Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за розпискою у розмірі 125000,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 137096,40 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 6821,92 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 19 квітня 2017 року позичила відповідачці кошти у сумі 125000,00 грн, про що було складено розписку у письмовій формі. Дані кошти повинні були повернуті позичальником частинами упродовж 18 місяців, тобто до 19.10.2018, як зазначено в розписці. Однак, до обумовленого терміну відповідачка кошти не повернула та ухиляється від виконання свого обов`язку, тому позивач звернулася до суду із відповідною позовною вимогою. Представник позивачки до судового засідання подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи просила здійснювати у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, шляхом направлення судової повістки. На адресу суду повернулося повідомлення про вручення судової повістки із проставленим підписом [PERSON] (а.с.38). Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.08.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 12.10.2020 від відповідачки [PERSON] надійшла електронна форма звернення громадян, в якій вона просила перенести розгляд справи у зв`язку із хворобою (а.с.26). 27.10.2020 від представника позивачки [PERSON] надійшла електронна форма звернення громадян, в якій вона просила проводити підготовчий розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.29). Ухвалою суду від 27.10.2020 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. 26.11.2020 представником позивача [PERSON] подана заява про долучення фіксального чеку про направлення відповідачці рекомендованим листом судової повістки (а.с.36). 10.12.2020 представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд даної справи за навними доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла вона про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: судом встановлено, що 19 квітня 2017 року [PERSON] взяла позику в [PERSON] в розмірі 125000,00 грн., які вона зобов"язалася повернути частинами напротязі 18 місяців, про що свідчить складена нею розписка (а.с.7). Відповідно до складеної та направленої претензії від 03.07.2020 [PERSON] вживала заходів для досудового врегулювання спору та просила [PERSON] сплатити 125000,00 грн. отриманої суми позики позивачці в строк до 30 днів з моменту отримання даної претензії (а.с.8). Однак увказаний термін відповідачка гроші не повернула. Також в матеріалах справи міститься розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення, згідно з яким станом на серпень 2020 сума боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення становить 137096,40 грн., 3 % річних за період з 19.10.2018 по 18.08.2020 в сумі 6821,92 грн. Заборгованість на загальну суму станом на 18.08.2020 складає 143918,32 грн. (а.с. 4-5). Даний розрахунок не спростований відповідачем. Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу повернення суми позики з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Оцінка суду: врахувавши позицію позивача, викладену в її позовній заяві, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 19.04.2017 відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] позику в сумі 125 000,00 гривень, які вона зобов"язалася повернути частинами напротязі 18 місяців, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7). В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається зі змісту розписки, [PERSON] зобов`язалася повернути борг частинами упродовж 18 місяців, тобто до 19.10.2018. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оригінал розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7), свідчить про те, відповідач борг згідно розписки не повернула, а тому такий борг в розмірі 125000,00 грн. підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача на користь позивача. Крім того, нормами ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. В межах заявлених позовних вимог, виходячи з наданого позивачкою розрахунку, сума боргу, включаючи інфляційні втрати, станом на серпень 2020 року становить 137096,40 грн., а сама сума інфляційних втрат складає 137096,40-125000,00=12096,40 гривень (а.с.4-5). А тому в частині стягнення інфляційних втрат позов підлягає до часткового задоволення, без врахування самої суми боргу, яка стягується окремо, з метою недопущення подвійного стягнення суми боргу. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. 3% річних за період з 19.10.2018 по 18.08.2020 згідно з розрахунком позивача складають 6821,92 грн. (а.с.4-5). Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 125000,00 грн. основного боргу, 12096,40 грн. інфляційних втрат та 6821,92 грн. 3% річних. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2689,18 грн., а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 2689,18*143918,32/268918,32=1439,18 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2020 [PERSON] уклала з адвокатом Вороняк Г.Є. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену договором вартість послуг в загальній сумі 2000,00 грн., що підтверджено копією квитанції №1 від 18.08.2020 (а.с.13,14). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 143918,32*2000,00/268918,32=1070,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 536, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України,

Outcome: partial