Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 15 944,62 гривень та судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: судового збору у розмірі 1 762,00 грн., комісійний збір в сумі 17,62 грн. та поштові витрати. Ухвалою суду від 12.07.2018 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба термінового кредитування" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження. Заочним рішенням від 24.01.2019 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою суду від 06.12.2019 року скасовано заочне рішення та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 27.12.2010 року забезпечено заяву та зупинено виконання по виконавчому листі. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином ,надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог . Судом встановлено, що позивач уклав з [PERSON] кредитний договір № 140321-100930 від 21.03.2014 року про отримання кредиту у розмірі 400 грн. Відповідно до п. 3.3. договору відповідач зобов`язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 400грн. , а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 112 грн. , що разом складає 512 грн. у строк до 03.04.2014 року Відповідно до п. 3.1. договору проценти за користуван кредитом у розмірі 112,00 грн. а саме 14 календарних днів по 08,00 гривень - щоденні нарахування наведені у розрахунку заборгованості, що є додатком до цієї позовної заяви. Відповідно до положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 ЦК, якщо інше не встановлено ЦК і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач 11.04.2014 року у відповідності до п.2.3 договору сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 64,00 грн., 112 грн. відсотків за користування кредитом, та пролонгував договір до 25.04.2014 року. 08.05.2014 року у відповідності до п.2.3 договору сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 104,00 грн., 112 грн. відсотків за користування кредитом, та пролонгував договір до 22.05.2014 року. 22.05.2014 року у відповідності до п.2.3 договору сплатив 112 грн. відсотків за користування кредитом, та пролонгував договір до 05.06.2014 року. Надалі відповідач перестав виконувати свої зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Як визначено ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два)% за кожен день прострочення платежу, яка складає 11 656 гривень. Таким чином, сума заборгованості разом із пенею станом на 01.06.2018 року становить 12 168,00 грн. Згідно ст.ст.546 ч.1,551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, можу бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. За загальним правилом, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати 1 рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Разом з тим згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Отже до істотних обставин в ситуації відповідачки можна віднести її майновий стан, який не дозволяє сплатити повністю пеню в розмірі зазначену в позовній заяві оскільки її основним доходом являється пенсія в розмірі 2315 грн., крім того їй необхідно сплачувати комунальні послуги та харчуватися. Крім того, позивачем не надані докази щодо настання негативних наслідків для позивача через прострочення виконання її зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 3.09.2014 у справі №6-100цс14, ч.З ст.551 ЦК з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 cт. 10 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. На підставі викладеного суд зменшує розмір неустойки до 300 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. Позов підлягає задоволенню частково, оскільки стягнення з відповідача комісії банку за сплату судового збору в розмірі 17,62 грн. та стягнення поштових витрат не передбачені статтею 133 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial