Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України 172 800 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що тривалий час, у період з 01.11.2011 року по 03.09.2015 року, органами міліції та прокуратури м. Києва (СУ ГУ МВС України в м. Києві, Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві, прокуратурою Подільського району м. Києва) обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч .2, 205 ч. 2 КК України. Вказані органи на даний час ліквідовані. Зокрема, 18.04.2011 року ГУ МВС України в м. Києві була порушена кримінальна справа № 20-3943 за фактами фіктивного підприємництва та підроблення документів податкової звітності (ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 358 КК України). 21.06.2016 року по місцю його проживання та роботи проведено обшуки, в ході яких вилучено належні йому документи, наявні компютерну та іншу техніку, грошові кошти. 01.11.2011 року в межах вказаної справи № 20-3943 щодо нього порушено кримінальну справу за ч 2 ст. 205 КК України та затримано як підозрюваного. 04.11.2011 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді застави. 21.02.2012 року вказана кримінальна справа за № 20-3943 стосовно кількох (групи) осіб направлена для розгляду до Подільського районного суду м. Києва. Він обвинувачений у організації фіктивного підприємництва щодо TOB «Н.Т.К. ОКТАН» та ТОВ «СІНЕРГІЯ-С» з метою прикриття незаконної діяльності, вчинені повторно, що заподіяли великої матеріальної шкоди державі, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ст.ст. 27 ч. 3, 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України. 08.05.2014 року постановою Подільського районного суду м. Києва у справі № 2607/2476/2012 вказану кримінальну справу направлено прокурору для організації додаткового розслідування Міру запобіжного заходу у вигляді застави залишено без змін. У відповідності до п. 7 розділу XI КПК України 2012 року процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом такі дії здійснюються згідно з положеннями цього Кодексу. На додатковому розслідуванні, у звязку з набранням чинності КПК 2012 року, дана справа була направлена за підслідністю до Подільського УП ГУНП України в м. Києві, яким вказані матеріали кримінальної справи 20.06.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014100070000134 по факту вчинення кримінальних порушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України. Відносно нього та його сина [PERSON] відомості про кримінальні правопорушення окремо внесені до ЄРДР 25.06.2014 року за № 12014100070004451 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, та № 12014100070004454 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України. Вказані кримінальні провадження обєднані з основним провадженням № 42014100070000134. 25.06.2014 року слідчий СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві закрив кримінальні провадження № 12014100070004451 та № 12014100070004454 стосовно нього за відсутністю події злочину (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України), продовживши «фактове» досудове розслідування за № 42014100070000134, але після його численних звернень щодо повернення вилучених речей та застави, у звязку із закриттям кримінального провадження відносно нього, прокуратурою Подільського району м. Києва вказана постанова слідчого від 25.06.2014 року про закриття кримінальних проваджень «в частині протиправних дій позивача» 08.10.2014 року була скасована. 03.09.2015 року вказане провадження слідчим СВ Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві щодо нього остаточно закрите за реабілітуючими підставами (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України), зі скасуванням відносно нього запобіжного заходу та прийняттям тішення про повернення вилучених речей/речових доказів. Досудове розслідування за № 42014100070000134 було продовжено. Незважаючи на закриття кримінального провадження та скасування запобіжних заходів, у т.ч. на неодноразові письмові запити, рішення в частині повернення залучених речей та застави не виконані. Тобто наслідки вказаного кримінального переслідування діють стосовно нього і до цього часу. У січні 2016 року вказане кримінальне провадження за № 42014100070000134 від 20.06.2014 року передане для здійснення досудового розслідування до СВ ФР ДПІ у Подільському районі ТУ ДФС у м. Києві, вказане провадження за наявною інформацією до цього часу не закрите, проте у ньому не здійснюється ніяких слідчих дій. Щодо нього у якості підозрюваного здійснювалось провадження у вказаній кримінальній справі впродовж 3 років і 10 місяців (з 01.11.2013 року по 03.09.2015 року). Посилаючись на норми діючого законодавства, зазначає про невиправдане затягування строків досудового розслідування, з 08.05.2014 року триває невизначеність його життя, кримінальне провадження триває впродовж 6 років та 5 місяців, посилаючись на вимоги ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, норми Конституції України та діючого законодавства, просить стягнути на йог користь завдану йому моральну шкоду. Застосовуючи науково-практичну Методику оцінки розміру компенсації спричинених страждань [PERSON] (Науково-консультативною та методичною радою з проблем судової експертизи Мін'юсту, протокол № 7 від 15.11.2002 року), вказує, що можливий розмір компенсації дійсної моральної шкоди за даною методикою визначається за формулою: D= d*fv*i*c (1-fs), де: D розмір компенсації дійсної моральної шкоди; d - розмір компенсації презюмованої шкоди. Презюмовані моральні страждання - це страждання, які відчуває "середня" нормально реагуюча людина у відповідь на неправомірні оії, які здійснюються відносно неї. Даний показник визначається по спеціальній таблиці відносних одиниць відповідно психологічним аспектам подій, досліджуваним по справі у коефіцієнтах МЗП (мінімальних заробітних плат); fv - ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, 0 < fv < 1; i - коефіцієнт індивідуальній особливостей потерпілого, де 0< і<2, с - коефіцієнт обставин, що заслуговують на увагу, де 0< с<2, fs - ступінь провини потерпілого, де 0< fs <1. р - коефіцієнт врахування майнового стану особи, яка спричинила моральну шкоду, 0,5 < р < і. Презюмована моральна шкода визначається розрахунковим шляхом виходячи з базисного рівня розміру компенсації за моральні страждання (720 МЗП) та діючого розміру МЗП, якій згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» дорівнює 3 200 грн. d = 36 МЗП (720*0,05 - коефіцієнт утиску прав і свобод громадянина неправомірними діями та рішеннями органів влади і управління); і = 1 (середній); с = 1,5 (враховується системність та тривалість порушення прав); fs = 0 (відсутність його вини в ситуації порушення розумних строків провадження). Таким чином, розмір дійсної моральної шкоди за наведеними критеріями складає: D = 36 х 1 х 1,5 х(1-0) =172 800 грн. Представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, надані суду докази та норми діючого законодавства. Представник Прокуратури в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні позов не визнала, також надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову. Представник Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду відзив на позов та просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 56 Конституції України гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до вимог ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (його посадовою або службовою особою) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів. Стаття 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.. Судом встановлено, що СУ ГУ МВС України в м. Києві відносно позивача [PERSON] 01.11.2011 року винесено постанову про порушення кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Дана кримінальна справа в цей же день обєднана з кримінальною справою № 20-3943 і їй присвоєно № 20-3943. [PERSON] 01.11.2011 року в порядку ст. 115 КПК України затримано як підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 52 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. 04.11.2011 року йому обрано міру запобіжного заходу у вигляді застави. СУ ГУ МВС України в Києві 17.11.2011 року винесено постанову про порушення кримінальної справи № 20-3943 відносно [PERSON] за ознаками організації фіктивного підприємництва, тобто створення субєкта підприємницької діяльності (юридичної особи) ТОВ «СІНЕРГІЯ-С» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Дана кримінальна справа в цей же день обєднана з кримінальною справою № 20-3943, і їй присвоєно № 20-3943. СУ ГУ МВС України в Києві 06.12.2011 року винесено постанову про порушення кримінальної справи № 20-3943 відносно [PERSON] та [PERSON] за фактом організації фіктивного підприємництва, тобто створення субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) ТОВ «Промаголізинг», ТОВ «Агропромсервіс Трейд», ТОВ «Промінь Л», ТОВ «Міксбуд», ПП «БВП-БУД», ТОВ «Автодорінвес» та ТОВ «КРОНК МСК» з метою прикриття незаконної діяльності, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Дана кримінальна справа в цей же день обєднана з кримінальною справою № 20-3943 і їй присвоєно № 20-3943. У подальшому [PERSON] органом досудового слідства предявлено обвинувачення в тому, що він своїми умисними діями, які виразились в організації фіктивного підприємництва, тобто створення субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) TOB «Н.Т.К. ОКТАН» та ТОВ «СІНЕРГІЯ-С» з метою прикриття незаконної діяльності, вчинені повторно, що заподіяли великої матеріальної шкоди державі, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, а також у фіктивному підприємництві, тобто придбанні субєкта підприємницької діяльності (юридичної особи) ТОВ «Н.Т.