247\~156,54 гривень, з яких: - 39\~414,08 доларів США заборгованість за кредитом (основний борг); - 7\~787,02 доларів США заборгованість по процентам за Кредитом (основним боргом); - 187\~557,23 гривень пеня нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом (основним боргом); - 59\~599,31 гривень пеня за прострочення сплати процентів. Позивач зазначає, що у звязку з наявністю зазначеної заборгованості, Позивач надсилав на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості від 20.04.2015 року, за Вих. №153-7/854-1. Окрім цього, Банк направляв на адресу [PERSON] 20.04.2015р. вимогу про дострокове погашення заборгованості, та 08.07.2015р. вимогу про усунення порушення зобовязань за Кредитним договором від 06.12.2007р. №8807С43. Враховуючи невиконання у добровільному порядку зазначеної вимоги Позивач звертається до суду з відповідними вимогами. Представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в судове засідання не зявився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] 06 грудня 2007 року було укладено Кредитний договір №8807С43 зі змінами та доповненнями, у відповідності до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 55\~000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 06 грудня 2032 року (а.с. 9 22). Відповідно до п. 2.2.1. [PERSON] взяла на себе зобовязання щомісячно сплачувати Банку проценти за користування Кредитом у валюті Кредиту у розмірі річної процентної ставки не менше 12,50% річних з переглядом один раз на рік. Відповідно до п. 2.6.2. Кредитного договору Позичальник зобовязаний здійснити дострокове погашення Кредиту або його частини, процентів за користування Кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за Договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги Банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо Позичальник не виконав будь-яке зобовязання за цим Договором. Встановлено, що у звязку з невиконанням позичальником своїх обовязків згідно з договором, Позивач звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про дострокове (протягом 60 днів) повернення всієї заборгованості за Кредитним договором, яка на той момент складала 43\~998,71 доларів США (а.с. 48) Крім того судом встановлено, що в забезпечення вищезгаданого Кредитного договору між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №8807Р8 від 06 грудня 2007 року, згідно з умовами якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань, що передбачені Кредитним договором №8807С43 від 06.12.2007 року (а.с.23-24). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з поданням ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, строк виконання зобовязання позичальника за договором змінився, і попередній затверджений договором графік погашення заборгованості застосуванню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, одночасно з вимогою до позичальника про дострокове повернення кредиту, Банком було заявлено вимогу і до поручителя [PERSON], якою Банк вимагав від поручителя виконати зобовязання [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи, що конкретної дати строку дії поруки у договорах поруки не встановлено, вона припиняється протягом шести місяців від настання строку виконання позичальником своїх зобовязань за кредитною угодою №8807С43. У відповідності до обовязкової для застосування судами правової позиції Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Враховуючи, що строк виконання позичальником свого зобовязання з повернення кредиту у повному обсязі настав у червні 2015 року, що вбачається з вимоги Банку до позичальника про дострокове погашення кредиту від 20.04.2015р., а до суду з вимогою до поручителя Позивач звернувся лише у квітні 2016 року, суд вважає, що Позивач пропустив 6-місячний строк предявлення вимог до поручителя, у звязку з чим порука Відповідача є припиненою, а позов задоволенню не підлягає. В іншій частині вимоги Позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 20 листопада 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь Позивача також підлягає судовий збір в розмірі 21 494,85 гривень.

Outcome: partial