К. ОКТАН» з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяли великої матеріальної шкоди державі, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Кримінальну справу № 20-3943 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України, [PERSON] за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України та інших осіб в порядку ст. 232 КПК України 1960 року 21.02.2012 року направлено до Подільського районного суду м. Києва для розгляду. В ході розгляду кримінальної справи № 20-3943 стороною обвинувачення заявлено клопотання про направлення цієї кримінальної справи для організації додаткового розслідування в звязку з неповнотою досудового слідства, які не можуть бути усунені під час судового розгляду справи. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.05.2014 року клопотання прокурора задоволено, кримінальну справа № 20-3943 направлено до прокуратури Подільського району міста Києва для організації додаткового розслідування. Прокуратурою Подільського району 20.06.2014 року відомості, які містились у матеріалах указаної кримінальної справи, відповідно до п. 12 розділу XI Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014100070000134, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Крім того, слідчим відділом Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.06.2014 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014100070004451 від 25.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України. Також РУ ГУ 25.06.2014 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014100070004454 від 25.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України. Прокуратурою Подільського району міста Києва 25.06.2014 кримінальні провадження № 12014100070004451 від 25.06.2014 року та № 12014100070004454 від 25.06.2014 року обєднані з матеріалами досудового розслідування № 42014100070000134. За результатами досудового розслідування 03.09.2015 кримінальне провадження № 42014100070000134 закрито в частині кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 27 КК України, на підставі п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України (№ 12014100070004451 та № 12014100070004454). На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42014100070000134 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України триває. Щодо позивача у якості підозрюваного здійснювалось провадження у вказаній кримінальній справі впродовж 3 років і 10 місяців (з 01.11.2013 року по 03.09.2015 року). Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.1999 № 9-рп/99 у справі №1-15/99 встановлено, що притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту предявлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. В загальній сукупності тривалий час досудового розслідування у зазначених вище кримінальних провадженнях призвело до невиправданого затягування строків досудового слідства, у тому числі після направлення судом справи для організації додаткового розслідування з 08.05.2014 року і до часу закриття кримінальних проваджень стосовно позивача - 03.09.2015 року, а по кримінальному провадженню № 42014100070000134 - до цього часу. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, визначаючи межі перебігу таких строків, слід виходити з того, що в кримінальному провадженні враховується як період досудового розслідування, так і період судового розгляду і апеляційного провадження. При цьому перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому чи щодо конкретної особи. Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження: спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (справи «Вітрук проти України» від 16.09.2010 року, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року та інші). Обставини, зазначені позивачем, не спростовані в судовому засіданні відповідачами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих звязків, здоровя і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо. Суд приходить до висновку, що позивачем надано процесуальні документи, які підтверджують факт реабілітації та спричинення моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому в цій частин розмір моральної шкоди, завданої позивачеві судом визначається в сумі 100 000 грн. Відповідачі по справі є бюджетними установами, відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України та п. 41 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Держказначейства України № 39 від 04.02.2008 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 09.02.2008 року № 110/14801, виконання рішень про відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду здійснюється Державною казначейською службою. Порядок та підстави відшкодування матеріальної шкоди регламентуються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», а тому суд стягує вищезазначені суми моральної шкоди з Державного бюджету України Державної казначейської служби України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] в розмірі 100 000 грн.

Outcome: partial